recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kart fra 1677 over *Moscovie: Grande et Blanche Russie*. Storrussland er innenfor den grønne avgrensningen.
**Storrussland** er et tidligere navn på det russiske kjernelandet, da som motsetning til land som ble erobret senere, slik som Lillerussland (Ukraina) og Hviterussland (Belarus).

Historikk
---------

Uttrykket «Storrussland» sies å ha kommet fra gresk Μεγάλη Ῥωσ(σ)ία, *Megálē Rhōs(s)ía*, brukt av bysantinerne for de nordlige deler av Rus.

I perioden 1654–1721 benyttet de russiske tsarene navnet i sin offisielle tittel, der det blant annet inngikk «hersker over hele Rus: Det store, det lille, og det hvite».[]

Uttrykket Storrussland er i stor grad gått ut av bruk. Den siste gangen det fortsatt var i generell og noenlunde entydig bruk var på 1800-tallet.[] Uttrykket var da alminnelig og meningsfylt særlig for historikere, lingvister og etnografer.[]

Storrussere og storrussisk
--------------------------

Innbyggere av det russiske kjernelandet Storrussland kan kalles storrussere, til forskjell fra lillerussere (sjeldent også kalt smårussere) fra Ukraina (Lillerussland), særlig i østområdene som tidligere tilhørte Østerrike-Ungarn, blant annet rutenere, og hviterussere fra Belarus (Hviterussland).[] I språkvitenskapen kan man tilsvarende skille mellom storrussisk som er det folk flest mener med «russisk», hviterrussisk og lillerussisk (ukrainsk). Sammen danner de tre formene for russisk den østlige greinen av den slaviske språkfamilien, og er så nært beslektet at noen ser på dem som dialekter av samme språk.

Se også
-------

* Lillerussland

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  russisk: Великороссия; *Velikorossija*

Referanser
----------

1. ↑  Vasmer 1986. sfn error: no target: CITEREFVasmer1986 (help)
2. ↑  Stevenson 1985. sfn error: no target: CITEREFStevenson1985 (help)

Litteratur
----------

* Stevenson, Victor (1985). *Ordenes historie: den vestlige verdens språk i tekst og bilder*. Oslo: Grøndahl. s. 179. ISBN 8250407156.
* Vasmer, Max (1986). *Etymological dictionary of the Russian language*. Moscow: Progress. s. 289.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Storrussland i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Trivial Act** er et progressiv metal band fra Arendal, Aust-Agder.

Bandet ble dannet tidlig på 1990-tallet av Bjørn Andreassen og Håkon Salvesen. Bandet deltok på samlealbumet *A Gathering of 8 Norwegian Prog. Metal Bands* fra 1995 med låtene «Change» og «Crossing Bridges». Innflytelse fra andre progressive metal band dannet grunnlaget for musikken i debutalbumet «Mindscape» i 1997. Platen er preget av Kim Isaksens sang sammen med eksperimentell musikk. Platen ble i 2006 omtalt i Scream Magazine som en klassiker i norsk metal-historie.

Etter en lengre pause kom bandmedlemmene sammen igjen, og ble annonsert som deltaker på Metal Merchants Festival 30.-31. januar 2009, i Kanonhallen i Oslo. Isaksen sluttet i bandet 25. november 2008, og bandet var derfor uten vokalist, og stilte ikke på festivalen. Bandet har etter dette ikke vært i aktivitet.

Medlemmer
---------

Siste medlemmer
* Kim Isaksen - vokal
* Bjørn A. Andreassen – gitar
* Håkon Salvesen – gitar
* Steinar Krokmo – bass (Pagan's Mind)
* Stian Kristoffersen – trommer (Pagan's Mind)

**Tidligere medlemmer**

* Svend Ole Heggedal – bass
* Erik Wroldsen – trommer (Red Harvest)

Diskografi
----------

* 1995: Diverse artister – *A Gathering of 8 Norwegian Prog. Metal Bands* (samlealbum)
* 1997: *Mindscape* (studioalbum, FaceFront)
* 2001: *Thoughts in Lyrics*, (demo)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Trivial Act på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Trivial Act på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Trivial Act på Encyclopaedia Metallum Rediger på Wikidata
* (en) Trivial Act på MySpace
* (no) Intervju på Heavy Metal.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Hurum-ulykken** var en flyulykke som inntraff da et Douglas C-47 Skytrain med registreringsnummer PH-TFA fra flyselskapet Aero Holland styrtet i skogen på Hurum den 20. november 1949 klokken 16.56 under innflyvning til Fornebu lufthavn. 30 av 31 passasjerer og hele besetningen på fire, til sammen 34 personer, omkom. Flyet, som hadde mellomlandet i Brussel, var savnet i 42 timer før det ble funnet. Én gutt overlevde.

Flyulykken på Hurum bidro mer enn noen annen enkeltbegivenhet til det sterke Israel-engasjementet i Arbeiderpartiet i 1950-årene. Flyet som hadde med 28 jødiske barn på vei fra Tunisia til en mellomstasjon i Norge før de skulle videre til sine nye hjem i Israel, styrtet etter at det traff terrenget da det kom inn i skyer på Hurum. Flyet fulgte visuelle flygeregler. Flyulykken var den nest største i Norge til da, bare i Kvitbjørn-ulykken hadde det omkommet flere, og bare én jødisk gutt overlevde. Han het Isac Allal. Han ble hentet i skogen av medlemmer av Drammen HV ungdomstropp og kjørt til Drammen sykehus. Her ble han liggende en ukes tid. 

Ulykken gjorde et enormt inntrykk på det norske folk. Arbeiderpartiets partisekretær Haakon Lie var blitt en varm Israel-venn, noe som blant annet hadde sin bakgrunn i hans kontakt med jødiske organisasjoner i USA under krigen. Lie gikk etter ulykken i bresjen for en innsamlingsaksjon som hadde som formål å bygge opp en norsk landsby i Israel, kalt «Moshav Norge». Lie hadde stor innflytelse på Israel-engasjementet i den norske arbeiderbevegelsen, og han har i samtale med utvalget påpekt at han var en meget nær venn av Israels statsminister Golda Meir. Venner av Israel i Norsk Arbeiderbevegelse (VINA) samlet inn penger til en minnestein, som er reist i Moshav Yanuv.

Se også
-------

* Norske katastrofer og store ulykker

Referanser
----------

1. ↑  *Aftenposten*, 23. november 1949, side 1.
2. ↑  NOU 2000:6, 4.1.2.

Litteratur
----------

* Paul Engstad (1998). *Norsk arbeiderbevegelses samarbeid med Israel og innsats for fred i Midtøsten : Israel 50 år 1948-1998*. Venner av Israel i norsk arbeiderbevegelse, VINA.

Eksterne lenker
---------------

* Om ulykken på Aviation Safety Network
**Mikhail Prokofievitsj Kovaljov** (russisk: Михаил Прокофьевич Ковалёв, født 7. juli [JD 26. juni] 1897 i stanitsa Brjukovetskaja i Kuban oblast i keiserriket Russland, død 31. august 1967 i Leningrad) var en sovjetisk høyere offiser.

Biografi
--------

Kovaljov kom fra en bondefamilie. I 1915 gikk han inn i den russiske hær. Etter skolegang på en praporsjtsjikskole kjempet han i første verdenskrig som befal for en tropp *(polurota)*, et kompani og så en bataljon. Da oktoberrevolusjonen fant sted var han stabskaptein. Under den russiske borgerkrig kommanderte han et regiment og så en brigade i Den røde armé i kamper mot Denikins hvite hærstyrker, mot Wrangel og mot Aleksandr Antonovs bondeoppstand - tambonopprøret.[]

Fra 1937 var Kovaljov leder for militærdistriktet Kiev og fra 1938 leder for det hviterussiske militærdistrikt. Han var øverstkommanderende for den hviterussiske front under Sovjetunionens invasjon av Polen i september 1939. Kovaljov kommanderte også den 15. armé og førte russerne til seier. Såvel som lederskap under vinterkrigen (1939–1940) var han deretter leder av militærdistriktet Kharkov  og så intanteriinspektør for Den røde armés kommandant for Transbajkalfronten i 1941.[]

I juli 1945 ble han en visekommandant (заместитель командующего, *zamestitel komandojosjtsjego*) for Transbajkalfronten og var med på militære operasjoner mot Japan. Fra 1949 var han visekommandant for militærdistriktet Leningrad. 

Kovaljov gikk i pensjon i 1955 og døde i Leningrad i 1967 av lungekreft.[]

Referanser
----------

1. ↑   Store sovjetiske encyklopedi (1969–1978), avsnitt, vers eller paragraf Ковалёв Михаил Прокофьевич, besøkt 27. september 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Store sovjetiske encyklopedi (1969–1978), avsnitt, vers eller paragraf Ковалёв Михаил Прокофьевич, besøkt 28. september 2015[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Biografi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Vardal kirke
**Vardal prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Toten prosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Vardal kommune i Oppland fylke, og hovedkirken var Vardal kirke.

Historikk
---------

*Vardalr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Vardal prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Vardal prestegjeld dannet grunnlaget for Vardal formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

Gjøvik by ble fraskilt Vardal prestegjeld med virkning fra 1.10.1940, og opprettet til Gjøvik prestegjeld.

Inndeling pr. 1.1.1992: Vardal og Hunn med Bråstad kapell.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Vardal prestegjeld og dets sogn er nå en del av Gjøvik kirkelige fellesråd underlagt Toten prosti.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1902). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 28.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 42.
3. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
4. ↑  Prestegjeld og sogn i Oppland, arkivverket.no
5. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
**Vestfold Arbeiderparti** er fylkesorganisasjonen til Arbeiderpartiet i Vestfold fylke. Vestfold Arbeiderparti ledes av Truls Vasvik.

Dette organisasjonsleddet organiserer Arbeiderpartiets lokallag og virksomhet i Vestfold fylke. Det høyeste organet i Vestfold Arbeiderparti er årsmøtet. Årsmøtet har blant annet til oppgave å vedta det politiske programmet for partiets fylkestingsgruppe og velger Vestfold Arbeiderpartis styre.

Fylkespartiet har rundt 3500 medlemmer. Vestfold Arbeiderparti består av 44 kommunepartier.

Nominasjon av kandidater til fylkestinget og Stortinget skjer i regi av fylkespartiet.

Stortingsrepresentanter 2013-2017
---------------------------------

Vestfold Arbeiderparti har to innvalgte stortingsrepresentanter i stortingsperioden 2013-2017:

* Dag Terje Andersen, Lardal

* Sonja Mandt, Larvik

Fylkestingsrepresentanter 2015-2019
-----------------------------------

Vestfold Arbeiderparti har 13 innvalgte representanter på fylkestinget i Vestfold:

* Arve Høiberg, opposisjonsleder

* Karl Einar Haslestad

* Trude Viola Antonsen

* Trine Ørbæk

* Truls Vasvik

* Camilla Bjørkmark

* Kari Asmyhr

* Heidi Ørnlo, leder kontrollutvalget

* Morten Istre

* Janne Ekmann

* Tom Strømstad Olsen

* Ole Henrik Augestad

* Sebastian Tørnvall Andersen

Referanser
----------

1. ↑  Vestfold Arbeiderparti (22. mars 2017). *vestfold.arbeiderpartiet.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 4. april 2017. Besøkt 4. april 2017.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
2. ↑  Vestfold Fylkeskommune (22. mars 2017). *vfk.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 4. april 2017. Besøkt 4. april 2017.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Trådløs lading av mobiltelefon
**Qi** (uttales /tʃiː/ kji; fra det kinesiske ordet qi; tradisjonell kinesisk: 氣) er en åpen standard for trådløs strøm ved hjelp av induktiv lading på avstander opptil 4 cm, som er utviklet av *Wireless Power Consortium*. Qi-systemet består av en ladematte og en kompatibel enhet som plasseres oppå ladematten.

Produsenter som arbeider med Qi-standarden inkluderer Apple, Asus, Google, HTC, Huawei, LG Electronics, Motorola, Nokia, Samsung, BlackBerry, Xiaomi og Sony.

Qi-standarden ble først utgitt i 2008, og hadde i 2019 blitt implementert i mer enn 160 smarttelefon-modeller, nettbrett og andre enheter.

Konkurrerende standarder
------------------------

* Rezence

Tidligere konkurrerende standarder
----------------------------------

* WiPower og PMA, to tidligere standarder som slo seg sammen og ble til Rezence.
* Open Dots, tidligere standard.

Se også
-------

* Trådløs strøm
* Nærfeltkommunikasjon

Referanser
----------

1. ↑  «Wireless Power Consortium». Besøkt 22. november 2015.
2. ↑  «eCoupled Wireless Power Through Granite». Google.
3. ↑  «An introduction to the Wireless Power Consortium standard and TI's compliant solutions» (PDF). Ti. Arkivert fra originalen (PDF) 29. mai 2015.
4. ↑  «Members». Wireless Power Consortium.
5. ↑  «Qi enabled Phones / Qi compatible Devices». Besøkt 27. september 2017.
Kart som viser utbredningen av khoisanspråk
**Khoisanspråkene** er en gruppe afrikanske språk. Tidligere ble khoisan regnet for å være en språkfamilie, men regnes nå heller for å være et antall familier ikke i slekt med hverandre eller med andre omkringliggende språk, men som sammen utgjør et språkområde. Historisk sett ble de talt av khoier og buskmenn. I dag tales de i Kalahari-ørkenen i sørvestlige Afrika, og i en liten del av Tanzania. Det eneste vidstrakte språket er nama, med en kvart million brukere. Sandawe kommer på andreplass, med 40 000, og ju har 30 000. Mange av språkene minsker i utbredelse, og er sjeldne og/eller utdøende – noen av språkene er allerede utdødde.

Khoisanspråk er mest kjent for bruken av klikk-konsonanter som fonemer. Språket ju/'hoan har 30 klikk-konsonanter og rundt 90 forskjellige fonemer. Språkene !Xóõ og ‡Hõã er like komplekse. De eneste andre språkene som bruker slike klikkelyder, er de nærliggende bantu-språkene.

Eksterne lenker
---------------

* Ethnologue.com (oversikt over khoisan-språk)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
Kirke i Merzdorf i 1611.
**Johann Mentzer** (født 27. juli 1658 i Jahmen, død 24. februar 1734 i Kemnitz) var en tysk teolog og salmedikter.

Liv
---

Mentzer gikk på gymnas i Bautzen og studerte teologi på Universitetet i Wittenberg. Sin første stilling fikk han i 1691 i Merzdorf, to år senere ble han kalt til Hauswalde og i 1696 til Kemnitz for å være prest der. Der ble han fram til sin død.

Mentzer tilhørte en krets dikter som var påvirket av den gryende pietismen og som man i det nittende århundret gav navnet «Den andre schlesienske skole». Av hans mange salmer ble rundt 40 offentliggjort. I 1704 fikk han med sin mest kjente salme i *Freylinghausenschen Gesangbuch*, salmen «O dass ich tausend Zungen hätte», som man i dag finner i *Evangelisches Gesangbuch* og i *Norsk Salmebok*.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 26. april 2014[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* (de) l. u.: «Mentzer, Johann». I *Allgemeine Deutsche Biographie* (ADB). Bind 21, Duncker & Humblot, Leipzig 1885, s. 376.

Eksterne lenker
---------------

* Informasjon om Mentzer av Kirchenkreis Chemnitz Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine.
* Salmetekster av Mentzer

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Hymnary
 |
**Høst** var et norsk band med base i Indre Østfold som spilte musikk i grenselandet mellom hardrock og progressiv rock. Bandet eksisterte mellom 1973 og 1978 og var et av de første rockebandene som benyttet seg av norske tekster.

Bestående av Svein Rønning (gitar), Lasse Nilsen (gitar), Knut R. Lie (trommer), Geir Jahren (vokalist) og Bernt Bodal (bass) spilte Høst inn sin første plate *På sterke vinger* som ble utgitt på Polygram i 1974 på seks dager. Plata ble godt mottatt. En tid etter forlot Nilsen Høst til fordel for Bazar. Da hadde allerede Rønning og Lie forlatt bandet og startet Déjà Vu. Nye medlemmer i Høst ble Willy Bendiksen (trommer), Fezza Ellingsen (gitar) og Halvdan Nedrejord (orgel), som alle tidligere hadde spilt sammen i bandet St. Helena. Denne besetningen ga i 1976 ut LP-en *Hardt mot hardt* som ble en kommersiell nedtur sammenlignet med forgjengeren. Der *På sterke vinger* hentet det meste av inspirasjonen sin fra engelsk hardrock var *Hardt mot hardt* langt mer avansert musikalsk og lå mye nærmere den progressive rocken.

Etter *Hardt mot hardt* ble Ellingsen erstattet med gitaristen fra et av Bendiksens gamle band, Flax, John Hesla, men plateselskapet satte ned foten da bandet ønsket å lage en ny plate. Som et kompromiss ble samle-LP-er *Extra! Extra!* gitt ut med fire nye låter i 1977. Kort tid etter skiftet bandet navn til *Ice* og begynte å synge på engelsk. På tross av en opptreden i NRK ble det ingen suksess og sommeren 1978 var det slutt for Høst.

Etter Høst har medlemmene gått ulike veier. Bodahl slo seg sammen med Kjell Inge Røkke for å dra til USA og slå seg opp, og er i dag mangemillionær, bosatt i USA, der han i dag er majoritetseier i American Seafoods. De andre driver fortsatt med musikk, dog først og fremst på hobbybasis. Rønning, Jahren og Lie har alle vært innom Kerrs Pink, mens Bendiksen har spilt blant annet med Road, Gry Jannicke Jarlum og Ronni Le Tekrø. Han spiller i dag i Wild Willy's Gang og er eier av utestedet Rock In i Oslo.

Etter oppløsingen har Høst hatt flere gjenforeningsturneer. Det har også blitt gitt ut en flexisingel med sangen «Stille timer» og en samleplate, *Live & Unreleased*, som inkluderer en radiosesjon fra 1975, fire engelskspråklige sanger fra tiden som Ice og tre sanger fra en gjenforeningsturne i 1991.

Høst spilte gjenforeningskonsert på Parkteatret i Oslo 3. desember 2006 i anledning prosjekt 101.
Høst var også en av bandene på progrockfestivalen Subtacto, sommeren 2007 i Oslo. 14. august 2010 spilte to forskjellige utgaver av Høst på *Rock på Torget* festivalen i Bodø. Det var de to forskjellige besetningene på *På sterke vinger* og *Hardt mot hardt* som spilte sine respektive konserter.

Diskografi
----------

* *På sterke vinger* (1974)
* *Hardt mot hardt* (1976)
* *Extra! Extra!* (1977)
* *Live & Unreleased* (1994)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Høst på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Høst på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Høst på Songkick Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Fil:Slidredomen
**Vestre Slidre prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Valdres prosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Vestre Slidre kommune i Oppland fylke, og hovedkirken var Slidredomen.

Vestre Slidre prestegjeld og dets sogn er nå en del av Vestre Slidre kirkelige fellesråd underlagt Valdres prosti.

Historikk
---------

*Sliðrar sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet.

Slidre prestegjeld ble ved kgl. res. av 16.10.1848 med virkning fra samme dato, delt i Østre Slidre og Vestre Slidre prestegjeld. Vestre Slidre prestegjeld skulle således bestå av Hegge, Volbu og Rogne sogn.

Inndeling pr. 1.1. 1992: Vestre Slidre eller Hegge med Lidar kirke, Volbu og Rogne.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1902). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 285.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 50.
3. ↑  Prestegjeld og sogn i Oppland, arkivverket.no
**Befalsskolen for Infanteriet i Sør-Norge** (BSIS) var en befalsskole lokalisert først på Gimlemoen (1947-1963) og deretter på Heistadmoen (1963-1994). BSIS kan føre sine røtter tilbake til den første underoffisersskolen ved Norske Jegerkorps i 1791 og divisjonenes befalsskoler i perioden 1930 til 1940. I 1945 ble den grunnleggende befalsutdanning i infanteriet etter 5 års krig gjenopptatt ved etableringen av Befalsskolen for infanteriet (BSI). Skolen hadde i sitt første år fra 1945-1946 en avdeling i Norge og en i Sverige. Etter opprettelsen av Befalsskolen for infanteriet i Nord Norge i 1951 ble skolen omtalt som Befalsskolen for infanteriet i Sør Norge. BSIS bestod som skole frem til 1994. Den var infanteriets største befalsskole og utdannet totalt ca 12.700 sersjanter. Det er neppe noen militær skole som kan oppvise et tilsvarende antall. 

BSIS på Heistadmoen var organisert med en skolestab, KpA som var vinterkullet, KpB som var sommerkullet og KpC som var et USK-kull (utskrevet sersjant kurs) som fikk sin utdanning innen bombekastere. Vinterkullet hadde tradisjonelt gevær- og panservernlinje. Sommerkullet som var størst hadde flest linjer med gevær-, pioner-, bombekaster- og sambandslinje. BSIS var underlagt Telemark regiment (FDI3/IR3) som hadde sitt hovedkvarter på Heistadmoen. 

Leiren og nærområdet hadde alle fasiliteter som skulle til for å drive utdanning og trening, herunder hinderløype, utendørs svømmebasseng, idrettsbane, fotballbane, øvingsfelt med et stort antall skytebaner til alle formål, Hengsvann skytefelt, Grønvad repleir, kantine, kino, matsal og gode kaserner med fire manns rom. Bak befalsmessa var det en gammel tunnel som førte ut til en foss. Dagene på BSIS gikk med til utdanning innen pedagogikk og militære fag, fysisk trening, konkurranser som infanterimerket, feltidrettsmerket, skimerket for å nevne noen. Enkeltmanns ferdigheter og mange feltøvelser der elevene fikk trening som leder med egen veileder. Elevene ble gitt ansvar for egne undervisninger som ble vurdert, evaluert og gitt karakter, det samme gjaldt for øvelse som leder i felt. For vinterkullet var det obligatorisk å gå Nijmegenmarsjen.

Sjefen for BSIS hadde vanligvis stillingen i to år og det var tilsvarende for kullsjefene. 

BSIS utdannet hele tiden befal som var resultat- og løsningsorientert med en klar forståelse av lederskapets viktigste mål:

* Ta vare på dine soldater
* og løse oppdraget.

Referanser
----------

1. ↑  Ob Friis og oblt Saltnes (2003). *BSIS Befalsskolen for infanteriet i Sør-Norge*. KAMPUKS / SVI.
2. ↑  Ob Friis og oblt Saltnes (2003). *BSIS*. KAMPUKS / SVI. s. 10. ISBN 82-303-0130-1.
3. ↑  Ob Friis og oblt Saltnes (2003). *BSIS Befalsskolen for infanteriet i Sør Norge*. KAMPUKS / SVI. ISBN ISBN 82-303-0130-1 Sjekk `|isbn=`-verdien: invalid character (hjelp).
**Borger Hansen Ulveland** (født 18. juli 1788 på Lo i Øvre Eiker, død 28. mars 1866 på Ulleland i Øvre Eiker) var en politiker og gårdbruker. Han satt på Stortinget 1836-37 hvor han var medlem av militærkomiteen 1833, Lagtinget og riksretten i 1836-1837. Ulveland var medlem av herredsstyret for Eiker 1837-1857, ordfører i Eiker 1847-1848 og innehadde flere verv i Eiker herred og Buskerud amt.

Borgers foreldre var Hans Andersen Loe og Anne Borgersdatter Hoen, og han vokste opp på gården Loe. Onkelen, Christopher Borgersen Hoen, var Eidsvollsmann og en kjent haugianer, og Borger Hansen var også knyttet til haugianerne på Eiker. Han vitnet til fordel for haugianerne i en rettssak mot Mikkel Nielsen Hauge i 1800, og i 1806 vitnet han til fordel for haugianer-menigheten ved Ekers Papirfabrik.

Borger Hansen Ulveland kjøpte gården Ulleland (også skrevet Ulveland) av faren Hans Andersen Loe i 1811 og tok navn etter den. Han drev den frem til 1853 da han overtok Steinset i Øvre Eiker, gården til svigerfaren Lars Throndsen Stenseth, der han fremdeles var gårdbruker da folketellinga 1865 ble tatt opp ved årsskiftet 1865/1866. Kirkeboka oppgir imidlertid Ulleland som oppholdssted da han døde snaut fire måneder senere.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 916[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Kirkebok».
3. ↑  «Kirkebok».

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Peter Fredrik Bassøe** | **Eikers ordfører**(1847–1848) | Etterfølger:**Borger Chr. Hansen** |
Rammestyring.
Rammestyrt hjullaster.
Holder småtraktor frå 1964 med rammestyring.
**Rammestyring** (eller *midjestyring*) betyr at kjøretøyet er «leddet» på midten, slik at framdelen og bakdelen kan vinkles i forhold til hverandre. På moderne maskiner skjer dette ved hjelp av hydrauliske sylindere. Ved å plassere leddet midt mellom akslingene oppnår man at hjula på samme side sporer hverandre når maskina svinger. Dette resulterer i et lettmanøvrert kjøretøy med liten svingradius. Man trenger heller ikke differensial mellom fram- og bakakslingen, ettersom hjula på samme side tilbakelegger samme distanse. En ulempe med rammestyring er at tyngdepunktet forskyver seg når maskina svinger, slik at stabiliteten blir dårligere.

Rammestyring blir blant annet benyttet på skogsmaskiner, anleggsmaskiner, selvgående gressklippere, noen beltevogner og store traktorer. Ved kjøring i vanskelig terreng kan rammestyringen brukes til å «vri» maskina løs hvis den kjører seg fast.

Historie
--------

De første rammestyrte maskinene ble styrte med muskelkraft. Det italienske foretaket Motomeccanica produserte to rammestyrte traktorer/terrengkjøretøy, P4 på 2,3 tonn (fra 1918 til 1930) og P4M på 3,3 tonn (fra 1919 til 1942), og det tyske foretaket Lantz produserte den rammestyrte traktoren HP, på rundt 1,7 tonn, (fra 1923 til 1926). Disse hadde alle manuell styring.

Så lenge det ble benyttet muskelkraft var rammestyring begrenset til relativt små maskiner. Det var først da hydrauliske komponenter ble tilgjengelige på 1950-tallet at det ble mulig å bruke rammestyring på større maskiner. Rammestyring ble da tatt i bruk på maskiner som hjullastere og lunnetraktorer. Mixermobile Manufacturers i Portland i Oregon i USA sies å ha vært det første foretaket som benyttet hydraulisk manøvrert rammestyring, da de i 1953 markedsførte den rammestyrte hjullasteren Scoopmobile Model LD-5. Den første vellykkede landbrukstraktoren med hydraulisk manøvrert rammestyring var Wagner TR-14, som kom på markedet i 1956. Den hadde en motoreffekt på 160 hk og fire like store hjul.

Referanser
----------

1. ↑  Dozza, W. *Trattori classici italiani dal 1911 al 1955*, Giorgio Nada Editore, 2004.
2. ↑  Haddock, K. *Advent of articulation*, Construction Equipment, 2005.03.01
3. ↑  Theyssen, D. Roes, B og Simpson, P. *Die Welt der Traktor-Giganten*, Dieter Theysen Media, 2004.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Articulated steering – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Lam Qua** (kinesisk: 林官, pinyin (mandarin): *Lín Guān*, eller egentlig **Guan Qiaochang** eller **Kwan Kiu Cheong** 關喬昌, født 1801 i Nanhai i Guangdong i Kina, død 1860) var en kinesisk maler fra provinsen Guangdong i Qing-dynastiets Kina. Lam Qua var den første kinesiske portrettmaler som fikk sine verker utstilt i vesten. Han er mest kjent for sine medisinske portretter. Han hadde en arbeidsstue i de tretten faktorier i Kanton.

I 1820-årene studerte Lam Qua hos George Chinnery, den første engelske maler som slo seg ned i Kina. Lam Qua ble vel fortrolig med den vestlige portrettstil, og fikk en tilhengerskare blant utlendingene langs kinakysten. George Chinnery malte Lam Qua og hans bror Tin Qua (庭官), Kwan Luen Cheong (關聯昌). Etterhvert kom det til brudd mellom Chinnery og Lam Qua, fordi Lam Qua begynte å senke sine priser, noe som skadet Chinnery. 

Fra 1836 til 1855 malte Lam Qua en serie av medisinske portretter av pasienter som var til behandling hos legen Peter Parker, en legemisjonær fra USA. Dr. Parker bad Lam Qua om å male pre-operative portretter av pasienter som hadde store tumører eller andre større misdannelser. Noen av maleriene er nå del av en samling av Lam Quas verker som er ved Yale University, i dets  *Peter Parker Collection* i *Harvey Cushing/John Hay Whitney Medical Library*.

Referanser
----------

1. 1 2   Art UK painters database, oppført som Guan Qiaochang Lamqua, BBC Your Paintings artist-ID lamqua-guan-qiaochang-18011860, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Artcyclopedia, oppført som Lamqua, Artcyclopedia kunstner-ID lamqua[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   The Stuttgart Database of Scientific Illustrators 1450–1950, Stuttgart Database of Scientific Illustrators ID 6959, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   oppført som Lamqua, Invaluable.com person-ID uxkvrjxqj7, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Gilman, S. *Lam Qua and the development of a westernized medical iconography in China* J. Medical Hist. (1986)
* Peter Parker Collection Yale University
* Chang, J. *A reconstructive surgeon's taste in art: Dr Peter Parker and the Lam Qua oil paintings* Ann Plast Surg. (1993)
* Hume, Edward *Peter Parker and the Introduction of Anesthesia into China* Journal of the History of Medicine and Allied Sciences (1946)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ULAN
 |
*Moderskap, Holland*, håndkolorert akvatint av Charles W. Bartlett, 1912.
*El sueño de la razón*(«Fornuftens søvn skaper monstre»), av Goya, fra *Los Caprichos*. 1799
**Akvatint** eller **akvatintetsning** er en type dyptrykk som brukes i kobbergrafikk og en grafisk etsemetode som gir overflater i ulike valører.

Teknikk
-------

Akvatint er en type etsing, og syre blir brukt for å etse motivet inn i trykkplaten. Det typiske for akvatinten er de små fordypningene eller porene i metallet som tar opp, og gir fra seg trykksverte ved trykkeprosessen. Akvatintetsningen etterlater en jevnt mørk grå overflate etter trykking, ikke ulikt et raster i et avisbilde. Høylys skapes ved å jevne ut ujevnheter og porer i metallet, og det arbeides fra mørkt grå til lysere valører.

Den grå akvatintvirkningen skapes ved at det strøs et fint lag av harpiks over metallplaten. Platen varmes akkurat nok til at harpikskornene smelter fast til metallet. Platen legges i syrebad, og syren angriper de delene som ikke er dekket av harpikskorn. Således skapes en fin, ru og myk tekstur. 

Før etsingen, kan det påføres en etsegrunn, slik som asfalt eller andre syrebestandige materialer. Partier som er dekket av etsegrunn etses ikke, og vil heller ikke holde på trykksverte. Disse partiene vil framstå som helt hvite ved trykking.

Som ved etsing kan mørkere partier skapes ved å tegne og ripe i asfalt eller harpiks med metallnåler eller andre skarpe gjenstander.

Etymologi
---------

Akvatint er sammensatt av to ledd, *akva-*, fra latinske *aqua*, «vann-» + *tint*, som er avledet fra italienske *tinta*, «farget». Det ferdige trykket minner litt om lavering, en teknikk som brukes i malerier.

Bruk
----

Allerede på 1600- tallet ble akvatintteknikken mye brukt, og Francisco Goya brukte akvatint på 1700-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  Søk etter *Akva* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok
2. ↑  Søk etter *Akvatint* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok

Eksterne lenker
---------------

* «Dyptrykk - akvatint», av Bjørg Marit Undheim
* «Prints & People: A Social History of Printed Pictures», utstillingskatalog fra Metropolitan Museum of Art (tilgjengelig online som PDF), som inneholder materiale om akvatint

  

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
En Valkyrie avbildet i fabrikken i 2019
**Aston Martin Valkyrie** er en toseters sportslig hybridbil fra engelske Aston Martin, bygd i samarbeid med østerrikske Red Bull Racing.

Gateutgaven heter **RB 001** og har over 1 100 hestekrefter levert fra en midtmontert 6,5 liter stor V12 bensinmotor bygd i 11 000 rpm av britiske Cosworth og elektriske motorer fra kroatiske Rimac med KERS. Det ble laget 150 eksemplarer, hvorav ett ble solgt i Norge i 2022 for over tretti millioner kroner.

En **Spider** blir også bygget i 85 eksemplarer, og har vanlige dører i stedet for måkevingedører.

Raserbilen **AMR Pro RB 002** (AMR for Aston Martin Racing) er en Valkyrie som debuterte med Dirk Müller ved oppvisning under Bahrain Grand Prix i mars 2022. Den er bredere og lengre, og spart vekt ved å droppe de elektriske motorer, klimaanlegg og infotainment. Den har derfor bare 1 000 hestekrefter, og bygges bare i 40 eksemplarer. En av disse eies av norske Arne Fredly og ble vist på Oslo Motor Show i oktober 2022, sammen med hans andre Valkyrie, en RB 001.

Referanser
----------

1. ↑  Akkurat avduket: Fredrik punger ut 33.500.000 kroner for denne i tv2.no den 9. februar 2022.
2. ↑  Aston Martin Valkyrie AMR Pro makes dynamic debut i evo.co.uk den 21. mars 2022.
3. ↑  *Aston Martin Valkyrie 002 i Norge* i bilnorge.no den 23. oktober 2022.
**Johannes Brandtzæg** (født 1941) er en norsk pressemann og politiker (Sp).

Han vokste opp på gården Øysterås i Sparbu i nåværende Steinkjer kommune.

Han gikk Levanger lærerskole og begynte som lærer og skolestyrer ved Beitstad skole og senere ved Statland skole. Han var også frilanser og sommervikar i NRK.

Brandtzæg var formann i Nord-Trøndelag Senterparti fra 1974 til 1980.

Brandtzæg ble i 1979 ansatt som den ene av to sidestilte ansvarlige redaktører i *Trønder-Avisa* i Steinkjer. Redaktørene representerte henholdsvis Senterpartiet og Venstre. De partipolitiske redaktøransettelsene i *Trønder-Avisa* opphørte i 1996, og Brandtzæg fortsatte som kulturjournalist. Han gikk av med pensjon i 2007.

Brandtzæg var medlem av Pressens offentlighetsutvalg fra 1987 til 1994, styremedlem i NTB fra 1987 til 1994 og medlem av hovedstyret i Avisenes Arbeidsgiverforening og Norske Avisers Landsforening.

I 1988 ble han tildelt Norske Avisers Landsforenings høyeste utmerkelse, Avisgutten.

Referanser
----------

1. ↑  Aarholt, Tormod (1988). *Bygdebok for Sparbu og Ogndal*. III. Bygdeboknemnda for Sparbu og Ogndal. s. 434.
2. 1 2 3 4  Øy, Nils E. (red). (1998). *Pressefolk 1997*. Oslo: Norsk Presseforbund. s. 50. ISBN 82-7147-175-9.
3. ↑  Brigg, Øyvind (14. juni 1979). «Full krig i Trønderavisa». *VG*: 6.
4. 1 2  «Brandtzæg, Johannes». Steinkjerleksikonet. Besøkt 26. november 2023.
5. ↑  Jubilantomtale på Johannes Brandtzægs 80-årsdag, skrevet av Jon Åge Fiskum, i *Trønder-Avisa* 12. januar 2021.
Rimbertikirken i Embsbøl, Slesvig-Holsten  Foto: Hideko Bondesen 
**Rimbert av Hamburg** (også skrevet som *Rembert*, født muligens i Flandern, død 11. juni 888 i Bremen) var erkebiskop av Bremen-Hamburg fra 865 og til han døde.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Det er uklart om Rimbert var fra Flandern eller fra Normandie. Han ble utdannet ved klosteret i Turholt i nærheten av Brugge i Flandern hvor han ble kjent med Ansgar, den første erkebiskopen av Bremen-Hamburg. (Bispedømmet Bremen ble regjert i personalunion med erkebispedømmet Hamburg.)

Som munk i Turholt (Torhout) ble han med på en misjonstur til Norden sammen med sin venn Ansgar som han senere etterfulgte som erkebiskop av Hamburg-Bremen i 865.

### Erkebiskop

Da Ansgar døde den 2. februar 865 ble Rimbert valgt som hans etterfølger. Pave Nikolaus I sendte ham *pallium* (erkebiskopens verdighetstegn) i desember 865. I året 888 kunne erkebiskop Rimbert erverve markeds-, mynt- og tollrett fra keiser Arnulf av Kärnten for Bremen, og med dette vesentlig styrke erkebispedømmets finansielle stilling.

Da Ansgars misjonering var basert på en forbindelse med Benediktinerordenen ble Rimbert kort tid etter hans innvielse munk ved klosteret Corvey i Sachsen, og derfra drev han misjonering i vestlige Friesland, Danmark og Sverige. Noe av det han oppnådde som erkebiskop var grunnleggelsen av et kloster i Bücken i nærheten av Bremen. Han nevnes spesielt for sin omsorg for fattige og syke. 

Rimbert skrev også en biografi over Ansgar, *Vita Ansgari*. Denne levnetsbeskrivelsen tilkom med medforfatteres bistand sannsynligvis i løpet av det nærmeste årtiende etter Ansgars død, og det ble tilegnet benediktinermunkene i Corvey. Arbeidet er skrevet i oppbyggelig hensikt. Det inneholder en mengde faktiske opplysninger, blant annet at Ansgar ved fem års alder skulle ha blitt moderløs og snart etter av sin far satt i skole ved klosteret Corbie i Picardie. Fremstillingen er bemerkelseverdig fri fra legendariske utsmykninger.

I 884 greide Rimbert å få et normannisk plyndringstokt i Friesland til å trekke seg tilbake, og på grunn av dette har han blitt holdt spesielt høyt i hevd der og ble opphøyd som helgen. Hans festdag er 4. februar.

Det ble skrevet en biografi over Rimbert av en klerk i Bremen eller en munk ved Corvey, men denne er mer oppbyggelig enn fylt med faktisk informasjon, og av den grunn er det lite som kjennes om Rimberts liv.

Verk
----

* Vita Ansgarii, engelsk oversettelse fra Medieval sourcebook

Referanser
----------

1. ↑  St. Rimbert. Catholic Encyclopedia.
2. ↑  Cornell Jan, Grenholm Gunvor, red. (1966). *Den svenska historien. 1, Forntid, vikingatid och tidig medeltid till 1319* **(swe)**. Stockholm: Bonnier. s. 210.

Eksterne lenker
---------------

* Opera Omnia av Migne Patrologia Latina med analytisk indeks

Portal: Historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Svenske Litteraturbanken **·** Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC
 |
«Onsumslottet», åsted for slaget i dets første timer.Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
**Onsumslaget** var et slag mellom arbeidere, politi og væpnede soldater 13. april og 14. april 1878 på Kampen i daværende Kristiania.

Opptøyene begynte utenfor brukseier Oluf Onsums eiendom *Lille Munkeengen* i St. Halvards gate 33 i Gamlebyen. Han eide Kværner Brug, og var en patriarkalsk fabrikkeier som gikk under kallenavnet «Slegga» blant arbeiderne. Årsaken til protesten var at arbeidernes lønninger var satt ned med 10 prosent.

Den patriarkalske fabrikkeier Oluf «Slegga» Onsum (1820–1899). Mandag 15. april tiltok demonstrasjonene kraftig, og 5–6000 mennesker ble drevet opp mot Galgeberg. Der hadde kommunen et pukksteinslager. Stein haglet mot politiet, som måtte tilkalle militære styrker for å opprettholde ro og orden. Flere av politimennene og de militære styrkene ble skadet av steinkasting.

Dagen etter, 16. april, ble de militære utstyrt med ti skarpe skudd, og kampene fortsatte på Kampen. Mengden forskanset seg på knausene ved dagens park, mens andre gikk opp i husene og lot stein falle fra vinduene ned på politi og soldater. De siste forskanset seg på skrenten over Brinken. Soldatene gikk på med bajonetter og spredte de siste demonstrantene.

Eksterne lenker
---------------

* Arthur Danielsens side om Onsumslaget
* Norgeslexi
**Imperativ** er i grammatikken en av verbets modi. Modus beskriver verbets forhold til de faktiske forhold og til noens ønske og vilje. Imperativ uttrykker en befaling eller et direkte forbud, som for eksempel «Gå!» eller «Spis!» Imperativ er en finitt verbform og kan således danne fullverdige setninger på egen hånd, som i eksempelet «Gå!». På norsk finnes imperativ kun i presens, mens andre språk, som for eksempel latin, også har futurum imperativ. I mange språk bøyes imperativ også i grammatisk tall.

Imperativ på norsk
------------------

På norsk er imperativ likt verbets stamme, det vil si infititivsformen uten *-e*:

* *å hoppe* – *hopp!*
* *å kaste* – *kast!*

For verb hvis stamme slutter med -dle eller -kle, kan man velge om man vil skrive infinitivsformen eller ta bort endingsvokalen:

* *å handle* – *handl(e)!*
* *å forvandle* – *forvandl(e)!*
* *å takle* – *takl(e)!*
* *å sykle* – *sykl(e)!*

På bokmål får verb hvis infinitivform ender på -ere, f.eks. *notere* og *prestere* ingen akutt aksent over siste «e» i imperativformen, slik at ordet *prester* kan være både flertall av *prest* og imperativform av *prestere*.

Referanser
----------

1. ↑  «Imperativ». *Språkrådet* **(norsk)**. Besøkt 17. august 2016.
2. ↑  Elin Frysjøenden. «Imperativbøyning». Riksmålsforbundet. Besøkt 13. september 2013. [*død lenke*]
3. ↑  «Imperativ». Ordnett.no.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Imperative mood – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Språkrådet om imperativ på norsk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.

Hovedpersonene i stykket er tre studenter på julebesøk i prestegården. Bilde fra Folketeatrets oppføring i november 2015 av *Nøddebo Præstegård*  Foto: Thomas Petri 
Robert Dinesen (1874-1972) spilte en av hovedrollene i en sceneoppføring i 1908. Fotografiet tilhører Svenska Teaterns arkiv
***Nøddebo Præstegård*** er et dansk skuespill i komediesjangeren skrevet av skuespiller Elith Reumert basert på en fri tolkning av romanen *Ved Nytaarstid i Nøddebo Præstegaard* skrevet av professor, dr.theol. Henrik Scharling og utgitt anonymt i 1862 med undertittelen «Fortelling af Nicolai, 18. Aar gammel». Romanen handler om tre studenter fra København, som i juleferien er hos prestefamilien i Nøddebo Præstegaard og de romantiske forviklingene som oppstår under oppholdet.

Oppføringer på Folketeatret
---------------------------

Stykket, som inneholder en rekke populære sanger, ble første gang satt opp på Folketeatret i København i 1888 med Reumert i hovedrollen som Nicolai. Oppsetningen ble en fast del av Folketeatrets repertoar rundt juletider og ble fremført over 2000 ganger på Folketeatret i stort sett uendret versjon frem til 1970, da originalstykket ble fremført for siste gang. Den da nytilsatte direktøren ved Folketeatret Preben Harris uttalte i 1971 at tiden var inne for en oppdatering av stykket, og det ble da gjort en endring i det originale stykket, dels oppdatering av språket, forenkling av rollebesetningen og vendt stykket i retningen. av vaudeville. Det justerte stykket ble utgitt i bokform i 1980 av Nøddebo Præstegaard hos Thaning & Appel (ISBN 87-413-6216-0).

Popularitet
-----------

Nøddebo Præstegaard har blitt spilt en rekke ganger på andre teatre enn Folketeatret rundt om i Danmark, og er med mer enn 5000 forestillinger sammen med *Elverhøj* det mest spilte danske stykket. Mange danske skuespillere har deltatt i oppsetningene, deriblant Else Marie Hansen, som i 1909 som femåring debuterte som nissebarn i forestillingen, og som spilte rollen som Sidse Lugekone da den nye versjonen ble oppført på Folketeatret i 1979.

Bildegalleri
------------

* Noen av de medvirkende i Folketeatrets oppføring i 2015.  Foto: Thomas PetriNoen av de medvirkende i Folketeatrets oppføring i 2015.  Foto: Thomas Petri
* Ensemblet i Folketeatrets oppføring i 2015.  Foto: Thomas PetriEnsemblet i Folketeatrets oppføring i 2015.  Foto: Thomas Petri

Referanser
----------
**Byavisa Drammen** var en gratisavis som ble gitt ut ukentlig i Drammen i Buskerud. Den kom ut første gang 18. november 2009 etter initiativ fra Christer Lundquist. Siste ansvarlige redaktør var Geir A. Arneberg. Avisa kom ut hver onsdag og ble trykt i 40 000 eksemplarer. Foruten Drammen ble den distribuert til husstander i Nedre Eiker og i deler av Lier. Byavisa Drammen meldte oppbud i oktober 2020.

Nettavis i ny drakt
-------------------

Avisen lever fortsatt som en nettavis under navnet «By Drammen» med Ansvarlig redaktør, Bente Weumundstad. Nettavisen ble i august 2022 relansert som en tredelt nettavis med aktuelle nyheter, en lokalportal der alle kan legge inn nyheter (med abonnement) og næringsportalen der næringslivet har muligheten til å legge ut nyheter og pressemeldinger.

Referanser
----------

1. ↑  Redaksjonen (1. oktober 2020). «Byavisa Drammen takker for seg». Arkivert fra originalen 29. april 2021. Besøkt 29. april 2021.
2. ↑  Wemundstad, Bente (11. august 2022). «Hvordan publisere en artikkel eller et innlegg på BY Drammen». *Byavisa Drammen*. Besøkt 14. oktober 2023.

Eksterne lenker
---------------

* By Drammen
***His Wife's Husband*** er en amerikansk stumfilm fra 1922 regissert av Kenneth S. Webb.

Handling
--------

Olympia Brewster arbeider som servitør på et middelmådig hotell, og gifter seg med en mann hun ikke elsker for å slippe unna dette slitet. Men umiddelbart etter bryllupsseremonien innser hun ektemannens virkelige karakter, og hun forlater ham. Men samtidig som hun flykter fra hotellet blir et skudd avfyrt. Gjennom et vindu ser hun ektemannen sin, og Olympia tror han har blitt myrdet. Senere leser hun dødsannonsen hans i en avis.

Ikke lenge etter dør Olympias onkel, noe som etterlater henne en liten formue. Hun gifter seg med en velstående ung advokat som senere blir valgt til ordfører, og senere stiller han til valg som guvernør. Men under dette valget dukker Olympias tidligere ektemann opp, og forårsaker problemer for dem og for hans kandidatur som guvernør.

Skuespillere
------------

* Betty Blythe som Olympia Brewster
* Huntley Gordon som George Packard
* Arthur Edmund Carewe som John Brainerd
* George Fawcett som Dominick Duffy
* Grace Goodall som Bess
* Blanche Davenport som Mrs. Althorpe
* Rita Maurice som Packard

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 18. november 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *His Wife's Husband* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Roaldsøy skole** ligger på Roaldsøy i Stavanger kommune.

Skolen ble tatt i bruk i 1907, og i 1909 fikk den skolehus og bolig. I 1965 ble den overført fra Hetland kommune til Stavanger kommune på grunn av sammenslåing av kommunene.

Skolen har ca. 120 elever, normalt i én klasse på hvert trinn. Hovedsaklig er elevene fra Bjørnøy, Roaldsøy, og Ormøy.

Skolen har eget svømmebasseng (ca 12x4x1 meter, gymsal, og en liten kunstgressbane. Rehabilitering og nybygg ble foretatt i 2011.

Rett ved skolen ligger friområder ned til sjøen, og skolen har også sitt eget sjøhus og båt som brukes i undervisningen.

Rektor: Geir Olsen 

Tidligere elever som har blitt kjent:

Referanser
----------

1. ↑  «Skoler i Stavanger – Arkiv». Besøkt 10. juni 2023.
2. ↑  «Nyttig å vite om Roaldsøy skole». Besøkt 10. juni 2023.
3. ↑  «Roaldsøy svømmebasseng». Besøkt 10. juni 2023.
4. ↑  «Prosjektbeskrivelse Roaldsøy skole.». Arkivert fra originalen 10. juni 2023. Besøkt 10. juni 2023.
5. ↑  «Personaloversikt Roaldsøy skole». Besøkt 10. juni 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Skolens hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
«Sundby» har flere betydninger.

Sundkirken i Sundby.
Luftfoto av Guldborg Sund med Nykøbing Falster til høyre og Sundby til venstre.
**Sundby** er en by på Lolland, i Guldborgsund kommune, Region Sjælland, med 2 953 innbyggere i januar 2019. Sundby ligger cirka 15 km øst for Sakskøbing, rett ved, og ligger rett ved Fredrik IXs bro som gir forbindelse til Nykøbing Falster på Falster, på motsatt side av Guldborg Sund. Primærrute 9 går fra Odense og gjennom byen, og ender i Nykøbing Falster.. 

I den nordlige utkanten av byen ved Guldborg Sund ligger Sundby og Nykøbings største attraksjon, Middelaldercentret, som er en slags utendørsmuseum, opplevelses- og forsøkssenter med fokus på dansk middelalder rundt år 1400. Museet besøkes av mellem 45 og 55.000 mennesker årlig. Sundby har også et mindre hotell med 24 rom.

Referanser
----------

1. ↑  Statistikbanken - *Folketal 1. januar efter byområder og landdistrikter og tid - Sundby*, besøkt 27. juni 2019.
2. ↑  Google Maps - *Sundkirken*, besøkt 27. juni 2019.
3. ↑  «Guldborgsund Kommune - *Kultur- og Fritidsudvalget*». Arkivert fra originalen 24. september 2015. Besøkt 27. juni 2019.
4. ↑  Accomodation Hotel Liselund

Eksterne lenker
---------------

* (da) Guldborgsund kommune
* (da) Sundskolen Arkivert 17. mai 2019 hos Wayback Machine.
* (da) Minder fra Sundby

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |

Portal: Danmark