Hobsbawm ved universitetet i Dehli i 2004.
**Eric John Ernest Hobsbawm** (født 9. juni 1917 i Alexandria, død 1. oktober 2012) var en britisk marxistisk historiker innenfor feltene den industrielle kapitalismens framvekst, sosialisme og nasjonalisme. Blant hans mest kjente verker er trilogien om 1800-tallet, om revolusjonens tidsalder, kapitalens tidsalder og stormaktenes tidsalder. Han innførte begrep som «oppfunne tradisjoner», «primitive opprørere», den «generelle krisen» på 1600-tallet, den «tosidige revolusjon», «det lange nittende århundre» og «det korte tyvende århundre».

Hobsbawms ble født inn i en jødisk familie bosatt i Egypt. Etter første verdenskrig flyttet familien til Wien, der Hobsbawm vokste opp frem til han ble foreldreløs i 1931 og flyttet til slektninger i Berlin. Som følge av nazismens fremvekst i Tyskland flyttet Hobsbawm til London med sin adopterte familie og fikk sin ph.d. i historie ved University of Cambridge, før han tjenestegjorde i den britiske hæren under andre verdenskrig.

Hobsbawm ble president ved Birkbeck, universitetet i London i ti år og fram til sin død i 2012.

I 1998 ble han tildelt Order of the Companions of Honour. I 2003 mottok han den sveitsisk-italienske Balzanprisen for europeisk historie siden 1900, «for sin glimrende analyse av den urolige historien i 1900-tallets Europa, og for sin dyktighet i å kombinere dyptgående historisk forskning med et stort litterært talent.»

Liv og virke
------------

### Tidlig liv og utdannelse

Hobsbawm ble født i Alexandria som sønn av Leopold Percy Hobsbaum (født Obstbaum), en kjøpmann fra Londons East End av polsk-jødisk avstamning, og Nelly Hobsbaum (født Grün), som var fra en østerriksk-jødisk middelklassefamilie. Han tilbrakte sin tidligste barndom i Wien og Berlin etter at familien utvandret fra Egypt. En administrativ feil ved fødselen endret hans etternavn fra *Hobsbaum* til *Hobsbawm*. Selv om familien bodde i tyskspråklige land, snakket hans foreldre engelsk til ham og hans yngre søster Nancy.

IHobsbawm var tolv år da hans far døde, og tolvåringen begynte å bidra til familiens underhold som *au pair* og veileder i engelsk språk.[] Da moren døde i 1931, ble han selv og søsteren Nancy adoptert av sin mors søster og sin onkel på farssiden, Sidney, som hadde giftet seg og hadde en sønn ved navn Peter.[]

Hobsbawm studerte ved gymnaset *Prinz Heinrich Gymnasium* i Berlin (i dag kalt for Friedrich List-skolen) da Hitler kom til makten i 1933. Samme året flyttet familien til London, hvor Hobsbawm begynte på St Marylebones videregående skole (nå nedlagt).

Hobsbawm begynte å studere ved *King's College* ved *University of Cambridge* i 1936, hvor han ble valgt inn i «Cambridge-apostlene», en studentforening, og han mottok sin doktorgrad (ph.d.) i historie for sin avhandling om Fabian Society, en britisk intellektuell sosial reformbevegelse som fremmer sosialistiske idéer innenfor rammene av parlamentarisme og demokrati, framfor revolusjon. Under andre verdenskrig tjenestegjorde han i den britiske hæren, først i ingeniørtroppen (*Royal Engineers*) og deretter i instruksjonstroppen (*Royal Army Educational Corps*).

### Personlig liv

Hobsbawms første ekteskap var med Muriel Seaman i 1943, men de ble skilt i 1951. Hans andre ekteskap var med Marlene Schwarz som han fikk to barn med, Julia Hobsbawm og Andy Hobsbawm. Hobsbawm hadde også en sønn utenfor ekteskap, Joshua Bennathan.

### Akademisk liv

I 1947 ble Hobsbawm foreleser i historie ved Birkbeck. Han ble dosent i 1959 og professor i 1970 og fram til 1982. Han var professor emeritus i historie fra 1982. Mellom 1949 og 1955 var han *fellow* ved King's College ved University of Cambridge.

Hobsbawm snakket om den svakere utgaven av amerikansk mccarthyisme som tok sitt grep på Storbritannia, og påvirket marxistiske akademikere: «du fikk ikke en forfremmelse på ti år, men ingen kastet deg ut.»
Hobsbawm ble også nektet et lektorat ved Cambridge av politiske fiender, og gitt at han også ble blokkert for en tid fra et professorat ved Birkbeck av samme årsaker, snakket han om sin gode skjebne som ga ham en posisjon ved Birkbeck i 1948 *før* den kalde krigen virkelig tok av.

Hobsbawm bidro å etablere det akademiske tidsskriftet *Past & Present* i 1952.
Han var gjesteprofessor ved Stanford på 1960-tallet. I 1970 ble utnevnte som professor og i 1978 ble han fellow ved British Academy. Han ble valgt som utenlandsk æresmedlem av American Academy of Arts and Sciences i 1971, og ble fellow av Royal Society of Literature i 2006.

Han trakk seg tilbake i 1982, ble værende som gjesteprofessor ved The New School for Social Research, et universitet i Manhattan, mellom 1984–1997. Han var flerspråklig og snakket tysk, engelsk, fransk, spansk og italiensk flytende, og leste i tillegg portugisisk og katalansk.

Verker
------

Hobsbawm skrev omfattende om en rekke emner som en av Storbritannias mest framtredende historikere. Som en marxistisk historiker fokuserte han på analyser av «den dualistiske revolusjon», et begrep fremmet av ham selv om den franske politiske revolusjon og den britiske industrielle revolusjon. Han så effektene av drivkrefter bak en framherskende tendens og retning mot dagens markedsliberalisme. Et annet tilbakevendende tema i hans arbeid var «sosial kriminalitet», et annet begrep fremmet av ham selv i avhandlingen *Primitive Rebels* (1959). Her plasserte han spontane og uforutsigbare former for primitive opprør i en sosial og historisk sammenheng. Han sto også bak begrepet «det lange 1800-tallet», som begynte med den franske revolusjon i 1789 og endte med begynnelsen av den store krigen i 1914.

I tillegg til sine akademiske forfatterskap om historiske emner, skrev Hobsbawm jevnlig en spalte under pseudonymet Francis Newton (som var lånt fra Billie Holidays kommunistisk trompetist Frankie Newton) for *New Statesman* som anmelder av jazzmusikk, og fra tid til annen om generell populærmusikk som eksempelvis hans artikkel «Beatles and before».

Han utga tallrike artikler og essay i ulike tidsskrifter over emner som barbari i den moderne tid, vanskelighetene til arbeiderbevegelsen, og konfliktene mellom anarkisme og kommunisme. Blant hans siste utgivelser var *Globalisation, Democracy and Terrorism* (2007), *On Empire* (2008), og en samling av essayer *How to Change the World: Marx and Marxism 1840–2011* (2011).

Bibliografi (utvalg)
--------------------

Listen er utvalg av hans engelskspråklige utgivelser.

* *Primitive Rebels. Studies in archaic forms of social movement in the 19th and 20th centuries.*, 1959
* *The Age of Revolution. Europe 1789-1848.*, 1962, ISBN 0-349-10484-0
* *Labouring Men. Studies in the History of Labour.* Weidenfels and Nicolson, London 1964
* *Industry and Empire.*, 1968
* *Bandits.*, 1969
* *Revolutionaries. Contemporary essays.*, 1973
* *The Age of Capital. 1848–1875.*, 1975, ISBN 0-349-10480-8
* *The Forward March of Labour Halted?* (PDF) i: *Marxism Today*, September 1978. s. 279-286.
* *Worlds of Labour. Further Studies on the History of Labour.* Weidenfels and Nicolson, London 1984
* *The Age of Empire*, 1987
* *Nations and Nationalism since 1780. Programme, myth, reality.*, 1990
* *Age of Extremes. The short twentieth century, 1914-1991.* 1994
* *On History.*, 1997
* *Uncommon People. Resistance, rebellion and jazz*, 1998
* *Interesting Times. A twentieth-century life.*, 2002
* *Globalisation, Democracy and Terrorism*, 2007
* *How to Change the World: Tales of Marx and Marxism*, 2011

Bibliografi oversatt til norsk
------------------------------

* Hobsbawm, E.J. (1972). *Revolusjon i Europa*. Oslo: Pax. ISBN 8253004877.
* Hobsbawm, E.J. (1978). *Kapitalens tidsalder 1848-1875 1 : Utvikling*. Oslo: Pax. ISBN 8253009240.
* Hobsbawm, E.J. (1978). *Kapitalens tidsalder 1848-1875 2 : Resultater*. Oslo: Pax. ISBN 8253009259.
* Hobsbawm, E.J. (1997). *Ekstremismens tidsalder: det 20. århundrets historie 1914-1991*. Oslo: Gyldendal. ISBN 8205245347.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000023095, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Hrvatska enciklopedija, Hrvatska enciklopedija-ID 69274, oppført som Eric John Ernest Hobsbawm[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   The Guardian, «Eric Hobsbawm dies, aged 95», besøkt 1. oktober 2012[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   web.archive.org[Hentet fra Wikidata]
7. 1 2  Richard J. Evans (på en), *Eric Hobsbawm: A Life in History*, Wikidata Q114345213
8. ↑   www.accademiadellescienze.it, Accademia delle Scienze di Torino ID eric-john-ernest-hobsbawm, besøkt 1. desember 2020[Hentet fra Wikidata]
9. ↑   geschichte.univie.ac.at[Hentet fra Wikidata]
10. ↑   elpais.com[Hentet fra Wikidata]
11. ↑   www.history.org.uk[Hentet fra Wikidata]
12. ↑
13. ↑
14. ↑  «Officers of the College». Birkbeck.
15. ↑  «Companions of Honour» Arkivert 23. desember 2011 hos Wayback Machine.. Det offisielle nettstedet til det britiske monarki
16. 1 2 3  Grimes, William (1. oktober 2012): «Eric J. Hobsbawm, Marxist Historian, Dies at 95». *The New York Times*.
17. 1 2 3 4 5  Jaggi, Maya (14. september 2002): «A Question of Faith». *The Guardian*.
18. ↑  *Economist magazine*, 6. oktober 2012, s. 108
19. ↑  Interview: Joss Bennathan, *The Jewish Chronicle Online*, John Nathan, 14. januar 2010,
20. 1 2 3  Ascherson, Neil (2. oktober 1994): «Profile: The age of Hobsbawm». *The Independent on Sunday*.
21. ↑  «Book of Members, 1780–2011: Chapter H» (PDF). *American Academy of Arts and Sciences*. s. 277.
22. ↑  Hobsbawm, Eric (1990): *Nations and Nationalism since 1780* Arkivert 1. mars 2008 hos Wayback Machine. (utdrag). *The Nationalism Project*.
23. ↑  DeLong, Brad (9. mars 2007) [1995]: «Low Marx: A Review of Eric Hobsbawm's Age of Extremes». DeLongs personlige blogg.
24. ↑  Hobsbawm, Eric (8. november 1963): «Beatles and before». *New Statesman*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eric Hobsbawm – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Eric Hobsbawm på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Eric Hobsbawm hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* «Eric Hobsbawm, the Communist Who Explained History», av Corey Robin, 9. mai 2019, *The New Yorker*
* (en) «European Identity and Diversity in Dialogue»: Intervju med Eric Hobsbawm og Donald Sassoon, Barcelona Metropolis, våren 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** Geni **·** WikiTree **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** CiNii
 |

Portal: Litteratur