recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Jinings sørbanegård, ca 2003
Jining i Ulaan Chab
**Jining** eller **Tsining** (kinesisk: 集宁区; pinyin: *Jíníng Qū*, mongolsk: ᠵᠢᠨᠢᠩᠲᠣᠭᠣᠷᠢᠭ , *Jiniŋ toɣoriɣ*) er et bydistrikt i byprefekturet Ulaan Chab i den autonome region Indre Mongolia i Folkerepublikken Kina. 

Prefekturet hadde 237 408 innbyggere i 1999.

Historie
--------

Spor av menneskelig virksomhet i området kan dateres tilbake til Shangdynastiets tid. Det het opprinnelig **Bingzhou** (并州). Under Songdynastiet var det del av e Yunzhong-kommanderiet (云中府); det ble understilt Datong under Jin-dynastiet (1115–1234). 

Under Yuandynastiet ble det for første gang kalt *Jining*. 

I 1675 ble Jining-området understilt «det rene gule banner» i Chahar. I 1750 ble det overført til Fengzhen. 

Navnet Jining ble atter gitt i 1922. I 1948 kom Jining under kommunistisk herredømme. Det bymessige sentrum fik så navnet *Chengguan by*, så *Pingdiquan by* (平地泉), og så atter Jining i april 1956.

Næringsliv
----------

Viktige næringsveier er kjøttproduksjon, bleking og tekstiler, og utvinning av forekomster av turkis og kalkstein.

Samferdsel
----------

### Jernbane

Jining er et viktig knutepunkt på jernbanen fra Beijing til Lanzhou; herfra utgår dessuten den transmongolske jernbane som fører nordover til og gjennom Mongolia til Ulan-Ude i Russland.

### Vei

Kinas riksvei 110 løper gjennom området. Den begynner i Beijing og passerer gjennom Zhangjiakou, Jining, Hohhot og Baotou til den ender i Yinchuan i den autonome region Ningxia Hui. 

Kinas riksvei 208 fører gjennom området. Den begynner i Erenhot og fører via Jining og Datong og Taiyuan til Changzhi i provinsen Shanxi.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens sider
* Kart over byen Jining Arkivert 10. mai 2008 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GeoNames
 |
Anpingbroen
Kart over Quanzhou
**Jinjiang** (kinesisk: 晋江市; pinyin: *Jìnjiāng*) er en by på fylkesnivå understilt Quanzhou i provinsen Fujian i Kina. Den ligger ved elven Jin, rett overfor Quanzhous bydel Fengze. Jinjiang fylke ligger også mot Taiwanstredet i Østkinahavet.

Befolkningen var på 1 005 965 innbyggere i 1999, og i selve byen Jinjiang 126 102 innbyggere.

Administrative enheter
----------------------

Jinjiang har seks subdistrikter og 13 storkommuner:

**Subdistrikter**: Lingyuan (灵源街道), Luoshan (罗山街道), Meiling (梅岭街道), Qingyang (青阳街道), Xintang (新塘街道), Xiyuan (西园街道)
**Storkommuner**: Anhai (安海镇), Chendai (陈埭镇), Chidian (池店镇), Cizao (磁灶镇), Dongshi (东石镇), Jinjing (金井镇), Longhu (龙湖镇), Neikeng (内坑镇), Shenhu (深沪镇), Xibin (西滨镇), Yinglin (英林镇), Yonghe (永和镇), Zimao (紫帽镇)

Kulturminner
------------

Anpingbroen ligger delvis i dette byfylket. Den er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner. Denne historiske broen krysser bukten mellom Anhai (i Jinjiang) og Shuitou (i Nan'an).

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS
2. ↑  Fiche de CityPopulation.de angående Fujian

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Jinjiang, Fujian – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
*The American War-Dog* («den amerikanske krigshund»), en politisk tegning fra 1916 av Oscar Cesare med en hund som heter «Jingo».
**Jingoisme** er et engelsk begrep for sjåvinisme, en nasjonalistisk innstilling kombinert med en fiendtlig innstilling mot andre nasjoner.

Uttrykket stammer fra 1878 og er refrenget i en engelsk soldatsang som ble sunget av de britiske tropper som ble sendt til Dardanellene i den hensikt å forhindre russisk okkupasjon av daværende Konstantinopel. Frasen «by Jingo» var en eufemisme for «by Jesus». 

|  |  |
| --- | --- |
| *We don't want to fightBut, by Jingo, if we do,We've got the ships,We've got the men,We've got the money, too.* | Vi vil ikke slåssMen, ved Jingo, om vi må,Så har vi skipene,Så har vi mennene,Så har vi pengene også. |

Jingoisme som en politisk betegnelse ble opprettet av den britiske radikaleren George Holyoake i et brev til avisen *Daily News* den 13. mars 1878. Betegnelsen ble raskt populær også i USA.

Referanser
----------

1. ↑  «"By Jingo": Macdermott's War Song (1878)». *www.cyberussr.com*. Besøkt 16. april 2020.
2. ↑   Ceadel, Martin (2000): *Semi-detached Idealists: The British Peace Movement and International Relations, 1854-1945*, Oxford University Press, s. 105.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
**Gina Stechert** (født 20. november 1987 i Oberstdorf) er en tysk alpinist. Hun har spesialisert seg innen disiplinene utfor og Super-G.

Hun fikk sin debut i verdenscupen 21. desember 2004. Hun oppnådde ikke nevneverdige resultater før hun røk korsbåndet i det venstre kneet under junior-VM 2005 i Bardonecchia.

I mars 2006 ble Stechert tysk mester i utfor, og 2. desember 2006 tok hun sine første verdenscuppoeng ved å bli nr. 27 i utforrennet i Lake Louise. Under junior-VM 2007 i Altenmarkt kom hun på femteplass i utfor. En måned senere ble hun tysk mester i superkombinasjonen. 5. desember 2008 oppnådde Stechert sitt inntil da beste resultat i verdenscupen – en fjerdeplass i utforrennet i Lake Louise. Drøye to måneder senere kunne hun feire karrierens første verdenscupseier da hun overraskende gikk til topps i utforrennet i italienske Tarvisio.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (de) Gina Stechert – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Gina Stechert – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Gina Stechert – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Gina Stechert – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Gina Stechert – ski-db.com Rediger på Wikidata
* Intervju på ski2b.com (august 2007)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |
**Melodi Grand Prix Junior Nordic,** offisielt **MGP Nordic**, var en nordisk, tv-sendt låtskriver- og sangkonkurranse for unge mellom 8 og 15 år. Konkurransen var den nordiske versjonen av MGPjr, NRKs sangkonkurranse for barn og unge. MGP Nordic ble første gang arrangert i 2002, og deretter i årene 2006–09. Konkurransen ble arrangert på omgang av NRK (Norge), DR (Danmark), SVT (Sverige) og Yle (Finland).

Historie
--------

Det var Danmark som først fikk ideen om et Melodi Grand Prix for barn og unge, og den første MGP Nordic ble arrangert i Danmark i 2002. Konseptet ble deretter plukket opp av Den europeiske kringkastingsunionen som lanserte Junior Eurovision Song Contest (JESC) i 2003.

De skandinaviske landene la derfor MGP Nordic på is og deltok i stedet i JESC i årene 2003–05. Våren 2006 trakk imidlertid Skandinavia seg fra JESC og begrunnet avgjørelsen med at konkurransen legger for stort press på de deltakende barna. I stedet startet NRK, DR og svenske SVT opp igjen MGP Nordic i 2006, og Finland ble med i 2007, slik at det ble en nordisk finale.

I 2010 ble MGP Nordic avlyst og har ikke blitt arrangert siden. Årsaken var at Danmark ønsket å satse på sin nasjonale finale, mens SVT la sin nasjonale konkurranse, *Lilla Melodifestivalen*, på is fram til 2012.

### Norsk deltakelse

Norge deltok i alle de fem konkurransene og vant to ganger – med Celine i 2007 og med The BlackSheeps i 2008. Konkurransen ble også arrangert i Oslo Spektrum i 2007. Dette var den eneste gangen MGP Nordic fant sted i Norge.

Nasjonale finaler
-----------------

| Land | Nasjonal finale | Språk | Kringkaster |
| --- | --- | --- | --- |
| Danmarks flagg | *MGP – Børnenes Melodi Grand Prix* | Dansk | DR |
| Finlands flagg | *MGP – Melodi Grand Prix* | Finlandssvensk, finsk | Yle Fem |
| Norges flagg | *MGPjr – Melodi Grand Prix Junior* | Norsk, samisk | NRK |
| Sveriges flagg | *Lilla Melodifestivalen* | Svensk | SVT |

Konkurranser
------------

| År | Vinner | Språk | Artist | Tittel | Norsk | Sted |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| MGP Nordic 2002 | Danmarks flagg Danmark | Dansk | Razz | «Kickflipper» | – | Danmarks flagg Forum, København |
| MGP Nordic 2006 | Danmarks flagg Danmark | Dansk | Seb | «Tro på os to» | *Tro på oss to* | Sveriges flagg TV-huset, Stockholm |
| MGP Nordic 2007 | Norges flagg Norge | Norsk | Celine | «Bæstevænna» | *Bestevenner* | Norges flagg Oslo Spektrum, Oslo |
| MGP Nordic 2008 | Norges flagg Norge | Norsk og samisk | The BlackSheeps | «Oro jaska, beana» | *Ti stille, hund* | Danmarks flagg Musikhuset Aarhus, Aarhus |
| MGP Nordic 2009 | Sveriges flagg Sverige | Svensk | Ulrik | «En vanlig dag» | – | Sveriges flagg TV-huset, Stockholm |
|

Se også
-------

* MGPjr
* Melodi Grand Prix
* Junior Eurovision Song Contest

Referanser
----------

1. ↑  «NRK trekker seg fra MGP junior». Norsk rikskringkasting. 18. april 2006. Besøkt 7. november 2016.
2. ↑  «Vurderer å trekke seg fra MGP Junior». *Kampanje.com*. 29. mars 2006.
3. ↑  Ighanian, Catherine Gunshot (5. mai 2010). «Stopp for MGP Nordic». *VG Nett*.
**Igor Milanović** (født 18. desember 1965 i Beograd i nåværende Serbia), var en jugoslavisk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles, 1988 i Seoul og 1996 i Atlanta. 

Milanović ble olympisk mester i vannpolo under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Han var med på det jugoslaviske laget som vant vannpoloturneringen foran USA og Vest-Tyskland. Jugoslavia vant finalegruppen som besto av fem lag med ni poeng, samme som USA men med bedre målforskjell. Kampen mellom USA og Jugoslavia ble uavgjort 5-5. Milanović spilte sju kamper og scoret seks mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1984 USAs flagg Los Angeles - Gull **Gull** i vannpolo, Jugoslavias flagg Jugoslavia
* 1988 Sør-Koreas flagg Seoul - Gull **Gull** i vannpolo, Jugoslavias flagg Jugoslavia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Igor Milanović – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Igor Milanović – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Igor Milanović – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Igor Milanović – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Igor Milanović – Swimming Hall of Fame Rediger på Wikidata
**Keramiske materialer**, også kalt **keramer**, er et begrep som dekker uorganiske ikke-metalliske materialer som er dannet under oppvarming. Ordet er avledet av gresk κεραμικός (*keramikos*), «pottemakerleire».

Hovedgrupper
------------

Keramer kan deles i tre hovedkategorier:

1. Tradisjonelle keramer, såsom porselen, fliser, kloakkrør, glidelager, m.m.
2. Industrielle keramer, såsom i turbiner, bil, fly, og romfart, varmevekslere, pakninger, proteser og skjæreverktøy.
3. Funksjonelle keramer med funksjonelle engenskaper som magnetiske- og elektriske egenskaper og transportegenskaper som ioneledning.

Historikk og anvendelse
-----------------------

Den tidligste kjente bruken av keramer er så langt tilbake som 4000 f.Kr. da det ble benyttet for å lage byggestener og primitive kjøkkenutstyr. Inntil 1960 var keramer hovedsakelig produsert med tradisjonell leire som råstoff, og omdannet til keramikk, teglstein, fliser, fajanse, porselen og lignende, samt sementer og glass. 

Mange keramer er harde, porøse og sprø. De er dermed slitesterke i bruk, men svake for mekaniske støt og sjokk. Studiet og utviklingen av keramer omfatter metoder for å løse utfordringene ved slike materialegenskaper, øke materialene bruddstyrke og finne fram til nye anvendelser.

På 1960-tallet ble det utviklet keramiske materialer forsterket ved aluminiumsoksid som ga økt bøyestyrke. Senere erstatninger eller tilskudd av spinell (MgAl2O4), zirkoniumoksid (ZrO2) og 
yttriumoksid har gitt stadig sterkere konstruksjonskeramer.

Nyere anvendelser er innen brenselceller, gasspermeable membraner, diffusjonsbelegg, korrosjonsbeskyttende skikt, termiske barrierebelegg, optiske materialer, og tannrestaurering (f.eks. CEREC).

Typer og råstoff
----------------

Naturlige råstoff:

* Leire
* Flintstein
* Feltspat

Halvfabrikata oksider:

* Alumnia (aluminiumoksid, Al2O3)
* Zirkon (zirkoniumoksid, ZrO3)

Keramer:

* Karbider
	+ Wolframkarbid (WC og W2C)
	+ Titankarbid (TiC)
	+ Silisiumskarbid (SiC)

* Nitrider
	+ Kubisk bornitrid (BN)
	+ Titannitrid (TiN)
	+ Silisiumnitrid (Si3N4)
	+ Sialon

* Silica

* Komposittmaterialer
	+ Cermet

Produksjon av keramer i Norge
-----------------------------

Norge hadde i 2006 totalt 17 større bedrifter som produserer keramer til ulike formål. I
tillegg kommer to store produsenter av silisiumkarbid som er et viktig keramisk råstoff.
I alt sysselsatte disse 17 bedriftene 1782 personer, omsatte for 2.833 milliarder kr og produserte 483 000 tonn materialer.

Referanser
----------

1. ↑  Norsk Tannlegeforenings Tidende 2005; nr. 115: side 824-7[*død lenke*]
2. ↑  Norges forskningsråd 2006: "Avanserte materialer i Norge 2020"[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Kalpakjian, Serope (2009). *Manufacturing Engineering and Technology* (6th edition utg.). Upper Saddle River, NJ: Pearson Prentice Hall. ISBN 0-13-608168-1. CS1-vedlikehold: Ekstra tekst (link)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NDL **·** NKC
 |
Våpenet til Markien av Mandal, tegnet av heraldikeren Anders Thiset.
**Marki av Mandal** var en dansk-norsk adelstittel og er en av kun to markgrevetitler opprettet i Norge.

Tittelen ble opprettet den 24. november 1710 for Francisco de Ratta i Bologna og hans to brorsønner (ikke brødre, som der står i adelsleksikonnet) Giuseppe Carlo de Ratta og Luigi de Ratta. Francisco de Ratta, tidligere kaptein i spansk tjeneste, senator i Bologna og gonfaliere og hans nevø Giuseppe Carlo de Ratta også senator og gonfaliere døde begge ugift. Kun Luigi de Ratta, også senator og gonfaliere, var gift, men hans mannslinje utddøde med hans sønnesøns sønn, Benedetto de Ratta, marki av Mandal (født 1809).

Markier av Mandal
-----------------

* Marki Francisco de Ratta (-1716) senator av Bologna.
* Marki Giuseppe de Ratta (-1725)
* Marki Luigi de Ratta
* Marki Benedetto di Ratta (1809)

Våpen
-----

I *Lexicon over adelige familier i Danmark, Norge og Hertugdømmerne* er våpenet beskrevet «Skioldet Guld, deri en til høire i en grøn Laurbærgren opreist staaende grøn Grif, med aabent Gab, udrakt rød Tunge og opreist Hale. Ved Siden af Griffen et lidet Sølv Skiold, hvorudi en rød Bielke. Omkring det store Skiold er en rød Indfatning, belagt oven, neden og ved Siderne med fire efter hinanden gaaende Guld Løver med opreiste Haler, aabne Gabe og røde udstrakte Tunger. Paa Skioldet er en Markgrevelig Krone. Hele Vaabenet staar i tvende med et rødt Baand nedentil sammenbundne grønne Palmegrene.»

Se også
-------

* Marki av Lista

Litteratur
----------

* Helland, Amund: *Topografisk-statistisk beskrivelse over Lister og Mandals amt : Første del : Den almindelige del* 1903, Kristiania P. 643f.
* Lexicon over adelige familier i Danmark, Norge og Hertugdømmerne
* Norges land og folk - Lister og Mandals amt
**John Brynildsen** (født 14. april 1852, død 29. oktober 1926) var en norsk filolog og leksikograf (en som lager ordbok) som samlet inn ord og utga ordbøker på et uavhengig riksmål.

Han var sønn av Christine Moe og John Brynildsen. Faren var skredder i Bergen. Unge John gikk på Tanks videregående skole. Etter examen artium fra Bergen katedralskole i 1870 ble det embetseksamen i 1875 innen språk og historie, før han fra 1876 til 1922 jobbet som lærer og (fra 1890) dosent ved Den Kongelige Norske Søkrigsskole, i dag Sjøkrigsskolen, som lå i Horten årene 1864 til 1940. I 1878 giftet han seg med Benedicte Marsine Krag (1857–1929), som var datter av fransklæreren samme sted, nemlig Hans Krag (1818–81). Året etter, i 1879, utga han sin første bok, *En kortfattet fransk grammatik*. Han var også en aktiv forkjemper for riksmål, og hans samling av riksmålsord fra den norsk-engelske ordbok var grunnlag for Norsk riksmålsordbok som utkom 1937.

Premier
-------

* Ordre des Palmes académiques (Frankrike), *officier des académies*  i 1892 og *Officier de l'Instruction Publique* i 1907
* St. Olavs Orden, ridder i første klasse, 1917

Noen utgivelser
---------------

* Brynildsen, J. (1879). *Kortfattet fransk grammatik til skolebrug*. Kristiania: Cammermeyer.
* Brynildsen, J. (1852-1926) (1892). *Norsk-engelsk ordbog*. Kristiania: Mallings boghandels forlag.

*Se Nasjonalbiblioteket for digitaliserte bøker i varierte utgaver av Brynildsen*

Referanser
----------

1. ↑   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Dag Gundersen, *John Brynildsen* i Store Norske Leksikon.
3. ↑  *Studenterne fra 1870: udgivet i anledning af deres 25 aars studenterjubilæum*. Christiania. 1895.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |
**John Bright** (født 25. september i Chattanooga i Tennessee, død 26. mars 1995 i Richmond i Virginia) var en amerikansk bibelforsker, forfatter av flere betydningsfulle bøker, inkludert den innflytelsesrike *History of Israel* (1959), for øyeblikket i sin fjerde utgave.

Bright var tett tilknyttet den amerikanske skole av bibelkritikk som ble fremmet av William F. Albright, og som søkte å forene arkeologi som et forsvar for påliteligheten av *Bibelen* som historisk kilde, særlig de første bøkene i Det gamle testamente.

Bright var professor emeritus av hebraisk og tolkning av Det gamle testamente ved Union Theological Seminary i Richmond. Hans 35 år lange karriere der begynte i 1940 og ble avbrutt bare av hans tjeneste som militærprest under den andre verdenskrig. Han ble pensjonist i 1975, men fortsatte som forfatter. Han hadde to sønner, Charles C. og Robert N. Hans hustru døde i 1985.

Hans navn må ikke forveksles med John Bright (1811–1889), engelsk radikal-liberal politiker som satt i den engelske underhuset.

Referanser
----------

1. ↑   Library of Congress[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Obituary: Dr. John Bright, 86, A Biblical Historian». *The New York Times*. 1. april 1995

  

Portal: Historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
**Arpa** er en elv i Armenia og Aserbajdsjan. 

Arpa starter 3 200 moh. på Artsakh-platået i provinsen Vajots Dzor i Armenia og munner ut i Araks 786 moh. på grensen mellom den aserbajdsjanske eksklaven Nakhitsjevan og Iran. Elvas totale lengde er 128 kilometer, av disse er ca. 90 kilometer i Armenia. Øvre del av løpet går med stor fallhøyde gjennom naturskjønne juv og fossefall i nærheten av spabyen Jermuk. Arpadalen er bredere i noen deler av det midtre løpet. Elva flyter over jordbrukslandet på Araks-sletta i det nedre løpet.

Størstedelen av elvevannet er smeltevann (57 %). Middelvannføringen er 21,6 m³. Maksimum – 146 m³, minimum – 6,2 m³. Elva flommer i perioden april til juni, og spesielt i mai. Vannet blir brukt til generering av elektrisitet og vanning. For å regulere vannstanden i Sevansjøen ble den 48,3 kilometer lange Arpa-Sevan-tunnelen bygd. Flere pumpestasjoner og vannreservoarer er bygd for å kontrollere vannstanden i elva.

Referanser
----------

1. 1 2  (ru) Store sovjetiske encyclopedia (BSE), 3. opplag 1969–1978: *Arpa*
2. 1 2 3  (en) FindArmenia.com *Arpa River*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arpa River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
North Plattes elvestsystem
Laramie River nær utløpet i North Platte River ved Fort Laramie.
**Laramie River** er en omkring 450 kilometer lang elv i de amerikanske delstatene Colorado og Wyoming. Elven er sideelv til North Platte River. Laramie River er oppkalt etter pelsjegeren Jacques La Ramée som utforsket området i begynnelsen av 1800-tallet.

Elven har sin kilde i Roosevelt National Forest i Front Range, i den vestre delen av Larimer County i nordre Colorado. Den renner nordover inn i Wyoming på den østre siden av Medicine Bow Mountains. Videre passerer elven Jelm og Wood's Landing og fortsetter til nordøst ut fra fjellene omkring 35 kilometer sørvest for byen Laramie. Den fortsetter nordover gjennom Laramie og flyter deretter sammen med Little Laramie River på Laramie Plains og fortsetter gjennom Wheatlandreservoaret. Her flyter den videre til nordøst gjennom fjellområdet Laramie Mountains. Rett utenfor byen Wheatland renner Laramie River sammen med først North Laramie River og deretter Chugwater Creek. Ved byen Fort Laramie (rett ved den gamle handelsstasjonen Fort Laramie) renner elven til slutt sammen med North Platte River.

I Colorado forsyner elven også Cache La Poudre River med vann via Laramie–Poudre-tunnelen. Den omkring 3 kilometer lange tunnelen ble bygget for å føre vann til å vanne jordene i området, og stod ferdig i 1911.

Navnet
------

Elven er oppkalt etter en mann ved navn Jacques La Ramée eller La Ramie. Han var en såkalt «trapper» (fangstmann) som satte beverfeller i elven, og døde der i 1820 eller 1821. Om han ble drept av en bjørn eller drept av indianere er vanskelig å vite; det hersker også tvil om hvorvidt han forsvant sporløst i området, eller om liket hans faktisk ble funnet i eller ved elveleiet.

Referanser
----------

1. ↑  «Story Idea, Name Origins: Cheyenne & Laramie County». Visit Cheyenne. 1. januar 2010. Arkivert fra originalen 28. august 2013. Besøkt 12. oktober 2012.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 28. august 2013. Besøkt 6. september 2017.
2. ↑  Patsy Parkin (2000). «Jacques La Ramie - The Unknown Man, The Well Known Name (Arkivert kopi)». (via Wayback Machine). Arkivert fra originalen 25. februar 2010. Besøkt 13. april 2008.  Jacques La Ramie, Platte County Public Library, lest 2010-02-24
3. ↑  Pitcher, Don: Wyoming Handbook, 2000, Avalon Travel Publishing, Inc. Emeryville, CA
4. ↑  J. McDermott: *The Mountain Men and the Fur Trade of the Far West* i: Leroy R. Hafen (red.) Spokane, WA: The Arthur H. Clark Co. Bind VI, 1968, s. 223-225

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames **·** GNIS
 |
**MF «Ørsta», nå MF «Kvitholm»** er en norsk bilferge som ble bygget på A.M. Liaaen skipsverft og mek. verksted i 1964. Mellom 2011 og 2020

har den trafikkert fergesambandet Molde – Sekken.

i mars 2020 ble MF «Ørsta» solgt til Hansen Maskin & Transport AS i Glomfjord, ferja ble omdøpt MF "Kvitholm" å ankom glomfjord i juli samme år.

www.hblad.no melder at MF «Kvitholm» skal inn på ferjesambandet på Vefsnfjorden fra 1. januar 2021. Det er rederiet RS Management AS som har vunnet anbudet fra Nordland fylkeskommune. RS Management AS har siden skiftet navn til Sjøtind AS.

Den 24. mai 2021 kolliderte ferga med en lastebåt ved anløp i Mosjøen havn. Ferga fikk skader i baugen, og tre passasjerer ble skadd i sammenstøtet. Lastebåten fikk skader over vannlinja og begge båtene holdt seg flytende. Kapteinen på ferga forklarte for NRK at ved anløp til fergekaia lot ikke propellen i baugen seg koble inn. Den brukes for å bremse båten, men er utkoblet under selve overfarten. Fergen ble reparert og trafikkerer strekningen mellom Hundåla og Mosjøen igjen.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Ørsta» på faerjelejet.dk. Besøkt 21. januar 2016. (dk)
2. ↑  «Bilferge kjørte inn i lastebåt i Mosjøen: – Det kunne ha gått mye, mye verre». *NRK*. 20. mai 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) IMO 6424076 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) MF Ørsta – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata
* (de) «Ørsta» Arkivert 26. januar 2016 hos Wayback Machine. på fjordfähren.de
**Infeksiøs lakseanemi** (**ILA**) er en virussykdom som i hovedsak rammer laks, men som også kan forekomme hos oppdrettet regnbuelaks og vill sjøørret. ILA har blitt registrert i land som Norge, Canada, Skottland og Chile, og kan potensielt utgjøre et betydelig problem hos oppdrettsnæringen i form av stor dødelighet hos den infiserte fisken.

Smittestoff og smitteveier
--------------------------

Viruset som forårsaker infeksiøs lakseanemi er et akvatisk orthomyxovirus som har strukturelle likheter med de influensavirus som gir sykdom hos fugl og pattedyr.

Viruset angriper primært cellelaget (endotel) som kler innsiden av blodkar og hjertet. Sykdommen har en typisk smittsom opptreden. Vanligvis starter utbruddet i én merd og sprer seg over uker og måneder til nabomerder. ILA kan på mange måter karakteriseres som en «ulmebrann», men det er også registrert tilfeller med svært høy dødelighet. Vertikal overføring av ILA virus fra stamfisk til avkom kan ikke utelukkes, men anses å ha liten, eller ikke målbar betydning for spredning av ILA i norsk oppdrett.

Epidemiologiske undersøkelser av forekomst og spredning av genetisk ulike varianter av ILA-virus har vist at en lavvirulent eller avirulent form (HPR0) er vanlig utbredt, spesielt i gjeller. Infeksjonen med denne varianten synes å ha liten klinisk betydning. Det er antatt at mutasjoner hos denne HPR0-typen er opphav til virulent og sykdomsfremkallende ILA virus.

Sykdomstegn og diagnostikk
--------------------------

ILA-viruset forårsaker alvorlig anemi hos fisken som blir smittet. ILA-viruset angriper primært blodårene til laksen og fisken utvikler livstruende sirkulasjonsforstyrrelser og alvorlige blødninger i hud og indre organer. Man ser ulike manifestasjoner av ILA. I noen tilfeller ser en bare generelle tegn på sirkulasjonsforstyrrelser, mens andre ganger finner man mørke levre, svulne nyrer eller milt, eller blodopphopning i tarmen. 

Nøyaktig lokalisering varierer, og blødningene kan være fraværende i tidlige stadier av sykdommen. Sykdommen ender med alvorlig anemi, med tynt, utvannet blod.

Infeksiøs lakseanemi ser ut til å være som de fleste influensavirus. Smitteveiene og naturlige reservoar for ILA-viruset er ikke helt kartlagt, men stillehavslaks, sjøørret og regnbueørret er alle resistente mot effektene til ILA-viruset og kan være potensielle smittebærere. 

Den daglige dødelighet i merder med syk fisk er lav, typisk 0,5-1 promille, men kan øke tidlig sommer og vinter.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Imperiali kvote**, eller Imperiali forholdstall, er en formel som brukes til å finne antall stemmer som trengs ved noen typer forholdstallsvalg, da sammen med største brøks metode i et proporsjonalt system med listevalg. Imperiali kvote skiller seg fra Imperialis metode ved at sistnevnte er bruker høyeste gjenværende stemmetall, og er til forveksling lik d'Hondts metode bortsett fra at deletallet 1 fjernes slik at man deler på 2, 3, 4 osv. Begge er oppkalt etter den Belgiske senatoren Pierre Imperiali.

Metoden brukes lite, men brukes i Ecuador og ved regionalvalg i Belgia. Italia brukte Imperiali kvote fra 1946 til 1993.

I et system der mange partiet får akkurat nok stemmer til å nå Imperiali kvoten, så kan denne metoden fordele flere seter enn det er plasser å fylle. Det kan ikke skje ved bruk av Hare kvote eller Droop kvote. Dersom det skjer må man velge en større kvote, som Droop kvoten. Når det ikke skjer vil Imperiali kvoten favorisere store partier over små.

Formel
------

Imperiali kvote = {\displaystyle {\frac {\mbox{Antall gyldige stemmer}}{\mbox{Antall seter +2}}}}

* *Antall gyldige stemmer* er antallet korrekt utfylte stemmer avgitt ved et valg.
* *Antall seter* er antall posisjoner som skal fylles i valget.

Eksempel med STV
----------------

I et valg kan 3 kandidater kjemper om 2 seter: Kåre, Gro, Kjell Magne. Det er 102 velgere, der 2 stemmer er ugyldige.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **60 stemmer**1. Kåre
2. Gro
 | **14 stemmer**1. Gro
 | **26 stemmer**1. Kjell Magne
2. Kåre
 |

Det er 100 gyldige stemmer og 2 seter, så Imperiali kvoten blir:

{\displaystyle {\frac {100}{2+2}}=25}
I første opptellingsrunde er preferansene de følgende:

* Kåre: 60
* Gro : 14
* Kjell Magne: 26

Kåre har over 25 stemmer og når kvoten. Han velges direkte, og har 35 overflødige stemmer som overføres til Gro. Kjell Magne når også kvoten, og blir derfor også valgt i første runde.

Det blir derfor ingen andre opptellingsrunde, og de 14 førstestemmene og 35 overførte stemmene kommer ikke til nytte selv om dette er flere enn Kjell Magnes 26.

Fordeler og ulemper
-------------------

Imperiali kvote er mindre enn Droop og Hare kvote, og flere kandidater når derfor kvoten, noe som gir færre opptellingsrunder. Imperiali kvote er mindre proporsjonal enn Droop og Hare kvote, og favoriserer store partier. De samme stemmetallene og bruk av Hare kvote gjør også at Kjell Magne blir valgt, mens med Droop gjør at Gro blir valgt. Dette skjer til tross for at Imperiali normalt favoriserer store partier mer enn Droop, og er et utslag av den lave kvoten.

Se også
-------

* Droop kvote
* Hare kvote
* Forholdstallsvalg

Referanser
----------

1. ↑  Proportional Representation Formulas, Arend Lijphart 1994

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Staten Bikaner satte opp et kamelkorps for Imperial Service Troops. Her ses soldater fra Ganga Risala i al-Arish i Egypt i 1918.  Foto: Imperial War Museum Indiske offiserer fra Imperial Service Troops ved kroningen av Edvard VII i London i 1902.  Foto: Benjamin Stone 
**Imperial Service Troops** var militæravdelinger oppsatt av fyrstestatene i kolonitidens India og stilt til disposisjon for Det britiske imperium. Fyrstestatene tok seg av organisering, finansiering og rekruttering, men avdelingene ble inspisert av britiske offiserer. Avdelingene ble satt inn etter britenes behov og med tilslutning av herskeren i staten avdelingen tilhørte. 

Initiativet til Imperial Service Troops ble tatt etter at russerne vant over den afghanske hær og britene fryktet russisk ekspansjon mot India.[1] Et utvalg fyrstestatene satte opp avdelinger, som de selv måtte finansiere og som ble rekruttert blant innbyggerne i statene. Avdelingene skulle være bedre trent og utrustet enn fyrstestatenes ordinære tropper. Britene organiserte et inspeksjonsystem.

Tidlig på 1900-tallet hadde avdelingene tilknyttet Imperial Service Troops til sammen 18 000 mann under våpen,[2] fordelt på 9 384 infanterister, 7 100 kavalerister, 668 kamelkavalerister, 570 sappører og 421 artillerister.[3] Disse troppene kom i tillegg til soldatene fyrstestatene hadde for internt bruk. Avdelingene som ble satt opp for Imperial Service Troops tilhørte ikke Den britisk-indiske hæren. 

Fyrstestatene Gwalior, Hyderabad, Jodhpur, Mysore, Jaipur, Indore, Patiala, Alwar, Kashmir, Sirmur, Faridkot, Malerkotla, Bharatpur, Bahawalpur og Bikaner bidro med avdelinger til Imperial Service Troops.

Avdelinger tilknyttet Imperial Service Troops ble blant annet satt inn i boerkrigen, bokseropprøret og første verdenskrig.

I 1920 ble ordningen omorganisert og gitt navnet Indian States Forces. Avdelinger derfra deltok i andre verdenskrig.

Referanser
----------

1. ↑  Barbara N. Ramusack: *The Indian princes and their states*, (The New Cambridge History of India, III:6), Cambridge: Cambridge University Press, 2004, s. 122.
2. ↑  *Imperial Gazetteer of India*, bind 4, Oxford: Clarendon Press, 1909, s. 87.
3. ↑  *Imperial Gazetteer of India*, bind 4, Oxford: Clarendon Press, 1909, s. 373.
**Hanif Khan** (født 5. juli 1959 i Karachi), pakistansk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1976 i Montréal og 1984 i Los Angeles. 

Khan vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1976 i Montréal. Han var med på det pakistanske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak Australia og New Zealand. Pakistan tapte semifinalen med 1-2 mot Australia og vant bronsefinalen mot Nederland med 2-1. Khan spilte tre kamper og scoret to mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1984 USAs flagg Los Angeles - Gull **Gull** i landhockey Pakistans flagg Pakistan
* 1976 Canadas flagg Montréal - Bronse Bronse i landhockey Pakistans flagg Pakistan

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, Sports-Reference.com olympisk utøver-ID kh/hanif-khan-1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hanif Khan – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Hanif Khan – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
Hangzhoubukten - inntegnet er Hangzhoubuktbroen.
**Hangzhoubukten** (forenklet kinesisk: 杭州湾, tradisjonell kinesisk: 杭州灣; pinyin: *Hángzhōu Wān*) er en bred bukt i Østkinahavet som ligger inn mot provinsen Zhejiang og mot Shanghai. 

Qiantangelven tømmer seg i bukten. Hangzhoubuktens beliggenhet og trutformede utforming fører periodevis til en konsentrasjon av en tidevannsbølge som skyller langt opp Qiangtangelven inn mot byen Hangzhou. Denne tidevannsbølgen er verdens største, og er til tider en form for en tsunami.[] Under visse omstendigheter ved springflo, lavtrykk og pålandsvind, kan den nå ni meters høyde (skjønt vanligvis er den vesentlig lavere) der den skyller opp elven med en fart på opptil 40 km i timen. Slike forhold kan i teorien foreligge hver 14. dag, men i praksis opptrer kombinasjonen av omstendighetene helst om høsten. Det er stor festivitas rundt den dag i september da den høyeste bølgen gjerne opptrer, den 18. dag i lunarårets måned på den tiden.

Hangzhoubukten har mange små øyer. De aller fleste av dem går under det kollektive navnet Zhoushanøyene. De strekker seg ut fra buktens ytre sørlige ende. 

Bukten er kjent for to lange broer. 

Hangzhoubuktbroen går helt over bukten og knytter således sammen området rundt Shanghai med området rundt Ningbo. Broen ble åpnet for trafikk i mars 2008. Med en lengde på 36 kilometer var dette den lengste havsbroen i verden (2008).[] Byggverket består blant annet av to skråkabelbroer med spenn på henholdsvis 448 m og 318 m.

En annen bro, Donghaibroen, går ut til noen øyer som vil fungere som en stor ytre havn for Shanghai, hvis havneanlegg inne i og nær byens sentrum og nede ved Yangtsefloden begynte å bli utilstrekkelige for behovet rundt år 2000.[] Donghaibroen stod ferdig i desember 2005 og har en samlet lengde på 32,5 kilometer ut til dypvannshavnanlegget Yangshan. Det meste av strekningen er broen en lav viadukt. 

En tredje bro må også nevnes. Helt inne ved elveutløpet er Qiantangbroen, som ble bygd i 1930-årene som den første stålbro over en større kinesisk elv.[]

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 10. september 2008. Besøkt 21. januar 2020.  www.hangzhoubaybridge.com
2. ↑  Qiantang River Tide 02:  auf hangzhoubaybridge.com, lest 1. august 2018 – Online.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Hangzhoubuktbroen
**Hangzhoubuktbroen** (*Hangzhou Bay Bridge*, kinesisk: 杭州湾大桥, pinyin: *Hángzhōu Wān Dàqiáo*) er en lang bro over Hangzhoubukten på Kinas østkyst. Den går fra Cixi, en by 25 km nordvest fra Ningbo, nordover til Jiaxing. Dermed forkorter den kjøreavstanden mellom disse punktene fra 400 km til 80 km. Med en lengde på 36 km er dette den lengste havsbroen i verden. Byggverket består blant annet av to skråkabelbroer med spenn på henholdsvis 448 m og 318 m. 

Beliggenhet
Utsyn fra fly
Byggingen av broen begynte 8. juni 2003. Begge brodelene ble sammenknyttet 26. juni 2007. Broen ble åpnet for trafikk i mars 2008. 

Broen består av en seksfils motorvei med en hastighetsbegrensning på 100 km/h. Broen forkorter reiseveien mellom Shanghai og Ningbo med 180 km.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hangzhou Bay Bridge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Hangzhou Bay Trans-oceanic Bridge
* Satellite Photo from Google Map

Hangzhou bay bridge website 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
Gachapon-kapsler med leker basert på blant annet Hello Kitty-motiv
**Gachapon** (japansk: ガチャポン) eller **gashapon** (ガシャポン) er en form for kapsler med leketøy inni, som anskaffes fra en salgsautomat. Konseptet er japansk, og den første gachapon-automaten ble først satt opp i 1960-årene av Ryuzo Shigeta. I 1977 ble «Gashapon» et varemerke eid av Bandai. Gachapon er også relatert til «blind box»-produkter (engelsk, «blind-eske», refererer at kjøperen ikke vet hva den inneholder), som ofte er forseglede poser eller esker som selges tradisjonelt over disken, i stedet for i en automat.

En gachapon-automat som har kapsler med miniatyrmikroskoper. Øverst kan en se hva kapslene kan inneholde. Nederst er mottaksbeholderen, hvor kunden tar imot sin kapsel. I midten er det et håndtak som kunden kan vri på, etter å ha betalt. Prisen på denne automaten er 300 yen (per 26 august: ~21,24 norske kroner). Til høyre og under for automaten fortsetter det med flere, forskjellige automater.
«Gachapon» er et lydord som stammer fra lyden fra å vri på automatenes håndtak («gacha»/«gasha»), og lyden fra at kapslene treffer mottaksbeholderen («pon»).

Gacha-spill
-----------

Konseptet har blitt brukt som en inntektsgenereringsmetode i videospillindustrien siden 2012, spesielt i videospill som er gratis å spille.

I gacha-spill er et av hovedkonseptene at spilleren har tilgang til et tilfeldig utvalg av spillfigurer, utseendeendringer eller gjenstander ved å kjøpe pakker med én eller flere av disse, gjerne mot virkelige penger eller en valuta som kan samles opp i løpet av spillets gang. Noen spill inneholder også gachapon-opplevelsen uten å ta imot virkelige penger i det hele tatt.

### Eksempler på gacha-spill

* *Arknights* (2020), et gratis «tower defense»-mobilspill hvor spillerne kan kjøpe en pakke med én spillfigur som kan i løpet av spillet
* *Genshin Impact* (2020), et action-rollespill hvor spillere kan skaffe nye spillfigurer og våpen
* *Mario Kart Tour* (2019), et racerspill hvor spillere kan skaffe nye førere, farkoster og glidefly

Referanser
----------

1. 1 2  Guidable Writers (10. mars 2019). «Gachapon: The Culture & History of Japanese Capsule Toys | Guidable». *Guidable Guidable* **(japansk)**. Besøkt 25. august 2022.
2. ↑  Bricken, Rob (14. desember 2008). «Astro Toy with Rob Bricken: Dragonball x One Piece Dream Fusion». *Anime News Network* **(engelsk)**. Besøkt 26. august 2022.
3. ↑  Famularo, Jessica. «What Being a "Gacha" Video Game Means». *Inverse* **(engelsk)**. Besøkt 26. august 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Capsule toys – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
Gaddien til nizamen av Hyderabad
**Gaddi** er en indisk trone, autoritetstegn og del av de fyrstelige insignier i de historiske fyrstestatene på det indiske subkontinent. I utvidet forstand utviklet gaddi seg også til å vise til fyrsteinstitusjonen og -gjerningen.

Gaddien kan bestå av en bomullsfylt pute, eventuelt i kombinasjon med et lavt sete, slik at fyrsten sitter høyere enn medlemmene av hoffet som omgir ham. Gaddien kunne også være utformet som stol i tre, stein eller metall. I noen fyrstestater fantes det rikt utstyrte tronstoler i edelt metall. Britene tillot som suzeren makt ikke herskerne av fyrstestatene å benytte betegnelsen trone, da dette kunne gi inntrykk av at fyrstene var suverene herskere.

Referanser
----------

1. ↑  Adrian C. Mayer: «The King's Two Thrones», *Man*, New Series, bind. 20, nr. 2, 1985, s. 205−221.
2. ↑  
Joanne Punzo Waghorne: «The Power of Public Splendor», i Anna Jackson og Amin Jaffer (red.): *Maharaja: The Splendour of India's Royal Courts*, London: V & A Publishing, 2009, s. 78, 86−87.
**Marlene van Niekerk** (født 10. november 1954) er en sørafrikansk forfatter og akademiker. Hun er best kjent for romanen *Triomf* som hun fikk Noma-prisen for. Hennes grafiske og kontroversielle beskrivelse av en fattig afrikanderfamilie i Johannesburg brakte henne i rampelyset i post-apartheidsamfunnet som strevde med å finne seg selv etter alle forandringene som hadde skjedd i landet.

Biografi
--------

Marlene van Niekerk ble født på farmen Tygerhoek nær Caledon i Western Cape. Hun gikk på skole i Riviersonderend og Stellenbosch, hvor hun gikk ut fra Hoërskool Bloemhof. 

Hun studerte språk og filosofi ved Stellenbosch University og tok en mastergrad med avhandlingen *Die aard en belang van die literêre vormgewing in Also sprach Zarathustra* i 1978.

Ved universitetet skrev hun tre skuespill for amatørteater. I 1979 flyttet hun til Tyskland for å gå i regilære på teatre i Stuttgart og Mainz. Fra 1980 til 1985 fortsatte hun studiene i filosofi i Nederland og tok en doktorgrad med avhandling om verkene til Claude Lévi-Strauss og Paul Ricoeur: *Taal en mythe: een structuralistische en een hermeneutische benadering.*

Tilbake i Sør-Afrika foreleste hun i filosofi ved University of Zululand og senere ved Unisa. Etter dette foreleste hun i afrikaans og nederlandsk ved University of the Witwatersrand.

Marlene van Niekerk er nå[*når?*] professor ved avdelingen for afrikaans og nederlandsk ved Stellenbosch University.

Bibliografi
-----------

* *Sprokkelster* (dikt), 1977
* *Groenstaar* (dikt), 1983
* *Die vrou wat haar verkyker vergeet het* (noveller)
* *Triomf* (roman), 1994
* *Agaat* (roman), 2004
* *Memorandum: 'n Verhaal met Prente* (roman), 2006, med malerier av Adriaan van Zyl

Priser
------

* *Agaat* oversatt av Michiel Heyns vant Sol Plaatje Prize for Translation i 2007.
* *Triomf* vant Noma-prisen i 1995.
* *Sprokkelster* vant Ingrid Jonker Prize i 1978.

Referanser
----------

1. ↑  ; *Autorités BnF*; besøksdato: 10. oktober 2015; BNF-ID: 144608345.
2. ↑

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:CODESRIA | **Vinnere av Noma-prisen**(1995) | Neste mottaker:Kitia Toure |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
**Lars Amundsen Enger** (født 21. februar 1850 i Nordre Land, død 11. oktober 1917) var en norsk fabrikkeier.

L. A. Enger var født på gården med samme navn, og var blant annet bror av Johan Enger og Ivar Enger. Han forlot farsgården allerede som femtenåring for å søke arbeid, og startet tidlig agenturfirmaet Thisted og Enger. Senere startet han opp selskapet L. A. Enger & Co. Dette selskapet kjøpte blant annet opp konkursboet Rødfos Tændstikfabrik, som det solgte til staten i 1896 etter å ha snudd bedriften til lønnsom drift. I 1889 startet Enger også Hunton bruk ved Gjøvik, og han var også involvert i Norma projektilfabrik og Valdres Skiferbrud. Han var stortingsvalgt direktør ved Norges Hypothekbank i seks år.

Som ung mann bodde L. A. Enger noen år i Storbritannia og Frankrike, og dette oppholdet vekket hans politiske interesse. Tilbake i Kristiania (Oslo) ble han en del av kretsen rundt Johan Sverdrup, Ola Thommessen og Elias Sunde, og han var med på å stifte Private Liberale Klub.

L. A. Enger opprettet i 1912 et legat «til fremme av tekniske og industrielle formål», og dette bestyres av Polyteknisk Forening.

Referanser
----------

1. ↑   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Dagens Næringsliv, side(r) 3, utgitt 12. oktober 1917[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Fabrikkeier L. A. Enger er død». *Avisen*, 13. oktober 1917.
4. 1 2 3  «Dødsfald: Fabrikkeier L. A. Enger». *Aftenposten*, 13. oktober 1917.
5. ↑  «Private Liberale Klub». *Aschehougs konversasjonsleksikon*. Oslo: Aschehoug. 1950.
6. 1 2  «L. A. Engers Legat : Til fremme av tekniske og industrielle formål». Polyteknisk Forening. Besøkt 23. juni 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
*Baryancistrus xanthellus* L018 er også beskrevet som L085. Før arten ble viten­skapelig beskrevet i 2011 var L-numrene de mest presise navnene som var til­gjengelig for disse fiskene. Selv etter at en art har fått viten­skapelig navn kan L-numrene i noen til­feller være mer presise, da de kan referere til hit­til ubeskrevne underarter eller lokaliteter.
**L-nummer** er et utbredt system for å navnngi arter av tropiske harniskmaller (Loricariidae) basert på fotografier publisert av det tyske akvariemagasinet *DATZ* (*Die Aquarien und Terrarienzeitschrift*).

Et L-nummer er ikke et offisielt vitenskapelig navn, men gjør det mulig å identifisere diverse harniskmaller med et felles navn før fisken har blitt vitenskapelig beskrevet. Når en harniskmalle får et offisielt vitenskapelig navn, ble L-nummeret opprinnelig resirkulert og brukt om en annen gruppe fisk, men denne praksisen skapte forvirring og ble derfor stoppet.

Det hender at samme L-nummer gis til flere forskjellige arter samtidig (eksempelvis L200 som har vært brukt om både *Hemiancistrus subviridis* og *Baryancistrus demantoides*), og at forskjellige L-nummer gis til forskjellige populasjoner av samme art (for eksempel L001, *Pterygoplichthys joselimaianus* som også går som L022). Akvariemagasinet *Das Aquarium* har introdusert et lignende nummersystem med prefikset *LDA*.

Et tilsvarende system finnes for pansermaller (Callichthyidae). Her er prefikset bokstaven C, og betegnelsene kalles dermed for C-nummer.

Se også
-------

* Liste over harniskmaller etter L-nummer

Referanser
----------

1. ↑  (en) Confused by L-numbers? - plecoplanet.com
**L3/35** var en italiensk lett stridsvogn i bruk før og under andre verdenskrig. L3/35 var en lett pansret to-manns stridsvogn med tandem maskingevær.

Utvikling
---------

L3/35 ble utviklet med basis i importerte Carden Loyd tankette fra Storbritannia (kalt CV29 i italiensk tjeneste, CV står for «Carro Veloce», «rask stridsvogn»). Den første varianten ble tatt i bruk i 1933 under navnet **CV-33**, men ble oppgradert i 1935 og fikk nytt navn, **CV-35**. Navnet ble skiftet i 1938 til L3/35. Det var liten forskjell mellom CV-33 og L3/35.

Produksjon
----------

Mellom 2000 og 2500 L3-stridsvogner av forskjellige modeller og varianter ble bygget. De ble solgt til Afghanistan, Albania, Bolivia, Brasil, Bulgaria, Hellas, Irak, Republikken Kina, Ungarn, Østerrike og Nasjonalist Spania. En rekke erobrede L3-stridsvogner ble brukt av partisaner i Jugoslavia og Hellas. Etter 1941 ble en del L3-stridsvogner gitt til den tyske marionettestaten i Kroatia.

Tjenestehistorie
----------------

I tillegg til å vært i bruk i den andre italiensk-abessinske krig, den spanske borgerkrigen og den slovakisk-ungarske krig ble L3-stridsvognene brukt i omtrent alle italienske frontavsnitt.

Da Italia ble med i andre verdenskrig hadde den italienske hæren kun rundt 100 M11/39 stridsvogner i to panserbataljoner. L3-stridsvognen var derfor fremdeles hovedstridsvognen i den italienske hæren.

Varianter
---------

* L3 cc («controcarro», «panservern») var en L3 utstyrt med en Solothurn 20 mm panservernrifle istedenfor den normale maskingeværbevæpningen. Kun et fåtall ble modifisert og denne varianten ble bare brukt i Nord-Afrika.
* L3 Lf («Lancia fiamme», «flammekaster») var en L3 utstyrt med en flammekaster istedenfor et av maskingeværene, drivstoffet til flammekasteren ble fraktet i en separat pansret tilhenger. Senere varianter hadde drivstoffet i en tank montert over motoren. L3 Lf-stridsvognene ble brukt i Spania, Frankrike, Balkan, Nord-Afrika og Italiensk Øst-Afrika.

Eksterne lenker
---------------

* L3/33 (CV 33), L3/35 (CV 35) Tankettes hos wwiivehicles.com
* CARRO CV 33 (L3/33) and CV 35 (L3/35) hos comandosupremo.com
* L3/35 hos onwar.com
* Bilder av en Fiat/Ansaldo L3/35 ved Golosomuseet i Spania

Portal: Andre verdenskrig