recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Kinas flagg Kina |
| Friidrett |
|  Paralympiske leker |
| Gull | London 2012 | T11 - 100 meter |
| Sølv | London 2012 | T11 - 4x100 meter |

**Lei Xue** (født 25. januar 1988) er en kinesisk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klassen T11. Dette er en klasse for blinde og svaksynte.

Han begynte med friidrett tre år før paralympiske sommerleker 2012.

Karriere
--------

Han deltok ved Paralympiske sommerleker 2012 i London, sammen sin ledsager Wang Lin. På 100 meter satte han asiarekord i innledningsheatet, med tiden 11,29. Denne rekorden forbedret han i semifinalen, til 11,16. I finalen løp han på 11,17, og vant gull foran Lucas Prado og Felipe Gomes, begge fra Brasil. 

På 200 meter nådde han semifinalen, men ble der slått ut, med tiden 25,91. På 4 x 100 meter stafett ble det sølv til det kinesiske laget, bak Russland. De andre på laget var Yuan Yizhi, Yang Yuqing og Li Yansong. Her satte de ny asiarekord med tiden 42,68.

Referanser
----------

1. ↑  LoveAllNews - *Xue Lei won the men's 100m T11 gold medal Paralympic record 90 gold record*[*død lenke*], besøkt 24. september 2012.

Eksterne lenker
---------------

* London 2012 - Lei Xue
* London 2012 - Athletics - Men's events (resultater PL 2012)
**Fëanor** er en fiktiv person fra J.R.R. Tolkiens bøker. Fëanor er den eldste sønn av Finwë, og det eneste barnet til Finwë og hans første kone Míriel Serinde. Han hadde to halvbrødre ved navn Fingolfin og Finarfin. Han giftet seg med Nerdanel og fikk sønnene Maedhros, Maglor, Celegorm, Caranthir, Curufin, Amrod og Amras. Han ble ansett som den mest begavede av alle noldoene, og var elev av valaen Aulë og oppfinner av den *fëanoriske skrift*. Hans kunst viste seg særlig da han skapte de tre silmarillene og de syv palantírene. 

Fëanors besettelse over silmarillene, kombinert med ryktespredningen fra Melkor, førte til at han ledet noldoenes opprør mot valaene, der de fleste noldoene, med Fëanor som leder, forlot Aman, og dro til Beleriand for å føre krig mot Melkor og gjenerobre Silmarillene. Dette endte med at de fleste noldoene som forlot Aman døde, da de var uten Valaenes beskyttelse, og ble underlagt Mandos' forbannelse. Han selv falt ved Mithrim i slaget Dagor-nuin-Giliath, slaget under stjernene.

Fëanors farsnavn var *Curufinwë*. Dette navnet gav han selv til sin femte sønn Curufin (siden Curufin var den av hans sønner som lå ham nærmest i sinnelag), men han ble også kalt *Fëanáro*, ildånden, som var quenya-formen av navnet hans og hans morsnavn.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Finwë** | **Høykonge av Noldoene**(??–??) | Etterfølger:**Fingolfin** |

Portal: Litteratur
***Onigawara*** (鬼瓦, *lit. ogre tile*) er en type takornamentering i japansk arkitektur. Det dreier seg for det meste om takstein eller statuer som forestiller en japansk ork eller oger (*oni*) eller et skrekkelig beist. Den er som regel anbragt i enden av takryggen.

Utforming, historikk
--------------------

Forut for Heianperioden brukte man ornamenter med blomster- eller planteutforming (*hanagawara*), men dette ble fortrengt av *onigawara*ornamentering. Den senere alminnelige utforming antas å ha utviklet seg fra et eldre arkitektonisk element, kalt *oni-ita*, som er et brett bemalt med ansiktet til en *oni*, og dette var ment å beskytte mot taklekkasjer. Under Naraperioden ble taksteinen dekorert med andre motiver, men senere fant det sine distinkte ork-like brett og ble markert tredimaensjonale.

*Onigawara* opptrer for det meste på japandke buddhistiske templer. Noen ganger mangler selve ansiktet - men navnet er likevel det samme.

Bilder
------

* 
* Jōdo-jiJōdo-ji
* Zenkoku-jiZenkoku-ji
* 
* CintamaniCintamani
* KinchakuKinchaku
* Kinkou_Sennin　Kinkou\_Sennin
* Uchide no kozuchi　Uchide no kozuchi
* Karpe　Karpe

Referanser
----------

1. ↑  "onigawara　鬼瓦." JAANUS. Retrieved on June 12, 2009.
2. ↑  DeAgostini Kodera/Butsuzō DVD series, Hōryū-ji Arkivert 21. februar 2011 hos Wayback Machine. issue's pamphlet

Litteratur
----------

* Parent, Mary Neighbour. (2003). *Japanese Architecture and Art Net Users System*.

Eksterne lenker
---------------

(en) Onigawara – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NDL
 |
Elektrifisering og forbybare energikilder (som vindkraft) fremstilles ofte som omlegging i retning av «det grønne skiftet»
**Det grønne skiftet**, **grønt skifte** eller **grønn omstilling**, er endring av økonomien i retning av høyere ressursproduktivitet og lavere klimagassutslipp. Etter at begrepet ble populært i miljøpolitisk debatt omkring 2015 ble det utvidet til å betegne nærmest enhver forandring av noe i mer miljøvennlig retning. Begrepet har ingen presis definisjon, og brukes av både politikere, næringsinteresser og aktivister som et retorisk virkemiddel for å fremstille tiltak en ønsker å innføre som del av en ustoppelig, vedvarende endringsprosess, og således mer fremtidsrettet enn alternativene.

Ofte omtaler det elektrifisering av energikilder som tidligere har vært avhengig av fossilt brensel.

Begrepet brukes ofte i sammenheng med andre grønnfargemetaforer, som «grønne skatter» (skatter som skal vri forbruk vekk fra klimautslipp) eller «grønn teknologi» (teknologi som skal gi lavere klimagassutslipp).

Ordet ble først benyttet av Anders Bjartnes i en twitter-melding i 2012. Ble kåret til årets ord av Språkrådet i 2015. 

Som del av EUs grønne vekststrategi («*green deal*») utarbeides det en konkretisering, som kalles «taksonomien» av hvilke investeringer som skal regnes «grønne» og hvilke som ikke skal regnskapsføres som «grønne».

Referanser
----------

1. 1 2  «Grønt skifte». *Klassekampen*. Besøkt 12. desember 2019.
2. ↑  «Det grønne skiftet». *Energi og Klima*. 12. november 2015. Arkivert fra originalen 13. desember 2019. Besøkt 12. desember 2019. ««En ustoppelig, vedvarende endringsprosess som favner alt som gir større ressursproduktivitet og lavere utslipp.»»
3. ↑  Mossin, Bjørn Åge (4. desember 2015). «Anders Bjartnes er mannen bak årets nyord: Det grønne skiftet». *journalisten.no* **(norsk)**. Besøkt 12. desember 2019.
4. ↑  Bjartnes, Anders (8. oktober 2012). «@BEngesland FN-sporet trengs, men det grønne skiftet kommer "nedenfra", drives av business/innovasjon og nasjonal/regional politikk.». *@abjartnes* **(norsk)**. Besøkt 12. desember 2019.

Litteratur
----------

* Anders Bjartnes *Det grønne skiftet - Stans Norges veddemål mot klimapolitikken* Frekk forlag 2015 ISBN 9788293097235

Eksterne lenker
---------------

* Grønt skifte: Temaside Arkivert 19. desember 2019 hos Wayback Machine. Statistisk sentralbyrås temaside relatert til hvorvidt det foregår et "grønt skifte"
Nanchang
*Nanchang er også et fylke i Jiangxi.*
**Nanchang** (kinesisk: 南昌; pinyin: *Nánchāng*) er en kinesisk by på prefekturnivå som er hovedstad i provinsen Jiangxi i det sentrale Kina. Befolkningen innen bygrensene anslås (2004) til 1 657 000, men hele prefekturet har 4,07 millioner innbyggere.

Administrative enheter
----------------------

Nanchang i Jiangxi
Nanchang består av fem bydistrikter og fire fylker:

* Bydistriktet Donghu (东湖区), 30 km², 440 000 innbyggere, lokalregjeringens sete;
* Bydistriktet Xihu (西湖区), 43 km², 460 000 innbyggere;
* Bydistriktet Qingyunpu (青云谱区), 40 km², 240 000 innbyggere;
* Bydistriktet Wanli (湾里区), 254 km², 80 000 innbyggere;
* Bydistriktet Qingshanhu (青山湖区), 220 km², 580 000 innbyggere;
* Fylket Nanchang (南昌县), 1 839 km², 1,07 mill. innbyggere;
* Fylket Xinjian (新建县), 2 338 km², 670 000 innbyggere;
* Fylket Anyi (安义县), 656 km², 250.000 innbyggere;
* Fylket Jinxian (进贤县), 1 952 km², 720 000 innbyggere.

Historie
--------

Under Han-dynastiet ble byen **Gan** bygd her ca. 201 f.Kr.. I 589 e.Kr. (Sui-dynastiet) fikk den navnet **Hongzhou** og noe senere navnet **Nanchang**.

På 1900-tallet ble byen kjent for sin betydning for den kommunistiske bevegelse. Her gjennomførte kommunistene under ledelse av Zhou Enlai Nanchangoppstanden som brøt ut 1. august 1927. Datoen 1. august ble senere erklært som grunnleggelsesdag for Folkets frigjøringshær.

Samferdsel
----------

### Jernbane

Nanchang-Jiujiang intercity høyhastighetsjernbane betjener området.

Den viktige jernbanelinjen Jingjiubanen har stoppested her på sin ferd fra Beijing vestbanestasjon til Kowloon i Hongkong. Denne linjen løper gjennom blant annet Hengshui, Heze, Shangqiu, Xinzhou (ved Wuhan), Jiujiang, Heyuan, Huizhou og Shenzhen.

### Veier

Også Kinas riksvei 105 løper gjennom Nanchang. Denne viktige trafikkåren begynner i Beijing, løper sørover og ender ved kysten i Zhuhai i provinsen Guangdong. Den går innom større byer som Tianjin, Dezhou, Jining, Shangqiu, Jiujiang og Guangzhou.

Kinas riksvei 316 løper gjennom området. Den fører fra Fuzhou i Fujian via Nanchang og Wuhan til Lanzhou i Gansu.

Kinas riksvei 320 går også gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Nanchang – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) 南昌 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nanchang lokalregjering
* touristinformation Nanchang
* Kart over Nanchang

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

1. ↑  ; *Folketellingen 2020 i Kina*.
**Nasjonalt kompetansesenter for migrasjons- og minoritetshelse** (**NAKMI**), var et statlig kompetansesenter innen migrasjonshelse. Senteret ble etablert etter initiativ fra Helse- og sosialdepartementet i 2003 og var administrativt underlagt Oslo universitetssykehus frem til 1.1.2018 da senteret ble en del av Folkehelseinstituttet. NAKMI var en egen avdeling i FHI i omlag ett år før fagmiljøet ble en fullintegrert del av Folkehelseinstituttet under Område for Helsetjenester, klynge for Forskning og analyse Helsetjenestene. 

  

Senteret drev forskning og utviklingsarbeid på feltet innvandreres helse, også kalt "migrasjonshelse". NAKMI hadde et tverrfaglig mandat som skulle sikre samarbeid med aktuelle aktører nasjonalt og internasjonalt for å ivareta kompetanse på feltet.

Per 2016 hadde senteret om lag 12 årsverk. Lege og forsker Esperanza Diaz var senterets siste konstituert direktør fra 2017 til 2018.

NAKMIs arkiv er overført til FHI. NAKMIs rapporter og annet åndsverk forvaltes av FHI og er tilgjengelige på instituttets hjemmesider. 

1. januar 2018 ble NAKMI en del av Folkehelseinstituttet.

Referanser
----------

1. ↑  Avisen Utrop 4.6.2003, lesedato 2.januar 2018
2. ↑  «Esperanza Diaz - Nakmi». *www.nakmi.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 12. september 2017. Besøkt 2. oktober 2017.
3. ↑  Informasjon om flyttingen til FHI  Arkivert 3. januar 2018 hos Wayback Machine. Lesedato 2.1.2018

Eksterne lenker
---------------

* www.nakmi.no
*
**Novruz Ismayil oglu Mammadov**, født 15. mars 1947, er en aserbajdsjansk politiker og oversetter som var Aserbajdsjans statsminister fra april 2018 til oktober 2019. Han var tidligere utenrikspolitisk rådgiver for landets president og senere utenriksminister.

Biografi
--------

Han ble født i Nakhitsjevan i den daværende aserbajdsjanske sosialistiske sovjetrepublikk. Han har doktorgrad i filologi fra 1991 ved Azerbaijani Pedagogical Foreign Languages Institute (APFLI) ved Azerbaijan University of Languages hvor han også var professor. Fra 1995 var han tolk for den daværende president Heydar Alijev og fra 1997 til 2018 var han leder for presidentens kontor for utenrikssaker. 21. april 2018 ble han av president Ilham Alijev utnevnt til landets statsminister hvor han avløste Artur Rasizadə. Han gikk av 8. oktober 2019 og ble etterfulgt av Ali Asadov.

Referanser
----------

1. ↑  «Official web-site of President of Azerbaijan Republic - ADMINISTRATION » Structure». en.president.az.
**Samvalg** er et samarbeide mellom pasient og helsepersonell om å komme frem til og ta beslutninger om utredning, behandling og oppfølging, i den grad og på de måter pasienten ønsker. I samvalg får pasienten støtte til å vurdere behandlingsalternativene, ut fra beste tilgjengelige kunnskap om fordeler og ulemper, og støtte til å utforske egne verdier og preferanser. Målet er bli enige om, og velge, det alternativet som er mest i tråd med pasientens personlige prioriteringer.

Utgangspunktet for samvalg er at mange beslutninger innen helse ikke er en ren faglig vurdering, men et spørsmål om hvordan en veier fordeler og ulemper ved ulike behandlinger opp mot hverandre. Slike avveininger varierer fra pasient til pasient.

Samvalg er en norsk oversettelse *shared decision-making* og begrepet ble lansert av tidligere kreftpasient og brukerrepresentant Simone Kienlin i 2014. Det er opprettet et nasjonalt nettverk for samvalg som består av fem miljøer som utvikler samvalgsverktøy. Eksempler på slike verktøy er *Mine behandlingsvalg*.

Samvalg beskrives i filmen *Samvalg* som relevant for en rekke beslutninger pasienter kan stå overfor om egen helse og sykdom. Et prosjekt for foretakene i Helse Sør-Øst beskriver samvalg som en prosess der enkeltpasienten:

1. er klar over at det fins en beslutning å ta
2. er klar over at egne, personlige prioriteringer er avgjørende for å vurdere behandlingsalternativene
3. får tilstrekkelig støtte til å være med og ta beslutningen
4. deltar i den grad og på de måter hen ønsker
5. er med og vurderer alle tilgjengelige behandlingsalternativer
6. får informasjon om fordeler og ulemper ved behandlingsalternativene
7. er med og veier fordeler og ulemper ved behandligsalternativene opp mot hverandre
8. sammen med helsepersonell finner frem til det alternativ som passer best med egne, personlige prioriteringer

Samvalg er tett knyttet til arbeidet for å styrke pasienters selvstendighet.

Referanser
----------

1. ↑  What matters to patients? A systematic review of preferences for medication-associated outcomes in mental disorders. BMJ Open april 2015.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 21. mars 2015. Besøkt 22. mai 2015.
3. ↑
4. ↑   Arkivert 8. november 2015 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon
 |
‎Snippebolle datert 1753 fra Nissedal i Telemark. Bollen har innskriften: «*Jeg er liden og næt Drick af mig saa gjør du Ræt. 1756.*» Bollen er på Norsk Folkemuseum, og dit har den kommet med Den norske samlingen fra Nordiska museet i Stockholm. Diameter 12 cm. NF: 1990-0977.
En **snippebolle**, eller **snippeskål**, er et drikkekar til øl eller melk. De fleste bevarte snippebollene er fra 1700- og 1800-tallet, men slike boller kan nok ha vært i bruk enkelte steder også et stykke ut på 1900-tallet. En snippebolle er et rundt kar laget av tre med fire utstående snipper eller «ører». Karet kan være skål- eller bollefomet. Ørene er oftest trekantet slik at snippebollen får et kvadratisk tverrsnitt.[]

Litteratur
----------

* Gjærder, Per (1975): *Norsk drikkekar av tre*. Bergen – Oslo – Tromsø
* Østby, Jon Birger (1983): *Nomenklatur for drikkestell*, med tegninger av Torill Sand. Oslo

Eksterne lenker
---------------

* Snippeboller i DigitaltMuseum
* Snippeskåler i DigitaltMuseum
* Nomenklatur for drikkestell[*død lenke*]
**HMS «Hotspur» (H01)** var en britisk jager i H-klassen.

Hun ble bestilt i 1934 og sjøsatt i 1936. Hun var i spansk farvann under den spanske borgerkrigen, for å opprettholde blokaden av landet. Hun deltok i det første sjøslaget om Narvik, hvor hun ble sterkt skadet, og 18 av besetningen omkom. Etter en rask reparasjon ble hun overført til Gibraltar for å delta i slaget om Dakar. Hun ble igjen sterkt skadet etter å ha kjørt på og senket en italiensk ubåt. Hun ble reparert på Malta, og gikk videre i tjeneste i Middelhavet. Hun deltok så i slaget om Matapan i mars, og videre var hun med å evakuerte britiske og australske styrker fra Kreta og Hellas i april – mai. Hun var i Libanon-Syria kampanjen inntil hun ble overfør til den østre flåten i mars 1942, hvor hun var i ett år, inntil hun ble bygget om til eskorte-jager, hvor hun så gikk for det meste i konvoier frem i Nord-Atlanteren frem til slutten av andre verdenskrig.

Etter krigen ble hun brukt som treningskip frem til 1948, hvor hun først ble satt som reserve, og så solgt til Den dominikanske republikk og omdøpt «Trujillo». I 1962 ble hun omdøpt til «Duarte», og til slutt solgt som skrapmetall i 1972.

Spesifikasjoner
---------------

* Lengde: 98,5 meter
* Dekksbredde: 10,1 meter
* Dypgang: 3,8 meter
* Ytelse: 34 000 hestekrefter
* Toppfart: 36 knop
* Besetning: 146 (krigstid)

Litteratur
----------

* English John: *Amazon to Ivanhoe: British Standard Destroyers of the 1930s* , World Ship Society, Kendal, England|isbn=0-905617-64-9
* Gardiner , Robert Chumbley: *Conway's All the World's Fighting Ships 1947-1995* Naval Institute Press, Annapolis,isbn=1-55750-132-7
* Haarr, Geirr H.: *The German Invasion of Norway, April 1940*. Naval Institute Press, Annapolis, Maryland|isbn=978-1-59114-310-9
**Detmold** er en by i Tyskland i delstaten Nordrhein-Westfalen med rundt 75 000 innbyggere. Byen var hovedstad i det lille fyrstedømmet Lippe fra 1468 til 1918 og så i fristaten Lippe frem til 1947. I dag er byen administrativt sete for *kretsen* Lippe og regierungsbezirk Detmold.

Historie
--------

### Middelalderen

Detmold ble først nevnt i 783 som Theotmalli, og i 1005 ble området (*Gau*) Tietmelli eller Theotmalli nevnt i skriftlige kilder. I 1263 bygget Bernard III av Lippe festningsverk rundt bosetningen der handelsruten mellom Paderborn og Lemgo krysset elven Werre. Han bygget steinmurer og ga stedet kommunerettigheter. Folketallet i 1305 ble rapportert til 305. Handelsrettigheter ble gitt i 1265, noe som førte til rask økonomisk vekst. Forsvarsverkene ble utbygd da byen ble kraftig ødelagt under en konflikt med Soest i 1447. En storbrann i 1547 ødela mer enn 70 hus.

I 1550 ble Detmold fast residens for grev Simon III av Lippe. Grevene ble promotert til fyrster i 1789, og Detmold ble værende hovedstad i det lille fyrstedømmet frem til slutten av første verdenskrig i 1918, da alle fyrstedømmene i Tyskland ble avskaffet.

### Moderne tider

Teateret i Detmold.
Under grev Friederich Adolf ble byen utvidet sørover fra 1701 og fremover. For å kunne vokse videre ble festningsmurene og vollgravene fjernet i 1720, men portene og tårnene sto frem til 1780-årene. I 1809 ble oljefyrte gatelys introdusert. I 1835 hadde byen blitt den mest folkerike i Lippe med over 4 000 innbyggere. Den vokste til 12 000 innbyggere i 1900 og over 30 000 i 1950.

Fra 1919 til 1947 var Detmold hovedstad i Fristaten Lippe. Da Lippe ble en del av den nye tyske staten ble området en del av Nordrhein-Westfalen, og administrasjonssete i kreisen Lippe. Under den administrative reformen i 1970 ble 25 nærliggende landsbyer en del av byen.

Referanser
----------

1. ↑  «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal)». Statistisches Bundesamt. Arkivert fra originalen 10. mars 2019. Besøkt 10. mars 2019.
2. ↑   (på de) *Tysklands kommuneregister (4. kvartal 2022)*, Statistisches Bundesamt, 12. januar 2023, Wikidata Q116783074,

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Detmold – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Detmold – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Byer og kommuner i kretsen Lippe |
| --- |
| 
* Augustdorf
* Bad Salzuflen (by)
* Barntrup (by)
* Blomberg (by)
* Detmold (by)
* Dörentrup
* Extertal
* Horn-Bad Meinberg (by)
* Lage (by)
* Lemgo (by)
* Leopoldshöhe
* Lügde (by)
* Kalletal
* Oerlinghausen (by)
* Schieder-Schwalenberg (by)
* Schlangen

 | Lippes flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
M1A1 Abrams
**M1 Abrams** er en amerikansk stridsvogn med 105 mm (M1) eller 120 mm kanon (M1A1 og senere), fra General Dynamics. Den kom i tjeneste i 1980 og er oppkalt etter general Creighton Abrams.

Historie og utvikling
---------------------

M1 Abrams ble utviklet av Chrysler Defense, som ble kjøpt av General Dynamics Land Systems Division i 1982. Vogna kom i tjeneste i den amerikanske hæren i 1980. I 1985 ble den oppgradert og fikk da typebetegnelsen M1A1. Den nye varianten fikk en 120 mm L44 glattløpet kanon, produsert av tyske Rheinmetall; forbedret pansring og beskyttelse mot ABC-våpen.

M1A2 er en annen forbedret variant, blant annet med termisk sikte for vognkommandøren, navigasjonsutstyr og bedre integrasjon av de elektroniske systemene ombord.

Abrams var i kamp for første gang i Gulfkrigen i 1991.

Teknikk
-------

Abrams har mannskap på fire. Vognføreren sitter framme i skroget, vognkommandøren, skytteren og laderen sitter i tårnet.

Panseret er av komposittmaterialer, avledet av den britiske Chobham-pansringen. Den består av forskjellige lag med keramikk, stål og aluminium. M1A1 fikk fra 1988 forsterkninger av utarmet uran.

De første utgavene hadde en 105 riflet kanon kalt M68A1. M1A1 og M1A2 har en 120 mm glattløpet kanon. I tillegg har vognkommandøren en 12,7 mm M2 Browning og laderen en 7,62 maskingevær. En tredje mitraljøse er montert koaksialt med hovedskytset.

Motoren er en 1 500 hk Honeywell AGT1500 gassturbin, med en firetrinns automatisk girkasse.

Varianter
---------

M1A1 i Krigen i Irak
M11980–1985
M1 IP (IPM1)Forgjenger til M1A1 i 1985
M1A1120 mm kanon. 1985–1992
M1A1AIMOppgraderte eksisterende vogner på tidspunktet
M1A1DOppgradering til digitale systemer
M1A2Fra 1992
M1A2SEP
M1 GrizzlyIngeniørvogn
M1 Panther IIFjernstyrt minerydder
M104 WolverineBrulegger

Eksterne lenker
---------------

* (en) M1 Abrams tanks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) M1 Abrams – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* M1A1/A2 Abrams Main Battle Tank hos Army-technology.com (engelsk)
* Main Battle Tank M1A1 Abrams Arkivert 12. mars 2007 hos Wayback Machine. (engelsk)
* Promovideo fra det australske forsvarsdepartementet

| * v
* d
* r
Moderne stridsvogner i tjeneste |
| --- |
| Italias flagg Ariete **·** Indias flagg Arjun **·** Storbritannias flagg Challenger 2 **·** Frankrikes flagg Leclerc **·** Tysklands flagg Leopard 2 **·** USAs flagg M1 Abrams **·** Jugoslavias flagg M-84 **·** Israels flagg Merkava **·** Polens flagg PT-91 **·** Sovjetunionens flagg T-80 **·** Ukrainas flagg T-84 **·** Russlands flagg T-90 **·** Sør-Koreas flagg Type 88 **·** Japans flagg Type 90 **·** Kinas flagg Type 96 **·** Kinas flagg Type 99 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Schaanning** er en norsk-dansk slekt som stammer fra Thisted i Danmark.
Slekten kom fra Danmark til Norge i 1785/87. Med Peder Christian Schaanning, om hans slekt vet vi svært lite. Han er nevnt med patronymet Christensen ved ett tilfelle. Men hans far skal ha båret navnet Tolbøl (kan ha vært etternavnet), og var degn i Thisted. Ellers skal Peder også ha hatt en eneste bror, som etterlot seg datteren Caroline Tolbøl. Hun hadde to søskenbarn, som av familien ble kalt tante Anna og Stina.

Slekten i Norge
---------------

### Peder Christian Christensen Schaanning (1769-1832)

han var født 7/10-1769 i 
Danmark han emigrete til Norge rundt 1785-1787 der han tok 
Dansk-juridisk embedseksamen ved Universitetet i København (før 1794). 

Han jobbet først på kontoret til Sorenskriver Wamberg i øvre Telemarken, deretter hos Sorenskriver Lange i Porsgrund, senere var han fullmektig hos sorenskriver Wessel ved Vestre Porsgrund. Så er han nevnt som «Constitueret Sorenskriver» i Øvre 
Telemarken-Procurator etter kongelig utnevnelse 

Giftet seg 20/3-1803 i Gjerpen kirke med Anne Cathrine Folkmand. Så ble han hentet inn av stattholder Harald Severin Løvenskiold med tittel av forvalter for å bestyre Løvenskiolds eiendom Fossum jernverk i nærheten av Skien. Denne stilling hadde han frem til sin død 29. desember 1832 kl 16:00. Etter hans død reiste Fossum jernverk et jernkors på hans grav i Gjerpen.

### Andre med etternavnet Schaanning

* Per Schaanning
* Folkman Schaanning
* Espen Schaanning
* Hans Thomas Lange Schaanning
* Jens Christian Folkman Schaanning
* Christian Schaanning
* Christian Knudtzon Schaanning
* Folkman Freck Schaanning
* Jørgen Schaanning Vistung

Litteratur
----------

* Schaanning, J.C.B.: *Familien Schaanning*, utgitt 1872.
* Strøm, Gard: «Gamle Gjerpen», om Fossum Gård i Gjerpen kommune
**Grossmünster** er en evangelisk-reformert kirke i gamlebyen i Zürich i Sveits. Den er en av byens tre store kirker, sammen med Fraumünster og St. Peterskirche.

Legenden sier at Grossmünster ble grunnlagt av Karl den store, hvis hest falt på kne over gravene til byhelgenene Felix og Regula. Denne legenden gjør at Grossmünster kan hevde å være eldre enn rivalen Fraumünster, som ble grunnlagt av Karls barnebarn Ludvig den tyske.

Ulrich Zwingli holdt til i Grossmünster, og startet herfra den sveitsiske reformasjonen i 1520. Zwingli og etterfølgeren Heinrich Bullinger satte i gang omfattende endringer i kirkens inventar, og fjernet blant annet orgelet i forbindelse med det nyinnførte forbudet mot kirkemusikk. Samtidig ble prekestolen og alteret flyttet ut av koret og inn i midten av kirken. 

Grossmünsters to distinkte tårn ble satt opp mellom 1487 og 1492 på initiativ av borgermester Hans Waldmann. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | World History Encyclopedia **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** HDS **·** GeoNames
 |
**Steinar Saghaug** (født 28. mai 1952) er en norsk politiker (H) som fra 2017 til 2018 var ordfører i Leksvik, fra 2018 til 2019 ordfører i Indre Fosen kommune og fra 2019 til 2021 varaordfører i Indre Fosen kommune.

Saghaug har vært medlem av Leksvik kommunestyre og varamedlem av formannskapet i flere perioder siden 1980-årene. I oktober 2015 ble han ordfører i kommunen, valgt i et samarbeid mellom Høyre, Senterpartiet, Fremskrittspartiet og SV. Ved sammenslutningen av Leksvik og Rissa kommuner til Indre Fosen kommune i 2018, ble Saghaug valgt til ordfører i den nye kommunen. Etter valget i 2019 ble han varaordfører.

Fra 1989 til han ble ordfører, var Saghaug økonomisjef og senere daglig leder i Lyng Gruppen AS. Før dette var han bedriftskonsulent i Spareskillingsbanken i nærmere to år, økonomisjef i Elsafe International AS i to år samt økonomisekretær og konstituert rådmann i Leksvik kommune.

Saghaug er gift, har barn, og bor i Vanvikan.

Referanser
----------

1. ↑  «Hvem er Knut Ola Vang?». *www.paqle.no* **(norsk)**. Besøkt 8. mars 2022.
2. ↑  «Formannskap for perioden 2011–2015». Leksvik kommune. Arkivert fra originalen 14. januar 2015.
3. ↑  Killingberg, Alexander (16. september 2015). «Steinar Saghaug (H) blir ny ordfører». *Fosna-Folket*. Besøkt 17. september 2015.
4. 1 2  «Ordførerkandidater 2015. Leksvik». Nord-Trøndelag Høyre. 2015. Besøkt 17. september 2015. [*død lenke*]
5. ↑  «Nyansettelser i Lyng-gruppen». *Trønder-Avisa*: 3. 4. januar 1990.
6. ↑  «Økonomisekretæren konstituert rådmann». *Trønder-Avisa*: 3. 2. mai 1983.
Fra Nationaltheaterets oppsetning i 1980.
«**Amadeus**» er et skuespill fra av den britiske forfatteren og dramatikeren Peter Shaffer. Stykket hadde premiere ved Royal National Theatre i London i 1979.

Stykket handler om konkurranseforholdet mellom komponistene Wolfgang Amadeus Mozart og Antonio Salieri. Stykket bygger på myten om at Sallieri var skyld i Mozarts tidlige død, og er inspirert av Aleksandr Pusjkins korte teatertekst *Mozart og Salieri* fra 1830.

Handling
--------

Komponisten Salieri er nå en gammel mann som påstår å ha brukt gift for å myrde Mozart. Historien hopper deretter tilbake til det attende århundre, i en tid da Salieri ikke har møtt Mozart, men har hørt om Mozart og musikken hans. Salieri elsker Mozarts komposisjoner og er begeistret over muligheten til å møte ham. Men når han endelig får øye på Mozart, blir han dypt skuffet på grunn av Mozarts dårlige oppførsel. Salieri, som har vært en troende katolikk hele livet, kan ikke tro at Gud noensinne ville ha valgt Mozart fremfor Salieri for å skrive så fantastiske komposisjoner som Mozart har skrevet.

Salieri gir deretter avkall på sin religion, og lover å gjøre alt som står i hans makt for å ødelegge Mozart. Salieri later som han er Mozarts allierte, men i virkeligheten forsøker han å ødelegge Mozarts rykte og enhver suksess komposisjonene hans kan få. Salieri ydmyker også Mozarts kone, når hun kommer til Salieri for å be om hjelp. Salieri forsøker til slitt å begå selvmord med en barberhøvel, i et siste forsøk på å bli husket for ettertiden. Han etterlater seg også en falsk tilståelse, om å ha myrdet Mozart med arsenikk. Men Salieri overlever selvmordsforsøket sitt, og tilståelsen hans blir møtt med vantro av omverdenen. Dette gjør at Salieri igjen må velte seg i middelmådighet.

Filmatisering
-------------

Filmen *Amadeus* hadde premiere i Los Angeles i USA 19. september, 1984. Filmen er regissert av Miloš Forman, med skuespilleren Tom Hulce som Mozart og F. Murray Abraham som Antonio Sallieri. Filmen vant åtte Oscars, samt flere andre priser, blant annet Amanda for beste utenlandske spillefilm.

Produksjoner i Norge
--------------------

* 1980: Nationaltheatret med Ole Jørgen Nilsen som Sallieri og Svein Sturla Hungnes som Mozart. Regi var ved Toralv Maurstad, kostymer ved Bruce Snyder og scenografi ved Lubos Hruza.
* 2001: Trøndelag Teater med Terje Strømdahl som Salieri og Anders Baasmo som Mozart. Regi: Carl Jørgen Kiønig.
* 2022: Trøndelag Teater med Øyvind Brandtzæg som Salieri og Emil Olafsson som Mozart. Regi ved Mads Bones

Referanser
----------

1. ↑  Filmen omtalt på The Internet Movie Database. Besøkt 03.10.2008.
2. ↑  Pressemelding om stykket på Trøndelag Teater. Besøkt 03.10.2008 Arkivert 17. januar 2005 hos Wayback Machine.
3. ↑  Amadeus; trondelag-teater.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Norsk Tonekunstnersamfund** (etablert 1912) er en norsk interesseorganisasjon for instrumentalister, sangere og dirigenter innen klassisk musikk. Det ble etablert på initiativ av blant andre komponisten Johan Svendsen.

Det har i dag over 190 medlemmer, en del av disse er også medlem av Creo. Leder er Joachim Kwetzinsky (2022-). Tidligere var blant andre Alf Hurum (1923–24), Ole Böhn (1988–2012) og Toril Carlsen (2012-2022) ledere. Komponistene brøt i 1917 ut, og dannet organisasjonen Norsk Komponistforening.

Æresmedlemmer omfatter Jean Sibelius, Henry Wood, Kirsten Flagstad, Klaus Egge, Odd Grüner-Hegge, Egil Nordsjø, Arild Sandvold, Øivin Fjeldstad, Robert Riefling, Robert Levin, Ingrid Bjoner, Aase Nordmo Løvberg, Knut Skram, Ole Bøhn, Einar Steen-Nøkleberg, Terje Stensvold, Terje Boye Hansen, Liv Glaser og Toril Carlsen.

Samfundet har flere stipendordninger, en mentorordning, og det arrangerer også konserter. Norsk Tonekunstnersamfund er med i paraplyorganisasjonen NORWACO og var en av stifterne av GRAMO.

Referanser
----------

1. ↑  ntks.no

Eksterne lenker
---------------

* ntks.no – Norsk Tonekunstnersamfunds hjemmeside
En Ferrari 625 F1 under et veteranbilløp på Donington Park i 2007
Den firesylindrede rekkemotoren til Ferrari 625 F1
**Ferrari 625 F1** (også benevnt **Tipo 625** eller bare **625**) var en Formel 1-bil som ble bygget og brukt av Scuderia Ferrari.

Historie
--------

Etter at Formel 1 i to sesonger hadde operert med samme motorreglement som Formel 2 gikk FIA for 1954-sesongen tilbake til Formel 1's motorreglement. Ferrari 625 F1 var en ombygget Ferrari 500 med en 2,5 liters Lampredi rekkefirer. Dette drivverket ble opprinnelig utviklet for Ferrari 553, som ble tatt i bruk parallelt med 625, og motoren hadde i sin endelige 625-utgave en ytelse på 250 HK. I likhet med forgjengeren hadde 625 F1 en enkel rørramme. 

625 F1 fikk sin debut under Argentinas Grand Prix 1954. Ferraris fabrikksførere Giuseppe Farina, José Froilán González og Maurice Trintignant klarte imidlertid ikke å slå den lokale helten Juan Manuel Fangio, som vant i sin Maserati med de tre Ferrariene på andre-, tredje- og fjerdeplass.

Gonzales vant samme år sitt andre Grand Prix med en 625 F1, da han gikk av med seieren i Storbritannias Grand Prix på Silverstone. Likevel var Tipo 625 ikke noen virkelig seiersbil, og i konkurranse med Mercedes-Benz W196 og Maserati 250F var bilen underlegen. Kun en gang til fikk Scuderia Ferrari juble over en seier for 625, som kom da Maurice Trintignant i 1955 overraskende vant Monacos Grand Prix.

Til tross for at det kom to nye modeller (553 og 555) under denne perioden ble ikke 625 helt erstattet før i 1956, da Ferrari begynte å bruke D50-chassiset som Ferrari kjøpte sammen med Lancias Formel 1-team.

Tekniske data
-------------

| Ferrari 500 F2 | Bygget 1952, brukt 1952 og 1953 |
| --- | --- |
| Motor:  | Frontmontert 4-sylindret rekkemotor |
| Slagvolum:  | 2498 cm³ |
| Sylinderdiameter x slaglengde:  | 94,0 x 90,0 mm |
| Kompresjon:  | 13,0:1 |
| Max effekt ved turtall:  | 250 hk ved 7200 o/min |
| Ventilstyring:  | Doble overliggende kamaksler, 2 ventiler per sylinder |
| Forgassere:  | 2 Weber 50 DCOA/3 |
| Girkasse:  | 4-trinns manuell transaksel |
| Hjuloppheng foran:  | Doble bærearmer, tverrliggende bladfjærer |
| Hjuloppheng bak:  | De Dion-aksel, tverrliggende bladfjærer |
| Bremser:  | Hydrauliske trommelbremser |
| Chassis & karosseri:  | Ovalrørramme med aluminiumskarosseri |
| Akselavstand:  | 216 cm |
| Tomvekt:  | 600 kg |
| Toppfart:  | 270 km/t |

Referanser
----------

1. ↑  «Tutti i modelli 500 F2». *www.ferrari.com*. Ferrari S.p.A. 2011. Arkivert fra originalen 24. mai 2012. Besøkt 11. august 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ferrari 625 F1 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Lunder menighet** er et sogn i Ringerike prosti og ligger geografisk i Soknedalen i Ringerike kommune. Sognet omfatter Lunder kirke på Sokna og Strømsoddbygda kapell i Strømsoddbygda.

Lunder nevnes ikke som sogn i middelalderen, men dette skyldes trolig at *Lunder* som navn først oppsto senere. Rygh mener at sognet tidligere bar bygdenavnet. Fogd Iver Wiel nevner i så måte sognet som «Sognedalens Annexsogn» i en av sine beretninger på 1700-tallet. I en innberetning fra presten i 1743 framgår det dessuten at Lunder kirke på den tiden het «Vor Frelsers Kirke», samt at den gamle stavkirken fortsatt sto ved den nye kirken og hadde vært i bruk inntil ganske nylig. Da het det også at stavkirken ble gjenfunnet etter Svartedauden og videre innredet i 1644. Man må altså regne med at det var kirkelig aktivitet i bygda før Svartedauden. I 1528 ble kun fem gårdsbruk på Sokna nevnt i «Norske Regnskaber og Jordebøger fra det 16de Aarhundrede» (bind IV, side 146–147). Dette var Lundesgarden (*Lundisgaardt*), Oppgarden (*Opgaard*), Berg med to oppsittere (*Bierigh*), og Rud (*Rwdh*).

Lunder kirke ligger langs Strømsoddbygdveien, like i utkanten av Sokna sentrum og halvveis mellom Hønefoss og Noresund i Krødsherad kommune. Sokna sentrum ligger langs riksvei 7 mot Hallingdal.

Sognet utgjør 315 kvadratkilometer og hadde 1 331 innbyggere per 2019. Det går fra grensen mot Veme menighet lenger sørøst i dalen, og omfatter områdene på begge sider av Sogna fra og med Søndre Bårnås (60°12′29″N 10°00′26″Ø) til grensen mot Krødsherad, samt Brekkebygda og Strømsoddbygda inn mot grensen mot Flå kommune og Hval, Viker og Nes menighet i Ådalen.

Prestegjeldene ble faset ut under omstruktureringene i Den norske kirke på 2000-tallet. Kirkesognene er nå grunnenhetene i kirken, og disse er organisert i kirkelig fellesråd. For Ringerikes del etter dette synonymt med Ringerike kirkelige fellesråd. Menighetsprester har ett eller flere kirkesokn som tjenestested og hele prostiet som tjenestedistrikt.

Referanser
----------

1. ↑  «Lunder menighet». Ringerike kirkelige fellesråd. Besøkt 26. september 2023.
2. 1 2 3  Rygh, O. (Oluf) (1909). *Norske Gaardnavne: Lunder sogn*. no: Fabritius. s. 49.
3. 1 2  *Skrifter utgitt for Kjeldeskriftfondet*. Det Norske historiske Kildeskriftfond. 1906. s. 146–147. ISBN 8270611883.
4. ↑  Store norske leksikon (2005 - 2007); Lauritzen, Per Roger: *Lunder* i Store norske leksikon på snl.no. Hentet 26. september 2023 fra

Eksterne lenker
---------------

* Lunder menighet
* Lunder menighet (Facebook)
Her Majesty's Theatre under brannen i 1867.
Her Majesty's Theatre i september 2005.
**His Majesty's Theatre** er et teater ved Haymarket i bydelen West End i London.

Den nåværende bygningen ble tegnet av Charles J. Phipps og ble bygd i 1897 for Herbert Beerbohm Tree, skuespiller og impresario, som etablerte Royal Academy of Dramatic Art ved denne teater. I begynnelsen av 1920-tallet produserte Tree flere spektakulære skuespill av Shakespeare og andre klassiske verk, og premierer av store dramatikere som George Bernard Shaw, J. M. Syngena, Noël Coward og J. B. Priestley. Siden første verdenskrig har teaterets brede plassering gjort seg godt for storskala produksjoner og teateret har senere spesialisert seg på musicaler.

Teateret ble grunnlagt av arkitekten og dramatikeren John Vanbrugh i 1705, som **Queen's Theatre**. Dramaer uten musikk var forbudt etter loven, i alle utenom de to Londonteatrer som hadde patent. Fra begynnelsen oppførtes det her lystspill av John Vanbrugh og William Congreve, men snart ble teateret operahus for italiensk og innenlands opera. Mellom 1711 og 1739 ble det uroppført over 25 operaer av Georg Friedrich Händel her.

Man forsøkte omkring 1775 forgjeves å konkurrere med Drury Lane Theatre og Covent Garden-operaen.

I begynnelsen av 1800-tallet var teateret tvunget til å flytte til Royal Opera House, Covent Garden år 1847, og presenterte de første forestillingene i London av Mozarts *La Clemenza di Tito*, *Così fan tutte* og *Don Giovanni* samt var vert for ballettforestillinger innen man vendte tilbake til å være vert for premierer av kjente operaer, som Bizets *Carmen* og Richard Wagners *Der Ring des Nibelungen*.

Det har forekommet forandringer av teaterets navn som har sammenheng med monarkens kjønn. Det het først *King's Theatre* i 1714 under Georg Is tid. Den ble så *Her Majesty's Theatre* i 1837. Siden var teateret kjent som *His Majesty's Theatre* årene 1901 til 1952, og så ble det atter *Her Majesty's* da Elizabeth II ble regent. Etter hennes død i 2022 ble det atter *His Majesty's Theatre*.

Teateret har 1216 sitteplasser, og Really Useful Group har eid huset siden 2000. Marken nedenfor det er på en langsiktig leieavtale fra Crown Estate. I dag (2015) spiller man fremst stykker som Andrew Lloyd Webbers *The Phantom of the Opera* som er blitt spilt kontinuerlig siden 1986.

Referanser
----------

1. ↑  «Her Majesty's Theatre in West End to be renamed following Queen's death». *The Stage* **(engelsk)**. 11. september 2022. Besøkt 14. september 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Gyldendals Teaterleksikon **·** VIAF **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** Discogs
 |
**«Why»** er en amerikansk sang spilt inn på plate av Frankie Avalon i 1959. 28. desember 1959 plasserte den seg øverst på den amerikanske Billboard Hot 100- popsinglelisten, noe som gjorde den til den siste nummer én-singlen i 1950-årene.

Sangen var skrevet av Frankie Avalons manager og plateprodusent Robert «Bob» Marcucci samt Peter De Angelis. Dette var Avalons andre og siste nummer én-hit.

Anthony Newley spilte inn en britisk coverversjon av sangen i 1960. Hans versjon nådde en førsteplass på den britiske hitlisten.

Donny Osmond spilte inn «Why» i 1972. Den ble utgitt som single og nådde en trettendeplass på Billboard Hot 100.

Norske versjoner
----------------

Kari Neegaard (Kari Diesen dy) har skrevet en norsk tekst, Andreas Diesen har skrevet en norsk tekst til en barneplate og Jørgen Slips har skrevet en humoristisk norsk tekst. 

| År | Tittel | Artist | Tekstforfatter | Produsent | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1973 | «For din skyld» | Ola Neegaard og Gro Anita Schønn med Terje Fjærns orkester | Kari Neegaard |  | Single | Talent TS 006 |
| 1981 | «Eddie er forelska» | Geir Børresen | Andreas Diesen | Åge Aleksandersen | Single | dB Records dBS 506 |
| 1987 | «Min Borghild» | Jørgen Slips & Drifters | Jørgen Slips | Jørgen Slips | Single | Mega Records MRCS 2273 |

Referanser
----------

1. ↑  *Joel Whitburn Presents The Billboard Pop Charts, 1955–1960* (ISBN 0-89820-092-X)
2. ↑  Chart Stats - Anthony Newley - Why[*død lenke*]
3. ↑  Chart Stats - Donny Osmond - Why
4. ↑  Se plateetiketten
5. ↑  Geir Børresen - Eddie er forelska (7") at Discogs
6. ↑  Jørgen Slips - Min Borghild (7" Single) at Discogs
**Dumbarton Football Stadium** er et fotballstadion i Dumbarton, Skottland, som befinner seg rett under den berømte Dumbarton Rock. Stadionet blir for tiden mest brukt til fotballkamper og er hjemmebane for Dumbarton FC. Stadionet har en kapasitet på rett over 2000 tilskuere, og ble bygget i år 2000, etter at klubben hadde flyttet fra sin gamle hjemmebane, Boghead Park. Det ble bygget på en del av tomten til det som tidligere hadde huset et skipsverft (Denny's shipyard).

Stadionet har bare én tribune, og ble offisielt åpnet lørdag den 2. desember 2000, før kampen mot Elgin City, en kamp som endte med 3–0-seier til The Sons. Fotballbanen bærer kallenavnet The Rock blant Sons-supporterne, siden den er plassert rett under Dumbarton Castle. Åpne områder omringer stadionet på tre sider uten tribuner, men disse områdene kan benyttes til fremtidige utvidelser, om Dumbarton skulle oppleve en ny vår og sikre seg en plass igjen i Scottish Premiership.

Det skotske herrelandslaget i fotball har flere ganger benyttet stadionet til treningsbane før hjemmekamper på Hampden Park i Glasgow.

Ved siden av fotball blir stadionet også benyttet til mange andre tilstelninger, som for eksempel bryllupsarrangementer, konferanser og andre møter, som avholdes i lokalene til Allied Distillers, under tribunen. Gressmatten på stadionet har også blitt brukt til 'Cruise for Charity', en tilstelning som bringer sammen bilentusiaster fra hele Skottland for å samle inn penger til veldedighetsformål, arrangert av West Cruise.

Navn
----

Stadionet hadde opprinnelig sponsornavnet **Strathclyde Homes Stadium**,med endret etter at sponsoren Strathclyde Homes ble insolvent i september 2011. 18. februar 2012 fikk den det offisielle nvanet **Dumbarton Football Stadium**, sponset av DL Cameron. Fem måneder etter, 20. juli 2012 fikk det sponsornavnet **The Bet Butler Stadium**.

Referanser
----------

1. ↑  Dumbarton investigate new stadium, BBC Sport, 4. juli 2009.
2. ↑  STADIUM SPONSORSHIP Arkivert 18. april 2012 hos Wayback Machine. dumbartonfootballclub.com, 12. september 2011.
3. ↑  STADIUM SPONSORSHIP, dumbartonfootballclub.com, 18. februar 2012.
4. ↑  STADIUM IS RENAMED, dumbartonfootballclub.com, 20. juli 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Den lille kirken for Sankt Euphemia tjener som Khalkedons katedral.
Gravstele fra 100-tallet f.Kr.
**Khalkedon** (gresk: Χαλκεδον) var i oldtiden en havneby og en tidlig gresk koloni ved Bosporos i Bithynia, i Lilleasia, tvers overfor Bysants. I dag heter stedet Kadıköy og er en bydel i moderne Istanbul. Det greske navnet på oldtidens by er fra dets fønikiske navn, i betydningen «Nybyen», noe som også var tilfelle med Kartago.

Stedet Khalkedon er lokalisert på en smal halvøya på nordkysten av Marmarahavet, i nærheten av munningen til Bosporosstredet. En elv, kalt for *Khalkis* eller også *Khalkedon* i oldtiden er i dag kjent som Kurbağalıdere, og flyter ut i bukten Fenerbahçe. Her grunnla greske kolonister fra byen Megara i Attika i antikkens Hellas en bosetning i år 685 f.Kr. Sytten år senere grunnla nybyggere fra samme sted Bysants, og Khalkedon kom raskt i skyggen av denne byen som skulle vokse seg til den viktigste byen i det greske kulturområde og senere til hovedstad i Østromerriket.

Navnet Khalkedon er funnet på alle mynter derfra foruten i manuskriptene til Herodots historieverk, Xenofons *Hellenica*, Arrianos' *Anabasis*, og andre verker. Nær ingenting av oldtidsbyen har overlevd over bakkenivået i dagens Kadıköy. Arkeologiske funn er avdekket ved Altıyol og andre funnsteder er i dag utstilt i Istanbuls arkeologiske museum.

Forhistorie
-----------

I jordhaugene ved Fikirtepe er det funnet levninger som er datert tilbake til kobberalderen (5500-3500 f.Kr.) og det bevitner vedvarende bosetninger siden forhistoriske tider. Fønikerne drev aktiv handel i dette området.

Den romerske naturhistorikeren Plinius den eldre hevdet at Khalkedon var først kjent som *Prokerastis*, et navn som muligens var avledet fra et punkt eller sjømerke i nærheten av stedet. Det ble deretter kalt for *Kolpusa*, antagelig fra havnen, og til sist *Caecorum Oppidum*, det vil si «byen til de blinde».

Se også
-------

* Konsilet i Khalkedon

Referanser
----------

1. ↑  Harper, Douglas: «Chalcedony». *Online Etymology Dictionary*.
2. ↑  Smith, William (red. 1854): «Chalcedon» Arkivert 27. juli 2020 hos Wayback Machine. *Dictionary of Greek and Roman Geography*.
3. ↑  Pliny (Plinius den eldre): *Naturalis Historia* 5.32

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
**Marc Ewing** (født 9. mai 1969) er skaperen av operativsystemet og Linuxdistribusjonen Red Hat Linux, som i sin tur ga opphav til Red Hat Enterprise Linux, Fedora og en hel familie av beslektede operativsystemer. På 1990-tallet var han også involvert i prosjektet 86open.

Ewing var ferdig utdannet ved Carnegie Mellon University i 1992. Der bar han en rød hatt mens han gikk mellom klassene. På grunn av sin ekspertise innenfor datamaskiner, ba folk om hjelp fra mannen med den røde hatten. Erwing og Bob Yong oppkalte det opprinnelige operativsystemet etter denne hatten, og navnet Red Hat ble også firmanavnet.

På høyden av dot com-boblen i 1999, var Ewing god for mer enn 900 millioner dollar.

Referanser
----------

1. 1 2  Ewing, Marc. Interview with Stephen Shankland, Cnet News. *"Red Hat Founder Maps Linux Game Plan".* CBS Interactive. September 7, 1999. Retrieved on November 17, 2010.
2. ↑  Kobell, Rona (6. januar 2000). «'Red Hat buys Hells Kitchen Systems'». *Pittsburgh Post-Gazette*. Arkivert fra originalen 11. oktober 2008. Besøkt 30. september 2008.

Eksterne lenker
---------------

*
***Sweet Charity*** er en musikal fra 1966 med manus av Neil Simon, musikk av Cy Coleman og sangtekster av Dorothy Fields. Musikalen ble unnfanget, regissert og koreografert av Bob Fosse. Den første oppføringen på Broadway hadde Gwen Verdon i hovedrollen som Charity; andre roller ble spilt av John McMartin, Helen Gallagher, Thelma Oliver, James Luisi, Arnold Soboloff og Sharon Ritchie.

Sangnumre
---------

### Første akt

* «Overture»
* «You Should See Yourself» – Charity
* Big Spender – Nickie, Helene og de andre jentene
* «Charity's Soliloquy» – Charity
* «Rich Man's Frug» – ensemblet
* «If My Friends Could See Me Now» – Charity
* «Too Many Tomorrows» – Vittorio
* «There's Gotta Be Something Better Than This» – Nickie, Helene og Charity
* «I'm The Bravest Individual» – Charity og Oscar

### Andre akt

* «The Rhythm of Life» – Daddy Brubeck og ensemblet
* «Baby, Dream Your Dream» – Nickie og Helene
* «Sweet Charity» – Oscar
* «Where Am I Going?» – Charity
* «I'm A Brass Band» – Charity og ensemblet
* «I Love To Cry At Weddings» – Herman, Rosie, Nickie, Helene og ensemblet

Norgespremiere i 1989
---------------------

Musikalen ble vist første gang i Norge i 1989; premieren fant sted 7. september 1989 på Chateau Neuf med Wenche Myhre i hovedrollen som Charity Hope Valentine. Rollen som Vittorio Vidal ble spilt av Paul Åge Johannessen; rollen som Nickie ble spilt av Solfrid Heier, og rollen som Helene ble spilt av Torhild Strand.

Filmatisering
-------------

I 1969 hadde en filmversjon av musikalen premiere. Musikalens skaper Bob Fosse regisserte også filmen. Hovedrollen som Charity ble spilt av Shirley MacLaine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sweet Charity* på Internet Broadway Database

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |