recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kart over Stor-Berlin som viser den planlagte, men for størstedelens vedkommende ikke realiserte utvidelser av Berlins undergrunnsbane.
Det opprinnelige Berlin (mørkerødt) og Stor-Berlin (lyserødt).
**Stor-Berlin** (tysk: Groß-Berlin) er en betegnelse for det Berlin som ble skapt i 1920 gjennom kommunesammenslåinger. En rekke omkringliggende kommuner og forsteder, også flere selvstendige byer, ble innlemmet i Berlin. *Loven for dannelsen av en ny bykommune Berlin* (tysk: *Gesetz über die Bildung einer neuen Stadtgemeinde Berlin*), også kalt Stor-Berlin lovene, ble vedtatt av regjeringen i Fristaten Preussen for å gjøre Berlin til en selvstendig, administrativ delstat. Før reformen var Berlin en del av provinsen Brandenburg, som omkranset byen. Etableringen av Stor-Berlin gjorde det mulig å føre en felles politikk for hele byen, og medvirket blant annet til at Berlin ble et kulturelt sentrum i Europa på 1920-tallet.

Reformen førte til at byens befolkning økte til rundt 4 millioner, mens arealet vokste fra 66 km² til 883 km². Stor-Berlin bestod av 20 administrative bydeler eller *Verwaltungsbezirke)*:

* Fra det gamle Berlin eller *Alt-Berlin*: Mitte, Tiergarten, Wedding, Prenzlauer Berg, Kreuzberg og Friedrichshain.
* Fra de tidligere selvstendige forstedene: Charlottenburg, Spandau, Wilmersdorf, Schöneberg, Neukölln, Köpenick og Lichtenberg.
* Nye områder: Pankow, Reinickendorf, Steglitz, Zehlendorf, Tempelhof, Treptow og Weißensee.

I 2001 gikk bydelene gjennom en reform, og idag består byen av 12 administrative bydeler. Bortsett fra en del mindre endringer, er det likevel fortsatt grensen for Stor-Berlin som utgjør det moderne Berlins grense.
Et kart som oppgir å vise utstrekningen av «etniske albanere»
Et kart som oppgir å vise utstrekningen av «Stor-Albania»
**Stor-Albania** (albansk: *Shqipëria e Madhe*), eller **Etnisk Albania** (*Shqipëria Etnike*) er en irredentistisk politisk bevegelse som ønsker å samle alle etniske albanere til et felles hjemland. Begrepet inkludere både dagens Albania, men også regioner i nabolandene, som Kosovo og Preševodalen i Serbia, områder i de sørlige deler av Montenegro, nordvestlige Hellas og deler av det vestlige Nord-Makedonia.

*Gallup Balkan Monitor 2010* viste at ideen om et Stor-Albania har en betydelig folkelig støtte, da 62 % av albanerne i Albania støttet dette, mens støtten i Kosovo var på 81 % og i Nord-Makedonia 52 %.

Foreningen av et større område under albanske styre ble første gang fremmet under Prizrenligaen, en organisasjon på 1800-tallet som arbeidet for å samle områder med albansk befolkning innenfor en administrativ enhet innenfor Det osmanske rike.

Imidlertid har forestillingen om et Stor-Albania, som er større enn Albania innenfor sine 1913-grenser, kun blitt iverksatt *de facto* og *de jure* under den italienske og tyske okkupasjonen av Balkan under andre verdenskrig.

Se også
-------

* Stor-Serbia

Referanser
----------

1. ↑  Defence Academy in the United Kingdom Arkivert 2. juli 2015 hos Wayback Machine. «mens albanere fortsetter å styrke sin etniske tilstedeværelse i en kulturell, geografisk og økonomisk betydning, fremmer de prosessen for å skape et Stor-Albania» (as Albanians continue mobilizing their ethnic presence in a cultural, geographic and economic sense, they further the process of creating a Greater Albania.)
2. 1 2  Poll Reveals Support for 'Greater Albania', Balkan Insight
3. ↑  Jelavich, Barbara (1983). *History of the Balkans: Eighteenth and nineteenth centuries*. Cambridge University Press. s. 361–65. ISBN 0-521-27458-3.
4. ↑  Zolo Danilo: *Invoking humanity: war, law, and global order*, Continuum International Publishing Group, 2002, ISBN 978-0-8264-5655-7, s. 24: «Det var under den italienske og tyske okkupasjonen i 1939-1944 at prosjektet Stor-Albania... ble unnfanget» (It was under the Italian and German occupation of 1939-1944 that the project of Greater Albania... was conceived.)
**River-klassen** er en britisk fregatt-klasse av 151 fregatter bygget mellom 1941 og 1944. De ble bygget hovedsakelig for eskortering av konvoier i Atlanterhavet og antiubåtkrigføring. Mesteparten er bygget for Royal Navy (RN) og Royal Canadian Navy (RCN), med unntak av noen som var i tjeneste hos andre mariner, som Australia, Sør-Afrika, Norge, Danmark og Nederland.

Skipene ble designet av William Reed og senere ble Tacoma-klassen fra USA samt Loch-klassen fra England basert på dette skroget.
Tre fregatter i River-klassen ble kjøpt av Norge fra Canada, to i 1956 og en i 1959. Etter å ha vært i opplag siden krigen ble alle tre ombygget før de ble overlevert til Norge. I 1965 ble KNM «Garm» ombygd til støttefartøy for torpedobåter og døpt KNM «Valkyrien». KNM «Troll» ble også ombygd i 1965 som støttefartøy for ubåter og døpt KNM «Horten». KNM «Draug» ble tatt ut av tjeneste og hugget i 1964.

Norske fregatter i River-klassen
--------------------------------

* KNM «Draug» (1956–1964) – Tidligere HCMS «Penetang»
* KNM «Garm» (1956–1977) – Tidligere HCMS «Toronto»
* KNM «Troll» (1959–1973)

Skipsnavnene var tidligere benyttet på en gruppe jagere i Draug-klassen i den norske marien, bygd i tiden fra 1908 til 1913.

Generelle egenskaper (NFR gruppe)
Dimensjoner:

* Deplasement 1445 tonn
* Lengde 86m
* bredde 11m
* dybde 2,7m

Framdrift:

* 2 x Admiralty 3-tromme kjeler, 2 aksler, alternativ vertikale trippel ekspansjon, 5500 IHP (4100 kW)

Bevæpning:

* 2 x QF 4-tommers (101,6 mm) XVI våpen på tvilling mount HA / LA Mk.XIX
* 1 x QF 12-PDR 12 CWT (3 tommer (76,20 mm)) Mk. V pistol på montering HA / LA Mk.IX (ikke alle skip)
* 8 x 20 mm QF Oerlikon A / A på Twin mounts Mk.V
* 1 x Hedgehog 24 spigot A / S projektor
* Opp til 150 synkeminer

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Bekkenesholmen naturreservat** består av en holme ved innløpet til Tysfjorden.

Naturreservatet ligger nordvest for Skarberget og øst for Korsnes i Narvik kommune i Nordland og omfatter et areal på 435 dekar. Holmen har en fattig, kortvokst, og glissen kystfuruforekomst på en berggrunn av granitt og granodioritt.

Bekkenesholmen ble vernet ved kongelig resolusjon den 24. februar 1928. Denne resolusjonen sa ikke noe om verneform, men det har tidligere vært brukt betegnelsen *nasjonalpark*. Fredningsforskriften av 2000 fastlår verneformen til naturreservat. Bekkenesholmen har også av noen blitt regnet som Norges første naturreservat, men Stange naturreservat ble vernet fem år tidligere. Heller ikke der var verneform angitt fra starten.  

Formålet med fredningen av Bekkenesholmen er «å bevare en fattig, kortvokst og glissen kystfuruforekomst med alt naturlig plante- og dyreliv og med alle de naturlige økologiske prosessene. Av spesielle kvaliteter kan nevnes at området er lite påvirket og representerer en typisk utforming av fattig kystfuruskog.»

Bekkenesholmen ligger under Statens naturoppsyns lokalkontor i Fauske.

Referanser
----------

1. ↑  Offisielt fra statsråd
2. ↑  «Norgeskart». Kartverket.
3. ↑  «Norges første naturreservat». Naturvernforbundet. Arkivert fra originalen 8. august 2018. Besøkt 7. august 2018.
4. ↑  (no) Bekkenesholmen naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

Eksterne lenker
---------------

* Miljøstatus: Bekkenesholmen naturreservat
* Lovdata: Forskrift om fredning av Bekkenesholmen naturreservat
* Direktoratet for naturforvaltning
* Bilder og turbeskrivelse på turliv.net. Besøkt 16. februar 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Ratos AB** er et svensk børsnotert *private equity*-selskap. Navnet Ratos er et akronym for **Ra**gnar og **To**rsten **S**öderberg, som grunnla selskapet i 1934.

Selskapet investerer fortrinnsvis i unoterte bedrifter med hovedkontor i Norden, uavhengig av bransje, men aldri innen pornografi, krigsindustri eller miljøskadelig virksomhet. I utgangspunktet går Ratos inn som største eier, og minst 20 prosent andel.

Ratos er notert på Stockholmsbörsen og har hovedkontor i Drottninggatan i Stockholm.

Historikk
---------

Brødrene Ragnar og Torsten Söderberg grunnla Ratos i 1934 som et forvaltningsselskap for familiens voksende forretningsvirksomhet. Familien var da eiere av selskapet Söderberg & Haak AB. Ratos ble etter hvert et blandet investeringsselskap med betydelige aksjeposter i selskaper som Stora Kopparberg, Gränges og Esselte samt en heleid stålhandelsvirksomhet.

I 1979 ble Ratos stålvirksomhet solgt, som da gikk under navnet Tibnor, til det statlige SSAB, som et ledd i omstruktureringen av den kriserammede stålindustrien. Selskapet ekspanderte deretter i nye bransjer; det kjøpte blant annet et større antall transportselskaper, hotellkjeden Scandic Hotels samt VVS-kjeden Dahl International. I denne perioden var Sven Söderberg (1928–2004) selskapets direktør.

I 1992 ble Ratos rammet av finanskrisens virkninger og lønnsomheten sank. Urban Jansson ble utnevnt til ny direktør og datterselskapene ble enten børsnotert eller solgt. Siden Arne Karlsson tiltrådte som direktør i 1999 ble Ratos omdannet på nytt til et *private equity*-selskapet. Karlssons tidligere arbeidsgiver Atle Industri ble kjøpt opp og aksjepostene i de børsnoterte selskapene solgt.

I 2012 tok Susanna Campbell over som direktør etter Arne Karlsson. Karlsson etterfulgte i sin tur Olof Stenhammar som styreformann.

Referanser
----------

1. ↑  «Investeringsstrategi». Arkivert fra originalen 16. mai 2014. Besøkt 15. juni 2014.
2. ↑  «Vi på Ratos». Arkivert fra originalen 29. mai 2014. Besøkt 15. juni 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** SUDOC
 |
Bekkjarvik Gjestgiveri Foto: Trolvag 
**Bekkjarvik Gjestgiveri** er et hotell som ligger i Bekkjarvik i Austevoll kommune. Gjestgiveriet ble bygget etter ønske fra danske Kong Christian Quart på 1500-tallet, som vedtok at gjestgiverhus skulle bygges for hver halve eller hele dagsreise i skipsleiene.

Bekkjarvik Gjestgiveri ble bygget sent på 1600-tallet og har vært drevet i over tre hundreår. På hotellet blir det lagt til rette for møte og arrangement. Her er også kunstutstillinger og revyer.

Bekkjarvik Gjestgiveri har vært eid og drevet av Øystein og Asta Johannessen siden 1982. I 2009 ble gjestgiveriet plukket ut av Innovasjon Norge som kvalitetssikret konferansested i Norge. Gjestgiveriet er tildelt Olavsrosa og ble i 2012 en del av De historiske Hotel.

Referanser
----------

1. ↑  «Bekkjarvik Gjestgiveri». *www.dehistoriske.no* **(norsk)**. Besøkt 13. september 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bekkjarvik Gjestgiveri – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Colombias flagg Colombia |
| Friidrett |
|  Parapanamerikanske leker |
| Gull | Lima 2019 | Kulestøt - F32/33/34 |

**Nhora Alicia Medina Murillo** (født 14. desember 1969) er en colombiansk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klasse F34, som er en klasse for sittende utøvere i friidrett.

Bakgrunn
--------

Medina er født funksjonsfrisk, men fikk cerebral parese etter at hun hadde feber da hun var to år gammel. Hennes sønn, Diego Meneses, har også cerebral parese og driver med parafriidrett.

Idrettskarriere
---------------

Hun deltok i Parapanamerikanske leker 2019 i Peru vant hun kulestøt, foran Leylane De Cast Moura fra Brasil og Wendis Mejias Viloria fra Venezuela. Hun satte der ny personlig rekord i kulestøt med 6,77 meter.

Referanser
----------

1. ↑  IPC - *Nhora Alicia Medina Murillo*, besøkt 27. november 2019.
2. ↑  Lima 2019 - *Result - Women's Shot Put F32/33/34 Final* Arkivert 27. november 2019 hos Wayback Machine. besøkt 27. november 2019.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata*
* (en) Profil hos IPC
* (en) Profil hos Parapanamerikanske leker 2019 Arkivert 27. november 2019 hos Wayback Machine.
De ni muser: Erato, Evterpe, Kalliope, Kleio, Melpomene, Polyhymnia, Terpsikhore, Thalia, og Urania.
**Ni lyriske poeter** var en betegnelse på litterær kanon av ni poeter fra arkaisk tid i antikkens Hellas, som de lærde i den hellenistiske Alexandria mente var verdt å studere. Tallet 9 var et bevisst valgt for å gjenspeile de ni muser (som inspirerte kulturen).

De var:

* Alkman (600-tallet f.Kr.) fra Sparta, korlyrikk
* Sapfo (500-tallet f.Kr.) fra Lesbos, monodisk lyrikk
* Alkaios (500-tallet f.Kr.) fra Lesbos, monodisk lyrikk
* Anakreon  (500-tallet f.Kr.) fra Teos, monodisk lyrikk
* Stesikhoros (500-tallet f.Kr.) fra Himera, korlyrikk
* Ibykos (500-tallet f.Kr.) fra Rhegion, korlyrikk
* Simonides (500-tallet f.Kr.) fra Kea, korlyrikk
* Bakkhylides (400-tallet f.Kr.) fra Kea, korlyrikk
* Pindaros (400-tallet f.Kr.) fra Theben, korlyrikk

I de fleste greske kilder brukes ordet *melikos* (fra *melos*, «sang»), mens noen bruker *lyrikos*, som senere ble det vanlig ordet på latin (*lyricus*) og i moderne språk. Sjangeren ble definert på grunnlag av metrisk form, ikke innhold. Således vil noen typer diktning som regnes som lyrikk i moderne litteraturkritikk ekskluderes, som elegien og iambus.

Diktningen til de ni har tradisjonelt blitt kategorisert enten som korlyrikk eller som monodisk lyrikk. Korinna blir iblant regnet med som den viktigste kvinnelige lyrikeren etter Sapfo.

Eksterne lenker
---------------

* J. M. Edmonds: Lyra Graeca Wildside Press LLC, 2007 ISBN 1434491307

Portaler: Litteratur | Antikkens Hellas
**Gobi Stories AS** er et norsk selskap som er best kjent for appen Gobi. Selskapet ble stiftet som Gobitech den 29. juli 2015 av fem NTNU-studenter. Selskapet har flere kjente investorer, som Gustav Magnar Witzøe, Petter Northug og Johan Odvar Odfjell. Selskapet ledes av Kristoffer Lande.

I 2016 hadde selskapet hovedkontor i Palo Alto i California. Dette ble senere flyttet til Oslo i februar 2017, og har siden da blitt omtalt som Norges første «hacker-house».

Selskapet har hentet inn kapital i flere runder. I siste emisjon hentet selskapet inn 10 millioner kroner fra den norske næringslivslederen Morten Klein.

Siden oppstarten har selskapet vært hyppig nevnt blant annet grunnet populariteten til appen Gobi som var en konkurrent til Snapchat. Med Gobi-appen kunne man sende bilder og videoer i grupper, i motsetning til Snapchat som fokuserte på 1:1-kommunikasjon. Dette ble imidlertid utfordret da Snapchat selv lanserte en gruppefunksjon. Senere har selskapet pivotert, og senest i 2021 ble det meldt om positive utsikter for selskapets video-løsning som gjør det mulig å legge video på nettsider i stående format.

Referanser
----------

1. ↑  «Nøkkelopplysninger fra Enhetsregisteret - Brønnøysundregistrene». *w2.brreg.no* **(norsk)**. Besøkt 31. august 2017.
2. ↑  «Trøndelags yngste milliardær investerer i Snapchat-utfordrer». *www.dn.no* **(norsk)**. Besøkt 31. august 2017.
3. ↑  Langørgen, Ståle (21. januar 2016). «Northug investerer i selskap startet av NTNU-studenter». *adressa.no*. Besøkt 31. august 2017.
4. ↑  «Gobi henter fire millioner og er verdt 124 millioner kroner: Slik skal de norske Snapchat-utfordrerne bevise at de ikke er en hype - Shifter». *Shifter*. 7. mars 2017. Besøkt 31. august 2017.
5. ↑  «Flytter inn i Norges første «hacker-house»: – Vil skape et lite Silicon Valley her hjemme». *VG* **(norsk)**. Besøkt 4. september 2017.
6. ↑  «Spillgründer og poker-ess investerer 10 millioner i Gobi». *www.dn.no* **(norsk)**. 7. november 2019. Besøkt 17. august 2021.
7. ↑  kl 17:35, Trond Bie·13 desember 2016 (13. desember 2016). «Nå har Snapchat gruppechat!». *ITavisen*. Besøkt 17. august 2021.
8. ↑  Horntvedt, Anders (22. januar 2021). «Rekordår for story-guruer». *finansavisen.no* **(norsk)**. Besøkt 17. august 2021.
Side fra *Ni kapitler om den matematiske kunst*
***Ni kapitler om den matematiske kunst*** (forenklet kinesisk: 九章算术, Tradisjonell kinesisk: 九章算術, pinyin: *Jiǔzhāng Suànshù*) er en kinesisk bok om matematikk, satt sammen av flere generasjoner av lærde fra det 10. århundre f.Kr. til det 2. århundre f.Kr. Bokens siste stadium stammer fra det 1. århundre f.Kr. Boken er en av de tidligst bevarte matematiske tekster fra Kina. De første er Suàn shù shū (筭數書, 202-186 f.Kr.) og Zhou Bi Suan Jing (samlet fra Handynastiet frem til midten av det 2. århundre). Boken legger frem en tilnærmelse til matematikk som sentrerer seg om å finne de mest generelle metoder til å løse problemer. Dette står i kontrast til matematikere i antikkens Hellas som tenderte mot å fremme konklusjoner fra et innledende sett av aksiomer.

Bokens deler tar vanligvis form av formuleringen av et problem, etterfulgt av formuleringen av løsningen, og en forklaring på prosedyren som fører til løsningen. En kommentar til teksten ble skrevet av Liu Hui i det 3. århundre.

Litteratur
----------

* Helmuth Gericke: *Mathematik in Antike und Orient.* Springer, Berlin 1984, s. 172–180.
* Jean-Claude Martzloff: *A History of Chinese Mathematics.* Springer, Berlin 1997, s. 127–136.
* Joseph Needham: *Science and Civilization in China: Volume 3, Mathematics and the Sciences of the Heavens and the Earth*. Taipei: Caves Books, Ltd. 1986
* Philip D. Straffin: «Liu Hui and the First Golden Age of Chinese Mathematics», i *Mathematics Magazine* (Volume 71, Number 3, 1998): 163–181.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
***Alias Ladyfingers*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Bayard Veiller.

Handling
--------

Når Rachel Stetherills datter gifter seg med en mann som moren hennes ikke liker, fornekter Rachel sin egen datter. Men fem år senere blir datteren hennes, som nå er en enke, myrdet. Hennes unge sønn kommer snart under påvirkning av en profesjonell pengeskap-åpner, og han er snart på vei til å bli en hardbarket kriminell.

Tjue år senere får Stetherills advokat vite at den beryktede kjeltringen kjent under kallenavnet «Ladyfingers» har en slående likhet med Rachels tidligere ektemann. Denne mannen har også forelsket seg i Enid, en ung kvinne som fru Stetherill nå er verge for. Det oppstår snart uforutsette komplikasjoner.

Skuespillere
------------

* Bert Lytell som Robert Ashe
* Ora Carew som Enid Camden
* Frank Elliott som Justin Haddon
* Edythe Chapman som Rachel Stetherill
* DeWitt Jennings som Ambrose
* Stanley Goethals som Robert Ashe

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 14. april 2016.
2. ↑  Alias Ladyfingers
3. ↑  ALIAS LADYFINGERS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Alias Ladyfingers* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Alias Ladyfingers* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Alias Ladyfingers* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Rolf Riktor** (født 30. juni 1934, død 6. november 2005) var en norsk TV-personlighet som er mest kjent som programleder for *Falkeklubben*, som ble sendt på NRK fjernsynet.

Riktor arbeidet også 6 år for Nordisk Ministerråd i København som kulturkonsulent, og som informasjonssjef ved Ullevål sykehus.

Rolf var sønn av Solveig Riktor som skrev boken «Mens far var på Grini» som er basert på familiens opplevelser under andre verdenskrig. Det var Rolfs far som satt i tysk fangenskap, den gang het han Fredrik Petersen, og familien tok navnet Riktor etter krigen. Da boken skulle filmatiseres var det Rolf Riktor som skrev manuskriptet.

Han var bror av forfatteren Liv R. Lykkenborg.

Referanser
----------

1. 1 2  «Falkesjefen». *Dagbladet*. 17. august 1998.
2. ↑  *Bestemor som TV-forfatter i ny nordisk ungdomsserie*, Arbeiderbladet, 31. desember 1976
3. ↑  Livet etter «da far var på Grini» Akershus Amtstidende

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rolf Riktor på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Sebastián Piñera er leder for Alianza por Chile og presidentkandidat ved valget i 2009–2010
**Alianza por Chile** eller kort bare **La Alianza** (norsk: **Alliansen for Chile** eller bare **Alliansen**) er en sentrum-høyre-koalisjon av politiske partier i Chile. De viktigste partiene i alliansen er Renovación Nacional (Nasjonal fornyelse) og Unión Democrática Independiente (Den uavhengige demokratiske union). Alliansen ble grunnlagt i 1989 etter at Augusto Pinochets regime tillot politiske partier. Den har eksistert under skiftende navn: Democracia y Progreso (1989–1992), Participación y Progreso (1992–1993), Unión por el Progreso (1993–1996) og Unión por Chile (1996–2000).

Etter overgangen til demokrati i Chile i 1990 har sentrum-venstre-koalisjonen Concertación de Partidos por la Democracia dominert landets politikk og Alianza por Chile har vært i opposisjon. Ved presidentvalget i 2009–2010 stiller alliansen til valg under navnet *Coalición por el Cambio* (*Koalisjon for forandring*) og har Sebastián Piñera som presidentkandidat.

Referanser
----------
***Xyz*** var en av de illegale avisene som ble utgitt under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig.

*Xyz* startet på høsten 1942, og var ment å erstatte avisen *Whispering times* som var rullet opp av tyskerne. Avisen kom nokså regelmessig med 2 – 3 nummer hver uke. Den brakte referater av nyhetssendingene fra London og andre artikler.

Redaksjonen holdt til i en leilighet i Oslo. Det tekniske utstyret ble til slutt plassert i en villa på Ris. Selve radio-lyttingen skjedde annet sted. Radiooperatører i gruppa var Ottomar Elligers og broren hans Carl-Sigurd Elliger, – som senere ble skutt i sitt hjem i forbindelse med opprullingen av en Milorg-gruppe.

*Xyz* holdt driften i gang i om lag trekvart år, til tyskerne sommeren 1943 avslørte en av distributørene. En av redaktørene, Thomas Chr. Mürer, hadde alt måttet flykte til Sverige. Hoveddistributør Jørgen Utheim klarte også å ta seg over grensa. En av utgiverne, Rasmus Schnitler, ble arrestert. Han klarte imidlertid å bløffe tyskerne ved å dekke seg bak Mürer, som han visste var ute av landet. Slik unngikk man en mer omfattende opprulling av avisorganisasjonen.

Mye av apparatet bak avisen og alt det tekniske utstyret var i behold. Derfor kunne *Xyz*s andre redaktør Richard Schage drive virksomheten videre. Han ble nå redaktør for avisen *Total krig (avis)*.

Referanser
----------

1. ↑  Side 102 – 103. Hans Luihn: *De illegale avisene*, Universitetsforlaget (1960)

Portal: Andre verdenskrig
Tennstål
**Tennstål**, også **auermetall** eller **ferrocerium**, er en type ildstål der metallet ikke er stål, men en legering bestående av jern og opptil 65 % tilsetningsmetaller, særlig cerium, og som brukes til å gjøre opp ild. Slike legeringer kalles også auermetall, etter oppdageren Carl Auer von Welsbeach som først utviklet en legering av jern og opptil 20 % av metallet cerium. Andre tilsettningsstoffer som brukes i moderne ildstål for å regulere sprøhet, og derved mengden gnister som produseres, er jernoksider, lantan, neodymium, praseodymium og magnesium.

Det kan enkelt forklares som flint og stål, der en spesielt hardt herdet stålplate brukes som flinten, og en stang med tennstål-legeringen brukes som stål. Tennstål er mye mer effektivt enn det gamle ildstålet da den gir gnister med temperatur på 1650 ℃. 
I motsetning til fyrstikker og lightere, påvirkes ikke tennstål av vann, vind eller minustemperatur.

Tennstål er kjent som det beste fyrtøy til utendørs bruk under vanskelige forhold, og brukes av overlevelses-instruktører og villmarksfolk over hele verden. Den såkalte «flinten», eller «lighterbronsen» som produserer gnisten i moderne lightere er et ildstål, gjerne en legering av jern og 20 % jernoksid og 2 % magnesiumoksid. Den produserer gnister med temperaturer helt opp til 1650 ℃, mye varmere enn det som er mulig med tradisjonelle ildstål.

Referanser
----------

1. ↑  
«Metallurgisk ordbok» (PDF). Norsk stålforbund. 2002. Arkivert fra originalen (PDF) 21. mars 2015. Besøkt 23. april 2013.
2. ↑  «Erfindungen rund um die Gasbeleuchtung». Arkivert fra originalen 23. september 2015. Besøkt 16. september 2015.
3. 1 2  Cerium flint rod product description Arkivert 24. oktober 2008 hos Wayback Machine.
4. ↑  Villmarksliv – Test av tennstål
**Rolf Henrik Skjefte** (født 5. februar 1856 i Sparbu, død desember 1885 i Stockholm) var en norsk billedhogger.

Han tok artium i 1874, arbeidet en tid som huslærer og ble i 1880 elev av Christopher Borch. I 1883 overtok han Borchs atelier i Akersveien 2. Han døde ung, og rakk aldri å utføre noen større arbeider. Det som finnes etter ham er noen portrettbyster og statuetter. Han deltok på Høstutstillingen 1883.

Kunstnermiljøet rundt Skjeftes atelier (som de selv kalte «Mangelgården», men som i romanen er kjent som *Kjærka*) er kjent gjennom Herman Colditz' (1861–89) roman *Kjærka* (1888), som av Kitty Wentzel blir referert som en nøkkelroman med Gustav Wentzel til stede under navnet Gunnar Moen. Også Edvard Munch (alias «Nansen»), Harald Bertrand, Lorentz Norberg, Thorvald Torgersen, Frederik Macody Lund, Lauritz Haaland, og forfatteren selv opptrer etter hennes mening i romanen. Rolf Skjefte er hovedperson i romanen, som utspiller seg vinteren 1883/84, på et tidspunkt da flere av disse kunstnerne var ved å slå gjennom. 

Atelieret er også kjent fra malerier av Gustav Wentzel: *Et billedhuggeratelier* (1883) og *Dagen derpå* (1883) er de mest kjente. Også *Sjakkspillere* (1886) stammer fra denne samme kunsterklikken. 

Skjefte fikk Finnes legat to ganger og Schäffers legat i 1884. For dette legatet oppholdt han seg høsten 1884 i Stockholm. Oppholdet ble forlenget. Han ble sist sett i Stockholm 20. desember 1885, og ble tre måneder senere funnet druknet i en av byens kanaler. Ole Richter besørget at han ble begravet.

Referanser
----------

1. ↑   KulturNav, KulturNav-ID e6ac9859-8b89-4d34-86f2-82a5aacc4c27, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  John Wold (2011). «En kunstnerbohem fra Steinkjer». *Årbok for Nord-Trøndelag historielag*. s. 163-179.
3. ↑  «Indherreds Posten 4. juni 1886». 1886. s. 3. . Nekrolog
4. ↑  Kitty Wentzel henviser til Colditz både i artikkelen hun skrev om ektemannen Gustav Wentzel i *Kunst og Kultur* 1942 og i biografien *Gustav Wentzel* 1956.
5. ↑  Handlingen kan tidfestes på grunn av referansene til Riksrettssaken våren 1884; ifølge Ingeborg Ydstie. «Herman Colditz' roman, "Kjærka : Et Atelier-Interiør", som generasjonsportrett og kildeskrift til tidens kunstliv». I: *Kunst og kultur* 1996.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** Geni **·** KulturNav
 |
**MS «Oceanic Vega»** er et seismikkskip som ble overlevert 2. juli 2010 som Ulstein Verfts byggenummer 285. Eier er Eidesvik Seismic Vessels AS, et Joint Venture selskap hvor Eidesvik eier 51%. Hun ble døpt av Christine Chambovet samme dag som overleveringen. Hovedmotorene er et dieselelektrisk fremdriftssystem som består av fire Wärtsilä 12V26 dieselmotorer og to av typen 6L26, samlet utgjør de en effekt på 26.520 hk, den har 4 elmotorer levert av ABB. CP-propellene er i dyse, noe som betyr helt vanlige propeller med dreibart hus. 

MS «Oceanic Vega» er innredet for 70 personer med 52 enkeltlugarer og ni dobbeltlugarer samt hospital. Skipet kan oppholde seg permanent på sjøen, har fem års dokkingsintervaller, bunkring kan utføres av støttefartøyer, mannskapsskifte kan skje ved hjelp av helikopter. Hennes søsterskip MS «Oceanic Sirius» ble levert fra Ulstein Verft som byggenummer 286 den 3. oktober 2011. Prisen for de to skipene ble oppgitt til ca. NOK 1,3 milliarder.

Nybygget betegnes som et kraftig seismikk- og forskningsskip med tauekraft på 140 tonn. 
Det blir benyttet Nautilus akustisk posisjoneringssystem. Nautilus bruker kraft streamers (tauverk med dieselvinsj) og trenger derfor ikke batterier, som igjen betyr færre antall turer med arbeidsbåt, med de fordeler det innebærer. De 20 streamervinsjene kan hver spole 9 km med streamer. Hun er utstyrt med et helikopterdekk på 26 meter i diameter og kan romme 14,7 tonn last. MS «Oceanic Vega» har omvendt baug for tøffe arktiske forhold.

Eksterne lenker
---------------

* (en) IMO 9459553 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) MS «Oceanic Vega» – DNVs skipsregister Rediger på Wikidata

* (en) MS «Oceanic Vega» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata

* (no) MS «Oceanic Vega» – Skipsrevyen Rediger på Wikidata

* (no) MS «Oceanic Vega» – Maritimt Magasin Rediger på Wikidata
***Saints Row*** er et action-eventyrspill utviklet av Volition, Inc. og gitt ut av THQ. Det er det første spillet i Saints Row-serien og er etterfulgt av Saints Row 2. *Saints Row* ble gitt ut i Nord-Amerika 29. august og i PAL-regionene 1. september 2006 på Xbox 360. En port til PlayStation 3 var planlagt, men ble kansellert etter en lang periode under utvikling. Spillet fikk god mottagelse fra kritikere og solgte vel over 2 millioner eksempler, som førte til utviklingen av oppfølgeren.

Spillet er satt i Stilwater, en fiktiv by basert på Detroit and Chicago, og begynner med at hovedpersonen blir fanget midt i en strid mellom tre rivaliserende bander. Han blir reddet av Julius Little og Troy Bradshaw, som fører 3rd Street Saints, en bande som har til hovedmål å ende bandestriden som har preget gatene i Stilwater. Hovedpersonen takker ja til en posisjon i banden, og handlingen følger han mens han hjelper Saints med å knekke de andre bandene og få full kontroll over byen.

*Saints Row* er satt sammen av element fra bilspill og tredjepersonsskytespill, og har en spilloppbygning med en åpen verden som gir spilleren større kontroll over spilleopplevelsen. Spillet har en mengde landbaserte våpen og kjøretøy, og et system som lar en tilpasse utseendet på hovedpersonen og kjøretøyene hans. *Saints Row* har også moduser for flerspillerspill og et nettbasert bandesystem.

Referanser
----------

1. ↑  «Saints Row Review - IGN - Page 2». *IGN*. Besøkt 30. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Saints Row* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Saints Row* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Saints Row* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Saints Row* på Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

* (en) *Saints Row* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *Saints Row* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

Portal: Videospill

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Nexø** er en by i Nexø Sogn på Bornholms østkyst. Byen er Bornholms nest største. Nexø er kjent for sin store havn og har 3 885 innbyggere (1. januar 2007).

Forfatteren Martin Andersen Nexø, som flyttet til Nexø med sin familie i 1877, tok sitt navn etter byen, som selv har navn etter nøkken. I 1346 var byen kjent som *Nexe*, første ledd av eldre dansk *næk* (nøkken) og andre ledd av eldre dansk *sæ* (sjø).

I Nexø ligger Bornholms glass- og keramikkskole og Nexø gamle røgeri.

* Nørregade  Foto: Reinhard KraaschNørregade  Foto: Reinhard Kraasch
* Nexø kirke  Foto: Reinhard KraaschNexø kirke  Foto: Reinhard Kraasch
* Nexø gamle røykeri  Foto: Reinhard KraaschNexø gamle røykeri  Foto: Reinhard Kraasch

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  Jens Riis Jørgensen, Karl-Erik Frandsen, Ole Hjorth Caspersen: Nexø i Den Store Danske, Gyldendal. Hentet 27. november 2019 fra

Eksterne lenker
---------------

* Nexø Byportal

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
Saitaphernes-tiaraen
**Saitafernes tiara** (også **Saitaphernes** eller **Saitapharnes**) er en hodebedekning av gull som angivelig tilhørte skyternes hersker Saitaphernes. I 1896 ble den ervervet av Louvre. Senere erkjente man at var et falskneri som var blitt foretatt i Odessa av juveleren Israel Ruchomowskij (født 1864 i Mazyr i Tsarrussland, død 1934 i Paris).

Historien
---------

Den 1. april 1896 kunngjorde Louvres direksjon at de hadde ervervet en tiara som hadde tilhørt skyterherskeren Saitaphernes for 200.000 gullfranc. Den greske innskrift på tiaraen lød: *«Fra Olbias råd og borgere i ærefrykt til den store og ubeseirede kong Saitaphernes»*. Kjøpet skjedde etter vdtak i det franske parlament.

Men tiaraen ble i virkeligheten fremstilt i 1895 av en juvelerer fra Odessa, Israel Ruchomowskij, etter to antikvarers bestilling. Juveleren fikk 1800 rubler for jobben.

Brødrene Hochman bedrev kolonialvarehandel i Odessa. Men de gjorde seg forhåpninger om å gjøre store forretninger med utgravde skytiske gullskatter. Fordi de illegale utgravninger i Otsjakov ikke gav noen nevneverdig profitt, bestemte de seg for å bestille forfalskninger hos gullsmeden Ruchomowskij. Dette klarte de ved å utnytte hans godtroenhet.

Louvres direksjon bedyret i noen år tiaraens ekthet, til tross for den tvil som arkeologen Adolf Furtwängler reiste. Han hadde påpekt at noen av tiaraens dekorasjoner gjentok motiver gjenkjennelige var fra andre kjente skytiske kunstverker.

Til slutt ble saken også kjent i Odessa. Ruchomowskij kom til Paris og medbragte sine tegninger som beviser. Han sa seg beredt til fritt å gjenskape et hvilket som helst fragment fra verket. Han unngikk straffansvar fordi det ikke var han som hadde frembudt tiaraen til salg, men bare hadde laget den på bestilling. For sitt mesterlige arbeide fikk han til og med en gullmedalje i brukskunst fra Parisersalongen.

Så hentet han sin familie fra Odessa og ble resten av livet boende i Paris. Og tiaraen gikk inn i kunsthistorien som et eksempel på den perfekte forfalskning.

Referanser
----------

1. 1 2 3  "Saitaphernes' Golden Tiara." *Archaeology* magazine, Archaeological Institute of America, 2009. Retrieved 2017-12-04.

Litteratur
----------

* Eberhard Paul: *Die falsche Göttin. Geschichte der Antikenfälschung.* Koehler & Amelang, Leipzig 1962 (auch L. Schneider, Heidelberg 1962)
* Eberhard Paul: *Gefälschte Antike. Von der Renaissance bis zur Gegenwart.*, Koehler und Amelang, Leipzig 1981 (auch: Schroll, Wien-München 1982 ISBN 3-7031-0536-4)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tiara of Saitaferne – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Archaeology Magazine
* Pierre Mavrogordatos og Saitaphernes-tiaraen[*død lenke*]
* Miniaturkopi av Saitaphernes-tiaraen, utferdiget av Ruchomowskij Arkivert 8. juni 2019 hos Wayback Machine.
***Hvor var du, egentlig?*** (orig: *A Fost sau n-a Fost?*) er en rumensk filmkomedie fra 2006 regissert av Corneliu Porumboiu. 

Den vant Caméra d'Or ved Filmfestivalen i Cannes.

Handling
--------

Vaslui i Romania: Noen år etter at Nicolae Ceausescu flyktet og kommunist-regjeringens fall diskuterer noen innbyggere i en Vaslu hvordan de burde feire årsdagen for denne begivenheten. De bestemmer seg så for å organisere en TV-sending på en lokal kringkaster - drevet av Virgil Jderescu, direktør for den lokale TV-stasjonen, og produsere et festlig talkshow som involverer lokale innbyggere via telefon. To gjester blir invitert, den første var Tiberiu Manescu, en alkohol-påvirket og pengeløs professor som alltid har skrytt av at han var den første i byen som utfordret diktatorens håndlangere i Securitate.

Den andre gjesten var Emanoil Piscoci, en streng og paranoid gammel mann som på den tiden pleide å kle seg ut som julenissen for barn. Sendingen begynner, og professor Manescu avslører umiddelbart sine stolte opplevelser som tidligere revolusjonær. Men nesten umiddelbart ringer to lyttere til TV-programmet, og nekter for Manescus tilstedeværelse på et torg den aktuelle dagen - og anklager ham for å snakke under påvirkning av alkohol. Men innringerne har imidlertid ingen beviser for at Manescu virkelig lyver. Den rolige konfrontasjonen begynner å bli pinlig når Manescu, mer og mer nervøs, begynner å røpe feilene til noen lokale kjente innbyggere - inkludert Virgil Jderescu, som han påstår ikke er noen ordentlig journalist.

Skuespillere
------------

* Mircea Andreescu som Emanoil Pișcoci
* Teodor Corban som Virgil Jderescu
* Ion Sapdaru som Tiberiu Mănescu
* Mirela Cioabă som Doamna Mănescu
* Luminița Gheorghiu som Doamna Jderescu.
* Cristina Ciofu som Vali.
* Lucian Iftime som Lică.
* Annemarie Chertic som Vera
* Petrică Sapdaru som Petrică
* Cătălin Paraschiv som Barman
* George Guoqingyun som Chen
* Constantin Diță som Tibi
* Daniel Badale som en professor

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hvor var du* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Hvor var du* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Hvor var du* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Hvor var du* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Hvor var du* på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) *Hvor var du* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Hvor var du* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Hvor var du* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Hvor var du* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata
* Den norske distributøren Arthaus om filmen
En **frivilligsentral** (tidligere *frivillighetssentral*) eller nærmiljøsentral er en lokalt forankret møteplass, åpen for alle som har lyst til å delta innen frivillig virksomhet. 

Sentralen utvikles av menneskene som er tilknyttet sentralen. Sentralen skal også være et kraftsenter og kontaktpunkt for mennesker, foreninger/lag og det offentlige i lokalmiljøet. I motsetning til de tradisjonelle humanitære frivillige organisasjonene opererer frivillighetssentralene ikke med medlemskap, men har inntekter fra stat og kommune. 

Pr april 2023 er det 491 frivillighetssentraler fordelt på 323 kommuner i Norge. Kulturdepartementet (KUD) har forvaltningsansvaret for det statlige driftstilskuddet til sentralene.

Eierskap
--------

Frivilligsentraler kan ha forskjellige eierformer. Sentralen kan eies av en eller flere juridiske personer. Dersom flere juridiske personer oppretter en sentral kan det stiftes som forening, et andelslag eller en stiftelse. I dag er frivilligsentralene ordnet i fem eierformer; foreningssentraler, menighetssentraler, andelslag, stiftelser og kommunale sentraler.

Eksterne lenker
---------------

* frivilligsentral.no
* Kultur- og kirkedepartementet, omtale av frivilligsentraler
***Hvorledes jeg blev detektiv*** er en stum tysk kriminalfilm fra 1916 regissert av Joe May. Filmen er én av en rekke stumfilmer som omhandler Joe Deebs, en slags tysk etterligning av Sherlock Holmes.

Handling
--------

Joe Deebs forklarer vennene sine hvorfor han begynte som detektiv. Kort tid etter dette blir hans tilkommende brud arrestert, mistenkt for å ha myrdet sin biologiske far, som resten av familien ikke hadde vært i kontakt med på lenge. Hennes mors nye ektemann var hennes stefar.

Deebs begynner umiddelbart å etterforske denne saken. Han oppdager også at en gjenstand av tre har blitt stjålet fra den døde mannen. En liten hund setter Deebs på sporet av en sirkusartist. Forkledd som klovn blir Deebs likevel gjenkjent av den mistenkte, og Deebs blir låst inne i en kjeller.

Rolleliste
----------

* Harry Liedtke – Joe Deebs
* Claire Praetz – hans brud
* Hans Mierendorff – brudens far
* Erna Lanere (også kjent som *Helene Lanère*) – brudens mor
* Carlos Tizold – en sirkusartist
* Alexander Delbosq
* Rudolf Klein-Rhoden
* Ellen Lasar

Fotnoter
--------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hvorledes jeg blev detektiv* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (de) *Hvorledes jeg blev detektiv* på filmportal.de Rediger på Wikidata
Kodak Ponni 828, Kodaks siste kamera for 828-film
Eksempel på 828-format Kodachrome diasfilm
**828-film** er et filmformat for stillbildefotografering. Kodak introduserte formatet i 1935, bare et år at 135-film ble lansert. 828-filmen ble introdusert med *Kodak Bantam*, et kamera rettet mot amatørmarkedet.

828-formatet bruker 35mm film, som 135-formatet, men filmen mangler perforering. Standard bildeformat er 40 × 28 mm. Dette gir en 30 % større bilde i forhold til 135-film, som er 24 × 36 mm, men selve filmstripen er altså i samme format. Fordi Kodak rettet 828 mot et rimeligere forbrukermarked, var filmen mye kortere. En standard filmrull hadde åtte eksponeringer. Opprinnelig hadde 828-filmen et registerhull per ramme, slik som 126-film hadde. I motsetning til både 135-film og 126-film, hvor filmen ligger i kassetter, er 828 et rullefilmformat, lik 120-film. Som 120-film har den en papirremse på baksiden, og eksponeringsnummeret kunne ses gjennom et vindu på baksiden av kameraet (unntatt på de opprinnelige Bantam-kameraene, hvor bildenumrene ble registrert med et indekshull).

828-kameraer ble aldri særlig populære, og formatet var i produksjon bare en begrenset periode. Kodaks siste 828-kameraer var Ponni 828 i USA, produsert fram til 1959, og Bantam Colorsnap 3 i Storbritannia, produsert fram til 1963. Kodak stanset produksjon av 828-film i 1985. Traid Fotron var et kameramerke på slutten av 1960-tallet som brukte 828-film Men her var filmen gjemt i en proprietær kassett, og forbrukeren så aldri filmen: I stedet leverte de hele kassetten inn til Traid for fremkalling.

De som ønsker å fotografere med et 828-format kamera har få alternativer. 828-film kan kjøpes på internett, men dette er antakelig uperforert 35mm film som er spolet opp på gamle spoler. Et annet alternativ er å bruke standart 135-film - med perforering - og spole den opp med en brukt 828-papirremse som støttepapir på en gammel spole.. Den effektive bildestørrelse vil bli redusert med denne metoden som perforeringene vil trenge på bildet for området. Et siste alternativ vil være - som med andre foreldete filmtyper - å kutte 120-film med støttepapiret opp i passe størrelse og spole den opp på 828-spoler.

Referanser
----------

1. ↑  828 film respooling, Kodak 828 film, Kodak Bantam Arkivert 22. februar 2005 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Å spole opp 828 Film (enkelsk)
* Film Rescue Bedrifter som fremkaller 828-film og andre foreldete filmformater.
* Wallen, Brian L. «Kameraer med Kodak ' s Golden Age». Besøkt 28. August 2005.
* Eva, Chris. «Chris Eva Kodak Kamera Samling». Besøkt 28. August 2005.
Guangyuan i Sichuan
**Guangyuan** (Forenklet kinesisk: 广元; tradisjonell kinesisk: 廣元; pinyin: *Guǎngyuán*; Wade-Giles: *Kuǎng-yüán*) er en by på prefekturnivå i provinsen Sichuan i det vestlige Kina. Befolkningen anslås (2004) til 223 000.

Kulturminner
------------

*Huangzeklosterets klippeskulpturer* (广元千佛崖摩崖造像), *Tusen-Buddha-klippeskulturene i Guangyuan* (广元千佛崖摩崖造像) og *Jianmen Shudao* (剑门蜀道遗址) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel
----------

### Jernbane

Baoji-Chengdu-jernbanen løper gjennom området. Den knytter Baoji i naboprovinsen Shaanxi til Chengdu i Sichuan.

### Vei

Kinas riksvei 212 løper gjennom området. Den begynner i Lanzhou i Gansu og sørover via Nanchong i Sichuan og ender i Chongqing.

Administrative enheter
----------------------

Byprefekturet Guangyuan har jurisdiksjon over 3 distrikter (区 *qū*) og 4 fylker (县 *xiàn*).

| Kart |
| --- |
|  |
| # | Navn | Hanzi | Hanyu Pinyin | Befolkning (2004 est.) | Areal (km²) | Tetthet (/km²) |
| **Distrikter** |
| 1 | Lizhou | 利州区 | Lìzhōu Qū | 460 000 | 1 482 | 310 |
| 2 | Yuanba | 元坝区 | Yuánbà Qū | 240 000 | 1 435 | 167 |
| 3 | Chaotian | 朝天区 | Cháotiān Qū | 210 000 | 1 618 | 130 |
| **Fylker** |
| 4 | Wangcang | 旺苍县 | Wàngcāng Xiàn | 450 000 | 2 976 | 151 |
| 5 | Qingchuan | 青川县 | Qīngchuān Xiàn | 250 000 | 3 269 | 76 |
| 6 | Jiange | 剑阁县 | Jiàngé Xiàn | 670 000 | 3 204 | 209 |
| 7 | Cangxi | 苍溪县 | Cāngxī Xiàn | 770 000 | 2 330 | 330 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** MusicBrainz
 |
*Se også diktet Fasti av Ovid*
*Fasti Antiates Maiores*, en før-juliansk kalender i en rekonstruert tegning.
**Fasti** (latin *fas*, av *fastus*) var kalenderen i Romerriket. Opprinnelig betød ordet «dager det kunne holdes rettergang» (og lignende sivile gjøremål), og det motsatte var *dies nefasti* (eller *feriae*) – festdager, men ordet fikk etter hvert en utvidet betydning av «kalender» eller «fortegnelse over dager». Etter Romerrikets nedgang fortsatte ordet *fasti* å bli benyttet i tilsvarende nedtegnelser i det kristne Europa og i senere vestlig kultur. På den romerske republikkens tid fantes det om lag 40 festdager i løpet av året. I den etterfølgende keisertiden ble antallet festdager utvidet.

Forfatteren Ovids dikt *Fasti* er en poetisk-didaktisk framstilling av festdagene.

Religion og lov
---------------

*Fasti* er flertall av det latinske adjektivet *fastus*, mest vanlig benyttet som et substantiv. Ordet er avledet fra *fas* i betydningen «det som er tillatt», det vil si «det som ifølge gudene er lovlig». *Fas* er et sentralt konsept i romersk religion. Selv om det tidvis er oversatt som «guddommelig lov», er *fas* mer presist det som «religiøst lovlig»,  I offentlig religion ble *fas est* erklært før en påkrevd handling ble kunngjort eller tillatt ut fra romersk religiøs skikk og ved guddommelig lov. *Fasti dies* var dager hvor forretning kunne bli utført uten ugudelighet. Dette stod i kontrast til *dies nefasti*, dager hvor forsamlinger eller domstoler ikke kunne sammenkalles. Ordet *fasti* kom således til å få betydningen «lister organisert etter tid». Den verdslige strukturen adskilte *fasti* fra *regesta* som ganske enkelt var lister over eiendom eller eiendeler, slik som land eller dokumenter, eller eiendomstransaksjoner.

Referanser
----------

1. ↑   «fastus», *Wiktionary*
2. ↑   Beard, Mary et al. (1998): *Religions of Rome: Volume 1, a History*, Cambridge University Press, s. 370. Her benyttet i en kristen kontekst med referanse til Konstantin den stores tale i 314 e.Kr. angående striden med donatister.
3. ↑   Schilling, Robert (1992): «Roman Festivals» i: *Roman and European Mythologies*, University of Chicago Press, s. 92; Orestano, R. (1939): «Dal ius al fas» i: *Bullettino dell'Istituto di diritto romano* **46**, s. 244 ff.
4. ↑   Lipka, Michael (2009): *Roman Gods: A Conceptual Approach*, Brill, s. 113

Se også
-------

* Den romerske kalender

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
821. romfartsetterretningssenters emblem
En av de fire overvåkningsradare mot verdensrommet på Balkhash fra 1967

  

**821. romfartsetterretningssenter** (russisk:Главный центр разведки космической обстановки - GTsRKO) er hovedkvarteret til det militære overvåkingsnettverket mot verdensrommet i Russland, SKKP.
Senteret er en del av de russiske romfartsstyrker og mottar etterretninger fra et nettverk av sensorer 
som tidligvarslings-radar, satellittsporingskomplekset "Okno" og det radio-optiske identifiseringskomplekset "Krona". Senteret skal fange opp satellitter, identifisere dem og beregne fluktbane og eventuelle mål. Senteret skal også vedlikeholde og oppdatere den russiske romfartskatalogen slik at ikke eventuelle russiske oppskytninger blir forstyrret av andre objekter i verdensrommet. Man kan si at senteret har samme funksjon som United States Space Surveillance Network.

Referanser
----------

1. ↑  «Structure». Ministry of Defence of the Russian Federation. udatert. Besøkt 19. juni 2012.
**Guangshengtempelet** (kinesisk: 广胜寺, pinyin: *Guangsheng si*) er et tempel ved sørhellingen av Huoshanfjellet, 17 km nordøst for sentrum i Hongdong fylke i provinsen Shanxi i Folkerepublikken Kina. Det ble bygd i år 147 og fikk sin nåværende navn i Tangdynastiets tid. Det består av tre deler: Det øvre tempel, det nedre tempel (ødelagt av jordskjelv i 1303, men gjenoppbygd) og Shuishengtempelet (*Vanngudens* tempel). 

Tempelanlegget er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

*Zhaocheng Jin Tripitaka*, opprinnelig kalt *Jin Tripitaka*, ble oppdaget i Guangshengtempelet i 1933. Med rundt 7000 kapittel var dette det lengste trykkede verk fra Jindynastiets tid. Det har flere sutraer som mangler i yngre utgaver av denne kanon.

Referanser
----------

1. ↑  *Archives of Asian art*. Asia Society. 2000. s. 12. Besøkt 28. mai 2013.
2. ↑  Luo Shubao (1998). *Illustrated history of printing in ancient China*. 文物出版社. s. 64. ISBN 978-7-5010-1042-4. Besøkt 28. mai 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |