recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*«EØS-utvalget» omdirigeres hit, se også EOS-utvalget.*
**Europautvalget** (tidligere kalt **EØS-utvalget**) er Stortingets faste, rådgivende utvalg som behandler politiske og konstitusjonelle saker knyttet til EØS-avtalen, EØS-loven eller rettsakter fra EU. Utvalget er rådgivende overfor Regjeringen. Når direktiver fra EU er EØS-relevante, skal de etter bestemmelsene i EØS-avtalen og EØS-loven implementeres i norsk rett gjennom lovendring. Europautvalget behandler da direktivet og det gjennomføres en lovprosess i Stortinget.

Europautvalget består av medlemmene av Stortingets utenrikskomite, samt de representantene som til enhver tid er medlem av Stortingets EFTA/EØS-delegasjon. Lederen for Utenrikskomiteen leder møtene i Europautvalget. Ellers innkalles de ulike fagkomiteene til å delta i behandlingen når saken gjelder deres arbeidsområde.

Tilsvarende deltar utenriksministeren alltid i møtet, og andre fagstatsråder ved behov. Europautvalget forbereder Norges strategi, stemmegivning og forslag i EØS-komiteen, men det er Regjeringen selv som avgjør hvilken posisjon og standpunkt den inntar når den møter i EØS-komiteen og EØS-rådet.

Litteratur
----------

* Ivar Buch Østbø, *Storting og regjering*, Schibsted forlag, 2001, ISBN 8251618711

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Stortinget.no – Stortingets arbeid med EU- og EØS-saker
* (no) Stortinget.no – Stortingets EFTA/EØS-delegasjon

| * v
* d
* r
Stortinget |
| --- |
| 
* Stortingsrepresentantene
* Presidentskapet
* Sekretærer
* Administrasjonen
* Stortingsbygningen

 |
| Fagkomiteer | 
* Arbeid og sosial
* Energi og miljø
* Familie og kultur
* Finans
* Helse og omsorg
* Justis
* Kommunal og forvaltning
* Kontroll og konstitusjon
* Næring
* Transport og kommunikasjon
* Utdanning og forskning
* Utenriks og forsvar

 | Riksvåpen |
| Andre komiteer | 
* Fullmakts­komiteen
* Valgkomiteen
* Europautvalget
* Utvidet utenriks- og forsvars­komité

 |
| Organer | 
* Ansvars­kommisjonen
* Billighets­erstatnings­utvalg
* EOS-utvalget
* Lønns­kommisjonen
* Norges institusjon for menneskerettigheter
* Ombuds­nemnda for Forsvaret
* Rettferds­vederlags­utvalget
* Riksrevisjonen
* Sivilombudet

 |
| Historikk | 
* Odelstinget
* Lagtinget
* Liste over odelstingspresidenter
* Liste over lagtingspresidenter
* Liste over visepresidenter i Odelstinget

 |
**Sayeret Matkal** (hebraisk: סיירת מטכ"ל) er en spesialstyrke i Israels forsvar. Dens viktigste rolle er antiterrorisme, dyp rekognosering og etterretning, men enheten er først og fremst en enhet som skal samle informasjon i felt og brukes til å skaffe strategisk informasjon bak fiendens linjer. Sayeret Matkal er også leder for gisselredningsoppdrag utenfor Israels grenser. Enheten er modellert på britiske SAS, og rapporterer til Israels militære etterretningstjeneste. Dens kallenavn er rett og slett «Enheten». Enhentens motto er lånt fra SAS, «Who Dares Wins». 

Enheten er best kjent for Operasjon Thunderbolt, vanligvis kjent som Operasjon Entebbe, der de reddet mer enn 100 Air France flypassasjerer kapret og fløyet til Uganda av PLO-terrorister. De drepte 53 fiendtlige stridende mens de bare mistet angrepetelementets kommandant, Yonatan Netanyahu, og tre gisler.

Referanser
----------

1. ↑  «Sayeret Matkal - Israeli Special Operations». Arkivert fra originalen 30. september 2009. Besøkt 27. juli 2008.
2. ↑  Special: Entebbe's unsung hero – Israel News, Ynetnews

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** NKC
 |
**Jødetesten** er et tankeeksperiment som benyttes i politisk debatt for gjøre det klarere å gjenkjenne om en ytring er diskriminerende eller rasistisk. Selve «jødetesten» går ut på å bytte ut alle navn og referanser på omtalte minoritetsgrupper i et sitat med jøder eller jødisk. Dersom det omarbeidede sitatet til forveksling minner om nazistisk retorikk fra 1930- eller 1940-tallet, vil mange anse den opprinnelige uttalelsen som diskriminerende.

Tanken bak jødetesten er hvis en ytring ikke er akseptabelt å si om jøder, ville den (logisk sett) heller ikke være akseptabelt om andre grupper. Dette på grunn av kjennskap til holocaust og forfølgelse av jøder i tidligere tider.

Referanser
----------

1. ↑  Hoaas, Krister Claussen. «Ta «jødetesten», Erna!». *Bergens Tidende*. Besøkt 13. januar 2019.
2. ↑  «Konspiratorisk koseprat». *Minerva*. 15. mai 2014. Arkivert fra originalen 13. januar 2019. Besøkt 13. januar 2019. «En gang fantes det noe som het «jødetesten». Den var en måte å vurdere om en ytring var krenkende mot en etnisk eller sosial gruppe eller ikke ved at man forsøkte å bytte ut navnet på gruppen med «jøder». Tanken var selvsagt at om dette ikke var akseptabelt å si om jøder, ville det heller ikke være akseptabelt om andre grupper.»
*Se også: Horg kirke og Horg (kult)*
Horg kirke
**Horg** er et sogn i Melhus og en tidligere kommune i Sør-Trøndelag. Horg omfatter den sørlige delen av Melhus på begge sider av elven Gaula, til sammen 291,35 km². Kirke- og skolested i Horg er Lundamo ved Gaula.

Kommunen ble opprettet i 1841 da Horg og Soknedal ble skilt ut som to selvstendige enheter fra Støren formannskapsdistrikt. Horg hadde ved opprettelsen 2 374 innbyggere. Horg ble fra 1. januar 1964 sammen med Hølonda, Flå, Melhus og Langørgengårdene i Buvik slått sammen til den nye kommunen Melhus. På dette tidspunktet hadde Horg 2 560 innbyggere.

Menighetskirke er Horg kirke. Horg sogn tilhører Gauldal prosti og Nidaros bispedømme.

Se også
-------

* Liste over ordførere i Horg

Referanser
----------

1. ↑  Horg, P.J. (1978) [1956]. «Horg». I Fiskaa, Haakon M. og Myckland, Haakon Falck. *Norges bebyggelse. Nordlige seksjon. Herredsbindet for Sør-Trøndelag. Østre del*. I–II. Trondheim: Faglitteratur. s. 213–223. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
2. ↑  Juvkam, Dag (1999). *Historisk oversikt over endringer i kommune- og fylkesinndelingen* (PDF). Rapport 1999:13. Oslo: Statistisk sentralbyrå. s. 65–69. ISBN 82-537-4684-9.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GeoNames
 |
**Finn Duchesne de Vauvert** (født 1895 i Siebenbürgen (nå Transilvania), død 1965) var en norsk populærforfatter, journalist, ingeniør og flyver. Han skrev også under pseudonymene **Sverre T. Børresen**, **Bernt Bastow**, **Ulf Uller** og **Reidun Starum**. 

Vauvert var utdannet ingeniør. I yngre dager var han flyger, men ga opp dette yrket etter en nedstyrtning. Så ble han journalist – han anslo selv at han hadde levert bidrag til 600 tidsskrifter i inn- og utland. Han reiste en god del utenlands, og benyttet sine opplevelser utenlands som grunnlag for det han skrev. I 1919 etablerte Vauvert byrået Foreign Press Service («London – New York – Paris»). På sine eldre dager skrev han vesentlig artikler i dagspressen. Han arbeidet som ingeniør ved flere bedrifter, blant annet Borregaard. Sammen med oberstløytnant Halfdan Haneborg Hansen tok Vauvert i 1947 initiativet til det som ble Stay Behind-gruppene.

Fra 1940 skrev Vauvert i Detektiv-Magasinet under pseudonymene Sverre T. Børresen, Bernt Bastow og en enkelt signert Ulf Uller. 

Vauvert skrev i alt 42 Knut Gribb-fortellinger og en hovedfortelling i Romantikk (under pseudonymet Reidun Starum). Som Sverre T. Børresen skapte Vauvert forbryterlegen dr. Geyser, en skruppelløs lovbryter som hadde spesialisert seg på plastisk kirurgi – fortrinnsvis benyttet han sine evner til å lage nye ansikter på ettersøkte personer. Den norsk-amerikanske gangsteren John Gerston og hans venninne Hildegunn Ferber – "Rubinpiken" – gikk også igjen i mange Børresen-historier. I likhet med Alf Halvor Kalmoe innførte han en mer moderne stil i bladet, mildt hardkokt kan man kalle den. Vauvert skrev også bøkene *Dødsperlen* (1945, i "Stjerne"-serien, under psevdonymet Bernt Bastow) og *Det kinesiske sverd* (1946, som Sverre T. Børresen).

Han var gift med Ragnhild Margot Dahl, og de hadde en sønn sammen.

Kilder
------

* Nils Nordberg: *Døden i kiosken*, Bladkompaniet, 2000 (s. 220-221, 283-284)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Sayed Mohamed Yusuf** (født 1895, død 8. desember 1979) var en indisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.

Yusuf ble olympisk mester i landhockey under OL 1928 i Amsterdam. Han var med på det indiske laget som vant landhockeyturneringen. Etter at laget fra Tsjekkoslovakia hadde trukket seg, var det ni lag fra ni nasjoner som deltok i turnering og den ble spilt i perioden 17. til 26. mai. India vant alle fire kampene i gruppespillet med totalt 26-0. I finalen møtte de Nederland som var vinnere av den andre gruppen. India vant over Nederland med 3-0 i finalen, som ble spilt 26. mai 1928 på Olympiastadion i Amsterdam med 23 400 tilskuere. Yusuf spilte fire kamper.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1928 Nederlands flagg Amsterdam - **Gull** i landhockey Indias flagg India

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, Sports-Reference.com olympisk utøver-ID yu/sayed-yusuf-1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sayed Yusuf – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sayed Yusuf – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Sayed Yusuf – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Keisertronen i Den forbudte by i Beijing. Skrifttavlen øverst, 正大光明, benytter høyre-mot-venstre horisontal innretting, mens tavlene på sidene benytter vertikal innretting.
Utdrag fra *Kaldmatsobservans* (寒食帖) av Song-vismannen Su Shi (蘇軾). Kalligrafien leses fra øverst til nederst, fra høyre kolonne til venstre.
Moderne bruk av begge horisontale skriveretninger - se begge dørene på den kinesiske postvognen.
Flere **østasiatiske skriftsystemer** kan skrives **horisontalt eller vertikalt**. Kinesisk skrift, japansk skrift og koreansk skrift kan orienteres i begge retninger. På den annen side skal tradisjonell mongolsk skrift og avledede systemer (som mandsjuisk skrift) skrives vertikalt.
Horisontal skrivemåte kalles på kinesisk **hengpai** (forenklet kinesisk: 横排; tradisjonell kinesisk: 橫排; pinyin: **héngpái**, «horisontal innretting»), på japansk **yokogaki** (横書き, «horisontal skriving», også *yokogumi*, 横組み), og på koreansk **garosseugi** (가로쓰기) eller *hoengseo* (횡서; 橫書).

Vertikal skrivemåte kalles på de samme språk **zongpai** (forenklet kinesisk: 纵排; tradisjonell kinesisk: 縱排; pinyin: *zòngpái*, «vertikal innretting»), **tategaki** (縦書き, «vertikal skriving», også *tategumi*, 縦組み), eller **serosseugi** (세로쓰기) eller *jongseo* (종서; 縱書).

Tradisjonelt er skrivemåten i de tre språk vertikalt i kolonner som følger på hverandre fra høyre til venstre (slik at hver ny kolonne følger til venstre for den forrige). Dette var praktisk både ut fra tegnenes strøkrekkefølge, og for høyrehendt bruk av kalligrafiens skrivepensel.

Når man skrev horisontalt, noe man stort sett bare gjorde ved plassproblemer er av estetiske hensyn, var den alminnelige skriftretning fra høyre mot venstre.

I moderne tid er det blitt stadig mer vanlig for de samme språk med horisontal skriving, og fra venstre til høyre (en vestlig innflytelse). Men vertikal skriving er fremdeles ofte i aktiv bruk i Japan, Taiwan, Hongkong og Macao.

Litteratur
----------

* *Nihongo Daihakubutsukan* (日本語大博物館), author: Jun'ichirō Kida (紀田順一郎), publisher: Just System (ジャストシステム, *Jasuto Shisutemu*) ISBN 4-88309-046-9 (in Japanese), chapter 9, deals with the change from *tategaki* to *yokogaki* in modern Japanese.
* Ishikawa, Kyuyoh. *Taction: The Drama of the Stylus in Oriental Calligraphy*. Translated by Waku Miller. Tokyo: International House of Japan, 2011.
* Obana, Yasuko. "Vertical or Horizontal? Reading Directions in Japanese," *Bulletin of the School of Oriental and African Studies, University of London* 60, no. 1 (1997): 86-94 (available in the JSTOR online journal archive).

Eksterne lenker
---------------

* "CSS Writing Modes Module Level 3" W3C Working Draft 15 November 2012
* "Requirements for Japanese Text Layout" W3C Working Group Note 3 April 2012
* Grinols, Mark. "Using vertical layout in Internet Explorer 5.5" (Microsoft Corporation, October 2000)
* "Explaining why Chinese characters move vertically (tb-rl)" (a passage from Ishikawa Kyuyo's book) Arkivert 2. mai 2019 hos Wayback Machine.
* Unicode Technical Note #22 Robust Vertical Text Layout
**Agnes Charlotte Gude Scholz** (født 1. februar 1863 i Betws-y-Coed i Wales, død 11. juli 1929 i Oslo) var en norsk tegner.

Familie
-------

Agnes Charlotte Gude var datter av kunstmaler Hans Gude og Betsy Juliane Charlotte Anker, og søster av blant andre diplomaten Ove Gude (1853-1910) og kunstmaler Nils Gude (1859-1908). 

Den 3. mai 1885 giftet hun seg i Berlin med den tyske kunstmaleren Richard Scholz. Paret fikk tre barn. Sønnen Carl Berhard Scholz (født i 1886) ble kunstmaler, det ble også datteren Betsy Louise Gude Scholz Agnus (1887–1979). Deres tredje sønn Willy Richard Scholz (født i 1888) ble bankmann, men var også kunstmaler. Ekteskapet ble oppløst i 1903.

Liv og virke
------------

Gude utmerket seg tidlig med anlegg for malerkunsten, og ble utdannet hos kjente kunstnere i samtiden.

Få av hennes arbeider er kjent, men hun illustrerte en diktsamling av Mathilde Wesendonck. Disse arbeidene ble vist på Berlinerutstillingen. En av hennes tegninger er innkjøpt til Nasjonalgalleriet i Oslo.

Stipender, reiser og utenlandsopphold
-------------------------------------

* 1922–1925: Gudes legat
* 1926–1929: Gudes legat

Referanser
----------

1. 1 2   nkl.snl.no, besøkt 29. april 2019[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID 0d05edcd-1522-4888-aaad-ae4b79b3d396, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4  Jansen, Ebba (1940). *Slekten Gude i Norge*. Bergen. s. 88.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** KulturNav
 |
**Jeanette Martine Olsen** (født *Nilsen* 22. oktober 1873 i Kristiania, død 23. september 1959 samme sted) var en norsk politiker (DnA/NKP) og en av de fremste drivkreftene for revolusjonær kvinneorganisering i første tredel av 1900-tallet. I ungdommen arbeidet hun som syerske, men hun fikk etter hvert jobb innen arbeiderpressa. 

Hun var formann i Skiens arbeiderpartis kvinneforening fra 1907 til 1912. Fra 1911 til 1913 satt hun i DNAs kvinneforbunds landsstyre og i partiets amtsstyre i Bratsberg amt. I 1913 ble hun redaktør for *Haugesunds Folkeblad*, deretter forretningsfører i avisen *Nordlys* i Tromsø. I årene 1915 til 1917 var hun forretningsfører og sekretær i Nord-Norges fiskerforbund.

Fra 1918 var hun landsstyremedlem i DnA. I forbindelse med konfliktene i 1922–23 stilte hun seg på Komintern-linja og ble sammen med Knut Olai Thornæs suspendert fra partiet i september 1923 etter å ha gått til frontalangrep på Martin Tranmæl.

Jeanette Olsen var kvinnesekretær og medlem av sentralstyret i Norges Kommunistiske Parti fra stiftelsen, og fra 1925 til 1928 var hun også redaktør av partiets kvinnetidsskrift *Gnisten*. 

Da DnA dannet sin første regjering i 1928 vedtok NKPs sentralstyre en omfattende kritikk av dette og anklaget partiet for klasseforræderi ved å gjøre seg til administratorer av den borgerlige staten. Selv om Olsen ble regnet til partiets venstrefløy gikk hun sammen med Olav Scheflo og Emil Stang d.y. ut av partiet i protest mot dette.

I motsetning til Scheflo, som gikk over til DnA, og Stang som forble partiuavhengig, fortsatte Olsen samarbeidet med kommunistene gjennom den Revolusjonære fagopposisjonen og gikk senere inn i NKP igjen. I 1936 ble hun ekskludert fra partiet for trotskisme, og ble redaktør for tidsskriftet *Oktober*, som var den første organiserte trotskistiske bevegelsen i Norge.

Hennes mann Aksel Olsen var møbelsnekker av yrke, men satt før 1923 som redaktør for flere Arbeiderparti-aviser. Jeanette Olsen var mor til 7 barn.

Bibliografi
-----------

*Er Trotski arbeiderklassens fiende? Åpent brev til arbeiderne fra Jeanette Olsen* (Eget forlag, Oslo, 1936)

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Jeanette Martine Olsen, Norsk biografisk leksikon ID Jeanette\_Olsen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Store norske leksikon, oppført som Jeanette Martine Olsen, Store norske leksikon-ID Jeanette\_Martine\_Olsen[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *Olsen, Jeanette Martine*, Bind V, *Arbeidernes leksikon*, Arbeidermagasinets forlag, Oslo (1935)
4. ↑  Side 294. Einhart Lorenz: *Det er ingen sak å få partiet lite. NKP 1923–1931*, Pax, Oslo (1983) ISBN 82-530-1255-1

Eksterne lenker
---------------

* Tekster av Jeanette Olsen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook
 |
Indias landhockelag OL 1936
**Sayed Mohammad Jaffar Shah** (født 1911 i Shergarh i nåværende Punjab i Pakistan, død 21. mars 1937 i Lahore) var en indisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1932 og 1936 i Berlin.

Jaffar ble olympisk mester i landhockey under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det indiske laget som vant landhockeyturneringen. Det var kun tre lag som deltok og det ble spilt en enkeltserie i perioden 4. til 11. august. India vant begge sine kamper, de vant over Japan med 11-1 og over USA med 24-1. De tok dermed sitt andre strake olympiske gull i landhockey. Jaffar spilte begge kampene i OL-turneringen som forward.

Fire år senere, under 1936 i Berlin, ble han på nytt olympisk mester i landhockey. India vant sitt tredje strake gull. Det var ti lag med i turneringen og India vant sine tre kamper i gruppespillet med sammenlagt 20-0. I semifinalen slo de Frankrike med 10-0 og i finalen Tyskland med 8-1. Jaffar spilte alle fem kampene i OL-turneringen som forward.

OL-medaljer
-----------

* 1932 USAs flagg Los Angeles - Gull **Gull** i landhockey (India)
* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Gull **Gull** i landhockey (India)

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, Sports-Reference.com olympisk utøver-ID ja/sayed-jaffar-1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sayed Jaffar – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sayed Jaffar – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Sayed Jaffar – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Charlotte Brysting Damm** (født 19. februar 1960 i Lyngby i Danmark) er en arkeolog som er professor ved Institutt for arkeologi, historie, religionsvitenskap og teologi ved Universitetet i Tromsø – Norges arktiske universitet.

Damm tok i 1985 hovedfag i arkeologi ved Universitetet i Århus. I 1991 ble hun ph.d ved University of Cambridge med avhandlingen «Continuity and Change: an analysis of social and material patterns in the Danish Neolithic».  Hun var i 1990-91 arkeolog i Finnmark fylkeskommune, og fra 1991 til 1993 var hun en av lederne for Tromsø Museums arkeologiske undersøkelser ved Slettnes på Sørøya. Fra 1993 har hun vært ansatt ved Universitetet i Tromsø, først midlertidig som ansvarlig for distanseundervisning og fra 1995 som fast vitenskapelig ansatt. Fra 2002 har hun vært professor ved Institutt for arkeologi. Damm har også vært professor ved National University of Ireland i Galway i perioden 2011–13.

Hun har drevet med forskjellig arkeologisk feltarbeid i de nordiske land, samt på Grønland, i England, New Zealand og Botswana. Damm har rettet sin forskning først og fremst mot steinalderen, med spesiell vinkling på jeger-sankerkulturene i Nord-Skandinavia.

Hun har vært redaktør for *Norwegian Archaeological Review* (2014-2019). 

I 2008-2009 ledet Damm forskningsgruppen «Early Networking in Northern Fennoscandia» ved CAS Centre for Advanced Study.

Hun er leder for forskningsgruppen SARG Sub-Arctic Stone Age Research Group ved UiT Norges arktiske universitet, som ble dannet høsten 2014. 

Charlotte Damm leder prosjektet Stone Age Demographics (2017-2021), finansiert av Norges forskningsråd under FRIPRO.[]

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Damm, Charlotte» Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. Universitetet i Tromsø – Norges arktiske universitet. Lest 25. oktober 2015.
2. ↑  Norwegian Archaeological Review
3. ↑  «CAS - Senter for grunnforskning». *CAS* **(engelsk)**. Besøkt 29. oktober 2019.
4. ↑  Brøndbo, Stig, Damm, Charlotte, Skandfer, Marianne. «SARG - Sub-Arctic Stone Age Research Group | UiT». *en.uit.no* **(engelsk)**. Besøkt 29. oktober 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Charlotte Fischer** (født 3. juli 1963) er direktør for Dansk Affaldsforening. Hun har tidligere vært kommunikationssjef og politiker. Som politiker var hun medlem av Folketinget fra 8. februar 2005 til 24. oktober 2007, innvalgt for Det Radikale Venstre i Søndre Storkreds. Hun var partiets bolig- og helseordfører.

Fra 2010 til 2018 var hun medlem av regionsrådet i Region Hovedstaden. Fischer fikk 12.015 stemmer ved valget i 2013.

Hun er cand.mag. i fransk, samfunnsfag og retorikk fra Københavns Universitet i 1990. Fra 1999-2005 var hun ansatt som kommunikationssjef i Amtsrådsforeningen, og fra 1997 til 1999 var hun Christiansborg-redaktør for den radikale presse – *Skive Folkeblad* og *Holbæk Amts Venstreblad.* Fra 1995 til 1997 arbeidet Fischer som pressesekretær for Det Radikale Venstre og før det var hun fullmektig i KLs EU-kontor i Bruxelles.

Charlotte Fischer har arbeidet som kommunikasjonsdirektør i Forsikring & Pension, fra 2016 til 2018 var hun sjef for tenketanken Concito, og siden 2018 har hun vært direktør for Dansk Affaldsforening.

Referanser
----------

1. ↑  Charlotte Fischer - Radikale Venstre | Hovedstaden | Kommunalvalg 2013 | DR
2. ↑  «Dansk Affaldsforenings hjemmeside». Arkivert fra originalen 20. februar 2019. Besøkt 29. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Charlotte Fischer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (da) Charlotte Fischer hos Folketinget Rediger på Wikidata
**Jeanne Ellegaard** (født 2. juli 1987) er en dansk curlingspiller bosatt i København. Hun setter andre sten på Danmarks curlinglandslag.

Ellegaard begynte med curling da hun var 10 år og debuterte i internasjonal sammenheng som reserve på Lene Nielsens lag under Junior-VM i curling i 2006, men fikk ikke spille i noen av rundene. Da hun året etter satte tredje sten for skip Madeleine Dupont på juniorlandslaget under Junior-VM i USA i 2007 endte Danmark opp med bronsemedalje. 

I sitt første internasjonale seniormesterskap, Curling-EM 2010, var det igjen Nielsen som var skip. Ellegaard satte andre sten og Danmark kom på en femteplass. Året etter ble det fjerdeplass både i EM og VM, og det ble også resultatet da Ellegaard satte andre sten under EM i 2012.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jeanne Ellegaard – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jeanne Ellegaard – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Jeanne Ellegaard – World Curling Tour Rediger på Wikidata

* (en) Jeanne Ellegaard – World Curling Federation Rediger på Wikidata
* (da) Jeanne Ellegaard – Profil på Danmarks Idrætsforbunds OL-nettsider
Båthavn på Vingnes Foto: Jan-Tore Egge 
Eldre bilde fra Vingnes. Foto fra 1927 eller før.
**Vingnes** er en bydel i Lillehammer kommune. Den ligger på andre siden av Mjøsa i forhold til Lillehammer by, altså på vestsida. Det bor rundt 1800 mennesker på Vingnes. Den nye brygga til Skibladner ligger på Vingnes, og ble innviet 25. juni 2006. Vingnesvika på sørsiden av neset er Lillehammers mest populære badeplass.

Historikk
---------

Bydelen har sitt navn fra gårdsnavnet til Vingnes gård. Denne lå innenfor bygrensene til Lillehammer by, da byen fikk kjøpstadstatus i 1827. Etter sammenslåingen av Lillehammer by med Fåberg herred til Lillehammer kommune i 1960 økte antall hus og innbyggere raskt på innmarka til gården. 

Vingnes har med jevne mellomrom fått status som bydelen på landet, i skrift og tale i Lillehammer. Fra gammelt av ble det også sagt at bydelen lå «på gærne sida av brua» – i betydningen på vestsiden av Mjøsa og Vingnesbrua.

Oppe i Vingnesenga, som opprinnelig lå i Fåberg, ble det i tiden rundt 1970 reist et betydelig antall nye hus med tilhørende vekst i antall husholdninger og innbyggere. Denne kretsen har vanligvis blitt rubrisert etter grunnskolen i Vingnesenga, som ved åpningen i 1976 fikk navnet Vingar barneskole. Før tusenårskiftet var det Vingar som ble brukt i dagligtalen. I nyere tid har en sett en naturlig utvikling henimot at Vingar nå er inkludert i Vingnes.

Samme utvikling har vi sett sør for Vingnes gård. Her ligger Riise-landet, som en samlebetengelse på gårdsbruk med Riise i navnet, mellom Vingnes og Boleng gård samt Boro eller Borud ute ved Vingrom kirke. Som et kuriosa kan nevnes at nedenfor Boleng og Boro er det gjort et betydelig arkeologisk funn av såkalte gullgubber, hvilket betyr at her har det vært bosetninger og gudshus helt tilbake til forhistorisk tid.

Navnet Vingnes peker i samme retning. Det har vært spekulert i om navnet kommer av at neset har form som en vinge, men den mest sannsynlige konklusjonen er at navnet stammer fra vik-nes (eventuelt vig-nes på dansk-norsk) ettersom Vingnes ligger på en odde med dype viker på hver side og at navnet etter som tiden har gått har fått en n for mye. Professor i historie, Andreas Holmsen, viste ved såkalt retrospektiv metode hvordan gårdsnavn reflekterte utvikling av lokalsamfunnene fra vikingtid til høymiddelalder, ved at de opprinnelige gårdene hadde utpregete naturnavn mens nyere gårder tok personnavn og/eller -rud.

Dette viser at Vingnes er en gammel gård. Den har sitt navn etter et utspring/nes i overgangen mellom Gudbrandsdalslågen og Mjøsa, som har en utpreget vingeform – sett fra luften og fra Lillehammer-siden.

Referanser
----------

1. 1 2  «Tettsteders befolkning og areal». Statistisk sentralbyrå.
2. ↑  Aftenposten: Historisk gullfunn

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Et **komplementært gode** (*komplementær* betyr «utfyllende») eller **komplement** er i konsumentteori et økonomisk gode som blir brukt sammen med et annet gode; et eksempel kan være datamaskiner og programvare. Ettersom godene blir konsumert sammen, har de negativ krysspriselastisitet: En økning i pris på det ene godet vil føre til en nedgang i etterspørselen etter det andre (alt annet like).

Det motsatte av komplementære goder er substitutter. Dette er goder der det ene godet kan erstatte det andre, slik som iskrem fra forskjellige produsenter. Disse har derfor positiv krysspriselastisitet: En økning i pris på det ene godet vil føre til en økning i etterspørsel etter det andre, alt annet like. De langt fleste goder er imidlertid uavhengige – det vil si at prisendringer på det ene ikke har noen påvirkning på etterspørselen etter det andre. Et eksempel på dette kan være smør og golfballer.

Referanser
----------

1. ↑  «Komplementær». *Store norske leksikon*. 14. februar 2009. Besøkt 23. april 2016.
2. 1 2  McConnell, Brue og Flynn, s. 50.
3. 1 2 3  McConnell, Brue og Flynn, s. 125.

Litteratur
----------

* McConnell, Campbell R.; Brue, Stanley L.; Flynn, Sean M. (2009). *Economics: Principles, Problems, and Policies* (18. utgave). New York: McGraw-Hill. ISBN 9780697797537.

| * v
* d
* r
Typer av goder |
| --- |
| Kollektivt gode  **·** Privat gode  **·** Fellesgode **·** Fellesressurs  **·** Klubbgode |
| (Ikke-)rivaliserende gode  **·** (Ikke-)ekskluderbart gode |
| Komplementært gode  **·** Substitutt  **·** Uavhengig gode |
| Alminnelig gode  **·** Giffen-gode  **·** Veblen-gode |
| Normalt gode  **·** Mindreverdig gode  **·** Luksusgode |
| Konsumgode  **·** Varig gode |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Hellas’ flagg Hellas |
| Friidrett |
| Friidrett Lag-EM i friidrett |
| Sølv | 2017 Lille |  Spydkast |
| Friidrett U23-EM i friidrett |
| Sølv | 2017 Bydgoszcz |  Spydkast |

**Ioánnis Kiriazís** (født 19. januar 1996) er en gresk friidrettsutøver som konkurrerer i spydkast. Hans fremste internasjonale meritt er sølv i U23-EM i friidrett 2017.

Idrettskarriere
---------------

Han deltok i ungdoms-VM i friidrett 2013, der han fikk 16. beste resultat i kvalifiseringsrunden, med 69,39 meter, og nådde ikke finalen. Han deltok også i junior-VM i friidrett 2014 i Eugene, der han kom på sjuendeplass i finalen, med 70,38 meter. I junior-EM i friidrett 2015 i Eskilstuna kastet han 77,05 meter og kom på fjerdeplass.

Kiriazis deltok i spydkast under EM i friidrett 2016, og satte personlig rekord i kvalifiseringsrunden med 81,92 meter, men kastet 75,57 i finalerunden, og endte på 12.-plass.

Han satte personlig rekord i spydkast under Texas Relays 2017, med 88,01 meter. Under U23-EM i friidrett 2017 kom han på andreplass, med 81,04 meter, bak ungarske Norbert Rivasz-Tóth. Hellas deltok i Super League under Lag-EM i friidrett 2017, og Kiriazis kom der på andreplass, kun slått av tsjekkiske Jakub Vadlejch.

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 273788, oppført som Io&#225;nnis Kiriazis[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  IAAF - *8th IAAF World Youth Championships - Javelin Throw (700g) Boys*, besøkt 3. august 2017.
3. ↑  European Athletics - *European Athletics U20 Championships - Eskilstuna 2015*, besøkt 3. august 2017.
4. ↑  European Athletics - *European Athletics Championships - Amsterdam 2016*, besøkt 2. august 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ioánnis Kiriazís – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Ioánnis Kiriazís – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata
«Nøkkelhullet» har flere betydninger.
Nøkkelhullet
**Nøkkelhullet** er en merkeordning for matvarer som er etablert av myndighetene i Norge, Sverige og Danmark. Mattilsynet og Helsedirektoratet har ansvar for, eier, og driver merkeordningen i Norge, i Danmark er det Fødevarestyrelsen og i Sverige er det Livsmedelsverket.

Ordningen er innført med tanke om at det skal bli enklere for forbrukerne å velge produkter som i denne konteksten er definert som «sunne». Produkter merket med nøkkelhullsymbol inneholder mindre fett, salt og sukker, og mer fiber, enn andre produkter i samme matvaregruppe.

Symbolet settes utenpå ferdigpakkede matvarer og brukes bare på produkter som er viktige i det som helsemyndighetene har definert som et sunt kosthold. Fisk, frukt, bær, grønnsaker og poteter som ikke er innpakket, kan også merkes med nøkkelhullsymbolet. Produkter med tilsatt søtningsmiddel kan ikke merkes.

Det er frivillig å bruke symbolet og det er produsentenes ansvar å følge forskriften. Merkede matvarer skal ha næringsdeklarasjon slik at forbrukerne har mulighet til å sjekke innholdet av de viktigste næringsstoffene i produktet. Mattilsynet fører tilsyn for å kontrollere at reglene overholdes i Norge.

Merkeordningen har eksistert i Sverige siden 1989. 17. juni 2009 ble ordningen også innført i Norge og Danmark. Kravene til matvarer som kan få merket ble endret da ordningen ble nordisk.[]

Merkeordniningen omfatter matvaregrupper som utgjør basis i et det som myndighetene definerer som et sunt og variert kosthold.[] Ordningen inkluderer ikke matvaregrupper som inneholder mye fett, salt og sukker og/eller lite næringsstoffer, som for eksempel sjokolade, snacks eller brus.

En undersøkelse av VG i oktober 2010, viste at merkede matvarer var opptil 50 % dyrere enn tilsvarende produkter uten merket.

Referanser
----------

1. ↑  VG: , 19. oktober 2010.

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | Anbefaling av en sunnhetsmerkeordning – originaltekst fra Wikikilden |

* Hjemmeside Arkivert 14. januar 2010 hos Wayback Machine.
* Forskrift om frivillig merking av næringsmidler med Nøkkelhullet
* Nøglehulsmærket (Danmark)
* Nyckelhålsmärkning (Sverige)
**Iowa Wild** er et ishockey-lag i American Hockey League (AHL), som begynte å spille i 2013/14-sesongen. Laget spiller i Wells Fargo Arena i Des Moines, Iowa, som AHL-partner i  NHL-laget Minnesota Wild. 

Laget var tidligere kjent som Houston Aeros og var stasjonert i Houston, Texas Toyota Center. april 2013 ble det annonsert at Aeros skulle flytte til Des Moines, fra og med AHL-sesongen 2013–14 kjent som Iowa Wild. Wild er det andre AHL-laget i Des Moines og Wells Fargo Arena; Iowa Stars samarbeidet med Dallas Stars fra 2005 til 2008.

Referanser
----------

1. ↑  «Wild AHL Affiliate Moving To Iowa». Minnesota Wild. 18. april 2013. Besøkt 18. april 2013.
2. ↑  Birch, Tommy & Leistikow, Chad (18. april 2013). «Is Des Moines ready to try pro hockey again?». Des Moines Register. Besøkt 18. april 2013. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Iowa Wild – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Filmlyd** er en betegnelse på lyden i film. Ofte blir filmlyd delt opp i disse gruppene:

* Effektlyd
* Filmmusikk
* Naturlig lyd («real sound»)
* Kontentum
* Dialog
* Monolog

Man skiller mellom lyd som hører til det naturlige filmuniverset (diegetisk) og lyd som ikke hører til (ikke-diegetisk). Blant diegetisk lyd skiller man ut om man ser lydkilden på bildet (On-Screen) eller hvor man ikke ser lydkliden (Off-Screen).

Naturlig lyd vil si lyden som naturlig hører hjemme i det aktuelle opptaksmiljøet (for eksempel en filmscene eller en radioreportasje). I film tas naturlig lyd opp sammen med bildene. Filmlyd kan deles inn i naturlig lyd, dialog, musikk og effektlyd. Naturlig lyd er ikke enhetlig i den forstand at den ofte må skapes digitalt for at skal høres naturlig ut i filmen eller høres i det hele tatt.

Det finnes mange formater for å lagre lydsporet.

Referanser
----------

1. ↑  MasterClass staff (03.09.2021). «Diegetic Sound and Non-Diegetic Sound: What’s the Difference?» **(engelsk)**. MasterClass. Besøkt 11.01.2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Otocinclus*** er en gruppe harniskmaller.
Slekten ble beskrevet av Edward Drinker Cope i 1871. 
Navnet kommer fra gresk *oto*, «øre», og det latinske *cinclus* som betyr «flettverk», noe som henspiller på hullene som *Otocinclus*-mallene har i hodet ved ørene.

De er utbredt på Andes-siden av Sør-Amerika, fra nord i Venezuela til nord i Argentina.

Utseende og anatomi
-------------------

Som andre harniskmaller, har *Otocinclus* en understilt sugekjeft, og rader av panserplater som dekker kroppen. De er stort sett små i størrelse; *Otocinclus tapirape* er den minste av artene med bare 2,4 cm kroppslengde, mens *Otocinclus flexilis* er den største, og blir rundt 5,5 cm lang. De blir ikke større enn 60 mm.

Økologi
-------

Disse fiskene er stort sett planteetere, og dagaktive. De finnes nær vannflaten, men holder seg ofte blant vegetasjon eller andre strukturer. De legger egg som klistrer seg til underlaget, og mangler yngelpleie i kontrast til mange andre harniskmaller hvor hannen bygger et rede og vokter eggene.

Akvaristikk
-----------

*Otocinclus* er populære akvariefisk. De kjøpes ofte som algeetere, og passer best til denne jobben i små akvarier. I motsetning til mange andre harniskmaller, bør disse holdes i grupper.

En av de mest populære arten av *Otocinclus* har vært *Otocinclus affinis*, men denne har nå blitt flyttet ut i gruppen *Macrotocinclus*.

*Otocinclus cocama*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Otocinclus* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Otocinclus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Otocinclus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Otocinclus* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Otocinclus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Otocinclus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Otocinclus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Glenbrook North High School i USA
**High school** er en engelsk betegnelse for en institusjon som underviser barn mellom 12–13 og 17–18 år. 

I USA er high school er delt i *junior high school* og *senior high school*. Ofte blir *high school* brukt istedenfor *senior high school*. *Junior high school* (også kalt *middle school*, *lower secondary school* eller *intermediary school*; 6. til 8. klasse) er nivået etter *elementary school* (også kalt *primary school;* 1. til 5. klasse), mens *senior high school* (9. til 12. klasse) driver med videregående opplæring.

High school er den avsluttende delen av obligatorisk utdanning i Australia, Brasil, Canada, Filippinene, Japan, Mauritius, New Zealand, Singapore, Skottland i Storbritannia, Sør-Afrika, Sør-Korea, Taiwan og USA. Senior high school-utdanning berettiger som regel elevene til å søke seg til universiteter og høyskoler.

Videregående skole på engelsk kalles også for *upper secondary school* i en del land, deriblant England, men der er det mer vanlig å bruke begrepet *Sixth Form* eller *Sixth Form College.*

I mange land fullføres high school det året man fyller 18, altså ett år tidligere enn det som er vanlig i Norge.

Referanser
----------

1. ↑  «JUNIOR HIGH SCHOOL | meaning in the Cambridge English Dictionary». *dictionary.cambridge.org* **(engelsk)**. Besøkt 15. mai 2020.
2. 1 2  «HIGH SCHOOL | meaning in the Cambridge English Dictionary». *dictionary.cambridge.org* **(engelsk)**. Besøkt 15. mai 2020.
3. 1 2  *www.justlanded.com*. Besøkt 15. mai 2020.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
4. ↑  «sixth form Meaning in the Cambridge English Dictionary». *dictionary.cambridge.org* **(engelsk)**. Besøkt 21. februar 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** GND
 |
Detaljer, utvendig
**Bildmuseet** er et svensk statlig kunstmuseum for internasjonal samtidskunst, på Konstnärligt campus i Umeå.

Museet ble etablert i 1981 av Umeå universitet med det formål å vise fram statlig eiet kunst i Norrland, tilhørende andre museer i Sverige, for eksempel Moderna museet, Nationalmuseum og Östasiatiska museet.

Bildmuseet på Gammlia (1981–2011)
---------------------------------

Bildmuseet lå først i ett nybygg på museumstunet Gammlia, vegg i vegg med Västerbottens museum. I 1994 ble Bildmuseet utvidet til seks kunsthaller med utstillingsflate på totalt 1 200 kvadratmeter.

Bildmuseet på Konstnärligt campus (2012–)
-----------------------------------------

I juni 2012 flyttet Bildmuseet til en ny museumsbygning, tegnet av det danske arkitektkontoret Henning Larsen Architects i samarbeid med White arkitekter i Umeå, oppført på Konstnärligt campus ved Umeälven. Det nye Bildmuseet er en 36 meter høy bygning i syv etasjer. Museet disponerer tre større utstillingslokaler med 5,5 meter i takhøyde. Hvert rom fylder hver sin etasje. Utvendig er bygget kledt i panel av sibirlerk, et treslag som etter hvert skifter farge til lysegrå. Vinduene er store, ulikformede og uregelmessig plassert.

De tre underste etasjene inneholder inngangsparti, resepsjon, museumsbutikk, bildeverksted samt Flexhallen, et rom for utstillinger og konferanser. Museets restaurant ligger i den underetasje som forbinder museet med høgskolene for arkitektur, design og kunst. I fjerde etasjen ligger museets administrasjon. Toppetasjene huser opp imot 2000 kvadratmeter utstillingsplass.

Utmerkelser
-----------

I november 2013 ble Bildmuseet nominert av European Museum Forum (EMF) som et av tre museum til å motta Europarådets pris *Council of Europe Museum Prize 2014*, men utmerkelsen ble i stedet tildelt Baksi-museet i Bayburt, i Tyrkia.

Referanser
----------

1. ↑  «Prosjektbeskrivelse www.henninglarsen.com 2013-08-30». Arkivert fra originalen 28. september 2014. Besøkt 30. april 2014.
2. ↑  Bildmuseet – Arkitekturen Arkivert 25. mars 2014 hos Wayback Machine. Besøkt 29. mars 2014
3. ↑  Council of Europe: "Three nominees for the Council of Europe Museum Prize 2014" Besøkt 4. desember 2014
4. ↑  Council of Europe: The Baksi Museum in Bayburt (Turkey) wins 2014 Museum Prize Besøkt 4. desember 2014

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bildmuseet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
Brygging av *chicha morada* med mais og ananas.
**Chicha** er et spansk ord for forskjellige gjærede drikkevarer. Den kan lages av mais, maniok (også kalt *yuca* eller *cassava*) eller frukt. I Inkariket lærte kvinnene å brygge chica i en *acllahuasi* (kvinneskole).

Drikken blir vanligvis laget av en spesiell sort gul mais (*jora*), og den får da ofte navnet *chicha de jora*. Den har en blek stråfarge og kan se noe melkeaktig ut. Drikken har en sur ettersmak, som kan minne om alkoholholdig eplesider. Chicha blir drukket enten fersk og søt, eller moden og fyldig. Den inneholder noe alkohol, 1–3 %.

I Inkariket ble chicha laget ikke bare av denne typen mais (jora), men også av en annen sort (wiñapu). De kunne også lage den på grunnlag av quinoa, oca eller mole. På quechua heter drikken *aqha*.

Chica blir i Andesfjellene benyttet om nesten alle hjemmelagede gjærede drikkevarer, og en bruker forskjellige kornsorter og frukt til å lage chica i forskjellige regioner.

I Peru betyr chicha også et uformelt arrangement eller en gateselger. I andre latinamerikanske land, som Panama, kan chicha rett og slett bety mineralvann eller juice.

Det vanlige spanske uttrykket «Ni chicha ni limonada» («verken chicha eller limonade)», har omtrent samme betydning som det norske uttrykket «verken fugl eller fisk».

Litteratur
----------

* Rosario Olivas Weston: *La Cocina de los Incas*. Universidad de San Martín de Porres. Lima 2006, ISBN 9972-54-062-6

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Den toneangivende, tyske designeren Otl Aicher skapte det karakteristiske gule og blå firmamerket til flyselskapet Lufthansa allerede i 1962. Bildet viser skilt ved selskapets hovedkvarter i Köln.
Piktogrammer opprinnelig utviklet av Otl Aicher til Sommer-OL 1972, her i bruk på skilt ved hovedflyplassen i Aten.
**Otl Aicher**, også kjent som **Otto Aicher** (født 13. mai 1922, død 1. september 1991) var en av de mest betydningsfulle grafiske designere i Tyskland i andre halvdel av det 20. århundre.

Biografi
--------

Otl Aicher giftet seg i 1952 med Inge Scholl, søster av Hans og Sophie Scholl som i 1943 hadde blitt henrettet for sin motstand mot nazismen. Inge hadde selv vært medlem av motstandsgruppen Den hvite rose. Han tjenestegjorde i hæren under andre verdenskrig, men forsøkt flere ganger å desertere, noen han lyktes med i 1945.

I 1953 startet Aicher sammen med sin kone og Max Bill Hochschule für Gestaltung Ulm i Ulm, en av de ledende institusjonene for videreutdanning innen design i landet i 1950- og 1960-årene. Aicher jobbet ellers blant annet med design og grafiske profilprogrammer for større tyske selskaper, og tegnet i 1953 logoen for elektronikkfirmaet Braun og i 1962 merket til flyselskapet Lufthansa. Han var også hoveddesigner for Sommer-OL 1972 som ble arrangert i München. Han utformet da blant annet flere plakater og ikke minst en serie piktogrammer som banet vei for mange av de symbolene som siden har blitt brukt på offentlige skilt. Han tegnet også den første offisielle OL-maskoten, den stripete dachsen Waldi. I 1988 skapte Aicher skrifttypen rotis, som fikk navn etter byen studioet lå i, Rotis. Han skrev også en rekke bøker om design og andre temaer.

Otl Aicher døde i september 1991 av skadene han pådro seg i en gressklipperulykke.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000013535, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Proleksis Encyclopedia, oppført som Otto (Otl) Aicher, Proleksis enciklopedija ID 7388[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 10. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   ZKM person ID otl-aicher, zkm.de, besøkt 30. juni 2022[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
8. ↑   Museum of Modern Arts online samling, MoMA kunstner-ID 86, besøkt 4. desember 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Bilder og kort biografi (på tysk)
* Biografi og verk med bildeeksempler (nedlastbart pdf-dokument på tysk)
* Noen av Aichers OL-piktogramemrfra 1972
* Otl Aicher, Museum of Modern Art (MOMA), New York City

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** NKC **·** ICCU **·** CiNii **·** Munzinger (iba) **·** Discogs
 |
***Gott erhalte Franz den Kaiser*** (tysk for «Gud velsigne keiser Frans») var et musikkverk fra 1797 skrevet til ære for Frans II av Det tysk-romerske rike. Teksten ble skrevet av Lorenz Leopold Haschka, til musikk av Joseph Haydn.

Verket ble også kjent som *Kaiserhymne*, og var i bruk som Det østerrikske keiserrikes (og senere Østerrike-Ungarns) nasjonalsang frem til monarkiet ble avskaffet i 1918. Melodien er også bruk i *Deutschlandlied*, nasjonalsangen i Tyskland.

Temaet i *Gott erhalte Franz den Kaiser* minner om den britiske *God Save the King*, som Haydn skal ha blitt inspirert av under et besøk i London. Haydn gjenbrukte også temaet i sin strykekvartett op. 76 nr. 3.

Referanser
----------

1. ↑  Gaukstad, Øystein (1962). «Gott erhalte Franz den Kaiser». *Gyldendals musikkleksikon*. Oslo: Gyldendal. s. 86.
2. ↑  Dearling, Robert (1979). *Musikkens verd å vite*. Oslo: Dreyer. s. 163. ISBN 8209017748.
3. ↑  Gaukstad, Øystein (1991). «Gott erhalte Franz den Kaiser». *Musikkleksikon*. Oslo: Universitetsforlaget. s. 118. ISBN 8200029735.

Eksterne lenker
---------------

* *Gott erhalte Franz den Kaiser*, versjon på YouTube, med tysk og engelsk tekst


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Österreichisches Musiklexikon
 |