recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***The Red Hot Chili Peppers*** er det amerikanske rockebandet Red Hot Chili Peppers' debutalbum. Albumet ble gitt ut 10. august 1984 og ble produsert av Gang of Four-gitarist Andy Gill. 

Da Red Hot Chili Peppers fikk platekontrakt med EMI måtte to av medlemmene, gitarist Hillel Slovak og trommeslager Jack Irons, slutte fordi de også var medlemmer i bandet What Is This?, som hadde skrevet kontrakt med MCA to uker tidligere. Red Hot Chili Peppers hyret studiogitarist Jack Sherman, mens Cliff Martinez fra Weirdos ble trommeslager.

Innspillingsprosessen var turbulent. Andy Gill og bandet var uenige på flere punkt. Blant annet ville Gill få bandet til å lyde mer «radiovennlig». *The Red Hot Chili Peppers* var misfornøyd med produksjonen også da albumet var ferdig og gitt ut, og det ble ikke bedre av at albumet ikke nådde opp på albumlista Billboard 200.

Bandet dro på turné for å promotere albumet, men medlemmene gikk ikke overens med Sherman. De tjente bare 500 dollar hver på turneen. Både *The Red Hot Chili Peppers* og EP-en *Squeezed* av What Is This? gikk dårlig, så Jack Sherman måtte forlate Red Hot Chili Peppers og Hillel Slovak kom tilbake for å bidra på *Freaky Styley*, Red Hot Chili Peppers' andre album.

I Anthony Kiedis' selvbiografi *Scar Tissue* sa han at han ble oppløst av å se at Gill hadde skrevet ordet «shit» på ei notatblokk ved siden av sangen «Police Helicopter», da dette var en av de første sangene de hadde skrevet. Kiedis' skrev: «It embodied the spirit of the band which was the kinetic, stabbing, angular, shocking assault force of sound and energy».

Sporliste
---------

Alle sanger er skrevet av Flea, Anthony Kiedis, Cliff Martinez og Jack Sherman, unntatt hvor annet er oppgitt.

1. «True Men Don't Kill Coyotes» – 3:40
2. «Baby Appeal» (Flea, Jack Irons, Kiedis, Hillel Slovak) – 3:40
3. «Buckle Down» – 3:24
4. «Get Up and Jump» (Flea, Irons, Kiedis, Slovak) – 2:53
5. «Why Don't You Love Me?» (Hank Williams) – 3:25
6. «Green Heaven» (Flea, Irons, Kiedis, Slovak) – 3:59
7. «Mommy, Where's Daddy?» – 3:31
8. «Out in L.A.» (Flea, Irons, Kiedis, Slovak) – 2:00
9. «Police Helicopter» (Flea, Irons, Kiedis, Slovak) – 1:16
10. «You Always Sing the Same» (listet som «You Always Sing» på nyere utgaver) (Flea, Irons, Kiedis, Slovak) – 0:19
11. «Grand Pappy du Plenty» (Flea, Andy Gill, Kiedis, Martinez, Sherman) – 4:14

Personell
---------

* Anthony Kiedis – vokal
* Jack Sherman – gitar
* Flea – bass
* Cliff Martinez – trommer

Referanser
----------

1. ↑  Kiedis, Sloman, 2004 p. 144–145
2. ↑  Kiedis, Sloman, 2004 p. 161

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Red Hot Chili Peppers* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *The Red Hot Chili Peppers* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *The Red Hot Chili Peppers* på AllMusic Rediger på Wikidata

  



|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
***The Red Girl*** er en amerikansk stum kort westernfilm fra 1908, regissert av D. W. Griffith.

Handling
--------

Kate Nelson, en gruve-arbeider, løper til det nærmeste hotellet med beskjeden om at hun endelig har truffet gull. Hun viser frem en pose med verdifulle gullkorn til en gruppe venner som beundrer hva hun har funnet. Etter å ha vært innom en takstmann for å anslå hvor mye gullet er verdt, legger hun seg inn på hotellet for natten for å sove. Men en meksikansk kvinne som nettopp har mistet alle pengene sine, blir desperat. Men hun får med seg Kates gull, og legger med en gang planer for å få tak i alt gullet hennes.

Kate legger gullet under puten hennes før hun sovner. Plutselig sees ansiktet til den meksikanske kvinnen rett utenfor vinduet, og hun har små problemer med å tvinge opp vinduet. Inntrengningen hennes vekker Kate, som avfyrer ​​revolveren sin. Men tyven klarer å unnslippe, og etterlater. Inntrengeren mistet imidlertid sin mantilje, og Kate oppdager derfor identiteten til den ansvarlige. Jakten på gull-tyven blir snart satt i gang, men ikke uten problemer.

Medvirkende
-----------

* Florence Lawrence som den røde jenten
* Charles Inslee som den røde jentens mann
* Linda Arvidson som kvinne i den andre baren
* Clara T. Bracy
* George Gebhardt som indianer / mann i den første baren / mann i den andre baren
* D. W. Griffith som mann på stien
* Arthur V. Johnson
* Anthony O'Sullivan
* Mack Sennett som mann i den første baren / mann i den andre baren
* Harry Solter som en bartender
* Marion Sunshine

Referanser
----------

1. ↑  «The Red Girl». *Silent Era* **(engelsk)**. Besøkt 24. april 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Red Girl* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Red Girl* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Red Girl* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Ottadekke** er et veidekke som fungerer som en mellomting mellom grusdekke og asfaltdekke. Dekketypen består av et underlag av stein og grus med et tynt lag av bindemiddel (olje) oppå. Det er billigere å legge enn asfaltdekke, og krever mindre vedlikehold enn veidekke av grus. Dekketypen ble utviklet i Norge fra 1963 til 1965. I tillegg til i Norge, ble ottadekke raskt tatt i bruk i andre land, blant annet Island, Sverige, Chile, Bangladesh, Australia, samt flere land i Afrika. I Norge ble det lagt over 12 000 km ottadekke fram til midten av 1980-årene, tilsvarende rundt 20 % av alle veiene med fast dekke. Siden da har imidlertid stadig flere veier fått asfaltdekke, og ottadekke i mindre grad blitt brukt i Norge. Men i 2016 ble det lagt Ottadekke ved Søsterkirkene i Gran på Hadeland. Da måtte man hente utstyr og mannskap fra Sverige ettersom man ikke lenger hadde utstyr og kompetanse til å legge oljegrus i Norge. 

Ottadekke brukes særlig på veier med mindre trafikk. Det er noe mindre komfortabelt å kjøre på enn asfaltdekke, men tåler noe telehiv, hvilket er en fordel under norske forhold. Etter at dekket er lagt, vil det ligge løs grus på toppen i 3–4 uker. Mye av grusen kjøres ned i dekket, og den overflødige grusen kostes så bort. Løsgrusen kan medføre en viss støvplage.

Navnet ottadekke kommer av at dekketypen først ble utprøvd på riksvei 15 i Ottadalen.

Kilder
------

* Statens vegvesen: Otta-dekket (21. mars 2006)
* Statens vegvesen: A Guide to the Use of Otta Seals[*død lenke*]
* Statens vegvesen: Utviklingen av vegdekker i Norge[*død lenke*]
* Statens vegvesen: Om forskjellige dekketyper[*død lenke*] (28. oktober 2004)
* Vegen og Vi: Globetrotter'n (nr. 8/2004, 6. mai 2004, s. 24)
* Renessanse for Ottadekket. Artikkel i Våre veger 29. juli 2016
**Tore Nordseth** (født 14. februar 1966 i Trondheim) er en norsk politiker (Ap).

Sitt politiske arbeid begynte han i AUF, der han tilhørte kretsen rundt Trond Giske. Nordseth var leder i Trondheim AUF 1990–1991, fylkessekretær for LO og AUF i Nord- og Sør-Trøndelag 1990–1992, medlem av Trondheim bystyre 1992–1995 og leder i Trondheim Arbeiderparti 1998–2000.

Nordseth var ansatt som fylkessekretær i Sør-Trøndelag Arbeiderparti 1992–1997 og daglig leder i Arbeidernes Økonomiske Fellesorganisasjon i Trondheim 1997–2006. I 2006 ble han igjen fylkessekretær i Sør-Trøndelag Arbeiderparti (senere fylkessekretær i Trøndelag Arbeiderparti).

Han var vararepresentant til Stortinget fra Sør-Trøndelag 1997–2005, og møtte fast for statsråd Trond Giske 2000–2001. Nordseth var medlem av Stortingets forsvarskomité.

Han gikk Trondheim katedralskole. Han har studert informatikk, bedriftsøkonomi og sosialøkonomi.

Tore Nordseth giftet seg i 2002 med Arbeiderparti-politiker Rita Ottervik.

Referanser
----------

1. 1 2  Ellingsen, Lajla og Rise, Mari K. By (22. august 2002). «Giske-kretsens mareritt». *Adresseavisen*: 4. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
2. ↑  Solberg, Audun og Svorte, Kristin (20. mai 2000). «Broilerfabrikken AUF». *VG*. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
3. 1 2 3 4  «Nordseth, Tore (1966-)». Stortinget. Besøkt 10. januar 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Tore Nordseth hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Tore Nordseth hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Tore Namstad** (født 27. desember 1964 i Trondheim) er en norsk kokk, restauratør og kokebokforfatter.

Namstad er oppvokst i Moelv og startet sin karriere ved Hornsjø Høyfjellshotell som femtenåring. Han gikk deretter kokkeskole på Lillehammer i 1980, og hadde læretid på Royal Garden Hotel, Trondheim. Verneplikten utførte han på Kongskipet Norge som kokk. Han var senere souschef på Bryggen Restaurant i Trondheim, og har arbeidet som kjøkkensjef på La Brochette i Trondheim.

Han flyttet til Oslo, der han har vært souschef på restaurant Kastanjen, Chef de Partie ved restaurant Bagatelle, kjøkkensjef på Palace Grill, restauratør/medeier av Bollywood Dancing, Madserud Gård, Kafe Oslo i Litteraturhuset i Oslo og Kafé Løve i Det norske teatret. Han driver også KjellToresMat med Kjell Arne Johnsæter og Tore Belgum. I oktober 2015 åpnet han restauranten Stock i hjertet av Barcode i Bjørvika.

I tillegg har Tore Namstad skrevet kokebøker, vært matstylist i en rekke reklamefilmer og magasiner, samt holdt kokke- og vinkurs for profesjonelle og amatører. Han innehar også en rekke styreverv innen restaurantbransje og næringsliv.

Premier
-------

* 1991: : Bronse i Norgesmesterskapet i kokkekunst (på dette tidpunktet arbeidet han på restaurant Kastanjen i Oslo)

Kokebøker
---------

* *The hairy bikers´ kokebok* (NRK aktivum, 2007). Med BBC,  Si King, Dave Myers, John Stroud og Vikram Jayanti. ISBN 9788281782198
* *Menn som koker* (Papp forlag, 2006). Med Hans Petter Uleberg og Kjell Arne Johnsæter. ISBN 9788292747049
* *Kok uten bok* (Pantagruel, 2001). Med Jon Ruud. ISBN 9788279001225
* *Himmelsk fra havet: skalldyr, skjell, fisk* (Aschehoug, 1998). Med Yngve Ekern. ISBN 9788203222702

Referanser
----------

1. ↑  HOvda, Kristine (26. oktober 2015). «Håper at finansbransjen skal kjenne seg hjemme». Dagens Næringsliv. Besøkt 2. oktober 2016.

Eksterne lenker
---------------

* KjellToresMat Arkivert 15. november 2019 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Tore Pang** er artistnavnet til **Tore Arholm Tobiassen** (født 22. august 1984), en rapper fra Stavanger som også er medlem av gruppa Kriminell Kunst. Tobiassen har i tillegg bidratt til andre mixtapes, laget musikk til dokumentaren «Tilstand: Ustabil» og spilt konserter over hele landet. Tore Arholm Tobiassen er daglig leder for Xplosif Hiphop Festival.

Tobiassen begynte som rapper i den engelskspråklige gruppen Underdogs i 2004, men startet kort tid etter gruppen Kids for Kriminell Kunst (som senere ble forkortet til Kriminell Kunst) sammen med Gisle bin Larsen, Wayne Jenzky og DJ DonDecks, hvor alle tekster skulle være på Stavangerdialekt. Underdogs ble oppløst og Tobiassen flyttet sammen med Kriminell Kunst-medlem DJ DonDecks og rapperen Shameer, hvor de bygget det som etterhvert ble Manisk Lyd Studio. Her laget de blant annet Kriminell Kunst sin første mixtape «Kriminell Mixtape» og Skurke Spretts EP «Sprett, drøgs & Rock ’n’ Roll». Manisk Lyd jobbet med blant annet Afeeliated, Lave Giraffer, Spinkel og Mikki. 

I dag er Pang driver av plateselskapet STVG Kartell.

Diskografi
----------

**Tore Pang**

* 2006 : *Du chenne stilen*
* 2007 : *Fuck Tore Pang*
* 2014 : Gademix 2
* 2014 : Gademix 3
* 2017 : Gademix
* 2017 : 1000 Tusenlapper (Med Izabell) (Singel)

**Kriminell Kunst**

* 2005 : *Kriminell Mixtape*
* 2010 : *Kjøter EP*
* 2013 : *Fyssta Sjevå*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tore Pang på Discogs Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI **·** Discogs
 |
**Ottar Espeland** (født 9. april 1913 i Stavanger, død 10. september 1996 i Oslo) var en norsk bildehogger. 

Han debuterte som 19-åring på Statens Høstutstilling og tre år senere vant han annenpremie i konkurransen om hovedstadens Holberg-monument.

Ottar Espeland var en helstøpt naturalist, som uanfektet av skiftende «-ismer» holdt fast ved denne uttrykksformen i hele sin 63 års skapende virksomhet.[] Hans siste arbeid, portrett­bysten av Elisabeth Knutsen, ble avduket i Rådhus-parken i Haugesund året før han døde.

Arbeider signert Ottar Espeland finnes mange steder i Norge: På Håkonsvern i Bergen skuer hans «Haakon VII» ut over Vågen og i statsrådsalen på Slottet står portrett bysten av «Olav V», utført i frihugget marmor. I hjembyen Stavanger har Ottar Espeland laget monumental­skulpturer av kjente borgere som hermetikk­gründeren Christian Bjelland og stor­rederne far og sønn Sigvald Bergesen. I en av byens gågater står hans «Gutt og ponni», som er blankpolert av ivrige små ryttere.

Han var strekt opptatt av yrker som nå er borte. Det resulterte i «Plankebær`n» i Fredrikstad og tre rallar­skulpturer;  på Vinstra i Gudbrandsdalen, i Uvdal nord i Numedal og èn ved NVEs hovedkvarter i Oslo. Hans talent for karakteranalyse spenner fra den vare, følsomt forfinete tolkningen av komponisten Fartein Valen, som møter publikum i Oslo Konserthus til den kompromissløst myndige general Otto Ruge på Akershus Festning.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Ottar\_Espeland[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Ottar\_Espeland, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID 1994b9ee-740f-4bb4-b8ef-6dc36c763273, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Omtale i *Norsk biografisk leksikon*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
En **arbeidstime** er mengden arbeid som utføres av en gjennomsnittlig arbeider i løpet av en time. Enheten brukes for å estimere den totale mengden av uavbrutt arbeid som kreves for å utføre en oppgave. For eksempel kan de kreve 80 arbeidstimer å skrive en akademisk artikkel, mens forberedelser til en familiefest kan kreve 10 arbeidstimer.

Arbeidstimer utelukker vanligvis pauser som kreves av arbeidet, som for eksempel hvile, spising og annet. De teller bare rent arbeid. Ledere legger derfor sammen antatt antall arbeidstimer med nødvendige pauser for å anslå hvor lang tid en oppgave faktisk vil ta å fullføre. For eksempel kan en høyskoleoppgave være anslått å kreve 20 arbeidstimer for gjennomføring, og vil da nesten helt sikkert ikke bli gjort på 20 påfølgende timer. Fremgangen vil bli avbrutt av arbeid med andre fag, måltider, søvn og andre menneskelige nødvendigheter.

Deling av arbeidstimer
----------------------

Arbeidstimer kan brukes for å estimere virkningen av personalendringer på hvor mye tid som kreves for en oppgave ved at man deler antall arbeidstimer på antall tilgjengelige arbeidstakere. I teorien skal for eksempel en oppgave som tar 20 arbeidstimer å fullføre kunne utføres av et team på 2 personer med 10 timers arbeid, mens et team på 5 personer skal kunne fullføre oppgaven på 4 timer. I virkeligheten griper dog andre faktorer inn for å komplisere denne modellen.

Lignende enheter
----------------

**Dagsverk** er et begrep som beskriver hvor mye arbeid en gjennomsnittlig arbeider utfører i løpet av en dag, målt i antall timer, og kan for eksempel være 7.5 timer.

**Årsverk** er et begrep som beskriver hvor mye arbeid en gjennomsnittlig arbeider utfører i løpet av et år, og oppgis vanligvis som et visst antall timer per år. Antall timer varierer sterkt i henhold til kulturelle normer og økonomi. I OECD-land i 2007 ble det faktiske gjennomsnittlige timetallet per person per år rapportert til å variere fra minimum 1389 timer i Nederland til maksimalt 2316 timer i Sør-Korea.

Se også
-------

* Frank Gilbreth
* Arbeidsmarkedsøkonomi
* Produktivitet
* Vitenskapelig arbeidsdeling
* OVerskuddsverdi
* Frederick Winslow Taylor

Referanser
----------

1. ↑  «Definition from the Merriam-Webster Online Dictionary». Arkivert fra originalen 3. november 2007. Besøkt 13. april 2010.
2. ↑  «Person-hour definition - Dictionary». MSN. Arkivert fra originalen 1. november 2009.
3. ↑  *OECD Employment Outlook 2009, Tackling The Jobs Crisis* (PDF). Secretary-General of the Organisation for Economic Co-operation and Development. s. 269. ISBN 978-92-64-06791-2. Arkivert fra originalen (PDF) 20. desember 2016. Besøkt 22. september 2009. «Swivel.com also publishes the Official data up to 2005 in spreadsheet format.»
**Arbeidssyklus** eller **Pulsbredde** (*en. Duty Cycle*) er innen telekommunikasjon og elektronikk en definisjon på hvor stor del av periodetiden som er aktiv.

Arbeidssyklusen D er definert som forholdet mellom pulsens varighet ({\displaystyle \tau }) og tidsrommet (T) til en rektangulær bølgeform
* I et periodisk (gjentagende) fenomen med forholdet mellom varigheten av fenomenet i en gitt tidsperiode av perioden.

arbeidssyklusen {\displaystyle D={\frac {\tau }{T}}\ }
hvor

*D* er den såkalte arbeidssyklusen;
{\displaystyle \tau } er varigheten av funksjonen hvor den er ulik null;
{\displaystyle \mathrm {T} } er varigheten av hele perioden.
I et ideelt pulstog (rektangulære pulser), vil arbeidssyklusen være pulsvarigheten delt på pulsperioden. For et pulstog hvor pulsvarigheten er 1 μs og pulsperioden er 4 μs vil arbeidssyklusen være 0,25. Arbeidssyklusen til en firkantpuls er på 0,5 eller 50 %.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Lochmann original**, eller **Original Musikwerke Paul Lochmann G.m.b.H** ble anlagt av Oscar Paul Lochmann i 1898 i spilledåsesenteret Leipzig. Lochmann var også gründer av, og en av oppfinnerne til, det første firma for platespilledåer, Symphonion, i 1886. Han var ansett å lage instrumenter av god kvalitet. Mye ressurser ble lagt på akustisk design av spilledåsene med tynn klangbunn, stol og lydpinne som på en fiolin. Det ble brukt moderne elektrifiserte verktøy og maskiner. Kvantitativt lå «Lochman Original» dog langt etter så vel firmaene Symphonion som Polyphon fra samme by. Lochmann skal ha være den siste aktive produsenten i Tyskland, helt frem til 1. verdenskrig.. Firmaet var aktivt til 1926, De siste årene skal kun andre mekaniske instrumenter ha blitt produsert og solgt..

Det er over ti kjente modeller av platespilleåser, samt noen modeller for ulike orkestrion (større musikkautomater tilkoblet med ulike instrumenter: orgel, piano, trommer etc) De er navngitte etter antall toner som spilledåsen inneholder (=antall tenner på stålkammen), fra «20» til «172» (samt «200»-«500» for orchestrioner) og diameterne på platene varierer fra 13 cm til 62 cm (orchestrioner 74 cm og oppover).

På Norsk Teknisk Museum finnes flere platespilledåser og en større musikkautomat  av firma Lochmann Original.

Referanser
----------

1. ↑  McElhone 2012:14
2. ↑  Ord-Hume 1995:221
3. ↑  McElhone 2012:45
4. ↑  McElhone 2012:127
5. ↑

Litteratur
----------

* Q. David Bowers: *Encyclopedia of Automatic Musical Instruments. Including a Dictionary of Automatic Musical Instrument Terms*. Vestal Press, Vestal NY 1972, ISBN 0-911572-08-2.
* Kevin A. McElhone: *The Disc Musical Box. A Compendium of Information about Disc Musikal Boxes and Related Instruments.* [The Musical Box Society of Great Britain] 2012, ISBN 978-0-9557869-4-5
* Arthur W. J. G. Ord-Hume: *Musical Box. A history and collector’s guide. Geroge Allen & Unwin*. London 1980 ISBN0-04-789007-x

Eksterne lenker
---------------

* Grassi Museum/Universitetet i Leipzig. Produsenter av selvspillende musikkinstrumenter i Leipzig 1876-1930. Original Lochmann Arkivert 1. oktober 2016 hos Wayback Machine.
* Lochmanns platespilledåser med mere på norske museer
**Arbejderpartiet Kommunisterne** (APK) er et dansk kommunistisk parti. Partiet, som ble grunnlagt i 2000, hadde bakgrunn i *Foreningen Oktober* som i sin tur ble opprettet etter at DKP/MLs mangeårige formann Klaus Riis, hans kone Dorthe Grenaa og krigsveteranen Frede Klitgård ble ekskludert fra partiet for fraksjonsvirksomhet i 1997. Med seg fikk de partiavdelingen i Odense samt deler av partiets apparat i København.

Politisk er partiet en videreføring av den politikken DKP/ML sto for på 1980-tallet. Sentralt i det ideologiske fundamentet står støtten til Josef Stalin og Enver Hoxha, og partiet bruker mye tid på å kritisere den politiske nyorienteringen DKP/ML foretok etter Ramiz Alias fall i Albania i 1992. Blant partiets viktigste kampsaker er kampen mot EU og kampen mot rasisme og nazisme. Partiet gir ut 14-dagersbladet *Kommunistisk Politik* og tidsskriftet *Orientering*, som kommer med mer ujevne mellomrom. Det har også en hyppig oppdatert nettavis, samt bokhandler i Odende, København og Århus. Partiets ungdomsorganisasjon er Danmarks Kommunistiske Ungdomsforbund som er ledet av Cathrine Pedersen. Partiet er også aktivt i *Den Internasjonale Konferansen av Marxist-Leninistiske Partier og Organisasjoner*. APK har også stilt til valg flere ganger, dog med svært begrenset suksess.

Partiformann er Dorthe Grenaa.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (da) DKUs hjemmeside
* (da) Kommunistisk Politik Netavisen

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Werther-effekt** (også **selvmordssmitte** eller **klusterselvmord**) er et fenomen som oppstår når en, oftest kjent, persons selvmord medfører at andre begår selvmord, ofte på lignende måte. Fenomenet kan oppstå for eksempel på en skole, eller i samfunnet generelt.

Det påstås[*av hvem?*] at mange begikk selvmord etter at Kurt Cobain, sanger i rockgruppen Nirvana, tok livet sitt i april 1994. Et annet tilfelle av det som kan kalles for Werther-effekten er Yukiko Okada, som var en kjent popartist fra 1980-tallet. Hennes selvmord i 1986 ble fremstilt i media på uaktsomt vis, noe som antas å ha ført til et sprang i selvmordsstatistikken i perioden etter hennes dødsfall. 

Werther-effekten spiller på imitasjon av suicidal adferd, som ved når et selvmord blir publisert eller beskrevet i fiksjoner. Termen *Werther-effekt* har sin opprinnelse i romanfiguren Werther, som er hovedperson i Goethes roman *Den unge Werthers lidelser* fra 1774. Denne romanen er et av de tidligste kjente assosiasjoner mellom media og selvmord. Ikke lenge etter utgivelsen i 1774 begynte folk å etterlikne figuren Werther i romanen ved å kle seg i blå jakke og gule bukser som han gjorde i boka. Ifølge historien tar Werther sitt eget liv med en pistol etter at han blir avvist av kvinnen han var forelsket i. Også dette ble en trend folk fremstilte i virkeligheten ved å ta livet sitt på samme vis. Det var nettopp av denne grunnen boken ble forbudt i flere deler av Europa. Denne hendelsen brakte dermed fram uttrykket «Werther-effekten», som er benevnelsen for imitasjonsselvmord. Begrepet ble satt i gang av Phillips gjennom hans studier i 1974 .

Werther-effekten forutsier ikke bare en kommende økning av selvmord, men også måten flertallet av selvmordsofrene i etterkant vil begå selvmord på. Dette kommer av at selvmordet som ble publisert får stor oppmerksomhet, som videre fører til at folk imiterer metoden som ble utført. Det kan hende folk som så opp på personen som døde ser på selvmordet som romantisk eller glamorøs handling, som får dem til å tro at det å ende sitt eget liv på samme måte vil bringe noe positivt ut av det.

Referanser
----------

1. ↑  Werther's Syndrome: Copycat Self-Immolation in Israel with a Call for Responsible Media Response
2. ↑  «Mass media influence on suicide. The Werther effect». Arkivert fra originalen 17. mars 2013. Besøkt 2. mai 2013.

Eksterne lenker
---------------

* *Attitudes Toward Suicide in Peers Affected by a Point Cluster of Suicides as Adolescents*
* *Imitation and Suicide: A Reexamination of the Werther Effect*
**Loch Tay** (skotsk-gælisk *Loch Tatha*) er innsjø i det skotske høylandet i distriktet Perthshire.

Det er en lang og smal innsjø (loch) som rundt 23 km lang og er på sitt meste 2,5 km bred og følger linjene i dalen fra sørvest til nordøst. Innsjøen er den sjette største innsjø i Skottland i areal. Den er over 150 meter dyp på det dypeste. 

Fjellet Ben Lawers på dens nordlige kant på 1214 meter er det tiende største fjellet på De britiske øyer og den høyeste toppen i en gruppe av syv munroer.

Killin er forstavnen på innsjøen og ved Kenmore flyter den ut i elven Tay som er hovedbosetningen ved innsjøen i våre dager. Den minste bosetningen er ved Acharn, Ardeonaig og Ardtalnaig som er lokalisert på sørsiden av innsjøen mens Fearnan og Lawers er på nordsiden. Innsjøen får vann fra elvene Dochart og Lochay i forstavnen foruten flere mindre elver.

I oldtiden og jernaldertiden levde mennesker på hus bygd opp som kunstige øyer kalt crannóg. Disse var lette å forsvare, men kan like gjerne være grunnet fiske. Mer enn 20 slik trehus har blitt identifisert ved innsjøen. Et eksempel har nå blitt rekonstruert på sørsiden av Loch Tay ved et eget senter, Scottish Crannog Centre.

Loch Tay er et populært sted for å fiske laks.

Innsjøen og flere av dens omgivelser nevnes i den tradisjonelle skotske sangen *Loch Tay Boat Song*, skotsk-gælisk *Iorram Loch Tatha*.

Loch Tay-jernbanestasjon lå ved jernbanen Killin Railway, men er i dag stengt.

Billedgalleri
-------------

* Stemning ved Loch TayStemning ved Loch Tay
* Crannóg ved Loch TayCrannóg ved Loch Tay
* Loch Tay, utsyn over KenmoreLoch Tay, utsyn over Kenmore
* Loch TayLoch Tay
* Solnedgang ved Loch TaySolnedgang ved Loch Tay

Eksterne lenker
---------------

* (en) Loch Tay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Loch Tay – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* The Scottish Crannog Centre
* En del fakta om Loch Tay og innsjøens historie

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
**Chey Chettha II** (født 1573, død 1627) var en konge av Kambodsja som regjerte fra sitt sete i Udong, ca 40 km nordvest for dagens Phnom Penh, 1618 til 1628. Han var sønn av kong Barom Reachea IV (R. 1603-1618). Han er kjent for å ha flyttet den kongelige hovedstaden fra Srei Sonthor til Udong, og for sitt samarbeid med den vietnamesiske Nguyen-klanen mot siameserne. Dette samarbeidet førte til den vietnamesiske annekteringen av Mekongdeltaet, inkludert byen Prey Nokor, forløperen til dagens Ho Chi Minh-byen.

For å stå imot de siamesiske styrkene, som hadde herjet den forrige hovedstaden, Lovek i regjeringstiden til faren, kontaktet Chey Chettha Nguyen-klanen for å be om hjelp. Den resulterende alliansen ble sementert da Chey Chettha giftet seg med prinsesse Nguyen Thi Ngoc Van, datter av Lord Nguyen Phuc Nguyen, i 1618. Til gjengjeld innvilget kongen vietnamesisk rett til å etablere bosettinger i Prey Nokor-regionen, på folkemunne kalt Sai Gon.

I 1623 tillot Chey Chettha vietnamesiserne å sette opp en tollstasjon på Prey Nokor for å kreve inn skatter. Denne bosetningen ble starten på en større vietnamesisk ekspansjon utover grensene som ble fastsatt av Le Thanh Tong i 1471. Den økende bølgen av vietnamesiske nybyggere som fulgte, overveldet Chey Chetthas rike, svekket som det var på grunn av krig med siameserne, og sakte overtok vietnameserne kontrollen over Mekongdeltaet. 

Det nederlandske ostindiske kompani etablerte bånd med Kambodsja i 1620, i Chey Chetthas regjeringstid, og i 1623 etablerte de en utpost i Kampong Luong, en elvehavn nær Udong.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Barom Reachea IV** | **Kambodsjas konge**(1618–1627) | Etterfølger:**Udayaraja** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Olaf Knudsen** også kalt **Wergelandsønnen** (født 1835 på Eidsvoll, død 12. juli 1921 på Svensrød, Nøtterøy) var en norsk lærer, hagebruker og foregangsmann for skolehagebevegelsen i Norge.

Knudsen var sønn av Henrik Wergeland og Gunhild Mathea Larsdatter Knudsen (1805–1883). Gunhild var tjenestejente hos Henriks far, Nicolai Wergeland, som var sogneprest i Eidsvoll prestegjeld. Sommeren og høsten 1834 var Henrik vikarierende sogneprest for faren og gjorde da tjenestejenta gravid. Wergeland lyktes i å få bonden Knud Jensen til å ta på seg farskapet til Olaf Knudsen – mot god betaling.

Siden Wergeland og kona Amalie Sofie var barnløse, tok de i 1842 den sju år gamle Olaf Knudsen til seg. Wergeland døde allerede i 1845, og den ti år gamle Olaf Knudsen blei da satt bort til en kirkesanger på (sannsynligvis) Romerike. 14 år gammel blei han huslærer, og fra 1852 til desember 1854 gikk han på lærerseminaret i Asker.

I 1856, 21 år gammel, begynte Olaf Knudsen som enslig lærer på den nyåpna Torød skole der han etterhvert blei rektor. Han var ved skolen til 1910, i 55 år til sammen.

I 1870 ektet Knudsen Anne Karine Grinder (1846–1876) fra Nes i Akershus. De fikk barna Ragnvald Arnold Knudsen (1872–1950), Dagny Andrea Knudsen (1874) og Thora Gunhilde Knudsen (1875).

Hagebruket på Svensrød
Knudsen var svært opptatt av hagestell, en interesse han sannsynligvis fikk fra den usedvanlig botanisk kunnskapsrike Wergeland.

I 1870 kjøpte Knudsen gården Svensrød på Nøtterøy og utvikla den til en eventyrlig hage som han etterhvert solgte både frukt og grønt fra. Han brukte hagen aktivt i skoleundervisningen og ble en pionér innen den norske skolehagebevegelsen.

Kilder
------

* Johannes Smith: «Livet skal ha talende gjerninger til ord», *Njotarøy* 9. april 2018, original fra *Norsk Havetidende* nr. 9, 1909.
* Bente Dyrhaug: «Dit første Græs er mig mere verd end en Smaragd», *Njotarøy* 28. august 2016. Minibiografi.

Litteratur
----------

* Yngvar Ustvedt: *Henrik Wergeland, en biografi*, Gyldendal 1994, ISBN 82-05-21975-3

Eksterne lenker
---------------

* Wergeland 2008: Olaf Knudsen – Wergelands sønn
* Minibiografi om Olaf Knudsen med fotografi[*død lenke*]
**Olaf Ingebretsen** (født 10. november 1929, død 1. januar 2017) var en norsk lokomotivfører, fagforeningsmann og lokalhistoriker. Ved Norsk Lokomotivmannsforbunds 100-årsjubileum i 1993 skrev Ingebretsen forbundets historie.

Ingebretsen begynte med lokomotivtjeneste i 1960, etter å ha arbeidet ved jernbanen siden 16-årsalderen. Han arbeidet som lokomotivfører til han i 1992 gikk av med pensjon. Han var faglig aktiv, og hadde verv både som foreningsformann og forbundsstyrerepresentant i NLF.

Han vokste opp på Vennesla og var aktiv i Vennesla histrorielag. Der utarbeidet han blant annet en analyse av Thranitterbevegelsens oppslutning på hjemplassen.

Bibliografi
-----------

* *Først i sporet gjennom 100 år. Norsk lokomotivmannsforbund 1893-1993*, Notabene Forlag, Oslo 1993

Referanser
----------

1. ↑  «Olaf Ingebretsen til minne», vestagdermuseet.no 6. januar 2017
2. ↑  Øystein Aslaksen: «Olaf Ingebretsen», omtale side 200 i boka *Først i sporet gjennom 100 år. Norsk lokomotivmannsforbund 1893-1993*, Notabene Forlag, Oslo 1993

Eksterne lenker
---------------

* Ingebretsens presentasjon av Norsk Lokomotivmannsforbunds historie på NLFs nettsider
***Chez toi*** var en norsk humorserie på seks episoder som gikk på NRK-TV i 1996 med Terje Strømdahl i hovedrollen som den forrykte franske kokken Jean-Claude LaBas.

Handling
--------

Den noe forvirrede og vimsete franske kokken Jean-Claude la Bas jobber på en restaurant på Grünerløkka. Jean-Claude snakker "ytenlandsknorsk" og sørger stadig vekk for klovnerier og forviklinger.

Hovedroller
-----------

* Terje Strømdahl .... Jean-Claude LaBas
* Ingar Helge Gimle .... Resturanteieren
* Anitra Terese Eriksen .... Gunhild Plassen
* Bjarte Hjelmeland .... Samuel Smith
* Sverre Bentzen .... Wilfred Enger
* Helén Vikstvedt .... Frøydis Hansen
* Eindride Eidsvold .... Svein Charles Svigersen

Om serien
---------

Rollefiguren Jean-Claude LaBas ble først introdusert gjennom underholdningsprogrammet *Rett hjem* med Ivar Dyrhaug som programleder. I dette programmet hadde Terje Strømdahl faste sketsje-innslag som den franske kokken Jean-Claude og falt i god smak hos TV-seerne. NRK bestemte seg derfor for å gi Jean-Claude-figuren sin egen TV-serie.

*Chez toi* hadde premiere på NRK den 6. januar 1996 og ble sendt på lørdagskveldene. Manuset var skrevet av Morten Thomte og Terje Strømdahl, og Morten Thomte hadde også regien på serien.

Serien består av seks episoder:

| Nummer | Navn | Første gang sendt |
| --- | --- | --- |
| 1 | «Den som kommer først til møllen har rent mel i posen» | 6. januar 1996 |
| 2 | «Fred er ei det beste» | 13. januar 1996 |
| 3 | «Der det er hjerterom» | 20. januar 1996 |
| 4 | «En flygende mare» | 27. januar 1996 |
| 5 | «Hvorfor være stor når man er lykkelig som liten?» | 3. februar 1996 |
| 6 | «Allo, Allo!» | 10. februar 1996 |
|

Mottagelse
----------

Etter første episode fikk serien en blandet mottagelse av kritikerne. Dagbladets anmelder var ganske positiv og beskrev serien som «godt over de fleste tidligere NRK-forsøk i genren», mens VGs anmelder var langt mer lunken og skrev «Det blir litt spesielt og ikke minst kjedelig når bare én av syv hovedpersoner (...) er i nærheten av å være morsom».

Seermessig ble *Chez toi* en stor flopp. Den første episoden hadde svært gode seertall på 1 151 000, men tallene sank raskt for hver episode. Femte episode hadde 525 000 seere – mer enn en halvering siden første episode.

Referanser
----------

1. ↑  Jan Espen Berntsen (28. juli 1995). «Jean Claude i boks». *VG*. Besøkt 30. mai 2010.
2. ↑  Ellen Margrethe Sand (8. januar 1996). «"Jean-Claude" dagen derpå». *VG*. Besøkt 30. mai 2010.
3. ↑  Lasse Gimnes (30. januar 1996). «Helmaks for TV 2». *VG*. Besøkt 30. mai 2010.
4. ↑  «600 000 seere skrudde av Jean Claude». *VG*: 44-45. 6. februar 1996.

Eksterne lenker
---------------

* Hele serien i NRK Nett-TV
Denne artikkelen handler om det generelle kjemiske begrepet salt. Salt kan også referere til vanlig koksalt.
Saltkrystall (Halitt)
Saltkrystall (Halitt)
Et **salt** er i tørr form en kjemisk forbindelse bestående av krystalliserte ioner. Ordene salt og **ioneforbindelse** brukes ofte synonymt, for å beskrive en kjemisk forbindelse hvor atomene har dannet ioner og er knyttet til hverandre ved ionebinding. Salter dannes typisk i kjemiske reaksjoner mellom

* en base og en syre, for eksempel 2NaOH + H2SO4 → Na2SO4 + 2H2O (natriumsulfat og vann).
* et metall og en syre, for eksempel Mg + H2SO4 → MgSO4 + H2 (magnesiumsulfat og hydrogen).
* et syredannende oksid og et basedannende oksid, for eksempel CO2 + CaO → CaCO3 (kalsiumkarbonat).

Det vanlige bordsaltet/koksaltet, som i dagligtale omtales som *salt*, er natriumklorid, NaCl, og dannes for eksempel ved å blande saltsyre og natriumhydroksid: HCl + NaOH → NaCl + H2O.

Saltenes viktigste egenskaper er:

* De danner (salt)krystaller med regelmessig geometrisk form.
* De har høyt smeltepunkt, og koker ikke uten å først ødelegges.
* De er harde og sprø.
* Mange løses lett i vann (fordi vannets polare molekyler trekker ionene fra hverandre), men ikke i organiske løsemidler.
* De leder elektrisk strøm i smeltet form og oppløst i vann (i disse tilfellene er ionene frie til å bevege seg), men ikke i ren, fast form (da ionene er for fast bundet til plassene sine).

Salter navngis etter de ionene de består av. Kationet nevnes først, deretter anionet, for eksempel *natrium-klorid*. For å beskrive saltets minste enhet bruker vi ordet *formelenhet*, og formelenheten er i dette tilfellet ett natriumion og ett kloridion.

Se også
-------

* Elektrolyse

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Olaf Kjelsberg** (født 21. juni 1857 i Lødingen, død 29. april 1927 i Winterthur) var en norsk ingeniør og ski-pioner.

Kjelsberg var født i Lødingen, der faren Hans Kjelsberg var lensmann. Olaf Kjelsberg tok ingeniørutdannelse i Dresden, og kom til Sveits i 1881, der han fikk jobb på Europas største lokomotivfabrikk, Schweizerische Lokomotiv- und Maschinenfabrik (SLM) i Winterthur. Han ble overingeniør i 1897 og direktør i 1907.

I 1891 besteg han fjellet Bachtel (1115 moh) på ski. Sammen med sveitserne Christoph Iselin, Eduard Naef og Alexander von Steiger besteg han vinteren 1893 Pragelpasset (1548 moh) mellom Glarus og Schwyz. Kjelsberg, Iselin og Steiger gikk på ski, mens Naef brukte truger. I sveitsisk målestok er ikke dette passet spesielt høyt, men de viste med bestigningen hvordan skiene var overlegne trugene, særlig i nedoverbakkene. Dannelsen av den første skiklubben i Sveits, Glarus Ski Club, i desember 1893, var blant annet inspirert av denne ekspedisjonen.

Olaf Kjelsberg og landsmannen Krefting var de første som viste fram skihopping i Sveits.

Kjelsberg døde i Sveits i 1927.

Referanser
----------

1. ↑   Sveitsisk historisk leksikon, HDS ID 046055[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Roland Huntford: Two Planks and a Passion: The Dramatic History of Skiing (2009), s.204

Kilder
------

* Tim Ashburner: *The history of ski jumping*. Quiller Press, Wykey, Shrewsbury 2003. ISBN 1-904057-15-2, s. 33
* Stadt Winterthur: Villa Kjelsberg, Pflanzschulstrasse 42
* Die Alpen: Wie der SAC Ski fahren lernte[*død lenke*] (nr. 12/2008, s. 31)
* E. John B. Allen: *The culture and sport of skiing - From antiquity to World War II*. University of Massachusetts Press 2007. ISBN 978-1-55849-601-9, s. 98 (forhåndsvist på Google Books)
* Erik Berntsens slektssider: Olaf Kjelsberg
* *Olaf Kjelsberg.* Schweizerische Bauzeitung (nr. 23/1924, s. 272–273)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** HDS
 |
**Somatiidae** er en liten familie av fluer som er beslektet med rotfluene. Bare sju arter er kjent, alle fra den Neotropiske region (Sør- og Mellom-Amerika). Den kjente utbredelsen strekker seg fra Bolivia i sør til Guatemala i nord. Ingenting er kjent om biologien til denne gruppen.

Utseende
--------

Små (3,5 – 5 mm), gule og svarte fluer. Mangler kraftige børster. **Hodet** er ganske lite, med en bred panne. Den fremre delen av brystet (pronotum) stikker ut som en tydelig "hals". Den midtre delen av pannen danner et skinnende, trekantet felt som skyter fremover som en hylle over antennefestet. Antennene er tre-leddete, det tredje leddet er avlangt og hårete, med en fjærgrenet antennebørste (*arista*). **Brystet** (thorax) er gulaktig med mørke lengdestriper på ryggen. Scutellum (den bakerste ryggplaten) er stort og oppsvulmet. Bakbeina er langt skilt fra bakkroppen ved en stor plate (postcoxal bro). **Vingene** er smale, glassklare med en mørk fremkant. **Bakkroppen** er kort, rund og peker nedover. **Larvene** er ukjente.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen tovinger, **Diptera**
	+ fluer, **Brachycera**
		- høyere fluer, **Cyclorrhapha**
			* Gruppen **Schizophora**
				+ Overfamilien Diopsoidea
					- Familien **Somatiidae**
						* Slekten ***Somatia***
							+ ***Somatia aestiva*** (Fabricius) – den vanligste arten
							+ ***Somatia australis*** Steyskal, 1958 – Brasil
							+ ***Somatia carrerai*** Papavero, 1964 – Brasil
							+ ***Somatia lanei*** Papavero, 1964 – Brasil
							+ ***Somatia papaveroi*** Steyskal, 1968 – Venezuela og Peru
							+ ***Somatia schildi*** Steyskal, 1968 – Costa Rica
							+ ***Somatia sophiston*** Steyskal, 1958 – Guatemala, Panama og Venezuela

Kilder
------

* Somatiidae i Tree of Life.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Somatiidae* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Somatiidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Somatiidae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Somatiidae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Cascata delle Marmore** (*Marmorfallene*) er en kunstig foss som romerne lagde i Italia. Den har et totalt fall på 165 meter, som den høyeste menneskelagde fossen i verden. Fossen har tre fall, der det øverste er det høyeste på 83 meter. 

Fossen ligger 7,7 km fra Terni, i regionen Umbria.

Fossen er en del av elva Velino etter at elva har forlatt innsjøen Piediluco nær Marmore. Den stuper ned i dalen til elva Nera og vannstrømmen ble skrudd av og på etter et fast skjema. Synet av vannet som stuper utenfor kanten er en turistattraksjon.

Historie
--------

Velino renner igjennom et høyland som ligger rundt byen Rieti. I antikken skapte elva et våtmarksområde som førte til sykdom i området (antakelig malaria). For å bli kvitt dette problemet i Rieti gav den romerske konsulen Manlius Curius Dentatus i 271 f.Kr. ordre om å omdirigere vannet over klippene ved Marmore og ned i elva Nera nedenfor. Løsningen førte imidlertid til et problem siden Nera i våte perioder flommet over og truet byen Terni. Dette medførte en konflikt mellom de to byene som til slutt kom opp i Senatet i år 54 f.Kr. uten at de kom fram til noen løsning. 

Mangel på vedlikehold av kanalen førte til at vannføringen i kanalen minket og til slutt dukket våtmarksområdet opp igjen. I 1422 ga Pave Gregor XII derfor ordre om å bygge en ny kanal for å gjenopprette vannstrømmen. I 1545 ga Pave Paul III ordre om å bygge nok en ny kanal. Planen var å utvide den forrige kanalen for å regulere vannføringen. 50 år senere, i 1598, sto kanalen ferdig. Igjen førte dette til flom i Neradalen nedanfor. I 1787 ga Pave Pius VI ordre om å at det skulle gjøres arbeid på sprangene nedenfor fossen, og slik fikk fallene utseendet de har i dag. Dette løste også de verste flomproblemene.

Fossen i dag
------------

Størsteparten av tida brukes vannet over fossen til produksjon av vannkraft, så vannføringa i fossen er som regel veldig lav. Piedilucosjøen over fossen ble brukt som reservat for vannkraftverket Galleto som ble bygd i 1929. For å tilfredsstille turistene ble vannet «skrudd på» til visse tider på døgnet. Normalt skjer dette fra mellom kl. 12 og 13 til mellom kl. 16 og 17, med utvidede åpningstider om sommeren.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Cascata delle Marmore – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Cascata delle Marmore – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Informasjon på engelsk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
***Salsa*** er et norsk talk-show om sex og samliv som ble sendt på TVNorge i 2001. Programmet ble ledet av skuespiller Kim Kolstad. Med seg hadde han lege Kjell-Olav Svendsen som fagekspert og Tina B. Christensen som utegående reporter. *Salsa* hadde et mer underholdningspreg enn de mer tradisjonelle informasjons-baserte samlivsprogrammene som til da hadde blitt sendt på TV. Programskaperne kalte det selv for et «erotisk TV-show».

Programmets hadde de mellom 18 og 35 år som målgruppe. Det ble sendt på tirsdager og var basert på en svensk serie kalt *Fråga Olle*.

Programmet hadde besøk av en rekke kjente personer, blant annet Frithjof Wilborn, Lisa Stokke, Tommy Steine, Elisa Røtterud, Kaia Huuse, Tom A. Haug, Nils Ole Oftebro, Hans Petter Buraas og Susan Badrkhan.

Mottagelse
----------

Programmet ble dårlig mottatt av kritikerne. Dagbladets anmelder kalte det «Flatt og banalt», Aftenpostens anmelder mente han verken ble klokere eller særlig underholdt mens VGs anmelder kalte det pinlig og spekulativt og gikk hard ut mot både konseptet og programlederen.

Premieren ble sett av 318 000.

Referanser
----------

1. 1 2 3  VG - TVNorge barberer grensene (8.3.2001)
2. ↑  VG - Alt for TVNorge (11.2.2001)
3. 1 2  Dagbladet - Flatt og banalt (14.3.2001) «I sin forhånds-PR kjørte TVNorge «Salsa» i den spekulative grøfta, med første program kjørte de rett i banalitetens grunne grøft.»
4. ↑  Aftenposten Aften - Lunken Salsa (14.3.2001, s.31)
5. ↑  VG - SEX FOR SEXENS SKYLD (14.03.2001)
6. ↑  Kampanje - I gjennomsnitt fikk 318 000 seere med seg sesongpremieren på Salsa (14.3.2001) «Likevel mistet programmets andre del, fra 21.00 til 21.30, over 150 000 seere. Første del ble fulgt av 408 000 seere, mens del to bare hadde med seg 252 000.»
**Gunnar Knudsen** (født 1920, død 2009) var en norsk krigsseiler under andre verdenskrig.

Ved krigsutbruddet var Knudsen mannskap på MS «Skaraas». Senere seilte han med «Nortind», DS «Akabahra», «Knoll» og «Skarv». Knudsen var mannskap på DS «Akabahra» da den ble senket i et flyangrep 7. januar 1943. Tjenesten på «Skarv» inkluderte tjeneste på Omaha Beach på D-dagen der alle de 100 soldatene som ble landsatt fra «Skarv» falt.

Etter krigen var Knudsen aktiv som tidsvitne i Aktive Fredsreiser.

Utmerkelser
-----------

For sitt virke som tidsvitne og «uttrettelige [sic] arbeid blant barn og unge for å forebygge menneskeforakt og nynazisme» ble Knudsen tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull.

For krigsinnsatsen ble Knudsen tildelt Krigsmedaljen, Haakon VIIs Frihetsmedalje og Deltagermedaljen.

Ved 60-årsmarkeringen av landgangen i Normandie ble Knudsen tildelt den franske Æreslegionen av president Chirac.

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Utmerkelser

|  |
| --- |
| Kongens fortjenstmedalje i gull |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Krigsmedaljen | Haakon VIIs frihetsmedalje | Deltagermedaljen | Æreslegionen |

 |

Referanser
----------

1. 1 2 3  Odd Schjølberg: «Gunnar Knudsen - Overlevde infernoet på D-dagen» Arkivert 28. august 2016 hos Wayback Machine. *aktive-fredsreiser.no*, besøkt 17. juli 2013.
2. ↑  Odd Schjølberg: «Gratulerer Gunnar Knudsen», *aktive-fredsreiser.no*, 18. mai 2007, besøkt 17. juli 2013.
3. ↑  «Sjøens menn har fått sitt monument i Normandie», *vg.no*, 7. juni 2004, besøkt 17. juli 2013.
4. ↑  «Gunnar Knudsen hedret i Normandie», *aktive-fredsreiser.no*, besøkt 17. juli 2013.

Litteratur
----------

* Oddvar Schjølberg.: *Fra krigsseiler til Aktiv Fredsreiser* (2009) ISBN 9788292627105

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Krigsseilerregisteret
 |
**Gunnar Jess** (født på Moi i Rogaland 20. april 1951, død 22. januar 2006) var en norsk musiker og komponist. Han var utdannet som kantor ved Norges musikkhøgskole, og var aktiv som pianist, arrangør og produsent i visemiljøet på 70- og 80-tallet.

Jess deltok på en rekke plateinnspillinger og jobbet med blant andre Hege Tunaal, Lars Klevstrand og Åse Klevland. Han var i en periode (1979–1984) repetitør og musikalsk veileder ved Statens teaterhøgskole, og var teatermusiker ved Sogn og Fjordane teater og for flere ad hoc-prosjekt tidlig på 80-tallet. Han var også med å opprette frigruppen Tema Teater i 1999. Jess var også kulturjournalist i Akershus Arbeiderblad.

På 90-tallet var Jess kantor i Førde Kirke, Holsen Kirke, Haukedalen Kirke og senere Hoff Kirke på Østre Toten (1992–2001). Fra 2001 og frem til sin død var han forbundssekretær for MFO (Musikernes fellesorganisasjon) og la ned et stort arbeid for å bedre arbeidsforholdene til norske organister og kantorer. Gunnar Jess var også redaktør for «Norsk Kirkemusikk».

Verk
----

* Kantate: Vandringen, kilden og kristi brev (1997)
* Musikal: Kong Vinter (1999)
* Musikal: Snødronningen (1995)
* Messe: I håp til Gud (2000)
* Sanger med tekster av William Blake (1997)

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  MFO i sorg:Gunnar Jess er død Arkivert 2. april 2015 hos Wayback Machine. musikerorg.no 26.01.2006
2. ↑  Tema Teater Arkivert 2. april 2015 hos Wayback Machine. kulturnett.oppland.org

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |