recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Anne Lise Ryel** (født 7. juni 1958 i Tromsø) er generalsekretær i Kreftforeningen. Hun ble ansatt i stillingen i 2002.

Av utdanning er Ryel cand. jur. fra Universitetet i Oslo i 1987. I perioden 1984–1985 var hun vitenskapelig assistent ved juridisk fakultet, deretter førstekonsulent ved Det kriminalitetsforebyggende råd i perioden 1986–1987. Deretter var hun advokatfullmektig frem til hun i 1992 ble konsernadvokat i Statnett SF. Hun fikk advokatbevilling i 1990.

I 1994 ble Ryel i statsråd utnevnt som likestillingsombud, en jobb hun hadde frem til 2000 da hun ble statssekretær i Justisdepartementet. Før Ryel ble generalsekretær i Kreftforeningen i 2002, jobbet hun ett år som divisjonsdirektør i Sosial- og Helsedirektoratet, nå kalt Helsedirektoratet.

Styreverv
---------

Ryel har hatt og har også en rekke helserelaterte styreverv, blant annet i Nasjonalt råd for tobakksforebygging, Nordic Cancer Union og Center for Advanced Study ved Vitenskapsakademiet. Videre har hun vært medlem av råd for Senter for pasientmedvirkning og sykepleieforskning på Rikshospitalet og WHO Cancer Technical Group. Hun har også vært medlem av hovedstyret og sentralstyret i HSH, nestleder i Oslo Arbeiderparti og medlem av Oslo Arbeiderpartis representantskap. I tillegg har hun vært medlem av styret for Universitetet i Bergen.

Referanser
----------

1. ↑  Anne Lise Ryel (oktober 2013). «Curriculum vitae, Anne Lise Ryel» (PDF). Kreftforeningen. Arkivert fra originalen (pdf) 23. januar 2017. Besøkt 23. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Anne Lise Ryel hos Stortinget Rediger på Wikidata
* (en) Anne Lise Ryel på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Likestillings- og diskrimineringsombud i Norge |
| --- |
| Likestillingsombud (1978–2005) | 
* Eva Kolstad
* Sigrun Hoel (fung.)
* Ingse Stabel
* Anne Lise Ryel
* Kristin Mile

 |
| Likestillings- og diskrimineringsombud (2006–) | 
* Beate Gangås (2006–2010)
* Sunniva Ørstavik (2010–2016)
* Hanne Bjurstrøm (2016–2022)
* Bjørn Erik Thon (2022–)

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** Stortinget **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Erez Tal** (hebraisk: ארז טל, født 27. juli 1961 i Tel Aviv i Israel) er en israelsk skuespiller og tv-programleder. Han startet sin programlederkarriere på israelsk forsvarsradio og gikk siden til den israelske tv-kanalen Kanal 2. Han var en av fire programledere som ledet Eurovision Song Contest fra Tel Aviv i mai 2019.

Bakgrunn
--------

Erez Ben-Tulila (senere *Erez Tal*) ble født i Israel. Faren immigrerte fra Algerie, mens moren er israelsk-født. 

Tals første jobb som programleder kom med radioprogrammet *Ma Yesh?* (norsk oversettelse: *Hva skjer?*). Programmet ble sendt på militær-radiokanalen Galatz, som tilhører Israels forsvar. Her startet han et samarbeid med Avri Gilad, og de to ble senere programledere for tv-showet *Ha'olam Ha'erev* (*Verden i kveld*) i begynnelsen av 1990-årene. Programmet ble sendt på den nystartede kommersielle tv-kanalen Kanal 2. Dette var Israels første kommersielle tv-kanale etter at statskringkasteren IBA og Kanal 1 hadde hatt monopol til da. Senere ble Tal programleder og produsent for den israelske versjonen av *Lykkehjulet*, *The Vault* og *The Brain*.

I 2008 var han programleder for israelske *Big Brother*, på hebraisk kalt *HaAh HaGadol*.

Tal deltar også i flere underholdnings- og satireprogrammer: *Bare i Israel*, som han skapte, og *Night Club*. Han har introdusert flere lokale komikere for et større publikum, blant andre Assi Azar som senere var med-programleder for israelske *Big Brother*, og Guri Alfi som siden har deltatt i en rekke humorprogrammer på israelsk fjernsyn.

Tal var den israelske kommentatoren for Eurovision Song Contest 2018, landets første Eurovision-kommentator siden 1995. 25. januar 2019 kunngjorde Israels offentlige kringkastingsselskap at Tal blir programleder for Eurovision Song Contest 2019 i Tel Aviv sammen med Bar Refaeli, Lucy Ayoub og Assi Azar. Tal og Refaeli blir hovedverter, mens Azar og Ayoub skal være verter i artistenes oppholdsrom, green room.

Referanser
----------

1. ↑  «Erez Tal». *IMDb*. Besøkt 21. desember 2018.
2. ↑  «Keshet Condemns Big Brother Contestant's Group Sex Claim». *Haaretz* **(engelsk)**. 26. november 2008.
3. ↑  «Israeli show makes light of conflict». *BBC News Online*. 2. august 2002. Besøkt 9. august 2010.
4. ↑  Zwart, Josianne. «Bar Refaeli, Erez Tal, Assi Azar & Lucy Ayoub to host Eurovision 2019!». *eurovision.tv*. Besøkt 25. januar 2019.
5. ↑  «Meet the Eurovision 2019 hosts: Bar Refaeli, Erez Tal, Assi Azar and Lucy Ayoub». *wiwibloggs.com*. 25. januar 2019. Besøkt 26. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Erez Tal på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Erez Tal hos The Movie Database Rediger på Wikidata

| Utmerkelser og prestasjoner |
| --- |
|
| Forgjenger :**Portugals flagg PortugalSílvia Alberto, Daniela Ruah, Catarina Furtado og Filomena Cautela**

 | **Programleder for Eurovision Song Contest(med Bar Refaeli, Assi Azar og Lucy Ayoub)**2019 | Etterfølger :**Nederlands flagg NederlandChantal Janzen, Edsilia Rombley, Jan Smit og Nikkie de Jager** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF
 |
**Håkon Randgaard Mikalsen** (født 11. september 1991 fra Hamar) er en norsk utdanningspolitiker. Han er også tidligere leder av 
Norsk studentorganisasjon. Mikalsen var leder under klimaopprøret i 2019.

Mikalsen studerte historie ved Universitetet i Bergen, hvor han var med å stifte Venstrealliansen UiB og etablere 1. mai-feiringen *Rød på Landmark* sammen med blant annet Andreas Sjalg Unneland. Han har vært leder av Studentparlamentet ved Universitetet i Bergen to perioder fra 2016-2018 og sentralstyremedlem for Norsk studentorganisasjon fra 2017. Han har også vært leder for Studentersamfunnet i Bergen.

Mikalsen ble i 2018 slått til ridder av Pinnsvinordenen, som er Studentersamfunnet i Bergens høyeste utmerkelse.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 12. mai 2019. Besøkt 30. september 2019.
3. ↑  «Events: Program:». *Bergen Kunsthall*. Besøkt 8. september 2020.
4. ↑
5. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 12. juni 2018. Besøkt 11. juni 2018.
**Alvhild Hedstein** (født Gjerpe 28. september 1966 på Eidsvoll i Akershus) er en norsk offentlig tjenestekvinne og politiker (V). 

Hun er oppvokst i Bærum. Hun har studiekompetanse fra Kristelig Gymnasium fra 1985, ex.phil. og matematikk fra Universitetet i Oslo fra 1987, forkurs fra Hvam landbruksskole fra 1988 og utdannelse som cand.agric. i naturforvaltning og ressursøkonomi fra Norges landbrukshøyskole fra 1993. Hedstein var førstekonsulent i Miljøverndepartementet 1993–1996, overingeniør i Statens forurensningstilsyn 1996–1997, rådgiver i Stiftelsen GRIP Senter 1997–1999, nasjonal fagleder i Bellona 1999–2001, administrerende direktør i Stiftelsen Miljømerking 2004–2013, ekspedisjonssjef i Fiskeri- og kystdepartementet og Samferdselsdepartementet for Kyst- og miljøavdelingen 2013–2015 og administrerende direktør i Norsk institutt for bioøkonomi 2015–2016, der hun fusjonerte tre institutt, men gikk etter uenighet med styret om faglige og økonomiske disponeringer.

Hedstein var politisk rådgiver for statsråd Lars Sponheim i Landbruksdepartementet 2001–2004. Hun har også vært nestleder i Oslo Venstre og varamedlem til partiets sentralstyre i flere perioder. Hun var nevnt som kandidat til ny partileder etter Sponheim i 2009. Hedstein var vararepresentant til Stortinget fra Oslo 2005–2013, og møtte i kortere perioder for Odd Einar Dørum og Trine Skei Grande.

Hun er gift med Ola Hedstein, administrerende direktør i Norsk Landbrukssamvirke, og bosatt i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑  Rud, Lars Roar (3. september 2009). «Alvhild vil på tinget». *Østkantavisa*. Arkivert fra originalen 8. mars 2014. Besøkt 3. mars 2014.
2. ↑  «Norsk institutt for bioøkonomi (NIBIO) opprettes 1. juli 2015». Landbruks- og matdepartementet. 6. juni 2015.
3. ↑  «Administrerende direktør i NIBIO, Alvhild Hedstein, fratrer sin stilling med umiddelbar virkning». NIBIO. 1. juni 2015. Arkivert fra originalen 4. juni 2016. Besøkt 3. juni 2016.
4. ↑  «Disse kan ta over Venstre». nettavisen.no. 15. september 2009. Besøkt 3. mars 2014.
5. ↑  Storvik, Kaia (27. april 2009). «Sponheim sitter på oppsigelse». *Dagsavisen*: 10–11.
6. ↑  Strømmen, Karl R. (27. april 2009). «Flere lederkandidater». *Dagens Næringsliv*: 14.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alvhild Hedstein – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Alvhild Hedstein hos Stortinget Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Amathea** er en norsk stiftelse som har som formål å forebygge uplanlagt svangerskap og planlagt abort. Stiftelsen tilbyr også prevensjonsveiledning.

Amathea har kontorer i Bergen, Oslo, Trondheim og Tromsø og tilbyr også tjenester via chat, telefon og videomøter.

Amathea er offentlig finansiert over statsbudsjettet, og i 2021 ble evalueringen av tilskuddordningen ferdigstilt av SINTEF.

Daglig leder er (per februar 2023) Andrea Skaarer Kreutz.

Historie
--------

Den opprinnelige organisasjonen ble etablert i 1978, og stiftelsen ble opprettet i 1984 under navnet «Alternativ til abort». I 2003 tok stiftelsen navnet Amathea, i forbindelse med starten på et omfattende endrings- og utviklingsarbeid i organisasjonen. Stiftelsen skulle ikke lenger bygge på sitt opprinnelige formål og verdisyn, og har fra den gang vært politisk og religiøs uavhengig organisasjon.

I november 2014 ble Amathea fusjonert med SUSS-telefonen. Stiftelsen har siden da hatt en chat-tjeneste med fokus på seksuell helse og rettigheter knyttet til seksualitet og seksuell helse.

Amathea har jobbet for å bygge kunnskap i samfunnet innen temaene abort og usikkerhet i svangerskapet i mange år med mål for å forbedre helsetjenestene og sikre et likeverdig og tilgjengelig helsetilbud.

I statsbudsjettet som ble fremlagt av den norske regjeringen høsten 2022 ble støtten til Amathea kuttet med 6,2 millioner kroner. Kuttet medførte at stiftelsen måtte kutte i antall ansatte og avvikle seks avdelingskontorer i løpet av 2023.

Referanser
----------

1. ↑  «Prevensjon». Stiftelsen Amathea. Besøkt 8. februar 2023.
2. ↑  «Evaluering av tilskuddsordningen Stiftelsen Amathea». *SINTEF* **(norsk)**. Besøkt 8. februar 2023.
3. ↑  Liv Kjersti Skjeggestad Thoresen (2013). «Masteroppgave: «Så full av nyanser og mangfold som livet selv» Legepraksis i møte med lovverket En studie av informasjons- og veiledningsplikten i abortloven» (PDF). Diakonhjemmet Høgskole. Besøkt 8. februar 2023.
4. 1 2  «Vedtekter». Stiftelsen Amathea. Besøkt 8. februar 2023.
5. ↑  Elise Rønnevig Andersen (12. oktober 2022). «Regjeringen vil kutte i abort-tilbud: − Måtte grine meg til hjelp». *VG*. Besøkt 31. januar 2023.
6. ↑  Ingri Bergo; Synne Eggum Myrvang (30. januar 2023). «Aborttilbud må legge ned seks av ti kontorer i Norge». *VG*. Besøkt 31. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Amathea på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Amathea på Instagram Rediger på Wikidata

* (no) Amathea på LinkedIn Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Jøssåsen Landsby** er et bo- og arbeidsfellesskap for psykisk utviklingshemmede voksne og medarbeidere med familier som ligger i Mostadmark i Malvik kommune. Jøssåsen Landsby er en del av Camphillbevegelsen. Landsbyideen, som ligger til grunn for alt det som gjøres på Jøssåsen, baserer seg på Karl König og Rudolf Steiners verk – antroposofien.

Landsbyen
---------

I Landsbyen bor det rundt 50 mennesker fordelt på fem familiehus. I hvert "hussamfunn" bor det fra 3-5 beboere, sammen med praktikant, og medarbeidere, eventuelt deres familie. Denne boformen sørger for at alle blir godt kjent med hverandres væremåte, og er en viktig del av landsbylivet. Sentrum for oppmerksomheten skifter til stadighet, og alle får bidra alt etter hvilken muligheter som er tilstede. Samspillet med lokalsamfunnet er også svært viktig og positivt.

Kunst og kultur er et viktig aspekt i landsbylivet, og her foregår skuespill, dans, musikk, sang, maling eller modellering. Landsbyene gjestes jevnlig av musikere og andre kunstnere. Det legges forøvrig vekt på aktiviteter hvor alle kan være med. Feiringen av årets høytider er kulturelle og sosiale høydepunkter, og hele landsbyen setter opp et skuespill til jul eller sankthans. Det sees lite på fjernsyn, men kino finnes.

Utdannelse innen Helsepedagogikk og Sosialterapi
------------------------------------------------

Det er mulig å gjennomføre et studium ved Landsbyseminaret mens man arbeider i en av Camphill-landsbyene. Det første året er et introduksjonsår der de grunnleggende ideene for landsbylivet studeres. Etter dette kan man fortsette med Grunnkurs i Helsepedagogikk og Sosialterapi, som er en treårig norsk grunnutdannelse.

Eksterne lenker
---------------

* Jøssåsen Landsby
* YouTube film fra Jøssåsen Landsby laget av elever på Rotvoll Steinerskole
* Landsbyliv forteller om livet i Landsbyene[*død lenke*]

| * v
* d
* r
**Camphillbevegelsens** landsbyer i Norge |
| --- |
| 
* Vidaråsen
* Solborg
* Hogganvik
* Jøssåsen
* Vallersund
* Kristoffertunet

 |
Drammensrittet over bybrua  Foto: Bordevik 
**Drammensrittet** arrangeres årlig av Drammen Cykleklubb og er en del av Drammen Sykkelfestival.

Runden går på sørsiden av byen mot Konnerud og marka i området ved Mjøndalshytta og Hagatjern. Løypa ligger godt innenfor de krav som stilles til NC MTB Maraton og krav som stilles til en løype som er seedingsritt for Birkebeinerrittet.

Totalt er løypa ca. 62 kilometer og traseen er tilpasset de fleste ferdighetsnivåer.

Det foreløpig siste rittet ble arrangert i 2011. I 2012 og 2013 hadde ikke klubben ressurser til å arrangere rittet, men det jobbes for comeback i 2014.

Grunnforhold
------------

Fordeling mht grunnforhold er følgende: 

* Sti – primært jordbunn, lite røtter, stein og lett terreng – 21 kilometer.
* Asfalt – 15 kilometer.
* Skogsvei (jordbunn/grus) – 11 kilometer.
* Grusvei – 12 kilometer.
* Fast gangvei – 6 kilometer.

Eksterne lenker
---------------

* Drammen Cykleklubb
* Drammensrittet 2010
* Drammensrittet 2010 (løypeprofil)[*død lenke*]
* Reaksjoner fra deltakerne[*død lenke*]
**Fagerborgrevyen** var en av Norges eldste skolerevyer, med sin første premiere i 1922.[]

Fagerborgrevyen ble drevet av elevene ved Fagerborg videregående skole. 

I 2014 ble Fagerborg videregående skole lagt ned og bygningen gjort om til grunnskole. En ny videregående skole ble opprettet i de gamle lokalene til Sogn videregående skole. Denne fikk navnet Blindern videregående skole, og revyen fikk navnet Fagerbergrevyen etter de to gamle skolene Fagerborg og Berg i 2015 og 2016, senere ble navnet Blindernrevyen vedtatt.

Tidligere revyer
----------------

* **2016**: *Logg På* (4) (som Fagerbergrevyen)
* **2015**: *Saklig* (6) (som Fagerbergrevyen)
* **2014**: *2015* (4)
* **2013**: *Siste akt* (4)
* **2012**: *For enhver pris* (4)
* **2011**: *Terningkast* 6 (4)
* **2010**: *Cyberspace* (6)
* **2009**: *Fantasia* (6)
* **2008**: *Xperimentet* (5)
* **2007**: *Inferno* (4)
* **2006**: *Technicolor* (6)
* **2005**: *Showbiz* (4)
* **2004**: *Never mind, lizm* (4)
* **2003**: *Absolutt Norsk (Yngrebølgen)* (5)
* **2002**: *Kommers* (5)
* **2001**: *Dommer'n er homo* (4)
* **2000**: *Alle vant* (5)
* **1984**: *Norge i grått, grått og grått*

Aftenpostens karakterer i parentes.

Eksterne lenker
---------------

* Nettsted for Fagerborgrevyen
**Sotrabrua** er en hengebro som forbinder øyen Litlesotra og fastlandet i Vestland og er en del av riksvei 555. Broens lengde er 1236 meter, og den var den lengste broen i landet da den ble bygget. Broen har en fri innseglingshøyde på 50 meter og hovedspenn på 468 meter, og ble åpnet for trafikk 11. desember 1971 kl. 0600. I mai 1972 ble broen høytidelig åpnet av kong Olav V. Totalkostnaden for broen var ca. 40 millioner kroner (1971-kroner). 

Sotrabrua erstattet ferjesambandet Alvøen–Brattholmen

Broens historie
---------------

Allerede i 1950-årene var det interesse for å få bro-forbindelse mellom Sotra og fastlandet. Derfor ble en interkommunal «bronemnd» stiftet 16. oktober 1965. Av de ca. 40 millioner kronene broen kostet, ble ca. 23,5 millioner dekket av bompenger, og innkrevingen av bompenger ble avsluttet i slutten av 1983.

Broen ble bygget for å gi bedre ruteforbindelse til Bergen fra Fjell og Sund. Broen skulle også gi kortere og mindre stressende reisetid for pendlere i øykommunene. I 2005 var trafikken over broen kommet opp i ca. 25 000 biler pr. døgn, og den store trafikken gjør at det ofte danner seg køer.

Ny bro
------

Planleggingen av en ny veiforbindelse mellom Bergen og Sotra er startet. Det anbefalte alternativet til Statens vegvesen er en ny firefeltsbro på sørsiden av dagens bro. Kostnaden, inkludert tilhørende veisystemer, er anslått til 17 milliarder kroner i 2020.
Traseen til den nye broen vil være i konflikt med dagens høyspenttrase. Statens vegvesen har derfor lyst ut et oppdrag med å forberede legging av høyspentkabler i fagverket på den gamle broen. I 2023 startet arbeidet med byggingen av den nye broen og tilhørende motorvei. Arbeidet forventes å være ferdig 1. juli 2027.

Trafikkutvikling
----------------

Årsdøgntrafikken i overbruen siden 2010.

| År | ÅDT | Bemerkning |
| --- | --- | --- |
| 2010 | 25 552 |  |
| 2011 | 26 241 |  |
| 2012 | 26 819 |  |
| 2013 | 26 191 |  |
| 2014 | 26 613 |  |
| 2015 | 26 899 |  |
| 2016 | 27 121 |  |
| 2017 | 27 428 |  |
| 2022 | 27 457 |  |

Se også
-------

* Askøybrua
* Liste over broer i Norge
* Liste over broer i Norge etter lengde

Referanser
----------

1. ↑  «Trafikkdata Rv555 Sotrabrua vest». Statens vegvesen.
2. ↑  Statens vegvesen: Rv.555 Sotrasambandet
3. ↑  «Statens vegvesen: Lyser ut ståljobb for Sotrasambandet». Arkivert fra originalen 25. november 2018. Besøkt 25. november 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Sotrabrua i Bergen byarkiv
* (no) Arkiv etter Sotrabrua på Arkivportalen

| * v
* d
* r
Liste over broer i Bergen |
| --- |
| Nåværende | 
* Askøy
* Nordhordland
* Nordåsstraumen
* Nygård (se gamle, nye og nye II)
* Nygårdstangen
* Osterøy
* Puddefjord
* Smørs
* Sotra
* Storelva
* Torpevika

 | bro |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Bergen byleksikon **·** Sentralt stedsnavnregister **·** Nasjonal vegdatabank
 |
1915 Tiny
**Tiny**var en britisk sykkelbil, produsert av Nanson, Barker & Co. i Esholt, Yorkshire mellom 1912 og 1915.

Den første bilen ble byget i 1912. Den ble drevet av en luftkjølt JAP V-twin-motor med tre-trinns girkasse og kjededrift.. I motsetning til mange sykkelbiler hadde denne en differensial på bakaksel. Det to-seters karosseriet var bygget i aluminium med en akselavstand på 2 440 mm  og utvalget omfattet også en varebil. Fjærene var halv-eliptiske bladfjærer foran og bak. Bremsene hadde utvendig bremsebånd på bakhjulene. Bilen koster ca 100 pund og det ble hevdet at den var 
i stand til å kjøre 80 km/t. Det ble utstilt på London Motor Cycle Show i 1912.

I 1913 ble motoren erstattet med en vannkjølt Precision, V-twin på 964 cc. Det var også andre forbedringer, innvendig bremseklosser, drivkjeden ble byttet ut med melomaksel. Prisen steg til 135 pund.

Like før utbruddet av krigen, i midten av 1914, kom en Tiny kalt **10/15**. Dette var en skikkelig lett bil og hadde en fire-sylindret Dorman motor på 1 177 cc. Den kostet 157 pund.

Det er usikkert hvor mange Tinys som ble bygget, men produksjonen var liten.

Etter Første verdenskrig produserte samme selskap biler under navnet Airedale.

Referanser
----------

1. ↑  Nick Georgano: *Beaulieu Encyclopedia of the Automobiles* Utgiver HMSO, London (2000).ISBN 1-57958-293-1,
2. ↑  Nick Georgano. *Beaulieu Encyclopedia of the Automobile*. Utgiver:HMSO, London (2000) ISBN 1-57958-293-1
3. ↑  Horrobin. *Complete Catalogue of British Cars* Utgiver: Macmillan, London, 1974 ISBN 0-333-16689-2
4. ↑  Nick Georgano:*Beaulieu Encyclopedia of the Automobile*. Utgiver: HMSO; London. ISBN 1-57958-293.
5. ↑  Nick Georgano: *Beaulieu Encyclopedia of the Automobile* Utgiver: HMSO, Londoni, ISBN 1-57958-293-1
Navtex mottaker skriver mottatt meddelelse ut.
**Navtex** er en del av det internasjonale systemet GMDSS, og distribuerer maritime sikkerhetsmeldinger til skip.

Maritim sikkerhetsinformasjon MSI (Maritime Safety Information) sendes via Navtex-systemet, EGC på Inmarsat, som telex på kortbølge MF og på kystradio VHF.

MSI meldingstyper:

* Navigasjonsvarsler
* Meteorologiske varsler
* Værmeldinger
* Generelt viktige meldinger

Nøkkeltall
----------

* Rekkevidde opptil 650 nm
* Frekvens 518 kHz (og for lokale varsler 490 kHz. Gjelder ved kysten av flere land, men ennå ikke Norge, Danmark eller Sverige)
* Utstrålingsklasse F1B FEC
* 21 Navigasjonsområder (kalt «NavAreas»)

Koder for meldingstyper
-----------------------

* A – Navigasjonsvarsela
* B – Stormvarsela
* C – Israpporter
* D – Lete- og redningsinformasjonera
* E – Værmelding
* F – Losmeldinger
* G – Decca-informasjon
* H – Loran-C-informasjon
* I – Omega-informasjon
* J – Satnav-informasjon
* K – Meldinger om annet elektronisk navigasjonsutstyr
* L – Supplerende navigasjonsvarsel opprinnelig annonsert under «A»a
* V – Supplerende navigasjonsvarsel opprinnelig annonsert under «A»
* W – Spesielle tjenester, f.eks. utsending på nasjonalt språkb
* X – Se kode W
* Y – Se kode W
* Z – Ingen meldinger

a – Obligatoriske og kan ikke velges vekk  

b – W, C og Y er samme tjeneste typer

Navigasjonsområder
------------------

Inndelingen av verden i regioner, kalt Navareas, brukes for å unngå at utsender stasjonene forstyrrer hverandre da Navtex-systemet kun benytter én frekvens. Verden er i dag delt inn i 16 navigasjonsområder med unik stasjonskode. Fra 1. juni 2011 vil 5 nye arktiske Navareas opprettes. Hvert navigasjonsområde kan bestå av 24 sendere, delt inn i 4 grupper med 6 i hver gruppe. Hver gruppe med sendere i ett navigasjonsområde kan sende i 1 time, eller 10 minutter hver. I praksis er det langt færre en 24 sendere i hvert navigasjonsområde.

Videsendt feilkorreksjon (FEC)
------------------------------

Videsendt feilkorreksjon (*forward error correction*) benyttes ved sending av telex som kringkastingsmeldinger. Hver karakter sendes da 2 ganger i ett intervall på 280 millisekunder mellom den første og den repeterte sendingen. Oppstår det feil på sendingen blir karakteren skiftet ut med en stjerne eller et mellomrom. Eksempel «SS Norw\*y» eller «SS Norw y»

Navtex-meldinger
----------------

Man kan velge hvilke meldinger som en vil skal skrives ut. Noen meldinger som navigasjonsvarsler, meteorologiske varsler og søk-og-rednings-meldinger kan ikke velges bort.

Publikasjon
-----------

Oversikt over de forskjellige havområdene finnes i publikasjoner:

* ITU-publikasjonen «List of Coast Stations»
* «Admirality list of Radio Signals»
* «List of Radiodetermination and Special Service Stations»

Eksterne lenker
---------------

* Navtex guide (en)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
Rue Raymond-Losserand, sett fra krysset med rue des Arbustes, nær église Notre-Dame-du-Rosaire
**Rue Raymond-Losserand** er en gate i 14. arrondissement i Paris.

Beskrivelse
-----------

Rue Raymond-Losserand er orientert i sørvestlig/nordøstlig retning. Tidligere var den kjent som *rue de Vanves*. Den begynner ved 106 avenue du Maine, ikke langt fra cimetière du Montparnasse, og ender opp 1640 etter meter ved boulevard Brune, ved gare Montparnasse og porte de Vanves.

Foruten av de nevnte gater krysses den av en lang rekke gater, fra nord til sør:

* Ved nr. 10-12 : rue Lebouis ;
* Ved nr. 21-23 : rue Maison-Dieu og rue Édouard-Jacques ;
* Ved nr. 16-18 : rue Jules-Guesde ;
* Ved nr. 22-24 : rue du Texel ;
* Ved nr. 31-33 : passage des Arts ;
* Ved nr. 36-38 og 43-45 : rue du Château ;
* Ved nr. 56-58 : rue Niepce ;
* Ved nr. 69-71 : allée du Château-Ouvrier ;
* Ved nr. 66-72 og 75-77 : rue Pernety ;
* Ved nr. 83-85 : rue de Plaisance ;
* Ved nr. 87-89 : rue des Thermopyles ;
* Ved nr. 82-84 : rue Francis-de-Pressensé ;
* Ved nr. 93-95 : rue Boyer-Barret ;
* Ved nr. 92-94 og 107-109 : rue de Gergovie ;
* Ved nr. 115-118 : avenue Villemain ;
* Ved nr. 110-112 : rue du Moulin-de-la-Vierge ;
* Ved nr. 124-126 ogt 133-135 : rue d'Alésia ;
* Ved nr. 153-157 : rue Pauly ;
* Ved nr. 150-152 : rue de Ridder ;
* Ved nr. 161-163 : rue Pierre-Larousse ;
* Ved nr. 158-166 : rue Maurice-Rouvier ;
* Ved nr. 162-164 : rue des Jonquilles ;
* Ved nr. 190-192 : cité Blanche ;
* Ved nr. 197-199 : rue des Camélias ;
* Ved nr. 198-198 bis : rue Alfred-Durand-Claye og rue Paturle ;
* Ved nr. 203-205 : rue des Arbustes ;
* Ved nr. 205-207 : square Auguste-Renoir ;
* Ved nr. 221-223 : rue de la Briqueterie.

I nordsøst, på motsatt side av avenue du Maine fortsetter rue Raymond-Losserand som rue Auguste-Mie.

Med sine |1,6 kms lengde er den enn av de lengste gater i 14. arrondissement. Bare gatene Vercingétorix og Alésia, avenue du Maine og boulevard Raspail er lengre (og for de sistnevntes tilfelle er det fordi de fortsetter inn i andre arrondissementer).

Historie
--------

Dene arterie nevnes første gang i 1210. Den heter *chaussée de Vanves* på Paris-kartet til Albert Jouvin de Rochefort av 1672. Den var ferdselsåre ut til de gamle kommunene Vaugirard, Montrouge og Vanves, og ble i 1860 delvis liggende innen Paris' utvidede bygreiser, som *rue de Vanves*.

Den 11. juli 1945 ble den oppkalt etter Raymond Losserand (1903-1942), en byråd fra kommunistpartiet som var morstandsmann og ble arrestert av tyskerne i mai 1942, torturert og så skutt 21. oktober samme år.

Billedgalleri
-------------

* 69-71 : allée du Château-Ouvrier69-71 : allée du Château-Ouvrier
* N°89 : façade d'immeubleN°89 : façade d'immeuble
* hôpital Saint-Josephhôpital Saint-Joseph
* N°194 : église Notre-Dame-du-RosaireN°194 : église Notre-Dame-du-Rosaire

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Rue Raymond-Losserand Arkivert 19. oktober 2020 hos Wayback Machine. (mairie de Paris)
***Yamaha Fish Stall*** (originaltittel: *Yamaha yudang*) er kinesisk dramafilm fra 1984 regissert av Liang Zhang. Filmen handler om en arbeidsløs ung mann som nylig er løslatt fra fengsel. Han ønsker å starte et nytt liv og selger alle sine eiendeler, samt låner penger fra venner slik at han kan åpne en fiskebod. Han overtaler to venner til bli deleiere, men hans pengebegjær skaper problemer for driften og etter en stund må de stenge. Han tvinges til å tenke gjennom sitt liv slik at han kan gjenfinne sin selvtillit. Han får en ny sjanse når han blir ansatt i konkurrentens fiskebod. Etter en stund finner han tilbake til sine venner og sammen gjenåpner de fiskeboden. Filmen kan ses som en skildring av den innvirkning som Kinas økonomiske reformer fikk for vanlige folk i starten av 1980-årene.

Den ble tildelt prisen for fremragende film ved Huabiao Awards (delt med flere filmer).

Referanser
----------

1. ↑  «Yamaha Fish Stall (1984)». *letterboxd.com* **(engelsk)**. Besøkt 15. mars 2024.
2. ↑  «Yamaha fish stall = Ya Ma Ha yu dang | Zhang Liang | 1984 | ACMI collection». *www.acmi.net.au* **(engelsk)**. Besøkt 15. mars 2024.
3. ↑  «Huabiao Film Awards (1984)». *IMDb*. Besøkt 11. mars 2024.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.
Bumthang ligger nordøst i Bhutan
**Bumthang** er et av de 20 dzongkhag (fylkene) i Bhutan. Fylkeshovedstaden **Jakar** har ca. 5 000 innbyggere, og ligger på 2 800 moh. Fylket har landets største tetthet av gamle templer og hellige steder. På tross av sin beliggenhet (2400–6000 moh) er Bumthang blant de fylkene i landet med best økonomisk utvikling. Veiene er gode, turisme er en vekstnæring og det er planlagt et vannkraftverk i Mangdechu-elven. Fylket har dekning av innlagt vann, telefon og skolegang å over landsgjennomsnittet.

Ordet «Bumthang» har et uklart opphav. Sisteleddet *thang* kan oversettes med «eng», «land» eller «jordstykke», mens førsteleddet enten knyttes til «hellige spann», og hentyder til dalformen, eller til «pene jenter».

Bemerkelsesverdige historiske anlegg i Bumthang er blant annet:

* Mebar Tsho (Den brennende sjøen), hvor Guru Rinpoche skjulte flere hellige statuer på 700-tallet. de ble senere avdekket av Pema Lingpa på 1400-tallet.
* Klosteret Kurjey Lakhang
* Jakars Dzong
* Jambay Lakhang, et av de to eldste templene i Bhutan, bygd på 6-tallet av **kong Songtsen Gampo** av Tibet.
* Tamshing Lakhang, landets viktigste Nyingmapatempel

* Bumthang
* Mebar TshoMebar Tsho
* Kurjey LhakhangKurjey Lhakhang
* Jakar DzongJakar Dzong
* Jambay LhakhangJambay Lhakhang
* Tamshing LhakhangTamshing Lhakhang
* AirportAirport

Landbruket i Bumthang produserer blant annet bokhvete, melkeprodukter, honning og epler. Hagebruket prøver stadig nye vekster, men hemmes av den korte vekstsesongen.

Språket i Bumthang er Bumthangkha, som er forståelig vis-à-vis nasjonalspråket Dzongkha, utviklet i dalene vestenfor Bumthang.

Gewog
-----

Bumthang består av fire fjelldaler: **Ura**, **Chumey** (*Chhume*), **Tang** og **Choekhor**. (Choekhor omtales også som *Bumthangdalen*, et navn som også brukes om hele fylket), som også utgjør hvert sitt «underdistrikt», eller *gewog*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) (en)  Bumthang hos Wikivoyage
* Ethnologue om Bumthangka

| * v
* d
* r
Dzongkhag (fylker) i Bhutan |
| --- |
| Bumthang **·** Chukha **·** Dagana **·** Gasa **·** Haa **·** Lhuntse **·** Mongar **·** Paro **·** Pemagatshel **·** Punakha **·** Samdrup Jongkhar **·** Samtse **·** Sarpang **·** Thimpu **·** Trashigang **·** Trashiyangtse **·** Trongsa **·** Tsirang **·** Wangdue Phodrang **·** Zhemgang | Bhutans flagg |
| ISO 3166-2:BT |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Bjørn Olav Hammerstad** (født 28. mai 1974) er en norsk journalist, forfatter og fotograf. Han har vokst opp i Alversund utenfor Bergen, og har studert retorikk og medievitenskap ved Universitetet i Bergen. Han er journalist i avisen Dagen. Han er tidligere informasjonsansvarlig i menigheten Levende Ord og har også vært rektor ved Levende Ord bibelskole. Da det oppstod strid rundt pastor Enevald Flåthens rolle i menigheten, var Hammerstad blant de som kritiserte ham offentlig.

Han debuterte som barnebokforfatter med boken *Maja Mill : helt tilfeldigvis meg* i 2010. I mai 2011 kom han med oppfølgeren *Maja Mill og drageegget*. I 2013 kom *Maja Mill – drømmer, venn og tyv*. Hammerstad har også skrevet boken *Historien om John Wesley*, som er en biografi. Den kom ut ved IKO forlag i 2012. *Historien om John Wesley* er også kommet ut på dansk.

Referanser
----------

1. ↑   BIBSYS, NORAF-ID 10023066, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Home». *Minside 2* **(norsk)**. Besøkt 4. april 2020.
3. ↑  «Dagen.no - Norges eldste kristne dagsavis». *www.dagen.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 20. oktober 2017. Besøkt 21. desember 2017.
4. ↑  «Ny rektor ved Levende Ord Bibelskole». *Dagen.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 22. desember 2017. Besøkt 21. desember 2017.
5. ↑  «Bergensavisen - Leder av Guds nåde». *www.ba.no* **(norsk)**. Besøkt 21. desember 2017.
6. ↑  «Maja Mill». *Tanum* **(norsk)**. Besøkt 21. desember 2017.
7. ↑  «Historien om John Wesley». *Adlibris*. Arkivert fra originalen 22. desember 2017. Besøkt 21. desember 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Kjell Hillveg** (født 3. mai 1943) er en norsk musikkritiker, programleder i radio, foredragsholder og kjenner av klassisk musikk. Han arbeidet til daglig som leder for den klassiske cd-avdelingen i Norsk Musikforlag i Oslo til den ble nedlagt i 2012.

Hillvegs interesse for klassisk musikk, og spesielt for Wolfgang Amadeus Mozart, ble vekket på en skolekonsert i 1956. Hillveg rakk aldri å fullføre sin skolegang, men begynte å jobbe som grammofonplateselger hos Norsk Musikkforlag i 1958, en stilling han hadde i nærmere 54 år til forretningen ble nedlagt sommeren 2012. Hillveg ble etter hvert et kjent navn blant hovedstadens platekjøpere innenfor klassisk musikk, ikke minst gjennom sin omfattende musikkunnskap og kjennskap til ulike plateinnspillinger.

Hillveg ble kjent for TV-publikummet på 70-tallet gjennom sin deltakelse på det norske laget i TV-programmet Kontrapunkt. Han var med å vinne denne musikkspørreleken fire ganger. Etter hvert begynte han også å jobbe som programleder i NRK radio. Sammen med Stein Eide ledet han det populære radioprogrammet «Klar en klassiker» i NRK P2 fra 1988 til programposten ble lagt ned i 2015. Programmet ble sendt hver søndag formiddag, og totalt ble det laget over 1000 programmer. Hillveg var også å høre i flere andre programmer på kanalen, bl.a. som programleder for ønskeprogrammet «Ring inn musikken» og i programmet «På sporet - nytt på CD».

Som musikkskribent innledet Hillveg sin skribentkarriere i avisen Frisprog. Senere gikk han over til Aftenposten, og fra 1987 til slutten av 2007 hadde han en fast spalte i Aftenposten, der han ukentlig ga en anmeldelse av en klassisk innspilling. I 2008 gikk han over til Dagsavisen hvor han har en tilsvarende spalte.

Kjell Hillveg har mottatt flere priser og utmerkelser. Han ble hedret med bransjeprisen under Spellemannprisen 2000. Og i 2008 ble han utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs orden for sin innsats for formidling av klassisk musikk.

Referanser
----------

1. ↑  Evju, Liv (3. november 2014). «Kjell Hillveg: Mozart - mannen i mitt liv». u3a.no. Besøkt 1. juni 2017. [*død lenke*]
2. ↑  Nærø, Sturle Scholz (8. januar 2015). «Fortsatt er Mozart mannen i mitt liv». Aftenposten.no. Besøkt 1. juni 2017.
3. ↑  Wiberg, Kari Finstad (28. april 2008). «Kjell Hillveg». NRK.no. Besøkt 1. juni 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Shen Buhai** (kinesisk: 申不害, pinyin: *Shēn Bùhài*, Wade-Giles: *Shen Pu-hai*; født ca. 385 i Xingyang i Kina, død 337 f.Kr.) – også kalt **Shenzi** (申子) – var en filosof og politiker fra den kinesiske oldtidsstat Zheng i de stridende rikers tid. Han anses som en av grunnleggerne av det filosofiske system legalismen. Da han døde, var han kansleren til hertug Zhao i staten Han.

Shen behersket den politiske finesses kunst når det gjaldt å få gjennomført et politisk mål (*Shu* 術). Hans filosofi står, likesom Han Feizis filosofi, nær den daoistisk pregede Huang-Lao-skolen.

Et verk som kalles *Shenzi* (申子) tilskrives ham.

Litteratur
----------

* Herrlee G. Creel: *Shen Pu-hai: A Chinese Political Philosopher of the Fourth Century B.C.* ISBN 0-226-12027-9
* Pan Fuen: „Shen Buhai". *Encyclopedia of China* (Philosophy Edition), 1st ed.
* Zhang Guohua: „Shen Buhai". *Encyclopedia of China* (Law Edition), 1st ed.
* Li Shen: „Shenzi". *Encyclopedia of China* (Chinese History Edition), 1st ed.

Eksterne lenker
---------------

* Hong Kong University Philosophy Department, *Shen Buhai*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
Verktøy i turbinhallen
**Kraftmuseet** (før 2018 kjent som **Norsk Vasskraft- og Industristadmuseum**) er et kulturhistorisk museum i Tyssedal og Odda i Hordaland. Museet dokumenterer og formidler Odda og Tyssedal sin industrihistorie, og mer generelt historie knyttet til elver og vann, vannkraftproduksjon, elektrisitet, kraftkrevende industri og samfunnet rundt. Museet byttet navn i 2018, men beholdt det tidligere navnet som undertittel.

En hovedattraksjon er kraftstasjonen Tysso I, tegnet av arkitekten Thorvald Astrup (1876–1940) og Victor Nordan (1862-1933) i senhistorisk stil og oppført i årene 1906–18. Stasjonen inneholder maskiner, installasjoner og kontrollrom som spenner over en driftstid fra 1908 til siste aggregatet ble slått av i 1989.

AS Tyssefaldenes gamle administrasjonsbygning fra 1914 rommer i dag et museum med utstillinger, bibliotek, arkiv, foto- og lydsamling og filmsal der en viser billedspillene «Industrieventyret» og "Industripionerane". Den faste utstillingen, «Det store spranget», handler om den første industrialiseringsfasen i Odda. Utstillingen "Foss" er også en av de faste, mens "Vegen til Trolltunga" er en midlertidig utstilling fra 2016, som fremdeles vises i 2017-2018. 

Anlegget på Lilletopp, ved starten av røyrgata som går ned til kraftstasjonen, er åpent for publikum i skoleferien om sommeren. 

Kraftstasjonen og anlegget på Lilletopp ble fredet av riksantikvaren i 2000. 

Til museumsanlegget hører også arbeiderboligene i Folgefonngata 9, 11 og 13 i Odda, og Odda Vitensenter på Lindeplassen i sentrum.

Referanser
----------

1. ↑  «NVIM blir Kraftmuseet». *nvim.no*. Besøkt 16. oktober 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Kraftmuseet, Norsk Vasskraft- og Industristadmuseum Arkivert 24. november 2002 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Andrzej Dzięga** (født 14. desember 1952 i Radzyń Podlaski i Polen) er en polsk katolsk prelat og emeritert erkebiskop av **Stettin-Cammin**.

Liv og virke
------------

### Prest

Etter obligatoriske skoler og gymnasium begynte Andrzej Dzięga på presteseminaret i Siedlce. Den 11. juni 1977 mble han presteviet av biskop Jan Mazur. Etter år i menighetssjelesorg studerte han kirkerett ved Det katolske universitetet i Lublin og tok doktorgraden i 1988. 

I tillegg til arbeide ved universitetet, var han dommer ved Siedlce bispedømmes kirkelige domstol og fra 1993 officialis i Drohiczyn bispedømme, som ble opprettet i 1991. Fra 1989 til 1991 var han visepostulator i saligkåringsprosessen for Podlaskiemartyrene.

I 1995 fullførte han sin habilitering i Lublin med en avhandling om opphevelse av ekteskap. I 1998 ble han utnevnt til professor i kanonisk rett.

### Biskop av Sandomierz

Den 7. oktober 2002 utnevnte pave Johannes Paul II ham til biskop av Sandomierz. Han mottok sin bispeordinasjon den 24. november 2002 fra den apostoliske nuntius til Polen, erkebiskop Józef Kowalczyk; medkonsekratorer var erkebiskopen av Lublin, Józef Zycinski, og Dzięga forgjenger i Sandomierz, Wacław Świerzawski.

### Erkebiskop av

Den 21. februar 2009 utnevnte pave Benedikt XVI Dzięga til erkebiskop av **Stettin-Cammin**. Innsettelsen fant sted den 4. april 2009 i katedralen i Sczcecin.

Våren 2020 utløste Dzięga en bølge av offentlig kritikk da det ble meldt at han skulle ha hevdet at vievann beskyttet mot smitte av covid-19. Den tradisjonelle mottakelse av nattverden på tungen, som er vanlig i Polen, betydde heller ingen smittefare.[1]

Den 24. februar 2024 aksepterte pave Frans hans tidlige søknad om fratreden.[2]
**Hans Cato Kristiansen** (født 27. oktober 1965) er en norsk artist fra Lier i Buskerud, som i tillegg til å være låtskriver og vokalist er trommeslager og gitarist.

Kristiansen vokste opp på Tranby i Lier. Han har spilt i ulike band siden ungdomstida på 70-tallet, medvirket på et tyvetalls øvrige plateutgivelser, bl.a. Mulens Combo Portlands «Blå Stikke», Vestlandsfandens «Tipping og Trygd» og gitt fortellerstemmen til flere reklame- og filminnspillinger.

I november 2018 ga han ut sin første singel på norsk, låta «Milde Magiske Juletid».

Hans første soloalbum, *A Long Ride,* ble gitt ut i januar 2018. Albumet ble sluppet på Union Scene 20. januar 2018. De fleste av låtene på dette albumet Kristiansen laget sammen med Tommy Sydsæter, tegneserielegenden kjent fra bl.a Norsk Mad, Pyton og Vazelina Bilopphøggers.

På albumet bidrar musikere fra Buskerud og omegn: Ben Basgård, Finn Tore Tokle, Eivind Kløverød, Thomas Landås Eriksen, Jonas Fjeld, Bent Bredesen, Knut Nyheim, Ole Jørn Myklebust, Arne Moslåtten, Eddy Lyshaug, Audun Mellesmo og Tone Silvia Holen

Kristiansen har bidratt på de fleste av Jonas Fjeld sine plater siden 'Texas Jensen' ble gitt ut i 1993 og har blant annet spilt i bandet til Fjeld siden 2011. På scenen med Jonas Fjeld bidrar han på kor, som duett-partner, på trommer, gitar, perkusjon og munnspill. 

For Americana- og bluespublikum er Hans Cato Kristiansen kjent som vokalist, trommeslager og låtskriver i Remme Brothers Band. Med dette bandet har han vært med på å gi ut to album, *Remme Brothers Band* i 2005 og *Tomorrow's Comin'*  i 2010.

Referanser
----------

1. 1 2 3  .

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hans Cato Kristiansen på Discogs Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
Prosesjon på festen for *Black Nazarene*

**Black Nazarene** (spansk: *El Nazareno Negro, Nuestro Padre Jesús Nazareno*, tagalog: *Poóng Itím na Nazareno, Hesus Nazareno*) er en stor og mørk kristusstatue i mannsstørrelse som er fokus for en stor katolsk prosesjon den 9. januar hvert år i Manila. Prosesjonen foretas rundt om i gatene fra Luneta Park i Manila sentrum til og rundt i bydelen Quiapo og frem til Quiapo-kirken, der statuen oppbevares. 

*Fiest of the Black Nazarene* er en meget stor religiøs fest på Filippinene. Hundretusener til over en million barføtte troende deltar - i 2018 var det om lag 20 millioner. Prosesjonen gjenskaper figurens *Traslación* (overføring) i 1787, til kirken i Quiapo fra sin opprinnelige helligdom i den sentrale bydel Intramuros. Prosesjonen kan ta meget lang tid, med folkemengder som trenges frem og rtilbake slik at alle skal kunne komme nær nok til å berøre statuen. Det hele kan pågå hele dagen; i 2017 varte prosesjonen i 22 timer.

*Den svarte nazarener*-figuren ble laget av en eller flere ukjente aztekiske kunstnere i Mexico. Den første gruppe av augustinere som reiste fra Acapulco i Mexico til Filippinene med en Manila-galleon, hadde den med seg. De ankom den 3. mai 1606. 

Den svarte fremtoningen skyldes antagelig at det brøt ut en brann rundt den under overfarten over Stillehavet. Senere er svartfargen blitt vedlikeholdt.

Referanser
----------

1. ↑  Sison, Antonio D. (2015). «Afflictive Apparitions: The Folk Catholic Imaginary in Philippine Cinema». *Material Religion*. Routledge. 11 (4): 421–442. doi:10.1080/17432200.2015.1103474.
2. ↑  *Religious Diversity Today: Experiencing Religion in the Contemporary World*. ABC-CLIO. 2015. s. 147–152. ISBN 978-1-4408-3332-8.
3. 1 2  Tony Twigg (2015), THE BLACK NAZARENE, A PHILIPPINE NATIONAL ETHO Arkivert 22. desember 2018 hos Wayback Machine. TAASA Review, Volume 24, Number 2 (June 2015), pages 16-18
4. ↑  Paul-François Tremlett (2008). *Religion and the Discourse on Modernity*. Bloomsbury Academic. s. 1–5, 121–122. ISBN 978-0-8264-9823-6.
5. ↑  Joi Barrios (2015). *Intermediate Tagalog*. Singapore: Tuttle. s. 182–183. ISBN 978-1-4629-1427-2.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Black Nazarene – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* 400.-årsjubileet for Black Nazarene, 2006
Reklameplakat for Cirkus Norbecks «Grand Succes Forestilling» i Skien ca. 1909. Foto: Nasjonalbiblioteket 
**Karl Norbeck** (1867–1939) var en norsk sirkusdirektør og bryter. Han utvandret i 1887 til USA, men var fra 1895 i Norge. Han arbeidet energisk for bryting, boksing og vektløfting og deltok i perioden 1900–1910 i mange profesjonelle brytekamper. Han gikk under tilnavnet «Norges sterkeste mann». I tidsrommet 1905–1929 var han direktør for sirkus Norbeck. Han skrev boken *Hvordan skal jeg blive stærk?* som regnes som den første norske bok som beskriver bryting og boksing.

I boken *Cirkus Fandango : en filmfortelling* (1953) har forfatteren Arne Skouen gitt en sigarettrøkende hane navnet «Karl Norbeck». Hanen inngår i et sirkusnummer, og omtales mange ganger i romanen. Skouen regisserte også filmen Cirkus Fandango, som hadde premiere i 1954.

Sammen med Karl Meyer og Erling Winsnes stiftet han den fascistiske foreningen Den Nationale Legion i 1927.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Karl\_Norbeck[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Norsk fascisme var bare sirkus». *Aftenposten*. 1. november 2015.
3. ↑  «Karl Norbeck – Norsk biografisk leksikon». *Store norske leksikon*. Besøkt 10. mars 2016.
4. ↑  Skouen, Arne (1953). *Cirkus Fandango*. Oslo: Aschehoug.
5. ↑  «Sirkusfascisme på norsk». *Morgenbladet*. 13. november 2015. s. 49.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Karl Norbeck – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister
 |
*Må ikke forveksles med Allgemeine Elektricitäts-Gesellschaft som eies av Electrolux*

**AEG Powertools** er et tysk selskap som produserer elektroverktøy og transport-teknologi. AEG Powertools produserer blant annet stikksager, sirkelsager, gjærsager og boremaskiner.

Historie
--------

Allgemeine Elektricitäts-Gesellschaft (AEG) ble grunnlagt i 1883 under navnet Deutsche Edison-Gesellschaft (DEG). Selskapet ble grunnlagt av Emil Rathenau, han var en ivrig talsmann til å starte den første fabrikken i Tyskland med samlebånd. Fabrikken hans ble den første samlebånd-produsenten i Tyskland som startet med produksjon av elektronikk. Opprinnelsen kan også spores tilbake til 1882 da Emil Rathenau kjøpte lisenser for å bruke Thomas Edisons lampe patentert i Tyskland med støtte fra tyske banker. I 1898 kom verdens første transportable boremaskiner som veide 7,5 kg og kunne bore seg igjennom 6 mm stål. I starten av 1900-tallet ble AEG et globalt selskap.

I 1991 ble AEG Powertools en del av Atlas Copco sammen med Milwaukee, men Atlas Copcos verktøyavdeling ble kjøpt opp av TTI i 2006. I 2004 valgte Electrolux å kjøpe opp AEG hvitevareavdeling som tidligere var eid av EHG Elektroholding GmbH som igjen var eid av DaimlerChrysler.

Eksterne lenker
---------------

* AEG Powertools nettsider

Portal: Tyskland
Albert Edelfelts maleri *Rida ranka* fra 1877 forestillende dronning Blanka med sønnen Håkon på fanget
«**Ride ride ranke**» er et folkelig barnerim som er kjent i forskjellige varianter fra hele Norden. Det blir gjerne sunget når man har et lite barn som «rir» på kneet til en voksen.

Teksten fra Elling Holst, Norsk Billedbog for Børn fra 1888:

Ride, ride ranke!  

Hesten heter Planke (Blanca)!  

Hesten heter ikke så:  

Hesten heter Abildgrå,   

sitter en liten junker på.  

Hvor skal junkern ri'e?  

Til kongsgården og frie.  

Der er ingen annen hjemme  

enn to små hunder  

som ligger under benken   

og gnager på lenken.  

Den ene sier: Vovvovvov!  

Den annen sier:  

Voff, Voff, Voff! 

I folketradisjonen kan hesten hete Blanka, men den kan like gjerne hete Blakken, Planke eller Blanke.

I 1871 gav Zacharias Topelius ut en variant av Ride, ride ranke-rimet i sin samling *Läsning för barn*. I samband med rimet skrev han en liten fortelling om dronning Blanka av Namur, Magnus Erikssons dronning, som synger visen for sin sønn Håkon, senere konge av Norge. I fortellingen opptrer også Margareta, Valdemar Atterdags datter, som ble giftet bort i 10 års alder med Håkon. 
Topelius' fortelling inspirerte billedkunstneren Albert Edelfelt til sitt maleri "Rida ranka". Dette inspirerte i sin tur den svenske dikteren Hans Henric Hallbäck til å dikte en pastisj over det folkelige rimet. Hallbäcks rim er slik:

*Rida, rida ranka*,  

*hästen heter Blanka.*  

*Liten riddare så rar*  

*ännu inga sporrar har.*  

*När han dem har vunnit,*  

*barndomsro försvunnit.*

Dette har ført til at Hallbäck også i mange tilfeller er blitt oppført som forfatter til det folkelige rimet.

Kilder
------

* *Visan vi inte minns* (Sveriges Radio förlag 1980)
* Elling Holst, Eivind Nielsen (1888). *Norsk Billedbok for Børn*. Christiania: Alb. Cammermeyers forlag.