recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**MS «Borgestad»** var et norsk dieseldrevet lasteskip, bygget ved Burmeister & Wain, København i 1925. Fartøyet er for ettertiden kjent for å ha engasjert den tunge tyske krysseren «Admiral Hipper» for å beskytte konvoien, hvor mange av fartøyene klarte å unnslippe. MS «Borgestad» ble senket og alle de 31 ombord omkom. Skipsfører Lars Grotnæss ble post mortem tildelt krigskorset.

Historien om MS «Borgestad»s møte i Atlanterhavet med «Admiral Hipper» i grålysningen en februardag i 1941 ble omtalt i norske aviser allerede i mai 1945, bl.a. i *Agderposten*. Skipet var på vei østover Atlanterhavet mot England og konvoien hadde Liverpool som mål. Konvoien var uten militær eskorte og «Borgestad» gikk i konvoiens frontrekke. Borgestad hadde én eneste kanon, som ble bemannet. Skipet satte kurs rett mot den tyske krysseren og skjøt uavlatelig, selv om de visste at målet ikke kunne nås med en liten antiubåtkanon. Kaptein Lars Grotnes må ha forstått at Borgestad skjebne var beseglet, men at de andre skipene i konvoien fikk en sjanse til å spre seg mens den tyske krysseren rettet oppmerksomheten mot angriperen. *Agderposten* betegner dette som en kamp mellom David og Goliat, og den kunne ikke vare lenge. Etter en bredside fra krysseren forsvant «Borgestad» i dypet med mann og mus. Den tyske krysseren senket ytterligere fem av konvoiens skip.

«...sikkert er det at om ikke Borgestads besetning så tappert hadde ofret livet, ville konvoiens tap vært langt større», skriver Agderposten. «Bragden ble da også berømmet som en av de mest lysende for norsk sjømanns- og fedrelandsånd under krigen, og hele Borgestads besetning er etter sin død blitt dekorert».

Kilder
------

* *Agderposten*, 16. mai 1945

Eksterne lenker
---------------

* (no) MS «Borgestad» – Krigsseilerregisteret Rediger på Wikidata
* (en) Om MS «Borgestad», fra nettstedet Warsailors.com (engelsk)
* (no) Om MS «Borgestad», fra nettstedet sjohistorie.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Krigsseilerregisteret
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Tiger City Jukes** er et norsk blues- og rockeband stiftet av Knut Eide og Harald Stokke i 1995. Bandet har siden 1995 turnert jevnlig i Norge, Europa og USA.

Historie
--------

Tiger City Jukes spilte inn sin første skive High Temperature med Martin Windstad på trommer og Rune Endal på bass i 1995 og startet turnering med den besetningen. 

I 1997 turnerer bandet intensivt i Norge. På vårparten spiller de inn plata White Line Fever hos Per Fredrik Kjølner i Tønsberg. White Line Fever gis ut av plateselskapet Blue Mood Records. 

I 1998 gjør de sin første store jobb i Sverige, på Mönsterås Bluesfestival, noe som åpner for flere gode klubbjobber i Sverige. Flere norske bluesfestivaler følger på i løpet av sommeren. I oktober gjør bandet sin første turné i Finland, med festivaljobber i Karleby og Jyväskylä. De gjør også sine første jobber som backingband for den amerikanske bluesartisten og munnspilleren Rock Bottom, som også er kjent fra The Silver King Band. Som en følge av samarbeidet med Rock Bottom, gjør Tiger City Jukes sin første turné i USA i 1999. I løpet av sommeren går Tiger City Jukes i studio i Spydeberg, ved Studio Nova, for å spille inn Ride In Style. 

I januar 2001 går Tiger City Jukes i studio hos Martin Hagfors’ Home Groan Studio, og spiller inn plata Sex, Money and Violence. 

I 2004 blir bandet utvidet til "Tiger City Jukes and The Jukettes" med Linda Kvam og Henriette Myhre. 

I 2009 blir Atle Rakvåg, som ellers spiller bl.a. med JT Lauritsen og Åge Sten Nilsen, ny bassist, og Helge Hovland blir med i bandet som tredje gitarist. Terje Johannesen, musiker og komponist fra Tønsberg, får jobben med å produsere den nye plata, og i desember starter innspillingen i studioet Lydkjøkkenet i Oslo. 

Utgivelsen Moonlight Crying blir mikset av Ulf Holand og gitt ut i 2013. 

I juni 2019 gir bandet ut sin sjette plate, Live i Artilleriverkstedet, som er som navnet bekrefter, spilt inn live i Artilleriverkstedet på Karljohansvern i Horten 1. september 2018. Her er bandet utvidet fra en kvintett til ni personer på scenen for å gjenskape stemningen fra Moonlight Crying utgivelsen. Terje Johannesen og Frode Grøtting bidrar med messing- og tre-blås samt perkusjon, og Linda Kvam og Marianne Eide forsterker vokalharmoniene. 

Denne konserten ble også filmet av produksjonsselskapet Supercruiser, og en femogførti minutters konsertvideo er tilgjengelig via bandets YouTube kanal.

Medlemmer
---------

### Nåværende medlemmer

* Knut Eide
* Harald Stokke
* Espen Moen
* Atle Rakvåg
* Helge Hovland

### Tidligere medlemmer

* Martin Windstad
* Rune Endal
* Håkon Hansen
* Andre Vrolijk

Diskografi
----------

* High Temperature (Tiger Records, 1995)
* White Line Fever (Blue Mood Records, 1997)
* Ride In Style (Blue Mood Records, 1999)
* Sex, Money & Violence ((Bluestown Records, 2001)
* Dressed To Kill - Live (Tiger Records 2002)
* Moonlight Crying (Tiger Records 2013)
* Live i Artilleriverkstedet (Tiger Records 2019)

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
* Facebook
* Videoer på Youtube
* Spilleliste på Spotify

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Anne-Sissel Skånvik** (født 30. august 1959 i Sømna i Nordland) er kommunikasjonsdirektør i flyselskapet Norwegian Air Shuttle (vanligvis kjent og omtalt som Norwegian).

Skånvik er utdannet fra Norsk journalisthøgskole (1986), statsviter fra Universitetet i Oslo (1992) og har sjefskurs1 fra Forsvarets høyskole (2008). Hun har erfaring fra blant avisen *Dagbladet*. Fra 1992 til 1996 var hun redaktør i Statistisk sentralbyrå. Hun var informasjonssjef og avdelingsdirektør i Finansdepartementet fra 1996 til august 2004, og deretter konserndirektør for kommunikasjon i Telenor. Skånvik har vært en del av konsernledelsen i Norwegian fra februar 2009.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7  «Ny direktør i Norwegian», fra nettstedet karrierelink.no
2. 1 2 3 4  «Byråkrat ny info-topp i Telenor», Computerworld
3. 1 2  «Ledelsen» Arkivert 13. april 2013 hos Wayback Machine. fra nettstedet norwegian.no

Eksterne lenker
---------------

* «Ledelsen», fra nettsidene til Norwegian Air Shuttle
Oslo Sanitetsforenings bygg i Bergstien 5 på St. Hanshaugen i Oslo. Fotograf: Jan-Tore Egge.
**Oslo sanitetsforening** (OSF) er en ideell, humanitær organisasjon.

Foreningen har adresse Solskinnsveien 12 i Oslo. OSF er en underorganisasjon av Norske Kvinners Sanitetsforening (NKS), og hører som lokalforening inn under NKS Oslo fylke. Medlemmer av NKS kalles gjerne *sanitetskvinner*.

Kvinners helse har vært sentralt i organisasjonens arbeid, med fokus på omsorg i nærmiljøet. Av prosjektene OSF arbeider med pr. 2017 er *Foreningen Home-Start Familiekontakten* og *Kvinneprat på Tvers*.

Historie
--------

Foreningen ble etablert i 26. februar 1896 som Norske Kvinners Sanitetsforening (NKS). I 1911 ble OSF skilt ut som egen lokal forening under navnet *Kristiania sanitetsforening*.

Institusjonsdrift
-----------------

OSF driver og har drevet en rekke institusjoner. Blant disse er Grefsen Folkesanatorium fra 1909 til 1970, og *Oslo sanitetsforenings Utdanningssenter* som begynte som sykepleierskole allerede i 1898, og fra 1963 til 2008 var *Oslo sanitetsforenings sykepleierskole.* I 2008 overtok Oslo kommune driften av sykepleierskolen. OSF drev også Oslo Sanitetsforenings Revmatismesykehus fra 1938 til driftsnedleggelsen i 2000.

Pr. 2017 driver OSF skolen og barnevernsinstitusjonen Brusetkollen i Asker.

OSF har et eget eiendomsselskap, OSF Eiendom AS som administrerer eiendommene.

Referanser
----------

1. ↑  «Om oss | Oslo Sanitetsforening». *www.osf.no*. Arkivert fra originalen 3. mars 2017. Besøkt 24. februar 2017.
2. ↑  «Home-Start Familiekontakten | Oslo Sanitetsforening». *www.osf.no*. Besøkt 24. februar 2017.
3. ↑  «Kvinneprat på Tvers | Oslo Sanitetsforening». *www.osf.no*. Besøkt 24. februar 2017.
4. ↑  «Om oss | Oslo Sanitetsforening». *www.osf.no*. Arkivert fra originalen 3. mars 2017. Besøkt 24. februar 2017.
5. ↑  «OSF Brusetkollen AS | Oslo Sanitetsforening». *www.osf.no*. Besøkt 24. februar 2017.
6. ↑  «Oslo Sanitetsforening Eiendom AS | Oslo Sanitetsforening». *www.osf.no*. Besøkt 24. februar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** VIAF
 |
Bilde av et enormt sáhkku-spillsett på Varanger Samiske Museum i Unjárga / Nesseby, 2018. Fra venstre til høyre: Rad med kvinnelige soldater, mannlig soldat, dronningen til mennene, kongen, dronningen til kvinnene, kvinnelig soldat, rad med mannlige soldater. I forgrunnen: Tre Sáhkku-terninger. Settet er laget av Roger Persson. Foto: Mikkel Berg-Nordlie.
**Sáhkku** er et samisk brettspill. Spillet har tradisjonelt vært utbredt mellom nordsamer, skoltesamer, inari-samer og lule-samer, men det kan også ha vært spilt i andre deler av Sápmi.

Spillets gang
-------------

Spillet er et strategispill der to spillere konkurrerer mot hverandre. Hver spiller har 15 brikker, som utplasseres på et rektangulært spillebrett. Den ene spillerens brikker utgjør en kvinnehær, mens den andres brikker utgjør en mannshær. Når spillet starter står det en *gonagas*-brikke – oversatt til norsk en *konge*-brikke – midt på brettet. Kongebrikken tilhører ingen av spillerne når spillet starter, men spillerne konkurrerer om å erobre kongebrikken underveis – den kan skifte side flere ganger under spillets gang. Spillerne bruker tre firesidede terninger til å drive spillet fremover.

Historikk
---------

Spillet ble motarbeidet av kristne prester og læstadianske misjonærer, som mente at det inneholdt levninger av den før-kristne samiske religionen. Grunnet fornorskingspolitikken falt sáhkku ut av bruk på 1950-tallet, men siden den gang har spillet fått en oppsving, og nye spillsett har kommet i bruk. De seneste årene har man også satt i gang egne sáhkku-konkurranser i både Norge og Sápmi.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Eira, Biret Ravdna (8. september 2018). «Slik spiller du det ursamiske spillet «Sáhkku»». *NRK*. Besøkt 27. oktober 2023.
2. 1 2 3  Mikkel Berg-Nordlie, forsker, OsloMet. «Sáhkku». Reaidu. Besøkt 27. oktober 2023. «I sáhkku slåss en hær av kvinner og en hær av menn mot hverandre. På midten av brettet står en kongebrikke (gonagas) som ikke tilhører noen av spillerne når spillet begynner, men som kan «kapres» av dem og bytter side underveis i spillet.»
3. ↑  Borvo 2001, s. 33
4. ↑  Borvo 2001, s. 39-40
5. ↑  Brenli, Erik (19. oktober 2018). «Verdenspremiere». *Ságat* **(norsk)**. Besøkt 27. oktober 2023. «Mikkel Berg-Nordlie inviterer til brettspill-kveld på Samisk hus i Oslo. Foto: Sunniva Bornøy»
6. ↑  Brenli, Erik (24. oktober 2018). «Verdens første sáhkku-cup i Oslo: Furuly til topps». *Ságat* **(norsk)**. Besøkt 27. oktober 2023.
7. ↑  «Sáhkku-Cup 2022». *Giellavahkku*. 19. oktober 2022. Besøkt 27. oktober 2023. «Velkommen til Oslos femte årlige sáhkku-cup! | Cuppen avholdes i forbindelse med samisk språkuke, og som alltid på Samisk Hus (Dronningens gate 8B)»

Kilder
------

* Borvo, Alan (2001), «*Sáhkku*, The "Devil's Game"», *Board Games Studies* (Leiden: CNWS Publications) **4**: s. 33–52, ISBN 90-5789-075-5, ISSN 1566-1962,
**Bjørn Leo Benkow** (født 13. februar 1940, død 17. februar 2010) var en norsk frilansjournalist som ble kjent da det sommeren 2006 ble avslørt at han hadde fabrikkert en rekke «eksklusive» intervjuer med kjendiser som Michael Schumacher, Oprah Winfrey, Bill Gates og Margaret Thatcher og solgt intervjuene til en rekke skandinaviske aviser. Benkow hevdet han hadde fått eksklusive hjemme-hos-intervjuer hos Schumacher i Sveits og intervjuet Bill Gates på et rutefly til München. I virkeligheten hadde han diktet opp intervjuene hjemme i sin egen stue. Etter avsløringen oppga han at han hadde hatt økonomiske motiver for å dikte opp de falske intervjuene.

Bjørn Benkow var nevø av Jo Benkow. Hans farfar, fotografen Chaim Eliah Benkowitz, kom til Norge rundt 1900 på grunn av jødeforfølgelser i hjemlandet Russland, og endret det opprinnelige familienavnet Benkowitz til Benkow.

Referanser
----------

1. ↑   www.aguiden.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Annonse i Aftenposten[*død lenke*]
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 13. oktober 2008. Besøkt 6. mars 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Verdensmesterskapet i rugby union 2027** er det ellevte verdensmesterskapet i rugby union, og blir arrangert i Australia fra 1. oktober til 13. november. International Rugby Board kunngjorde dette 28. juli 2009. Dette er tredje gang mesterskapet blir arrangert i Australia (1987 sammen med New Zealand og 2003).

Utvidelse
---------

I oktober 2023 ble det bekreftet at mesterskapet skal utvides fra 20 til 24 lag. Gruppespillet endres fra fire grupper med fem lag i hver til seks grupper med fire lag i hver. Sluttspillet utvides til å inkludere åttendedelsfinaler; tidligere startet sluttspillet med kvartfinaler. De to beste lagene fra hver gruppe går videre samt de fire beste lagene på tredje plass i gruppene.

Den globale kalenderen for rugby union skal også endres fra 2026 for bedre å tilpasse internasjonale og nasjonale kamper.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  rugbybworldcup.com. «Rugby World Cup 2027 expanded to 24 teams ｜ Rugby World Cup 2023». *www.rugbyworldcup.com* **(engelsk)**. Besøkt 6. november 2023.
3. ↑  Australia, Rugby (26. oktober 2023). «World Rugby confirms expanded 2027 Rugby World Cup in Australia & new global calendar for men and women | Latest Rugby News | Rugby Australia». *australia.rugby* **(engelsk)**. Besøkt 6. november 2023.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
**Ellen Margit Ingrid Nordin** (født 10. august 1897 i Karlstad, død 3. mai 1982 i Saltsjöbaden) deltok som første kvinne i Vasaloppet 1923. Nordin gikk strekningen mellom Sälen og Mora på tiden 10 timer og ni minutter. 

Nordin var fra Grängesberg og arbeidet som gymnastikkdirektør. Vasaloppsarrangørene besluttet våren 1923 at det var nok med denne ene deltakelsen av kvinner i Vasaloppet. Med støtte av Svenska skidförbundets regler ble det fram til 1980 totalforbudt for kvinner å delta i Vasaloppet. I 1981 ble reglene endret: Kvinner fikk starte i Vasaloppet, og andre offisielle kvinne i mål i Vasaloppet ble Meeri Bodelid med tiden 5.28.08 timer. Men mellom Nordin og Bodelid hadde dog mange kvinner med mannlige navn og maskerte til menn i de 56 forbudsårene deltatt i Vasaloppet. Særskilt da en kvinne som ble avslørt i et TV-intervju i sportsåret 1980, noe som skapte press på å tillate kvinner.

Eksterne lenker
---------------

* Margit Nordin: pioneering women's skiing triumph Arkivert 10. august 2023 hos Wayback Machine.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Sveriges dödbok, oppført som 18970810-1424 Nordin, Ellen Margit Ingrid, besøkt 23. mars 2018[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt kvinnobiografiskt lexikon **·** Geni
 |
**Olav Hans Jürgen av Montrose Christie** (født 22. desember 1930, død 27. mai 2018) var en norsk mineralog, geokjemiker og matematisk data-analytiker, vitenskapsteoretisk debattant i anvendt statistikk. 

Han var naturvitenskapelig redaktør i Aftenposten og i Aschehoug forlag, formann for Norsk Kjemisk Selskaps Faggruppe for Analytisk Kjemi (1969–1981), seniorforsker og avdelingsleder i Rogalandsforskning (senere International Research Institute of Stavanger) (1980–1996), norsk delegat til det britiske Institute of Petroleum (London) (1983–1986), resident rådgiver for det malaysiske statsoljeselskapet Petronas (1988–1991), professor II (petroleumsgeologi) ved Universitetet i Stavanger, æresmedlem i Norsk Kjemisk Selskaps Faggruppe for kjemometri (2008). Leder for konsulentselskapet InfoStrat Norway (1996-), og kammertjener for mesterklassene ved International Chamber Music Festival i Stavanger (2007-2015).

Annet
-----

Olav Hans Jürgen av Montrose Christie var sønn av Wilhelm Frimann Koren Christie, og tilhørte dermed den opprinnelig skotske slekten Christie som innvandret til Bergen i 1654.

Referanser
----------

1. ↑  Bisettelse av Olav Hans Jürgen av Montrose Christie:
2. ↑
**Kaine Harling** (født 25. mars 1977 i Melbourne i Australia) er en prisbelønt australsk filmprodusent og kameramann. Filmografien hans inkluderer *Chopper*, *Ned Kelly*, *Big Mamma's Boy*, *The Lookalike* og *Sugar Mountain*.

Han pendler mellom Melbourne i Australia, Los Angeles i USA, og Oslo i Norge.

Tidlig liv
----------

Harling ble født i Melbourne i Australia og er det andre barnet til Jo (født Roche) og James Harling. Han har to søsken, en eldre bror Adam og yngre søster Jodie.

Han produserte, regisserte, og redigerte sin første kortfilm i en alder av 16. Med tittelen «Robbie's Christmas» ble den tildelt 1. plass på Victorian Youth Film Festival i 1993.

Karriere
--------

Etter å ha jobbet med flere produksjoner som kameratekniker, ble Harling frilans kameramann i 2001. Siden jobbet han med mange spillefilmer, utallige TV-reklamer, musikkvideoer, kortfilmer og TV-serier. Han begynte å produsere spillefilmer etter å ha flyttet til Hollywood, California i 2012.

Harling har produsert tre spillefilmer, med tittelen The Lookalike, Sugar Mountain og Broken Ghost. Lookalike og Sugar Mountain hadde begge vellykkede utgivelser teatralt i USA og på Netflix internasjonalt.

Han er medstifter av Perception Agency, et innholdsskapende og digitalt markedsføringsbyrå som ligger i Melbourne, Australia, med kreativ direktør Michael Tan.

Filmografi
----------

* *Chopper* (2000)
* *Crackerjack* (2002)
* *Ned Kelly* (2003)
* *Three Dollars* (2005)
* *Big Mamma's Boy* (2011)
* *The Lookalike* (2014, producer)
* *Sugar Mountain* (2016, executive producer)
* *Broken Ghost* (2018, executive producer)

Referanser
----------

1. 1 2   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Internet Movie Database[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   IMDb-nummer nm3873581[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer tt3553378/?ref\_=m\_nm\_knf\_i4[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Harling, Kaine. «Kaine Harling». *IMDb*. IMDb.
6. ↑  «Perception Agency». *official website*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kaine Harling på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Kaine Harling på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Kaine Harling hos Turner Classic Movies Rediger på Wikidata
* (en) Kaine Harling på Twitter Rediger på Wikidata
* (en) Kaine Harling at Hollywood.com
* (en) Kaine Harling at CelebrityImages.org
GRESA

Forholdet mellom bredden og høyden for en vanlig dataskjerm (ikke hei.
Et **forhold** er et uttrykk som sammenligner kvantiteter med hverandre. De mest vanlige eksemplene involverer to kvantiteter, men et hvilket som helst antall kvantiteter kan sammenlignes. Forhold fremstilles matematisk ved å adskille hver kvantitet med et kolon – for eksempel forholdet 2:3, som er dum

Eksempler
---------

Kvantitetene som sammenlignes i et forhold kan være fysiske størrelser slik som hastighet eller temperatur, eller kan ganske enkelt referere til mengden av bestemte ting. Et vanlig eksempel på det siste tilfellet er vektforholdet mellom vann og sement, som vanligvis settes til 1:4. Dette betyr at vekten av sementen som brukes er fire ganger vekten av vannet som brukes. Det sier ikke noe om den samlede mengden sement og vann, og heller ikke noe om mengden betong som lages.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** MathWorld **·** Encyclopædia Universalis
 |
**Emilie Bersaas**(født 6. mars 1992 i Stavanger) er en norsk politiker (Ap). Fra oktober 2014 er hun nestleder i Arbeidernes ungdomsfylking (AUF), og hun er 6. vararepresentant til Stortinget for Rogaland Arbeiderparti i perioden 2013-2017. I perioden 2011-2015 satt Bersaas i bystyret i Haugesund.

Bersaas gikk på Skeisvang videregående skole. Hun har vært lokallagsleder i Haugalandet AUF, fylkessekretær i AUF i Rogaland, nestleder i AUF i Rogaland og medlem av landsstyret, politisk rådgiver for AUF sentralt og AUFs representant i Nasjonal støttegruppe etter 22. juli-hendelsene. Hun overlevde terroraksjonen på Utøya 22. juli 2011. Fra 2015 sitter hun i styret til Norsk Bane. I tillegg har hun jobbet som organisasjonsrådgiver i Miljøagentene.

Bersaas studerer per 2015 samfunnsgeografi ved Universitetet i Oslo.

Hun har vært sprinter i Haugesund IL og aktiv i Den Norske Turistforenings ungdomsorganisasjon som turleder.

Referanser
----------

1. ↑  «Emilie Bersaas er ny nestleder i AUF». *www.h-avis.no*. 19. oktober 2014. Besøkt 18. juni 2016.
2. ↑  «Biografi: Bersaas, Emilie». stortinget.no. Besøkt 3. november 2014.
3. 1 2  «Bersaas kan bli ny AUF-sjef». Haugesunds Avis. 22. august 2014. Besøkt 3. november 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Emilie Bersaas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Emilie Bersaas hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Emilie Bersaas hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
Røde Kors Ungdom c/o Norges Røde Kors' hovedkontor i Hausmanns gate 7 i Oslo
Røde Kors Ungdom arbeider blant annet med seksuell helse
**Røde Kors Ungdom** er ungdomsorganisasjonen til Norges Røde Kors. Målgruppen er ungdommer mellom 13 og 30 år. Organisasjonen er politisk og religiøst nøytral. Leder er Solveig Ugland, som overtok etter Robert Flobergseter i 2020.

Formålsparagraf
---------------

«Gjennom humanitær aktivitet og frivillig arbeid skal Røde Kors Ungdom avdekke, hindre og lindre menneskelige lidelser blant ungdom i deres lokalsamfunn i Norge.»

Bygge sterkere kapasitet og kompetanse rundt én kjerneaktivitet lokalt for Røde Kors Ungdom. Dette skal være lokale treffpunkt for unge med fokus på fellesskap og inkludering, et lavterskel fritidstilbud på ungdoms premisser. Hva treffpunktet skal være er opp til hvert lokalråd å selv definere.

Hovedaktiviteter
----------------

Røde Kors Ungdom arbeider direkte med andre unge gjennom sine aktiviteter, i tillegg til å drive politisk påvirkning og holdningsskapende arbeid.

| Aktivitet | Om aktiviteten |
| --- | --- |
| Kampanjer | Røde Kors Ungdom har hatt kampanjer for totalforbud mot atomvåpen og for å bekjempe ensomhet blant unge. |
| Aktivitet på asylmottak | Aktivisering av barn og unge på asylmottak, flerkulturelle møteplasser, snakker med politikere og andre om flyktningsituasjonen i verden. |
| Internasjonal ungdomsutveksling | Årets samarbeidsland er; Colombia, Kenya og Nepal. |
| Møteplasser for unge | Røde Kors Ungdom jobber for å unngå ensomhet og sosial ekskludering blant unge i Norge. |

Historie
--------

Organisasjonen ble stiftet 10. oktober 2002 i Bergen, da Landsmøtet til Norges Røde Kors med 285 mot 68 stemmer besluttet å opprette en egen ungdomsorganisasjon. Røde Kors Ungdom erstattet den tidligere Ungdommens Røde Kors (URK) og ble en egen enhet for ungdom mellom 13 og 30.

### Ledere

* 2002–2005 Lars Nehru Sand
* 2005–2008 Aleksander Stokke Vallestad
* 2008–2010 Camilla Helgesen
* 2010–2012 Knut Johannes Sverre
* 2012–2014 Charlott Nordström
* 2014–2015 Espen André Breivik
* 2016–2018 Mawra Mahmood
* 2018–2020 Robert Flobergseter
* 2020– Solveig Ugland

Referanser
----------

1. ↑   www.rodekors.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Kjell Andreassen** (født 1937, død 27. desember 2021 i New York City) var en norsk sangevangelist, predikant og halvparten av den kristen duoen Kjell og Odd. De var aktive i Norge på 1950- og 1960-tallet og ble stjerner i bedehusmiljøet. Duoen bestod av Kjell og Odd Bergum. Odd spilte gitar og Kjell trekkspill, Odd var tenor og Kjell baryton. De to spilte inn 18 plater på fire år.

Kjell Andreassen ble født og vokste opp på Sørlandet og siden i Oslo. I ungdomsmiljøet i Filadelfia Oslo, møtte han Odd Bergum, og dannet duoen *Kjell og Odd*. De hadde den aller første plateinnspillingen på selskapet Klango med katalognummer F1. Her sang og spilte de inn fire av sine låter til eget akkompagnement på gitar og trekkspill. Opptaket fant sted på scenen i Filadelfia Oslo. 

*Kjell og Odd* ble snart kjent og populære over hele Skandinavia, men kanskje mest i Norge De regnes blant de mest betydningsfulle artistene innen kristen sang og musikk på 1950 og 60-tallet. De utgav mellom 1959 og 1964 tilsammen seksten plateinnspillinger, som tilsammen har solgt i over 250 000 eksemplarer.

I 1961 oppholdt de seg ett år i USA hvor de besøkte 48 stater. Kjell Andreassen ble boende i New York i USA, mens Odd Bergum fortsatte som sangevangelist og predikant i Norge.

I anledning den norske pinsebevegelsens 100 års markering pinsen 2007, ble duetten *Kjell og Odd* gjenforent. Dette skjedde under lanseringen av CD-utgivelsen *Skatter fra Klangoarkivet 1959-1991,* og senere samme år i Oslo Spektrum deltok de i «Minns du sången».

Diskografi
----------

* 1966 *Kjell Andreassen, til hammondorgel og piano v/Lawrence B. Keesler.* – (EP) Klango F 110: – Vi skal se Hans herlighet – Han ofret alt for meg – Nåde, Gud – Min pilegrimsvandring
* Diskografi – Kjell og Odd

Referanser
----------

1. ↑   idag.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Sjølie, Ragnar (30. desember 2021). «Minneord om Kjell Andreassen». *Norge IDAG* **(norsk)**. Besøkt 25. januar 2022. «Kjell Andreassen i sangduoen «Kjell og Odd» er død. Andreassen bodde i flere år i New York og døde på et sykehus i byen 3. juledag, etter et kort sykeleie.»
3. ↑  Østraat, Elin (5. januar 2022). «(+)Sang seg fra Øyslebø til New York». *l-a.no* **(norsk)**. Besøkt 25. januar 2022.
4. ↑  Kvilesjø, Svend Ole (29. desember 2021). «Sangevangelistene Kjell og Odd spilte inn 18 plater på fire år - nå har en av dem gått bort». *Norge IDAG* **(norsk)**. Besøkt 25. januar 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Coleraine** (irsk: *Cúil Rathain*) er en by og verdslig sogn nær munningen av elven Bann i grevskapet Londonderry i Nord-Irland. Den ligger 89 km nordvest for Belfast og 48 km øst for Derry, som begge er forbundet med hovedveier og jernbaneforbindelser. Byen er en del av distriktet Causeway Coast and Glens. I henhold til folketellingen i 2021 har byen en befolkning på 24 483 innbyggere.

Steder av interesse
-------------------

Abbey Street i Coleraine
Østsiden av byen utmerker seg med skogsområdet Mountsandel Forest, hvor Mount Sandel-borgen, et forhistorisk befestning fra jernalderen. Borgen kan nås via Mountsandelskogen, den nærmeste inngangen er siden nær Coleraine tinghus. Det er et annet borg omtrent to mil sør for Mountsandel nær den lille landsbyen Loughan.

Det har blitt antydet at det samme området *kan* være det eldste stedet for menneskelig bosetning i Irland. Her ble det avdekket trehus fra anslagsvis 7000 f.Kr. som er enda eldre, det vil si fra steinalderen, nærmere bestemt mesolittisk tid.

Coleraine ligger nær turistruten Causeway Coast, og tiltrekker seg over 2 millioner årlige besøkende. Det bemerkelsesverdige Giant's Causeway er et verdensarvsted utpekt av UNESCO, ligger en 25-minutters busstur unna. Destillerilandsbyen Bushmills betjenes av busser fra byen, og det går et smalsporet damptog om sommeren fra Bushmills til Giant's Causeway. Nord for Coleraine ligger også den naturskjønne kystbyen Portstewart, med en sandstrand og turstier langs kysten. Portrush er en del av bykommune (Borough). Nord-vest for Coleraine ligger den lille landsbyen Castlerock, med en strand som egentlig er en fortsettelse av stranden ved Portstewart, atskilt av munningen av elven Bann.

Referanser
----------

1. 1 2   «Settlement 2015», *NISRA*
2. ↑  Flanaghan, Deirdre & Laurence (2002): *Irish Place Names*, Gill & Macmillan, ISBN 0-7171-3396-6; s. 194.
3. ↑  Cúil Raithin / Coleraine, *Placenames Database of Ireland*
4. ↑  «State Care Historic Monuments - Mount Sandel Fort» (PDF), *Environment and Heritage Service NI*. Arkivert fra originalen (PDF) den 22. juli 2012
5. ↑  Hirst, K. Kris (8. mars 2017): «Mount Sandel – Mesolithic Settlement in Ireland», *ThoughtCo*
6. ↑   «Prehistory», *Causeway Coast and Glens Heritage Trust*. Arkivert fra originalen den 27. september 2011
7. ↑  «Investing in Coleraine», *Capital of the Causeway Coast*. Arkivert fra originalen den 7. juni 2007.

Se også
-------

* Grevskapet Coleraine

Eksterne lenker
---------------

* (en) Coleraine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Activ Coleraine – en online guide til Coleraine

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
Må ikke forveksles med Lars Onsager Prize.
Onsagermedaljen. Advers
Onsagermedaljen. Revers
**Onsagermedaljen** ved NTNU blir tildelt vinnere av Lars Onsagers professorat og Lars Onsager-forelesningen. Den blir tildelt forskere på høyeste internasjonale nivå innen ett eller flere av fagområdene kjemi, fysikk eller matematikk. 

Medaljen ble innstiftet av NTH (fra 1996 integrert i NTNU) til minne om Lars Onsager, som fikk nobelprisen i kjemi i 1968.

Medaljen er utformet av Harald Wårvik ved NTNU. Den hedrer en enkelt person som er valgt ut av *Onsagerkomiteen*.. Vinnere av professoratet må tilbringe 3–6 måneder ved NTNU. Vedkommende skal holde et foredrag, Lars Onsager-forelesningen, ved NTNU.

Lars Onsager startet sin vitenskapelige karriere som student i kjemi ved NTH, og tok sin grad som sivilingeniør i fysikk der i 1925. Han fortsatte å forske både i kjemi og fysikk, og hans mange og nøyaktige resultater skyldtes ofte hans helt spesielle evner innen matematisk analyse. Dette gjorde at han før 1968 gjentatte ganger var innstilt til Nobelprisen både i kjemi og i fysikk.

Etter Lars Onsagers bortgang donerte familien hans nobeldiplom og æresbevisninger, vitenskapelige arbeider og noen av hans forskningsrelaterte eiendeler til NTH som hans alma mater. De var overbevist om at NTH ville være den institusjonen som best kunne ivareta hans ettermæle. For å leve opp til denne tilliten etablerte NTH i 1993 æresprofessoratet Lars Onsagers professorat og Lars Onsager-forelesningen. Professoratet og forelesingen med medaljen blir delt ut årlig av en internasjonal komité, Onsagerkomiteen. 

Lars Onsager-arkivet inneholder Onsagers samlede arbeidsnotater, bilder, illustrasjoner og forskningsresultater er i dag organisert som et eget arkiv ved NTNU Universitetsbiblioteket, og er åpent for alle som er interessert i Lars Onsagers arbeider.

Se også
-------

* Lars Onsagers professorat
* Lars Onsager-forelesningen
* Lars Onsager-arkivet

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  The Lars Onsager Archive

Eksterne lenker
---------------

* Lars Onsager forelesning og Lars Onsager Professoratet
Pingdingshan-prefekturet i Henan
**Pingdingshan** (kinesisk: 平顶山; pinyin: *Píngdǐngshān*) er stor kinesisk industriby og by på prefekturnivå i den sørlige del av provinsen Henan i det sentrale Kina. Befolkningen innen grensene anslås (2004) til 4,9 millioner.[]

Byen ligger i et stort kullområde. Den har direkte jernbaneforbindelse bl.a. til provinshovedstaden Zhengzhou.

Administrative enheter
----------------------

Pingdingshan består av fire bydistrikter, to byfylker og fire fylker:[]

* Bydistriktet Xinhua (新华区), 157 km², 360 000 innbyggere;
* Bydistriktet Weidong (卫东区), 103 km², 290 000 innbyggere;
* Bydistriktet Zhanhe (湛河区), 124 km², 220 000 innbyggere;
* Bydistriktet Shilong (石龙区), 35 km², 60 000 innbyggere;
* Byfylket Wugang (舞钢市), 640 km², 310 000 innbyggere;
* Byfylket Ruzhou (汝州市), 1.573 km², 960 000 innbyggere;
* Fylket Baofeng (宝丰县), 722 km², 480 000 innbyggere;
* Fylket Ye (叶县), 1 387 km², 820 000 innbyggere;
* Fylket Lushan (鲁山县), 2 406 km², 830 000 innbyggere;
* Fylket Jia (郏县), 727 km², 560 000 innbyggere.

Historie
--------

I perioden Vår- og høstannalenes tid (770 f.Kr. – 476 f.Kr.) bygde staten Chu en forsvarsmur mot nabostater som den lå i stadige feider med. Tidlig i den påfølgende De stridende staters tid ble muren utvidet, særlig for å beskytte seg bedre mot den mektige staten Qin slik at den også løp i nærheten av Pingdingshan.[]

Selve byen kalles gjerne *ørnebyen*, noe som skyldes at det her før lå et kongelig fylke ved navn *Ying*, som i kinesisk oldtid betød «ørn». Det moderne navnet Pingdingshan 

Byprefekturet Pingdingshan ble ikke opprettet før i 1957. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
M/77 feltstøvler
**Feltstøvel M/77** er en sko utviklet av Alfa Sko i 1976. Siden 1977 har skoen vært standard feltstøvel i Forsvaret.

Historie
--------

På begynnelsen av 60-tallet begynte Alfa Skofabrik arbeidet med å lage et utkast til en ny feltstøvel til Forsvaret i samarbeid med Aarenes lærfabrikker. I 1967 startet produksjonen av marsjstøvelen M/66 som dannet basisen for M/77.

M/77 støvelen endte opp med å være lettere enn den tidligere modellen, og med et høyere skaft som gav bedre støtte. I 2008 hadde det vært produsert over en million par med M/77 støvler.

I oktober 2023 ble det kjent at Forsvarsmateriell planlegger å fase ut M/77 fra høsten 2026.

Design
------

Støvelen er produsert i fullnarvet lær uten membran eller innerfòr og snøres med kroker og D-ringer. Sålen er kompatibel med Rottefellas NATO-skibinding.

En versjon av støvelen, Pilot M/77 F, er litt lavere enn standard M/77. Den har kun D-ringer til lissene som strammes med en låseanordning. Øverst på skaftet finnes en brett med borrelås for å gjemme lissene og låseanordningen inni.

Utmerkelser
-----------

I 2008 vant M/77 Norsk designråds Klassikerpris for god design.

Referanser
----------

1. ↑  «Salutt til gammel sliter / Design og arkitektur / Artikler / Pressenytt!». *pressenytt.no*. Besøkt 29. oktober 2023.
2. ↑  Sataøen, Henrik; Pettersen, Stephan (29. oktober 2023). «Vil ha nye feltstøvler – M/77 risikerer pensjon». *www.forsvaretsforum.no*. Besøkt 29. oktober 2023.
3. ↑  «Alfa M/77 - Klassikeren fra Forsvaret». *Norsk Uniform AS* **(norsk)**. Besøkt 29. oktober 2023.
4. ↑  «Pilot M/77 F Perform - Marsjstøvel - BLACK». *Alfa Sko AS - Norway*. Besøkt 30. oktober 2023.
5. ↑  «Vår historie». *Alfa Sko AS - Norway*. Besøkt 29. oktober 2023.
**Devil's Peak** er en del av det fjellrike bakteppet til Cape Town, Sør-Afrika. Når du ser på Table Mountain fra sentrum, eller når du ser mot byen over Table Bay, består silhuetten fra venstre mot høyre av Devil's Peak, den flate toppen av Table Mountain, toppen av Lion's Head og Signal Hill.

De sentrale distriktene i Cape Town ligger innenfor dette naturlige amfiteateret. Byen vokste ut av en bosetning grunnlagt på kysten under fjellene i 1652 av Jan van Riebeeck, for det nederlandske østindiske kompani. Noen av de første gårdene i Kapp ble etablert i skråningene av Devil's Peak, langs Liesbeek-elven.

Devil's Peak er 1000 meter høy, mindre enn Table Mountains 1087 meter, og det er en rekke turveier til toppen.

Referanser
----------

1. ↑  «Peninsula Shale Renosterveld. Cape Town Biodiversity Factsheets» (PDF). [*død lenke*]
2. ↑  Watkins, Karin (2003). *Adventure Walks and Scrambles in the Cape Peninsula*. s. 16. ISBN 1-919930-26-4.
3. ↑  «About 100 tahrs now on Table Mountain». *Pretoria News*. 28. februar 2003.
4. ↑  «'Humane' guns claim 95% of tahrs». *Cape Times*. 10. juli 2004.
**Godfrey Binaisa** (født 30. mai 1920, død 5. august 2010) var en ugandisk advokat som var justisminister i Uganda mellom 1962 og 1968 og president fra juni 1979 til mai 1981. 

Ved sin død i 2010 var han Ugandas eneste gjenlevende tidligere president. Binaisa var i utgangspunktet advokat. Han ble utdannet ved King's College Budo og Makerere College. Han fikk en lavere grad innen juss fra King's College i London i 1955. Han drev privat advokatpraksis i Kampala før han begynte som politiker, og senere ble president.

Binaisa var medlem av politiske partiene Uganda National Congress og United Congress Party på 1950-tallet. Han ble senere med i Uganda People's Congress, som i 1962 dannet det første regjeringen etter landets uavhengighet fra Storbritannia. Han ble utnevnt til justisminister i 1962, en posisjon der han tjenestegjorde frem til 1968.

I 1969 Binaisa gikk inn i privat juridisk praksis, og etter at diktatoren Idi Amin tok over makten i 1971, reiste han i eksil til USA, der han praktiserte som advokat Mount Vernon i New York. Mens han bodde i USA, ble han medlem av Uganda Freedom Union, en av flere anti-Amin grupper som var blitt dannet av ugandere i eksil.

Etter at Idi Amin var blitt styrtet i 1979, vendte Binaisa tilbake til Uganda. Etter Idi Amin, tjente Yusuf Lule som midlertidig president i 68 dager. 20. juni 1979 ble Binaisa utnevnt til president i Uganda av National Consultative Commission, som da var øverste styrende organ i Uganda National Liberation Front (UNLF), en koalisjon av tidligere ugandisk landsforviste som hadde hjulpet til med å fjerne Idi Amin.

Binaisa ble fjernet fra presidentembetet den 12. mai 1980 av den militære kommisjonen, et mektig organ i UNLF ledet av Paulo Muwanga og som hadde Yoweri Museveni (daværende leder av partiet Uganda Patriotic Movement) som nestleder. Landet ble ledet av Presidential Commission of Uganda som hadde blitt satt opp et par dager etter statskuppet av Binaisa.

Gjennom 1980-og 1990-tallet, bodde Binaisa i New York, der han arbeidet som advokat. Senere returnerte han til Uganda, der han levde et rolig liv som pensjonist. Binaisa giftet seg med Tomoko Yamamoto den 26. juli 2004. De hadde møttes gjennom internett. Ekteskapet tok slutt i juli 2005. Binaisa døde i søvne den 5. august 2010. Han var 90 år gammel og hadde hatt slag eller hjerteinfarkt tidligere dette året. Binaisa ble innvilget statsbegravelse av myndighetene i Uganda.

Referanser
----------

1. ↑   www.newvision.co.ug[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** GND
 |
**Grimstad Studentidrettslag** (GSI) er et studentidrettslag i Grimstad, drevet av og for studenter med tilknytning til Campus Grimstad ved Universitetet i Agder. Studentidrettslaget er medlem av Norges Studentidrettsforbund og driver med flere idrettsgrener, inkludert fotball, golf, håndball, innebandy, jujutsu, lacrosse, squash, svømming og futsal.

Idretter
--------

### Håndball

Klubben har et herrelag i håndball som spiller 2022/23-sesongen i 4. divisjon, mens kvinnelaget spiller i 5. divisjon.

### Lacrosse

Utdypende artikkel: GSI Grizzlies Lacrosse

Kvinnelaget i lacrosse, med tilnavnet «Cubs», har tatt to sølv og to bronsemedaljer under Norgesmesterskapet i lacrosse for kvinner, mens herrelaget spiller 2022/23-sesongen i 1. divisjon.

### Volleyball

Herrelaget i volleyball spiller 2022/23-sesongen i 2. divisjon.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Grimstad Studentidrettslag på Facebook Rediger på Wikidata

* Grimstad Studentidrettslag på Instagram Rediger på Wikidata
* GSI hos Studentsamskipnaden i Agder

| * v
* d
* r
2. divisjon volleyball for menn, Sydvest, 2022/23 |
| --- |
| Volleyball | 
* Austrått
* Finnøy
* Gjesdal
* GSI
* Haugesund
* Hinna
* Hinna 2
* KSI
* KSK
* Sandnes 2
* Straen
* Sveio
* Torvastad 2
* UiSI

 | Norges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
***Peloropus*** er en slekt av biller i familien snutebiller (Curculionidae).

Utseende
--------

Små (2 – 7 mm) snutebiller, kroppsformen varierer fra kort og bred til langstrakt. Undersiden er vanligvis mer hvelvet enn oversiden. Kroppen er mørk på grunnfarge, men har ofte et mønster av lyse skjell. **Hodet** er forholdsvis lite, med meget store fasettøyne som dekker det meste av oversiden. Snuten er temmelig lang og slank, i noen tilfeller lengre enn resten av kroppen. Den kan foldes inntil kroppen i en fure mellom framhoftene og holdes vanligvis nedover- eller bakoverbøyd. Antennene er knebøyde og sitter festet på snutens ytre halvdel. **Brystskjoldet** (pronotum) er smalere enn dekkvingene, med rundede sider, omtrent så bredt som langt. Hannene hos noen arter har et par fremoverrettede pigger på brystet som de bruker i kamp om hunnene. **Dekkvingene** har fine punktstriper, mangler vanligvis markerte "skuldre". **Beina** er vanligvis korte og kraftige, men hos noen hanner er de sterkt forlenget. Frambeina er ofte modifisert, enten kraftigere eller lengre enn de andre. Lårene er tykke, spindelformede, og har ofte en kraftig tann på undersiden.

Levevis
-------

For de fleste av de tropiske artene er lite kjent om biologien, men disse billene ser ut til å være tallrike i trekronesjiktet i tropisk regnskog. Man finner ofte billene på død ved og løvverk. Det er kjent at larvene kan utvikle seg i død ved, i bladstilker (på tropiske planter med store blader, blant annet slekten *Cecropia*), som bladminerere og i frø. Noen få arter er kjent som skadedgjørere, blant annet på bomull. Hos noen arter kjemper hannene om hunnene, de har da gjerne spesielle strukturer (spydlignende pigger, lange bein) som de bruker i denne kampen. Et uvanlig trekk er at de voksne billene av noen arter er svært kjappe og løper rundt på en måte som minner om enkelte fluer. Det vanlige hos snutebiller er at de voksne billene er ganske trege.

Utbredelse
----------

Gruppen er utbredt i Afrika.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **sandsnutebiller**, Conoderinae (= Zygopinae)
						* Stammen Peloropodini Hustache, 1932
							+ Slekten ***Peloropus*** Schönherr, 1836 - to arter
								- *Peloropus batatae* Marshall, 1929
								- *Peloropus ulula* Gyllenhal, 1835

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Erinayo Wilson Oryema** (født 1. januar 1917, død 17. februar 1977) ble minister for mineraler og vannressurser da Idi Amin tok makten i Uganda i 1971 og fra 1976 til sin død tjenestegjorde han som minister for landområder, boliger og fysisk planlegging

I februar 1977 ble Oryema sammen med den ugandiske erkebiskopen Janani Luwum og innenriksminister Charles Oboth Ofumbi drept av sikkerhetsstyrkene til president og diktator Idi Amin under påskudd av at de drev med høyforræderi og at de planla et statskupp mot presidenten. 

Den 17. februar 1977 annonserte Radio Uganda at de tre «landsforræderne» var blitt drept da bilen som skulle transportere dem til et avhør hadde kollidert med et annet kjøretøy. Ulykken skulle vissnok ha skjedd da ofrene hadde forsøkt å overmanne sjåføren i et forsøk på å unnslippe fangenskap. Da familienen til ofrene fikk igjen de døde kroppene så de kunne begraves hadde de flere kulehull i kroppen. Erkebiskopen hadde blitt skutt gjennom munnen en gang, og hadde minst tre kuler i brystet. Ministrene var også blitt skutt gjennom munnen, men hadde bare ett kulehull i bryste. Oryema hadde i tillegg et skuddsår gjennom det ene benet.

Etter at Idi Amins regime falt sammen sto flere vitner frem og fortalte at erkebiskopen og ministrene var blitt tatt med til en militærleir hvor de ble mobbet, slått og sparket mens de lå på bakken og til slutt hadde de blitt skutt flere ganger. Drapet på ministrene og erkebiskopen hadde dyptgripende virkninger i Uganda. Dødsfallene deres gjorde at mange ministre innså at ingen var trygge for Idi Amins styre, og i løpet av kort tid hadde flere av Idi Amins ministre flyktet til andre land for å unngå å bli drept. 

Erinayo Oryema var faren til den internasjonalt anerkjente ugandiske musikeren Geoffrey Oryema.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Torgersøy fyrstasjon** er et tidligere fyr i Oslofjorden nord på Torgersøya i Tønsberg kommune. Stasjonen ble opprettet i 1851. Fyret ble erstattet av en fyrlampe og en tåkeklokke som ble nedlagt i 1983. Klokketårnet er fredet som kulturminne.

Historikk
---------

Fyrstasjonen fotografert under krigen, med kamuflasjemalt oljeraffineri på Valløy i bakgrunnen. Foto: Arkivverket 
Torgersøy fyrstasjon ble opprettet som innseilingsfyr til Vallø saltverk på Valløy like nord for Torgersøya i 1851.

Det ble omgjort til fyrlampe i 1890 med hvitt lys og en rød sektor.

Det første fyret på Torgersøya besto av en fyrbygning i tre og hadde fastboende fyrvokter. Tuftene etter fyrbygningen er bevart.

Ved fyrlampen på Torgersøya ble det i 1910 bygd et klokkehus med tåkeklokke og klokketårn i sveitserstil. I tåke og snødrev slo klokka et slag hvert 15. sekund. Tåkeklokka ble automatisert i 1954 og nedlagt i 1983.

Klokketårnet på Torgersøya var i ferd med å forfalle, men ble satt i stand i 1992 etter flere års dugnadsarbeid fra foreningen Klokketårnets Venner. Både tårnet og området rundt ble fredet etter lov om kulturminner i 1997, og Klokketårnets Venner samarbeider med Riksantikvaren og Tønsberg kommune om vedlikeholdet.

Referanser
----------

1. ↑  Klokketårnet skal males[*død lenke*], *Tønsbergs Blad* 1. juli 2004

Eksterne lenker
---------------

* Oscar Albert Johnsen: *Sem og Slagen. En bygdebok*, 2. bind (kulturhistorie), Tønsberg, 1963
* Torgersøy fyrstasjon – Norsk fyrhistorisk forening
* Norsk fyrliste 2012[*død lenke*], Kystverket
* (no) «Torgersøy tåkeklokke». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

| * v
* d
* r
Fyr i Vestfold |
| --- |
|  | Bastøy fyr **·** Fulehuk fyr **·** Færder fyr **·** Hollenderbåen fyr **·** Mefjordbåen fyr **·** Stavernsodden fyr **·** Svenner fyr **·** Torgersøy fyr **·** Tvistein fyr | Norges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Riksantikvaren kulturminne
 |