recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Columbia Fur Company** var et amerikansk pelshandelsselskap basert i St. Louis som virket i perioden 1821-1827.

Etablering
----------

Selskapet ble opprettet i 1821 da Hudson's Bay Company og North West Company ble sammenslått og et stort antall pelshandlere ble fristilt. Kenneth McKenzie, William Laidlaw og Daniel Lamont dannet da Columbia Fur Company som et konkurrerende selskap. Ettersom alle tre var britiske undersåtter arrangerte de at virksomheten offisielt ble drevet av *William P. Tilton & Co.*, et amerikansk selskap basert i Saint Louis.

Handelsområde
-------------

Den første etableringen var ved Minnesota River der man bygde fire handelsstasjoner for å konkurrere med American Fur Company. Flere handelsstasjoner ble bygd også ved Lake Traverse på grensen till nåværende Sør-Dakota og ved Green Bay i nåværende Wisconsin. 

Virksomheten strakk seg snart mot vest, og i 1823 bygde man et handelsfaktori, Fort Tilton, ved mandanenes landsbyer ved Missourifloden. Snart var man ivrige deltagere i handelen med siouxer og cheyenner på den nordlige prærie. For å konkurrere med Pierre Choteau jr. og andre pelshandlere fra Saint Louis bygde selskapet flere handelsstasjoner ved Missourifloden. Den største av disse var Fort Tecumseh ved Bad Rivers utløp i Missouri. Alle kunne forsørges med handelsvarer fra kompaniets hovedkontor ved Lake Traverse, beliggende på landet mellom Red River, som rant nordover til Hudson Bay, og Minnesota River, som rant sørøstover til Mississippifloden.

Avvikling
---------

Selskapet ble i 1827 kjøpt av John Jacob Astor og omorganisert som *Upper Missouri Outfit* av American Fur Company med kjernevirksomheten lagt til mandanlandsbyene på Missouris midtre partier. Kenneth McKenzie ble avdelingsjef og bygde Fort Floyd, snart endret til Fort Union, ved elven Yellowstones munning.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Evan Jones, *Citadel in the Wilderness*, (Minneapolis: University of Minnesota Press, 1966), s. 108.
2. 1 2  Barton H. Barbour, *Fort Union and the upper Missouri fur trade*  (Norman: University of Oklahoma Press, 2001), s. 11.
3. ↑  American Fur Company 2010-06-05

Litteratur
----------

* Barbour, Barton H. (2001). *Fort Union and the upper Missouri fur trade .* Norman: University of Oklahoma Press.
* Chittenden, Hiram Martin (1902). *The American Fur Trade of the Far West.* New York: Francis P. Harper.
* Jones, Evans (1966). *Citadel in the Wilderness.* Minneapolis: University of Minnesota Press.
* Robertson, Roland G. (1999). *Competitive Struggle: America's Western Fur Trading Posts, 1764-1865.* Caldwell, Idaho: Caxton Press.
* Wishart, David J. (1979). *The Fur Trade of the American West 1807-1840.* University of Nebraska Press.
**Volgaplatået** (også kalt **Volgahøydene**) (russisk: Приволжская возвышенность – *Privolzjskaja vozvysjennost*) er et opptil 375 moh høyt, svært langstrakt høydedrag i den europeiske delen av Russland. 

Volgaplatået er en del av Den østeuropeiske slette. Den ligger vest for elva Volga, og mellom byene Kazan i nord og Volgograd i sør. Berglandskapet på platået faller bratt mot Volgas vestbredd, og ligger vis-à-vis de vidstrakte slettene på østbredden. 

Landskapet på Volgaplatået kjennetegnes av åser og berg, som er gravd ut av større og mindre elver, herunder Khopjor, Medveditsa og Sura. Volga-Donkanalen ligger i senkningen mellom Volgaplatået i nord og de tilliggende Jergeniåsene i sør. 

Selve Volgaplatået er ganske tynt befolket, men i randområdene og spesielt ved bredden av Volga ligger flere større byer, blant annet (fra nord til sør) Kazan, Uljanovsk, Saransk, Penza, Syzran, Saratov og Volgograd.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
**Håvard Vikhagen** (født 8. juni 1952) er en norsk maler fra Hjørungavåg, bosatt i Oslo. Han har blitt karakterisert som en «*neoekspressiv*» maler. 

Han er utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole 1973–1975) og Statens kunstakademi (1975–1983). Han debuterte på *UKS Vårutstilling* 1981, deltok første gang på Høstutstillingen i 1984, deltok på «7 grafikere fra Akademiet» i *Soon Galleri* 1983, og hadde sin første separatutstilling i *Galleri K*, Oslo i 1987.

> Vikhagens malerier balanserer mellom det abstrakte og figurative gjennom lag på lag med maling og materialer som sand, hår og rusk. De tre maleriene med tittelen "Kropper, personer, skikkelser" på Høvikodden symboliserer nettopp dette. Mot en kald lilla bakgrunn bukter noen merkelige mørke former seg. Skikkelser eller kropper? Uansett er de uformelige personene i oppløsning. Biter av noe som kan minne om fragmentariske fiberrester fra arkeologiske tekstilfunn bekler deler av figurene i forvridde positurer.
> 
> 
> Mette Torstensen, 2004
> 
> 

Han var festspillutstiller under Festspillene i Bergen 1996, er innkjøpt av Museet for samtidskunst, Nasjonalgalleriet, Riksgalleriet, Astrup Fearnley Museet for Moderne Kunst.

Referanser
----------

1. ↑  Gjøvik kunstgalleri:

Litteratur
----------

* Koefoed, Holger. *Håvard Vikhagen, tilnærminger til maleriet*. Av Holger Koefoed, Ståle Finke, Jon Fosse. Labyrinth Press, 2005. ISBN 82-7393-032-7
* *Håvard Vikhagen : festspillutstillingen i Bergen 1996*. Tekst av Dag Solstad; forord av Holger Koefoed. Bergen kunstforening, 1996. – 80 s. *(Utstillingskatalog)*
* *Vestlandet : Landskapsmaleriet fra Dahl til Tufta 1800-2000*. Bergen Kunstmuseum, 2000. ISBN 82-91808-12-0 *(Utstillingskatalog)*
* *Håvard Vikhagen*. Henie Onstad Kunstsenter, 2004. ISBN 82-90955-64-2 *(Utstillingskatalog)*

Eksterne lenker
---------------

* klassekampen.no Arkivert 13. desember 2006 hos Wayback Machine. Intervju med Ståle Finke om Vikhagen

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** KulturNav
 |
Astronauten Marsha Ivins opplever vektløshet under STS-98 med den amerikanske romfergen, håret flyter fritt når det er vektløst. Foto: NASA, 9. februar 2001 
**Vektløshet** er et fenomen som objekter i fritt fall opplever. Selv det også ofte omtales som null tyngdekraft, så er vektløshet i et romskip i bane rundt Jorden et resultat av fritt fall, da tyngdekraften i en bane 100 km. over jorden er bare 3 % mindre enn ved Jordens overflate.

Vektløshet inntreffer når et objekt eller en person faller fritt; i bane rundt et legeme (som Jorden), i det dype rommet (langt fra stjerner, planeter eller andre massive legemer), i et fly med et bestemt flymønster, eller i andre uvanlige situasjoner.

Eksterne lenker
---------------

* *Rom stoff tid* fra Cappelen og Damm om vektløshet
* Norsk romsenter om å leve i vektløshet
* Norsk romsenter om forskning i vektløshet
* How weightlessness works (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** NDL
 |
Sakon Nakhon (provins)
Amphoe Sakon Nakhon
**Sakon Nakhon (สกลนคร)** er en by i Isan-regionen i Thailand. Navnet "Sakon Nakhon" kan oversettes til «Den internasjonale byen» på norsk.

Byen er administrasjonssenter i provinsen Sakon Nakhon og har ca. 76000 innbyggere. Sentrum av byen ligger ved den sørlige enden av Thailands største naturlige innsjø, Nong Han. Byen ligger nesten helt i det nordøstlige hjørnet av Thailand med kun 1 – 1 1/2 times kjøretur enten nordover eller østover til elven Mekong som fungerer som grense mellom Thailand og Laos. Majoriteten av innbyggerne er også av laotisk opprinnelse i likhet med folket i resten av Isan-regionen. Byen har imidlertid også en relativt stor andel av innbyggere med vietnamesisk bakgrunn som tildels dominerer innenfor handel og næringsliv. 

Den internasjonale flyplassen i byen har kode SNO.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sakon Nakhon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** GeoNames
 |
Et eksemplar av Sako TRG-42 brukt av den sveitsiske hæren under navnet *Scharfschützengewehr 04*.
Sako TRG-22 i .308 Win ved siden av en korthåret vorsteh og en rødrev.
**Sako TRG** er en serie finske sylinderlås-skarpskytterrifler produsert av Sako. Det finnes flere modeller, hvorav de mest vanlige er TRG-22 og TRG-42. TRG-21 og 41 er eldre varianter.[]

* TRG-21 og TRG-22 konstruert for 7.62×51 mm og lignende patronstørrelser
* TRG-41 og TRG-42 er konstruert for de større .300 Win Mag (7.62×67 mm) og .338 Lapua Magnum (8.6×70 mm).

M995 TRG-S og M995 TRG-S Magnum har åpning på glidekassens oppside, mens TRG-22 og TRG-42 har smal utkasteråpning på siden. Ellers er M995 svært like de andre forannevnte TRG-variantene.[]

I 2011 introduserte Sako TRG M10-modellen, som er en skarpskytterrifle hvor man enkelt skal kunne bytte patrontype. M10 er designet for å være et modulært våpen, og deler ikke glidekasse eller andre deler med med de andre TRG-modellene.

Se også
-------

* Tikka T3
* Sako 75
* Sako 85
* Sako S20
* SIG Sauer 200 STR

Referanser
----------

1. ↑  Sako nevner aldri 7.62 × 51 mm NATO (den militære varianten av .308 Winchester), som har noen små forskjeller i kammerspesifikasjoner og et lavere makstrykk enn .308 Winchester. For mer informasjon om forskjellen mellom .308 Winchester og the 7.62 × 51 mm NATO les .308 Winchester Cartridge Guide: .308 Win vs. 7.62x51 - The Straight Scoop by AccurateShooter.com Arkivert 2007-05-16 hos Wayback Machine article.
2. ↑  «Sako TRG M10 Sniper Weapon System - The Firearm Blog». *The Firearm Blog* **(engelsk)**. 20. oktober 2011.
En **selvoppredende seng** er en seng designet for å automatisk re opp sengetøy på en seng og klargjøre sengen for bruk.

Historie
--------

I 2008 på oppfinnermessen i Geneve, Sveits, presenterte oppfinneren Enrico Berruti sengen "SELFY" som automatisk kunne legge på laken. Sengen rer seg opp på 2 minutter ved at den strekker lakenet ved hjelp av 8 elektriske motorer og et avansert skinnesystem som kobles til lakenet ved siden av sengen.

I 2017 lanserte Smart Duvet et tøystoff som automatisk kunne strekke ut en dyne ved hjelp av å styre et nettverk med innebygde luftkamre i tekstilet. Løsningen brukes sammen med en eksisterende dyne, og brukeren kan programmere ulike tidspunkt for ukedagene når sengen skal res opp.

Se også
-------

* Smarthus

Referanser
----------

1. ↑  «Inventor proclaims laziness, shows off self-making bed». *Engadget* **(engelsk)**. Besøkt 28. november 2021.
2. ↑  journalist, Espen Eggen (10. april 2008). «Senga som rer seg selv». *forskning.no*. Besøkt 28. november 2021.
3. ↑  Engeler, Eliane. «World's biggest inventions fair features self-making bed». Besøkt 16. oktober 2017.
4. ↑  Thurston, Anthony. «The Self-Making Bed Has Arrived!».
5. ↑  Hughes, Matthew. «SMARTDUVET is a self-making bed for the truly lazy piece of shit in your life».
Innen optikk er **selvfokusering** en ikke-lineær optisk prosess hvor brytningsindeksen til et medium øker ved kraftig elektromagnetisk stråling. Et eksempel er ved økende optisk intensitet i en laserstråle som i utgangspunktet er mer intens i midten enn ved kantene, og dermed skaper en positiv (konvergerende) og samlende linse i mediet den treffer. Intensiteten av den selvfokuserte regionen av den elektromagnetiske bølgen vil øke på vei inn i mediet, helt til strålen etterhvert er så fokusert at den forårsaker eventuelle skader på mediet og prosessen stopper opp.

Selvfokus har stort sett blitt observert når strålingen fra femtosekundlasere går seg gjennom faste stoffer, væsker og gasser. Avhengig av hvilke type materialer og intensiteten av strålingen er det flere ulike mekanismer som vil skape variasjoner i brytningsindeksen og resultere i selvfokusering. De to viktigste årsakene er Kerr-indusert selvfokusering og plasma-selvfokusering.

Referanser
----------

1. ↑  Cumberbatch, E. "Self-focusing in Non-linear optics", *J. Inst. Maths Applics* 6, 250 (1970)
2. ↑  Mourou, G. A. et al. "Optics in the relativistic regime", *Rev. Mod. Phys.* 78, 309 (2006)

Litteratur
----------

* Relativistic channeling By R. A. Carrigan, James A. Ellison, North Atlantic Treaty Organization. Scientific Affairs Division
Vaffeljern
Vaffelkake
**Vafler** (entall **vaffel**) er et bakverk med liknende basis som pannekaken. De vanligste ingrediensene er hvetemel, melk, egg og sukker. Ofte tilsettes også litt smeltet fett i form av margarin eller smør, dessuten også krydderet kardemomme. Noen tilsetter også litt bakepulver eller vaniljesukker.

Noen vaffeloppskrifter inneholder også rømme eller syrlig melk, som for eksempel vaffeloppskriften fra Sjømannskirken i København som flere ganger er kåret til verdens beste. 

Selv om vaffel er et «bakverk»[] er det viktig å påpeke at man ikke *baker* vaffel, men steker dem i et vaffeljern, der flere vaffelhjerter er satt sammen til en rund, noen ganger firkantet, kake eller jern. Vaflene får en lett brunlig farge under stekingen og er sprø med en gang de er ferdige. De blir myke når de får ligge litt. Et gammelt triks for å få sprøere vafler er å lage røren så tykk som mulig, og deretter la den stå og svelle minst en time før steking. Når vaffeljernet er varmt blandes vann i røren til den får ønskede konsistensen. En annen måte å få sprø vafler på, er å bytte ut halvparten av hvetemelet med havremel.

Vafler spises enten som de er, eller med tilbehør som syltetøy, pisket krem, rømme, sjokoladepålegg eller smør og brunost. Eple og nøtter er også kjent som tilbehør. Pølse i vaffel er en vri på pølse i lompe, hvor man erstatter lompen med en vaffel, populært i Østfold.

Cornelius Swarthout tok patent på et forbedret vaffeljern den 24. august 1869. Amerikanerne feirer dette med vaffeldag, mens i Europa feires vaffeldagen den 25. mars. 

Joar Mortveit fra Skjold i Vindafjord innehar Guinness' Rekord for å ha stekt verdens største vaffel med en diameter på 98 cm.

Se også
-------

* Eggo
* Stroopwafel

Referanser
----------

1. ↑  «Verdens beste vafler - fra Sjømannskirken i København • Oppskrift». *Opplysningskontoret for brød og korn*. Besøkt 29. september 2022.
2. ↑  – *I dag er det den store vaffeldagen* (25. mars 2012)*, Besøkt 25. mars 2012.*
3. ↑  ««Guinness-rekord med gigantvaffel», grannar.no 12. august 2011». Arkivert fra originalen 26. januar 2016. Besøkt 25. mars 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Waffles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Waffle – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Sjømannskirken med hjerte for vafler

|  |  |
| --- | --- |
|  | Kokeboka på Wikibøker: Vaffelkake – oppskrift |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie
 |
**Antiklea** (gresk: Ἀντίκλεια) er i gresk mytologi datteren av Autolykos og Amfithea, og mor til Odyssevs sammen med Laertes (skjønt en del sagn oppgir Sisyfos som den virkelige far til Odyssevs). Hun var også barnebarn av guden Hermes (som var far til hennes far Autolykos).

Møte i underverden
------------------

I Odyssevs' reise til Hades' underverden møtte han mange ånder, blant annet sin mor Antiklea. Innledningsvis avviste han henne ettersom han ventet på profeten Teiresias for å få råd om sin skjebne. 

Etter å ha talt med Teiresias, tillot Odyssevs sin mor å nærme seg og lot henne snakke. Hun spør ham om hvorfor han er i underverden ettersom han fortsatt lever, og han forteller henne om sin ulike vanskeligheter og fånyttige forsøk på å komme seg hjem. Deretter spør han henne om hvordan hun døde og forhører seg om familien hjemme. 

*Kjære, fortell om min far og den sønn som jeg hist lot tilbake.*
*Verger de ennu min heder og makt, eller eier en annen*
*makten i landet, og tror de jeg ei skal vende tilbake?*
Hun forteller ham at hun døde av sorg, lengtet etter ham mens han deltok i Trojakrigen. Antiklea forteller også at Odyssevs' far Laertes sørget hele tiden etter ham og levde i en kornstakk ute på landet, kledd i filler og sov på gulvet. I tillegg beskrev hun forholdene til Odyssevs' hustru Penelopeia og for Telemakhos, sønnen hans.

Penelopeia har ennå ikke giftet seg på nytt, men er overveldet av sorg og lengter etter ektemannen mens Telemakhos fungerer leder for Odyssevs' eiendommer. Odyssevs forsøkte tre ganger å omfavne sin mor, men oppdaget hver gang at hun var ulegemlig og hans hender bare forsvant gjennom henne. Hun forklarer at dette er som alle ånder er, og uttrykte stor sorg.

Antiklea og Sisyfos
-------------------

I henhold til en del senere kilder fødte Antiklea sønnen Odyssevs med Sisyfos som far, ikke Laertes. I denne versjonen av fortellingen stjal Autolykos, den kjente luringen, buskapen til Sisyfos. Ved et tidspunkt gjenkjente Sisyfos sine krøtter da han var på besøk hos Autolykos, og deretter forførte eller voldtok Antiklea, Autolykos' datter. Odyssevs ble resultatet av denne foreningen, noe som skjedde før Antiklea giftet seg med Laertes.

Referanser
----------

1. ↑  Homer: *Odysseen*. «Ellevte sang. Dødsriket», s. 161
2. ↑  Lindemans, Micha F. (1997): «Sisyphus», *Encyclopedia Mythica*

Litteratur
----------

* Homer: *Odysseen*. «Ellevte sang. Dødsriket». Oversatt av P. Østbye, Gyldendal 2. oppl. 1996.

Eksterne lenker
---------------

* Encyclopaedia Britannica om Autolykos og det omstridte farskapet til Odyssevs (engelsk)
* Odyssevs som sønn av Sisyfos og Antiklea (engelsk)
***The City of Comrades*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Harry Beaumont.

Handling
--------

Arkitekten Frank Melbury, hvis store alkohol-problemer har gjort ham til en sosialt utstøtt i samfunnet. Frank og vennen hans Lovey er begge sultne, så Frank gjør innbrudd i Regina Barrys hjem. Han tar med seg mat og juveler. Men når han overhører Regina fortelle venninnen sin Elsie om hennes misnøye med forloveden Dr. Stephen Cantyre, bestemmer han seg for å returnere alle verdisakene deres. Han blir deretter konfrontert av Regina, men hun lar ham flykte fra huset. Frank og Lovey søker hjelp fra et velferdshjem for hjemløse og fattige.

Der får Frank hjelp av Dr. Cantyre, og blir så reformert at han senere skaffer seg arbeid som arkitekt igjen. Regina kjenner ham ikke igjen når de møter hverandre neste gang. Men han avslører seg senere, hvorpå hun avviser ham. Deretter verver han seg til det kanadiske militæret, men blir blendet på grunn av Eksplosjonen i Halifax. Senere, når Regina planlegger å gifte seg med Stephen Cantyre, får hun høre at Frank ligger alvorlig syk ved et sykehus. Hun pleier skadene hans, og går med på å være hans kone.

Skuespillere
------------

* Tom Moore som Frank Melbury
* Seena Owen som Regina Barry
* Otto Hoffman som Lovey
* Alan Roscoe som Dr. Stephen Cantyre
* Alec B. Francis som Andy Christian
* Ralph Walker som Ralph Coningsby
* Mary Warren som Elsie Coningsby
* Kate Lester som Mrs. Sterling Barry

Referanser
----------

1. ↑  THE CITY OF COMRADES
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The City of Comrades* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The City of Comrades* på AllMovie Rediger på Wikidata
Et antikvariat i Frankfurt am Main.
**Antikvariat** eller en antikvarbokhandel er en gren av bokhandelen som driver med kjøp og salg av gamle og sjeldne bøker, av gamle kunstblader, manuskripter, autografer, hele biblioteker og brukte bøker, hvis verdi retter seg etter utgavenes sjeldenhet, etter den tilstand bøkene er i og tidvis også etter innbindingens art.

I våre dager taler man også om «kunst-antikvariater». Antikvariater kan også selge kart, dekorative trykk, kort og lignende. I tillegg har også musikkplater og tegneserier fått sine egne samlere. 

Innehaveren av et antikvariat kalles vanligvis for en antikvar. Bøkene skal i en viss utstrekning være systematisert og den som driver antikvariatet skal ha kompetanse og kunnskap om sin samling. 

Antikvarbokhandlernes salgsmidler er i dag først og fremst salg via Internett, hvor felles nettverk gir overblikk over bøker som er til salg i øyeblikket – således er *antikvariat.net* en av de første databaser på Internett, som for øyeblikket er Nordens største bokdatabase. 

Utover salg via nettet anvender antikvarbokhandlere også den mer tradisjonelle salgsmetode som å trykke bokkataloger, selv om den mest brukes til å presentere spesielle samlinger, lik mange samlinger selges på bokauksjoner. 

*Les bouquinistes* er en helt spesiell type antikvarbokhandlere som i Paris finnes langs kaien ved elva Seine og som har utstilt sine bokkasser for spaserende publikum og hvor man stundom kan finne sjeldne og interessante ting.

Eksterne lenker
---------------

* Nordens største antikvariat på Internett
* SVAF – Svenska Antikvariatföreningen
* ILAB Arkivert 5. januar 2006 hos Wayback Machine. – International League of Antiquarian Booksellers

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** NDL **·** NKC
 |
***The Closed Road*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Maurice Tourneur.

Handling
--------

Dr. Hugh Annersley, assistert av Dr. Appledan, har lykkes i å oppdage en kur mot kreft. Julia, Dr. Annersleys søster, kommer hjem sammen med Griswold - en tidligere klient til legen, som han fremdeles skylder penger til. Når han skal gi medisin til Griswold, gir Appledan ham en overdose - noe som resulterer i hans plutselige dødsfall.

For å avverge mistankene mot seg selv, legger Appledan Annersleys brev med trusler mot vold mot Griswold på sistnevntes bord. Den gamle legen avfyrer også to skudd fra en revolver, før han forlater rommet. Når politiet etterforsker saken oppdager de revolveren på gulvet, og på den er Hugh Annersleys navn inngravert. Annersley blir derfor arrestert, og siktet for drapet.

Skuespillere
------------

* House Peters som Frank Sargeant
* Barbara Tennant som Julia Annersley
* Lionel Adams som Dr. Hugh Annersley
* Leslie Stowe som Dr. Appledan
* George Cowl som Griswold

Referanser
----------

1. ↑  The Closed Road
2. ↑  THE CLOSED ROAD

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Closed Road* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Closed Road* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Air** (også *Ayr*, *Ayre*, *Aria*) er en musikkform beslektet med *lieder*, men er også betegnelse på enkle instrumentalstykker. Felles for alle airs er at det er snakk om en enkel musikalsk satsform, stort sett i todelt.

Betegnelsen *air* i betydningen «melodi», «sang» stammer fra Frankrike. Instrumentalstykker med påskriften *air* var i barokkmusikken ikke avledet av danser selv når de inngikk i en suite.

Air fra Bachs 3. orkestersuite, bearbeidet for fiolin og klaver (innspilling fra 1920)
Den mest kjente *air* er uten tvil den i Johann Sebastian Bachs *Orkestersuite nr. 3 i D-dur*, men Bach skrev også flere, for eksempel i *Fransk suite* nr 2 og 4 og i Partita nr 4 og 16. Disse satsene er svært ulike med hensyn på tempo og karakter, så Bach kan ganske enkelt ha ment «melodi» når han brukte satstittelen *Air* eller *Aria*.

Se også
-------

* Arie
* Chanson
* Air de cour

Eksterne lenker
---------------

* Bach, Orkestersuiter – med blant annet *Air*: Fritt tilgjengelige noter i International Music Score Library Project.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** NKC
 |
**Steven Lee** (født 6. august 1962 i Falls Creek, Victoria) er en tidligere australsk alpinist.

Lee deltok under OL 1984 i Sarajevo, 1988 i Calgary 1992 i Albertville. Fra 1982 til 1991 deltok han også i samtlige fem verdensmesterskap som ble arrangert i perioden. Hans beste resultat var fra VM 1989 i Vail, der han kom på åttendeplass i super-G.

Steven Lee er den andre av tre australske alpinister som hittil har vunnet et renn i verdenscupen. 3. mars 1985 vant han Super-G-rennet i Furano foran sveitseren Daniel Mahrer. I løpet av karrieren hadde han ytterligere åtte plasseringer blant de 10 fremste.

Steven Lee la opp som alpinist i 1992, og ble fjernsynskommentator og utgiver av et australsk tidsskrift.

Referanser
----------

1. ↑   data.fis-ski.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.ski-db.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Steven Lee – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Steven Lee – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Steven Lee – Australian Olympic Committee Rediger på Wikidata

* (en) Steven Lee – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Steven Lee – ski-db.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
Finnesloftet på Voss ble oppført i middelalderen og er automatisk fredet som kulturminne. Foto: PerPlex 
**Antikvarisk verdi** er de verdier som kan tillegges en bygning eller et anlegg, som i regelen er gammelt. I forbindelse med kulturminneloven kommer denne verdien tydelig til uttrykk. For eksempel er alle før-reformatoriske (1527) kulturminner automatisk fredet. Alle stående byggverk fra perioden 1537 – 1649 og samiske kulturminner fra 1917 eller eldre er også automatisk fredet. På Svalbard gjelder fredning alle kulturminner eldre enn 1945.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «LOV 1978-06-09 nr 50: Lov om kulturminner – § 4. Automatisk fredete kulturminner.». Lovdata. Besøkt 4. august 2006.
2. ↑  «Lov om miljøvern på Svalbard (svalbardmiljøloven). – § 39. (fredete kulturminner)». Lovdata. Besøkt 4. august 2006.

Eksterne lenker
---------------

* Kulturminneloven
* Svalbardmiljøloven
* Riksantikvarens ordforklaringer

| * v
* d
* r
Kulturminneverdier |
| --- |
| 
* Anekdoteverdi
* Antikvarisk verdi
* Arkitektonisk verdi
* Autentisitet
* Bruksverdi
* Forekomstverdi
* Historisk verdi
* Identitetsverdi
* Kunstnerisk verdi
* Miljøverdi
* Pedagogisk verdi
* Symbolverdi

 |
Ankang-prefekturet i Shaanxi
***Ankang** har også andre betydninger.*
**Ankang** (kinesisk: 安康市, pinyin: *Ānkāng shì*) er en by på prefekturnivå i Kina sør i provinsen Shaanxi.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 316 løper gjennom området. Den fører fra Fuzhou i Fujian via Nanchang i Jiangxi og Wuhan i Hubei til Lanzhou i Gansu.

Byen har flyplass (IATA-kode AKA) og jernbanestasjon, som danner endepunktet for jernbanestrekningen Xi'an – Ankang som ble åpnet 8. januar 2001, flere jernbanelinjer krysser her, slik at byen er knutepunkt for landtransport i Kina. 

Han-elven renner igjennom byen.

Historie
--------

Opprinnelig hadde Ankang status som fylke, men i 1998 besluttet det kinesiske innenriksdepartementet at området skulle få status som by på prefekturnivå. Ankang by dekker således i dag 23391 km² og har 2 670 000 innbyggere.

Administrative enheter
----------------------

Byprefekturet Ankang har jurisdiksjon over ett distrikt (区 *qū*) og 9 fylker (县 *xiàn*). 

| Kart |
| --- |
|  |
| # | Navn | Hanzi | Hanyu Pinyin | Befolkning (2004 est.) | Areal (km²) | Tetthet (/km²) |
| **Distrikter** |
| 1 | Hanbin | 汉滨区 | Hànbīn Qū | 950 000 | 3 652 | 260 |
| **Fylker** |
| 2 | Hanyin | 汉阴县 | Hànyīn Xiàn | 290 000 | 1 347 | 215 |
| 3 | Shiquan | 石泉县 | Shíquán Xiàn | 180 000 | 1 525 | 118 |
| 4 | Ningshan | 宁陕县 | Níngshǎn Xiàn | 70 000 | 3 678 | 19 |
| 5 | Ziyang | 紫阳县 | Zǐyáng Xiàn | 340 000 | 2 204 | 154 |
| 6 | Langao | 岚皋县 | Lángāo Xiàn | 170 000 | 1 851 | 92 |
| 7 | Pingli | 平利县 | Pínglì Xiàn | 230 000 | 2 627 | 88 |
| 8 | Zhenping | 镇坪县 | Zhènpíng Xiàn | 60 000 | 1 503 | 40 |
| 9 | Xunyang | 旬阳县 | Xúnyáng Xiàn | 450 000 | 3 554 | 127 |
| 10 | Baihe | 白河县 | Báihé Xiàn | 210 000 | 1 450 | 145 |

Severdigheter
-------------

* Xiangxi
* Tianzhu-fjellet
* Shu-elven
* Leigu
* Yanzi
* Xunyangwen (tempel)
* Yuda mausoleet
* Mowanggou
* Qianfo

Norsk misjon
------------

I 1916 begynte den norske evangelisk lutherske Frikirke misjonsarbeid i Ankang. Misjonær Ole Anton Sommernes startet i byen som Frikirkens første misjonær i oktober 1918 og var der frem til desember 1945. Misjonær Sigurd Aske var prest og bibelskolelærer her fra 1936 til 1944. En stor kirke ble bygd og stod ferdig julaften 1933. Den ble imidlertid sprengt i luften under kulturrevolusjonen i 1967. Det ble bygget en yrkesskole på tomta. Senere har Ankangs protestanter fått tilbake halve kirketomta, og i mars 1992 ble ny kirke innviet. 

Byen er også et katolsk bispesete, for et bispedømme som i år 2000 hadde nær 2 000 medlemmer.

Referanser
----------

1. ↑  Sommernes, Sverre (1998). *Pionermisjonæren: sett med sønnens øyne*. Oslo: Lunde. s. 11 og 91. ISBN 8252039812.

Eksterne lenker
---------------

* Ankang bys hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Christian Spering** (født 1963) er en svensk jazzmusiker (bass), kjent fra en rekke utgivelser.

Under sine studier ved Kungliga Musikhögskolan i Stockholm (1983–87) var han
med i Fredrik Noréns band (86-88) og Gustavo Bergallis kvintett.
Hans eget band «Encore» (1987–) bestod av 
Jonas Knutsson,
Magnus Gran,
Max Schultz og
Anders Persson.
Senere etablerte han sin egen C. S. Quintet som ga ut
*Pied a Terre* (2000). 

Mest kjent er han kanskje fra trioen «BKS» der han siden 1996 har spilt med
Bernt Berger trommer og Jonas Knutsson saksofon. Samarbeidet har avstedkommet har en rekke utgivelser,
*Live at Glenn Miller Café* (Amigo, 2001), *Live at Moseback* (Amigo, 2001),
*See you in a minute – Memories of Don Cherry* med Cherrys musikerbarn Eagle-Eye og Nanah Cherry (Country & Eastern forlag, 2003), og *Up close* live på La Buissonne (2006). De ga også ut live-CD med
den finske sangerinne Mirja Mäkelä (2003), og har lenge vært fast husband på jazzklubben Mondo.

Ellers har Spering vært fast i Bobo Stenson Trio og Joakim Milder Quintet, samt figurert på en rekke utgivelser med enkeltartister som Jeanette Lindström og Viktoria Tolstoy.
Spering underviser tidvis ved Kungliga Musikhögskolan.

Eksterne lenker
---------------

* christianspering.com

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
***The Circus of Life*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Rupert Julian.

Handling
--------

Danny, en sjåfør, gifter seg med Mamie. Men kort tid senere blir Mamie forelsket i artisten Gaston Bouvais. Når Marie føder Daisy May, begynner Danny å tro at barnet egentlig ikke er hans. Han begynner å drikke mye mer, selv om han elsker den lille jenta.

Når datteren vokser opp, blir hun med Danny på jobb. På en av disse turene drikker Danny alt for mye, og mister kontrollen. Dermed blir Daisy May skadet. I mellomtiden har Bouvais endelig klart å overbevise Mamie om å stikke av sammen med ham, selv om hun ombestemmer seg igjen etter Dannys ulykke.

Skuespillere
------------

* Elsie Jane Wilson som Mamie
* Mignon Anderson som Kate
* Pomeroy Cannon som Danny
* Harry Carter som Gaston Bouvais
* Emory Johnson som Tommie
* Zoe Rae som Daisy Mae

Referanser
----------

1. ↑  The Circus of Life
2. ↑  THE CIRCUS OF LIFE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Circus of Life* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Circus of Life* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Circus of Life* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Circus of Life* på Silent Era Rediger på Wikidata
**The Cloud** er et planlagt boligprosjekt i Seoul, Sør-Korea. Bygningene, som består av to skyskrapere på henholdsvis 260 og 300 meter, skal bli en del av Dreamhub i Yongsan International Business District i bydelen Yongsan i Seoul, Sør-Korea. Bygningene skal inneholde luksusleiligheter og skal stå ferdig i 2015. Omtrent midtveis oppe langs bygningskroppene skal de kobles sammen av det som er ment å skulle se ut som en sky.

Bygningene blir en del av den nye bydelen som nå konstrueres i Yongsan. Kostnaden for hele prosjektet beregnes til 22,6 milliarder USD. Plasseringen er ved Hanelva nær Yongsan stasjon. Byggearbeidene startet ved å rive eksisterende bebyggelse i 2010 og grunnarbeidene startet i 2011.

Referanser
----------

1. 1 2  «New Yongsan designs hark back to history». JoonAng Daily. 3. juni 2009. Besøkt 11. desember 2011.
2. ↑  «Putting the soul back into Seoul». WorldArchitectureNews.com. 20. august 2008. Besøkt 11. desember 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Dreamhub
* Arkitektkontoret MVRDV med bilder av prosjektet
* Bilder av The Cloud
**Märjamaa** er en landkommune i Rapla fylke i Estland, beliggende midt i landet. Kommunen ligger sørøst i fylket. Det bor om lag 7 535 mennesker i kommunen (2019), fordelt på ca 1 164 km².

Før kommunereformen i 2017 hadde Märjamaa et areal på 871 km² med 7 339 innbyggere (2007). I 2017 vokste Märjamaa gjennom at nabokommunen Vigala og en del av Raikküla ble tatt opp i kommunen.

Store tettsteder i kommunen er Märjamaa med 3.122 innbyggere i 2007, fulgt av den nordlige forstadslandsbyen Orgita med 559 innbyggere, og Valgu med 364 innbyggere.

Kulturklandskapet nordøst i Märjamaa er naturreservat. Kommunen er populært sted for sommerhytter i Estland, og i skogsområdene nordøst for byen Märjamaa malte billedkunstneren Valdur Ohakas (1925–1998) landskapsmalerier.

Varbola har et fort fra middelalderen.

Referanser
----------

1. ↑  ; *Det estiske landinspektorat*; besøksdato: 11. mars 2018.
2. ↑  ; *Estlands statistikkbyrås statistikkdatabase*; besøksdato: 11. juni 2021.
3. ↑  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, forlaget Regio. Tallinn, 2011, side 88.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Märjamaa Parish – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Kommuner i Rapla fylke |
| --- |
| Regionens våpen | Landkommuner | Kehtna **·** Kohila **·** Märjamaa **·** Rapla | Estlands flagg |
| Historiske kommuner | Juuru **·** Järvakandi **·** Kaiu **·** Kohila **·** Käru **·** Loodna **·** Märjamaa **·** Raikküla **·** Rapla **·** Vigala |

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Anjem Choudary** (født 1967 i Welling, England) er en britisk tidligere advokat og talsmann for den islamistiske gruppen Islam4UK. Han er gift, har fire barn, og bor i Ilford, London. 

Choudary studerte medisin ved University of Southampton før han begynte å studere rettsvitenskap. Han utdannet seg til advokat, og ble valgt til formann i Society of Muslim Lawyers. Han møtte senere den radikale Omar Bakri Muhammad, og de to dannet den islamistiske organisasjonen al-Muhajiroun som organiserte flere protestmarsjer og demonstrasjoner. Al-Muhajiroun var en kontroversiell organisasjon, som senere ble oppløst etter den britiske regjeringens beslutning om å forby organisasjonen fordi den ble ansett som en terrororganisasjon. Choudary var også med på å grunnlegge flere andre islamistiske radikale organisasjoner før han ble talsmann for den fundamentalistiske organisasjonen Islam4UK. 

Choudary er en høylytt kritiker av Storbritannias engasjement i krigene i Irak og i Afghanistan, og har rost terroristene som var involvert i angrepene den 11. september 2001 og 7. juli 2005. Han tror på gjennomføringen av sharia-lovene over hele Storbritannia, og han marsjerte i protest mot Jyllands-Posten sine karikaturer av Muhammed. Choudary har fått liten støtte fra den ordinære britisk-muslimske befolkningen, og stor grad har han blitt kritisert i mediene. Choudary har stor tro på overlegenheten til islam over alle andre trosretninger, og gjennomføringen av sharia-lovene, i sin helhet, i Storbritannia. I 2001 uttalte han at hans lojalitet er til islam, og ikke til et land. Han mener at for en ekte muslim er et britisk pass ikke noe mer enn et reisedokument. Choudary har støtte blant mindretallet av muslimer i Storbritannia som kunne anses å ha konservative synspunkter.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anjem Choudary – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Anjem Choudary på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BBC Things
 |
**Anjushuset** (Strandebakken 78) er et hus i Helgeroa, Larvik kommune. Husets alder er ikke fastslått med sikkerhet, men det er fra 1600-tallet og ble fredet i 1923. Den første eieren var skipper Hans Andersen. Han var i 1664 var én av tolv voksne innbyggere i Helgeroa. Huset har sannsynligvis blitt brukt som gjestgiveri. Navnet «Anjushuset» fikk det etter eieren Olav Ananiassen, som overtok eiendommen i 1865. Den berømte kunstmaleren Harald Sohlberg har også bodd i huset. I 2012 ble huset eid av Charlotte Birke, som var bosatt i Oslo.

Huset er en del av et eldre gårdsbruk like øst for havna i Helgeroa. Våningshuset er en lafta tømmerbygning med kraftig tømmermannspanel. Taket er et skjevrøsta saltak med tegl-takstein. På nordsida er det et tilbygg i bindingsverk innreda som bryggerhus. Et brønnhus er integrert i bryggerhuset, med tilgang både ute og inne. Inne finner man ei gammal grue hvor steingulvet er bevart. Flere originale detaljer, som tapet, panel og lister, er bevart i våningshuset.

På eiendommen finnes det også et godt bevart uthus, som antageligvis ble oppført samtidig med våningshuset.

Kilder
------

* «Anjushuset, Helgeroen». Riksantikvaren. Besøkt 2. september 2020.

Eksterne lenker
---------------

* «Anjushuset». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Kart over Paranás sideelver i Brasil, blant dem Paranapanema.
**Paranapanema** er en av de største elvene i delstaten São Paulo i Brasil. Den danner grensen mellom delstatene São Paulo og Paraná.

Elven har sitt utspring i Serra dos Agudos sørøst i delstaten, 100 km fra havet, i fjellene som danner en barriere mellom kysten og slettelandskapet. Herfra renner elven i en vestlig retning inntil den flyter sammen med Paraná etter 930 km, på 239 moh. Den har et samlet fall på 570 meter. Nedbørfeltet er 100 800 km².

Inntil den flyter sammen med Itararé renner elven gjennom delstaten São Paulo, og etter dette danner den grensen mellom Paraná og São Paulo. 

Elven har siden 1999 sin egen dag, vedtatt ved lov: 27. august.

Det er 8 demninger og vannkraftverk langs elva, med en samlet årsproduksjon på 2 240 MW. Det største av verkene er Capivara-demningen med 619 MW.

Elveløpet
---------

Elvens nederste 420 km er jevn, rolig og med moderat fall (29 cm/km), og ca. 200 meters bredde. De nederste 70 km er seilbare.

Den midterste delen av elven, ca. 330 km, strekker seg fra Salto Grande og opp til samløpet med Rio Apiaí-Guaçu har et samlet fall på 210 meter. Det er i dette partiet av elva de fleste kraftverkene er. 

De øverste 180 km av elveløpet er bratt, med en stigning på 150 cm/km.

Referanser
----------

1. ↑  São Paulo delstatsregjering, Fiskeriinstituttet[*død lenke*] – «LEVANTAMENTO DA PESCA PROFISSIONAL CONTINENTAL, NO ESTADO DE SÃO PAULO, DE 1994 A 2000. DADOS PRELIMINARES. III. BACIA DO RIO PARANAPANEMA». Desember 2002.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Paranapanema River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Uno Kajak** (født 9. mai 1933 i Tartu, død 10. august 2019) var en estisk skiløper. Han ble sovjetisk mester i kombinert i 1956 og tok sølvmedalje i samme øvelse i 1959. I OL i Cortina d'Ampezzo i 1956, der han representerte Sovjetunionen, ble han nummer 26 av 35 fullførende deltakere i kombinert. Kajak ble fire ganger estisk mester i kombinert og like mange ganger i spesielt hopp, henholdsvis i 1955, 1956, 1961 og 1962, og 1951, 1953, 1955 og 1961. Han tok også sølvmedalje i 4 × 10 km langrennsstafett i det estiske mesterskapet i 1955.

Kajak drev også andre idretter på høyt nasjonalt nivå. I 1957 tok han sølvmedalje på 3000 meter hinder i det estiske mesterskapet i friidrett, og i 1955 spilte han på laget TRÜ 1 som ble nummer 2 i det estiske mesterskapet i basketball.

Uno Kajak ble den første estlender som hoppet over 100 meter da han hoppet 100,5 meter i Gorkij i 1961. I 1963-64 var han trener for det sovjetiske kombinertlandslaget.

Kajak er en av bare fem estlendere som har deltatt i vinter-OL i årene da Estland var en del av Sovjetunionen, mellom 1944 og 1991. De andre er Ants Antson (1964 og 1968, skøyter), Tõnu Haljand (1968, kombinert), Fjodor Koltšin (1980, kombinert) og Allar Levandi (1988, kombinert).

Referanser
----------

1. ↑   Eesti spordi biograafiline leksikon, ESBL athlete ID Uno\_Kajak, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.esbl.ee[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.olympedia.org[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 26. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Eesti Spordi Biograafiline Leksikon: Uno Kajak (31. desember 2010, besøkt 26. januar 2015)
* Sport24: Uno Kajak (resultater, besøkt 26. januar 2015)
* Sports Reference: Uno Kajak Arkivert 16. desember 2012 hos Wayback Machine. (olympiaresultater, besøkt 26. januar 2015)
* Uuemõisa Lasteaed-Algkool: Eestlased taliolümpial Arkivert 24. november 2017 hos Wayback Machine. (besøkt 28. januar 2015)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Uno Kajak – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Uno Kajak – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF
 |
**Thiel Mountains** er en isolert, hovedsakelig snødekt fjellkjede i Antarktis som er om lag 80 km lang. Fjellene ligger omtrentlig mellom Horlick Mountains og Pensacolafjellene og strekker seg fra Moulton Escarpment i vest til Nolan Pillar i øst. Av fjellene i fjellkjeden finner en Ford Massif (2 810 moh.), Bermel Escarpment og en gruppe topper i øst nær Nolan Pillar. Thiel Mountains ble observert og først besøkt av USARP Horlick Mountains Traverse Party (1958–59). Fjellene ble kartlagt av USGS Thiel Mountains-grupper i 1960–61 og 1961–62.

Thiel Mountains ble navngitt av US-ACAN etter dr. Edward C. Thiel, som var seismolog ved Ellsworth-stasjonen og Pensacolafjellene i 1957. I desember 1959 fløy Thiel til det antarktiske innlandet og gjorde geofysiske observasjoner langs 88° vestlig lengde, deriblant noe arbeid nær disse fjellene. Thiel omkom sammen med fire andre personer den 9. november 1961 da flyet deres, et P2V Neptune, styrtet kort tid etter avgang fra Wilkes-stasjonen.

Et drivstoffdepot er opprettet nær Thiel Mountains for flyreiser mellom Union Glacier Camp på Unionbreen og Amundsen-Scott-stasjonen.

Referanser
----------

1. 1 2 3  John Stewart (2011). *Antarctica: An Encyclopedia*. 2 (2 utg.). McFarland. s. 1559. ISBN 978-0786435906.
2. 1 2  «Thiel Mountains». *Geographic Names Information System* **(engelsk)**. U.S. Geological Survey. Besøkt 26. april 2015.
3. ↑  Jennifer Murray (2008). «South Pole». *Polar First* **(engelsk)**. PPP Company Ltd. s. 73. ISBN 978-9881783110.

* Denne artikkelen inneholder stoff fra United States Geological Survey-artikkelen «Thiel Mountains» som er i offentlig eie (innhold fra Geographic Names Information System).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Thiel Mountains – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |

Portal: Antarktis
**Uno Palmström** (født 9. august 1947 i Vänersborg i Sverige, død 27. april 2003 i Stockholm) var en svensk forfatter, journalist, redaktør, oversetter og forlagsmann.

Palmström var utdannet ved Journalisthögskolan i Göteborg. Han arbeidet som journalist i Göteborgs-Tidningen i Göteborg og i Stockholm, senere som forlegger i Arbetarkultur, forlagsredaktør i forlaget Askild & Kärnekull, forlagsredaktør og forlagssjef på forlaget Rabén Prisma. Fra 2002 og inntil sin død i 2003 var han sjefredaktør for bransjetidsskriftet *Svensk Bokhandel*.

I 1976 debuterte Palmström med kriminalromanen *Kuppen*, den første i en serie med den lettere alkoholiserte Dagens Nyheter-journalisten Olle Lyck i hovedrollen. Utover sitt kriminallitterære forfatterskap skrev han også barne- og ungdomsbøker. Han dramatiserte i 1980 sine romaner *System 84* og *Mördare! Mördare!* for fjernsyn, og skrev i 1985 sammen med Anna-Maria Hagerfors manus for fjernsynsserien *Nya Dagbladet*.

Bibliografi
-----------

* *Kuppen* (1976)
* *System 84* (1978)
* *Mördare! Mördare!* (1980)
* *Där kanonen blommar* (1982)
* *Slutstation Stockholm* (1983)
* *Maratonmannen* (1984)
* *-om någon är född eller död* (1986)
* *Fjärde linjen* – ungdomsbok (1987) sammen med Hans Erik Engqvist
* *Fjärde linjen och den försvunna flickan* – ungdomsbok (1988) sammen med Hans Erik Engqvist
* *Hundarna yla för lik* (1989)
* *Fjärde linjen och och lyktgubbarna* – ungdomsbok (1989) sammen med Hans Erik Engqvist
* *Bara till graven* (1990)

### Oversettelser til norsk

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **Norsk tittel** | **Utgitt** | **Originaltittel** | **Utgitt** |
| *Morder! Morder!* | 1983 | *Mördare! Mördare!* | 1980 |
| *Der kanonen blomstrer* | 1984 | *Där kanonen blommar* | 1982 |
| *Maratonmannen* | 1985 | *Maratonmannen* | 1984 |
|

Eksterne lenker
---------------

* Föreningen Kriminalförfattare i Stockholm: Uno Palmström
* Svensk Bokhandel: Uno Palmström, redaktør 2002-2003

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
**Brooke Lisa Burke** (født 8. september 1971 i Hartford i Connecticut) er en amerikansk TV-personlighet og modell. Fra 1999–2000 var hun vertinnen i *Wild On!*, et populært reiseprogram på E! Entertainment Television channel.

Burke ble født i Hartford, Connecticut, og vokste opp i Tucson, Arizona, med en irsk-fransk far og en jødisk mor. Hun er det fjerde av syv barn. Hun studerte journalistikk ved UCLA, men ble tidlig signert inn i store firma, blant annet Ford. Hun har også vært med i TV-reklamer for Bally Fitness Club, Coca-Cola og Discover Card.

E! Entertainment Television channel lette etter en erstatning for sin populære TV-vert Jules Asner, og fant Burke, som de syntes var perfekt til rollen. Hun reiste verden rundt, og profilerte mange populære reisemål. Burke ble så erstattet av modellen Cindy Taylor i 2002.

Burke hadde stemmen til «Rachel» i Electronic Arts-spillet *Need for Speed: Underground 2*, og hun stiller også enkelte av spørsmålene i Trivial Pursuit-versjonen Unhinged. Burke var også vertinne på realityshowet *Rock Star: INXS*, som ble sendt på CBS.

Burke har to barn sammen med dr. Garth Fisher; Neriah, født i mars 2000, og Sierra Sky, født i april 2002. Burke og Fisher tok ut separasjon i juli 2005.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Brooke Burke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Brooke Burke på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) Brooke Burke på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Brooke Burke på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Brooke Burke hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |