recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**DS «Tokedølen»** (1864–1927) var en dampbåt bygget i 1864 av Akers mekaniske verksted i Christiania. Den var 64,1 fot lang, 11,4 fot bred, stakk 5,21 fot dypt og hadde en bruttotonnasje (D.W) på 34,97 tonn (netto 21,37). Den var registrert som hjemmehørende i Kragerø.
Båten ble bestilt av et partsrederi (v. Tellef P. Dukefoss). Den ble levert i deler, og satt sammen og sjøsatt ved Merkebekk lengst sør i Toke i Drangedal. Den fikk navnet «Tokedølen», og i 1864 fikk den sitt første sertifikat, med tillatelse til å frakte 100 passasjerer.

Disponent Mürer fra Drammen/Kragerø var en velstående mann med interesser i flere forretninger, bl.a. trelast og skipsfart. Han hadde også eierandeler i flere storgårder i Drangedal, og hadde derfor stor interesse av å få en rutebåt på Toke. Han fikk med seg flere interessenter fra Kragerø, samt et par drangedøler, og dannet det over nevnte partsrederiet.

Da DS «Turist» kom i 1888 ble det konkurranse mellom båtene, men i 1896 slo de seg sammen i «Interesseselskapet Tokevann» (fortsatt v. Tellef P. Dukefoss).

I 1927, etter at tog og rutebiler hadde tatt over det meste av transporten mellom Drangedal og Kragerø, gikk «Tokedølen» i opplag og ble hugget.

Se også
-------

* MS «Tokedølen II»

Referanser
----------

1. ↑  «Skipsregisteret».

Kilder
------

* Sannes, Olav: *Drangedal med Tørdal, ei bygdesoga* (1924) (faksimile 1974, ISBN 82-990370-1-8).
* Harald Lorentzen, Thor Hansen, Per Svein Bratsberg: *Innlandsbåtene på 10 Telemarksvann*, Skien : Genius forlag, 1987. ISBN 82-991292-3-0
Kragerøskjærgården, Tåtøy rett sør for Kragerø sentrum.
**Tåtøy**, eller **Tåtei**, er en øy i skjærgården rett sør for Kragerø sentrum i Telemark. Øya ligger i overgangen mellom Kragerøfjorden som kommer inn fra sørøst, og Kilsfjorden fra vest. Tåtøy er et par kvadratkilometer stor og består av delvis skogkledte, delvis bebygde knauser. Høyeste punkt er Høgda på 96 meter. Tåtøy hadde fram til våren 2012 egen grendeskole, Tåtøy skole, med rundt 30 elever. I forbindelse med nedskjæringer i Kragerø kommunes økonomi ble skolen vedtatt nedlagt, og stengte ved skoleslutt våren 2012. Kragerø Fjordbåtselskap kjører rutebåt mellom Tåtøy og Stabbestad, Skåtøy og Kragerø.

Historikk
---------

Tåtøy var lenge delt mellom to gårddsbruk, Østre og Vestre Tåtøy. Bebyggelsen på Tåtøy startet for alvor på 1860-tallet. På 1950-tallet var det omkring 300 fastboende og på 1970-tallet omkring 250. Øya hadde tidligere to skipsbyggerier. Dagens skolebygning er fra 1894. 

### Navnet Tåtøy

Tåtøy ble i året 1400 skrevet Thotkøy. I 1577 ble navnet endret til Thottøen, men allerede i 1585 ble det endret igjen til Tottønn. 80 år etter ble det gjort nok en endring i dette navnet, nå var det Taadøen.

Navnet Tåtøy har trolig sin opprinnelse fra innsjøen Toke i Drangedal. Elven derifra skal ha hett Totka. Straks den renner i sjøen støter den mot øya Tåtøy, derfor navnet Thotkøy.

### Kjente personer om Tåtøy

Edvard Munch skal en gang ha kalt Kragerø, og øyene i nærheten, for «Perlen blandt kystbyene». 

Erik Werenskiold skal ofte ha oppholdt seg på Tåtøy om somrene. Og han malte ofte motiver fra denne øyen, blant annet det kjente oljemaleriet «Gjetere» fra 1882. Han var blant de tidlige trolltegnerne i Norge, og skal ha ment at det bodde troll ute på øyene i nærheten av Tåtøy.

Referanser
----------

1. ↑  Erik Werenskiolds maleri «Gjetere» fra Tåtøy[*død lenke*]

Litteratur
----------

* Utarbeidet av en komité, *Sannidal og Skåtøy: Gårds- og slektshistorie for Skåtøy*, Naper, Kragerø, 1950 (Ebok fra bokhylla.no)
* Kragerø skolestyre, *Skole-glimt : trekk fra grunnskolens historie i Sannidal-Kragerø-Skåtøy : 1739-1989 : fra tavle og griffel - til edb og data*, Kragerø 1989, (Ebok fra bokhylla.no)
* Larsen, Sigbjørn, *Mellom holmer og skjær*, Østre Øydistriks Vel, Kragerø 1993, ISBN 82-992934-0-5 (Ebok fra bokhylla.no)

Eksterne lenker
---------------

* Kragerø kommune om Tåtøy
* Zoombart kart og satellittfoto

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Modell av "Elieser", bygget av Karsten Åsland, Bryne og gitt til Misjonsmuseet i 1992. Seilskipet var i drift til frakt av misjonærer og materiell for Det norske misjonsselskap 1864-1884.  Foto: Gustav Steensland 
**Misjonsmuseet** ble etablert i 1864 og er dermed er Stavangers eldste museum.

Historikk
---------

Museet lå tidligere i underetasjen i fakultetsbygget på Misjonshøgskolen. I 2011 vedtok høgskolestyret å la Misjonsarkivet overta ansvaret for driften av museet. Ved fusjon med tre andre høgskoler ble Misjonshøgskolen (MHS) en del av VID vitenskapelige høgskole i januar 2016, og Misjonsarkivet gikk samtidig inn i VID historiske arkiv. I 2017 endret VID historiske arkiv navn til Misjons- og diakoniarkivet, VID (forkortet MDA). MDA forvalter Misjonsmuseet i henhold til en deponeringsavtale med Det Norske Misjonsselskap (NMS), inngått mellom NMS og MHS i september 2015. Avtalen innebærer at NMS eier Misjonsmuseets gjenstander.

Om samlingen
------------

Museet har omtrent 5000 gjenstander av etnografisk og misjonshistorisk interesse fra de forskjellige misjonsfeltene, slik som Sør-Afrika, Madagaskar, Kamerun, Mali, Etiopia, Kina, Hongkong, Taiwan, Japan og Thailand.

Misjonsmuseet har ikke vært i drift siden tidlig på 2000 tallet. Misjons- og diakoniarkivet har imidlertid fotografert og registrert alle gjenstandene, og det er opprettet et utstillingsmagasin på VIDs campus på Misjonsmarka.

Referanser
----------

1. ↑  «Misjonsmuseet | Misjonsarkivet». *www.mhs.no*. Arkivert fra originalen 8. desember 2015. Besøkt 4. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Misjonsarkivets nettsider om Misjonsmuseet Arkivert 8. desember 2015 hos Wayback Machine.. Besøkt 4. november 2020.
**MS «Princess Maria»** er en bilferge eid av rederiet St. Peter Line. og som har trafikkert ruten Helsingfors (Finland) - St. Petersburg (Russland) siden 2010, hun het tidligere MS «Queen of Scandinavia» og var eid av det danske rederiet DFDS Seaways. MS «Princess Maria» sitt søsterfartøy heter MS «Stena Saga».

Ferge
-----

### Østersjøen

«Queen of Scandinavia» het før det ble kjøpt av DFDS, MS «Finlandia», og trafikkerte strekningen mellom Stockholm og Helsingfors.

### Nordsjøen og danskebåt

I 1990 ble skipet kjøpt av DFDS. Skipet ble satt inn på strekningen mellom Oslo og København. 26. juni 2001 hadde skipet sin siste tur mellom Oslo og København og ble erstattet av «Pearl of Scandinavia».

DFDS overførte skipet til ruten IJmuiden–Newcastle. I mai 2007 gikk skipet inn i rederiets rute fra Vestlandet til England, mellom Newcastle og Stavanger, Haugesund og Bergen. Rederiet besluttet å legge ned ruten mellom Vestlandet og England fra og med 1. september 2008 og skipet ble plassert i opplag i Korsør i Danmark, i vente på et eventuelt salg.

Princess Maria
--------------

«Queen of Scandinavia» ble i 2010 solgt til St. Peter Line som satte skipet inn på en rute mellom Helsingfors og St. Petersburg og skipet ble omdøpt til «Princess Maria».

### Brann 2009

Om kvelden den 16. april 2009 oppstod det en brann i skipets maskinrom, noe som førte til en komplett evakuering av de vel 250 som var ombord.

Bildegalleri
------------

* 
* MS «Princess Maria» i Helsingfors august 2011MS «Princess Maria» i Helsingfors august 2011

Referanser
----------

1. ↑  St. Peter Line
2. 1 2  (sv) «*Brand på fartygs-hotell i Oskarshamn*». *Aftonbladet*. 17. april 2009. Besøkt 17. april 2009.
3. 1 2  (no) «*Flere hundre evakuert fra ferje i Sverige*». *VG*. 17. april 2009. Besøkt 17. april 2009.
4. ↑  (no) «*1.000 evakuert fra brennende skip i Sverige*». *Aftenposten*. 17. april 2009. Besøkt 17. april 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) IMO 7911533 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) MS «Queen of Scandinavia» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
*For partiet til Abraham Lincoln til George W. Bush, se Det republikanske parti*.
*For partiet til Thomas Jefferson, se Det demokratisk-republikanske parti.*

John Quincy Adams var sentral i Det nasjonalrepublikanske partiet
**Det nasjonalrepublikanske partiet** (engelsk: *National Republican Party*) var et amerikansk parti som eksisterte på 1820-tallet. 

Partiet var et utbryterparti fra Det demokratisk-republikanske parti på grunn av indre uengigheter rundt styrkeforholdet mellom presidenten og Kongressen, samt forholdet mellom føderale myndigheter og delstatene.

Det endte med at et mindretall rundt president John Quincy Adams, som ønsket å begrense presidentembetets makt, brøt ut og dannet Det nasjonalrepublikanske partiet. Også utbrytere fra det splittede Føderalistpartiet sluttet seg til denne fløyen.

Etter at Adams tapte presidentvalget i 1828 gikk partiet i oppløsning, men store deler av partiet ble videreført Whig Party som oppsto på 1830-tallet og senere også av Det republikanske parti.

Referanser
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Saksumsdalen** er en bygd i Lillehammer kommune i Innlandet. Bygda ligger vest for Lillehammer sentrum, og anses også som den bedre vestkant. Navnet har den fått av at bygda sett ovenfra ser ut som en saks. Dette dalføret strekker seg fra grensen ved Gausdal, nærmere bestemt Auggedal, til Vingnes i sør, og til Vingrom i øst.

I Saksumsdalen kan man finne et bredt utvalg av gårder og også eneboliger og rekkehus. Det finnes et forsamlingslokale med navn Saksumdal Bygdehus, en barnehage med navn Saksumdal Naturbarnehage. I tidligere år var det også barneskole der. Denne ble lagt ned i 2015. Man kan også finne Rinna IL sitt klubbhus som ligger like ved barnehagen og bygdehuset. I nærheten av bygdehuset finner man også Saksumdal kirke

I Saksumsdalen er det mange fritidstilbud. Noen eksempler på disse er følgende:

Rinna IL, hovedsakelig langrenn om vinteren og løping om sommeren. 4H, en ungdomsklubb med mange medlemmer som er en del av det nasjonale 4H tilbudet. Saksumdal helselag, *mangler informasjon.* Barnetrim, et tilbud om fysisk aktivitet for barn i alle aldre. Disse treningene forekommer oftest på tirsdager på høsten.

Referanser
----------

1. ↑  «Saksumdal kirke».

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Charles Fazzino** (født 1955) er en amerikansk 3D-popkunstner med finsk mor og italiensk far. Han begynte som gatemaler sammen med faren, men fikk raskt en interesse for 3D-kunst. Nå har han holdt på med det i 25 år (2008) og har utstilt i 600 gallerier i verden. Fazzino var elev ved Parsons School of Design og New York School of Visual Arts.

Detaljrikdommen i hvert enkelt bilde er enorm. Noen tar utgangspunktet i steder, som Las Vegas, hvor man finner igjen alle kjente landemerker fra byen.

Fazzino gjør en grundig undersøkelse på den historien han skal fortelle, enten det omhandler et sted eller en person. Han lager skisser som danner grunnlag for trykk. De lages i et begrenset opplag og hver detalj skjæres omhyggelig ut før den plasseres tilbake i bildet.

Før gjorde Fazzino alt arbeidet selv. Nå som han er blitt verdensledede innenfor sin sjanger, har han både sitt eget trykkeri og ansatte som skjærer ut alle detaljene. Hvert bilde - noen små og morsomme, andre imponerende store - er rammet inn i flere lag, noe som forsterker 3D-effekten.

Hans kunstverk finnes i de private samlingene til Rosie O'Donnell, Michael Eisner, Hillary Clinton, presidentene Bill Clinton og George Bush, Paul McCartney, Phil Collins, Roger Clemens, Michael Jordan, Julia Roberts og mange flere.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Snever:** Denne artikkelen er snevrere enn hva tittelen skulle tilsi. Den dekker kun ett eller få av de emner man kunne forvente skulle bli behandlet under dette oppslagsordet.
**Nøyaktighet:** Denne artikkelens nøyaktighet er omstridt. Opplysningene i artikkelen bør sjekkes mot kilder.

**Språkvask:** Teksten i denne artikkelen kan ha behov for språkvask for å oppnå en høyere standard. Om du leser gjennom og korrigerer der nødvendig, kan du gjerne deretter fjerne denne malen.

En **maktdemonstrasjon** er en militær operasjon med den hensikt å advare en potensiell fiende (som et varselskudd) eller å vise ens evne på slagfeltet dersom provokasjoner skjer. Militær styrkedemonstrasjon blir som regel utført gjennom et tilsynelatende angrep mot et fientlig område som ikke er viktig. Formålet kan også være villedelse av fienden, men demonstrasjonen skal ikke søke kontakt med fienden eller utløse stridshandlinger.

Referanser
----------

1. ↑  «kanonbåtdiplomati». *Store norske leksikon*. 28. september 2014.
2. ↑  *Faoil, Foil, Saber, and Épée Fencing: Skills, Safety, Operations, and Responsibilities*. Penn State Press. 1994. s. 51.

Litteratur
----------

* Dictionary of Military and Associated Terms (September 2007)
**Louis Bernot** (født 1892, død ukjent) var en fransk vektløfter og bryter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Bernot vant en olympisk sølvmedalje i vektløfting under OL 1920 i Antwerpen. Han kom på andreplass i den tyngste klassen, tungvekt over 82,5 kg. Det var første gangen i OL som løfterne ble delt inn i ulike vektklasser. Det var totalt fem vektklasser under OL-1920. Bernot løftet sammenlagt 255,0 kg, ti kilogram mindre enn gullvinneren Filippo Bottino fra Italia og fem mindre enn Joseph Alzin fra Luxembourg som fikk sølv. Vektløftkonkurransen besto av tre løft, rykk og støt med en hånd og støt med begge hendene. Det var seks utøvere fra fem nasjoner i tungvektklassen som ble avviklet 31. august 1920.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Bronse Bronse i vektløfting, tungvekt

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, Sports-Reference.com olympisk utøver-ID be/louis-bernot-1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Louis Bernot – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Louis Bernot – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Louis Bernot – Olympedia Rediger på Wikidata
**Guro Nagelhus Schia** (født 28. november 1978 på Rykkinn) er en norsk danser og skuespiller. Hun er frilans danser og koreograf. I 2012 ble hun kjent for sin rolle som *Annusjka* i Joe Wrights Anna Karenina.

Nagelhus Schia gikk på danselinjen ved Fagerborg videregående skole fra 1994 til 1997, og deretter på Statens balletthøgskole til 2000. Hun ble aspirant i Carte Blanche fra høsten 2001, og etter to fast ansatt i kompaniet. Fra 2009 fortsatte Nagelhus Schia sin karriere som frilans danse og koreograf.

I perioden som ansatt ved Carte Blanche medvirket hun i en rekke oppsetninger. Sammen med sin samboer Vebjørn Sundby har de utviklet en rekke danser til jazzinspirert musikk, omtalt som samtidsdans. 

Debuten som skuespiller i 2012 ble hollywoodfilmen *Anna Karenina*, hvor Nagelhus Schia spiller mot blant andre Keira Knightley og Jude Law. Ved siden av rollen som kammerpiken *Annusjka* hadde Nagelhus Schia også oppdrag som koreograf i filmen. 

Hun fikk Gammleng-prisen i klassen dans i 2016.

Referanser
----------

1. ↑  sceneweb.no: *Om Guro Nagelhus Schia*, hentet 20. august 2012
2. ↑  ffuk.no: «Markering av fondets 60-årsdag»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Guro Nagelhus Schia på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Guro Nagelhus Schia hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Guro Nagelhus Schia på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Guro Nagelhus Schia hos The Movie Database Rediger på Wikidata
**Elgene**, opprinnelig kalt **De Dresserte Elgene** eller forkortet **DDE**, er en norsk musikkgruppe og et musikalsk prosjekt som retter seg mot barn og familie. Elgene vil gi barn gode verdier og holdninger gjennom sin musikk.

*Året Rundt*
------------

Høsten 2006 kom de ut med sitt første album, *Året rundt*, en plate som tar for seg alle årstidene. Blant de medvirkende på albumet er Nissa Nyberget, Johannes Joner, Bjørn Dæhlie, Vegard Ulvang og Glam fra Wig Wam. DDE har også bidratt med musikk til blant annet TV-serien Uhu! og seriens album som er blitt belønnet med flere Spellemannpriser.

*Jorda Rundt - vol 1*
---------------------

Den 21. juni 2013 lanserte gruppen sin andre plate - *Jorda Rundt vol1*. Denne gangen reiser de til ni forskjellige land. Her treffer de spennende dyr og mennesker, og forteller om det gjennom å lage egne nye sanger. Sangene er inspirert av de forskjellige landene og varierer mellom Russisk mannskor, ukuleleorkester fra Hawaii og sambaorkester fra Brasil.

Sporene på *Jorda Rundt vol1*: 

1. Russland
2. India
3. Zimbabwe
4. Australia
5. Hawaii
6. Kina
7. Østerrike
8. Argentina
9. Brasil

Musikere på platen er Jon Arne Bjørnstad, DJ Moose, Harald Haugen, Lage Thune Myrberget, Torbjørn Alsos Raae, Sverre Indris Joner, Kamilla Wiig Revholt, Marius Haltli, Helge Sunde og Børge Are Halvorsen.

Tekstforfattere er Tor Karseth, Lorang Brendløkken, Lage Thune Myrberget, Per Kristian Fagereng og Askild Hagen.

Alle sangene er forlagt på NMG forlag, miks og mastring med Celsius Recording og Pål Jansen og trofaste hjelpere er Arve Furset og Eva Bratvold

Prosjektets leder, Lage Thune Myrberget og DJ Moose produserer all musikken sammen.

Diskografi
----------

* *Året rundt* (2006, egenutgitt)
* *Jorda Rundt - vol 1* (2013)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) De Dresserte Elger på Discogs Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
***The Wall Flower*** er en amerikansk stumfilm fra 1922 regissert av Rupert Hughes.

Handling
--------

Idalene Nobbin blir veldig overrasket når Roy Duncan, en fotball-stjerne, ber henne på en dans. Senere blir hun imidlertid offer for en uvennlig narrestrek, som gjør henne så fortvilet at hun forsøker å begå selvmord. Men begge beina blir brukket, og hun blir plukket opp av den velstående Pamela Shiel og gjesten hennes Walter Breen, og ført til Pamelas hjem.

Idalene forteller Pamela at hun ønsket å dø fordi hun tror at ingen mann noen gang ønsker å gifte seg med henne. Men Pamela omgir Idalene med luksus, og lærer henne å gå grasiøst og ha på seg stilige klær. Den blomstrende sjarmen hennes tiltrekker seg snart Breen. Men Idalene avslår Breens frieri, når hun oppdager at Pamela også er forelsket i Breena. Men Pamela undertrykker de virkelige følelsene sine til fordel for Idalene, og de to elskerne blir lykkelig forent.

Skuespillere
------------

* Colleen Moore som Idalene Nobbin
* Richard Dix som Walt Breen
* Gertrude Astor som Pamela Shiel
* Laura La Plante som Prue Nickerson
* Tom Gallery som Roy Duncan
* Rush Hughes som Phil Larrabee

Referanser
----------

1. ↑  «The Wall Flower (1922)» **(engelsk)**. Besøkt 27. januar 2024.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 27. januar 2024.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Wall Flower* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Wall Flower* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Wall Flower* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Larvik–Hirtshals** er fergelinje som har vært drevet siden 1996 Fergelinjen forbinder Larvik i Norge og Hirtshals i Danmark. Fergesambandet traffikeres av M/S Superspeed 2 eid av Color Line.

Rutens historie
---------------

Ruten oppstod når Larvik Line AS ble fusjonert inn i Color Line og M/S Peter Wessel endret bortehavn fra Frederikshavn til Hirtshals.

I 2008 ble M/S Peter Wessel byttet ut av M/S Superspeed 2.

Ruten i dag
-----------

I dag trafikkeres strekningen av bil - og passasjerferjen, M/S Superspeed 2 som går to ganger daglig, begge veier.

Avgangstider
------------

Overfarten tar 3 timer og 45 minutter.

| Avgang Larvik | Ankomst Hirtshals |
| --- | --- |
| 08:00 | 11:45 |
| 17:30 | 21:15 |
| Avgang Hirtshals | Ankomst Larvik |
| 12:45 | 16:30 |
| 22:15 | 02:00 |

Tidligere båter på ruten
------------------------

* M/S Christian IV (2008) - Måtte vikariere for M/S Peter Wessel på grunn av forsinket levering av M/S Superspeed 2
* M/S Peter Wessel (1996–2008)
* M/S Color Traveller (2004–2006)

Referanser
----------

1. ↑  «Color Line 25 år» (PDF).
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Oslo–Kiel** er fergelinje som har vært drevet i over 40 år. Fergelinjen forbinder Oslo i Norge og Kiel i Tyskland. Dagens ferger er eid av Color Line. Tidligere var ruten drevet av Jahre Line.

Bil- og passasjerferjene, Color Magic og Color Fantasy betjener strekningen.

Tidligere båter på ruten
------------------------

* MS «Kronprins Harald» (I) 1 (1961–1975)
* MS «Prinsesse Ragnhild» (I) 1 (1966–1980)
* MS «Wesertal» (1973, lån)
* MS «Kronprins Harald» (II) 1 (1976–1987)
* MS «Suffolk» (1977, lån)
* MS «Jalina» (1985–1987, lån)
* MS «Prinsesse Ragnhild» (II) 1 (1981–2004)
* MS «Kronprins Harald» (III) 1 (1987–2007)

1 Romertallene mener ikke at det er en Kr. prins Harald I og II. Daværende Jahre Line oppkalte den nye fergen etter båten som blir avløst som at den første Kr. prins Harald gir navnet sitt videre til den nye fergen, Kr. prins Harald som da blir nr. 2 i rekken med samme navn. Samme metode med Prinsesse Ragnhild I og II.
DS «Nordnorge», tilhørende Ofotens Dampskibsselskab i Bodø, juni 1928  Foto: Anders Beer Wilse 
**Ofotens Dampskibsselskab** (ODS) var et rederi som ble grunnlagt 24. juli 1912 i Narvik. Formålet var å drive lokaltrafikk på Ofotfjorden, og i 1914 fikk rederiet overlevert sitt første skip, DS «Barøy». I 1936 kom ODS inn i hurtigruten med skipet DS «Nordnorge». Administrerende direktør i flere tiår var Waldemar Høy. I 1985 kjøpte ODS 68 % av aksjene i Vesteraalens Dampskibsselskab (VDS), og tok dermed over kontrollen av rederiet.

I 1987 ble ODS og VDS formelt slått sammen, og det nye selskapet fikk navnet Ofotens og Vesteraalens Dampskibsselskab (OVDS). Rederilogoen og skorsteinsmerket til ODS ble videreført i det nye rederiet. OVDS ble i 2006 slått sammen med Troms Fylkes Dampskibsselskap (TFDS) og dannet Hurtigruten Group, senere omdøpt Hurtigruten ASA.

Rederiets skip
--------------

Ukomplett

| Navn | Tidsrom |
| --- | --- |
| DS «Nordnorge» | 1924-1940 |
| DS «Barøy» | 1929-1941 |
| DS «Nordnorge» | 1942-1944 |
| MS «Barøy» | 1952-1964 |
| MS «Skogøy» | 1953-1983 |
| MS «Stjernøy» | 1953-1983 |
| MS «Tranøy» | 1953-1983 |
| MS «Tjeldøy» | 1956-1973 |
| MS «Nordnorge» | 1964-1987 |

Eksterne lenker
---------------

* Hurtigrutemuseet – Rederier
**Den usynlige hånd** er et begrep opprinnelig brukt av Adam Smith i Nasjonenes velstand. Den usynlige hånd er et markedsøkonomisk prinsipp og refererer til individet som handler til nytte for seg selv og med dette indirekte handler til nytte for samfunnet eller kollektivet:

*GG, Han etterstrever kun egen vinning, og han ledes, som i så mange andre tilfeller, av en "usynlig hånd" til å tjene et formål som ikke har vært noen del av hans hensikt. Ikke heller er det alltid til samfunnets ulempe at dette ikke vært noen del av hans ansvar. Gjennom egennytten tjener han ofte samfunnet mer enn når han virkelig etterstrever dette. Jeg kjenner ikke til at særskilt mye godt noensinne har kommet ut av de som driver handel til samfunnets gagn.* (fra *Nasjonenes velstand*)
Smith framholdt at det er bakerens egennytte vi har å takke for at vi har brød på bordet, ikke hans menneskekjærlighet.

Smith inkluderte ikke nevneverdig argumentasjon ei heller ble det inkludert empiri som støtter påstandene. I begge tilfellene er påstanden normativ og kun støttet av egne hypoteser og anekdotiske argument. Se Nasjonenes velstand for nærmere diskusjon.

Referanser
----------

1. ↑  «Adam Smith Quotes « Adam Smith Institute». *www.adamsmith.org*. Besøkt 27. august 2015.
2. ↑  Smith, Adam: *Nasjonenes velstand* Bok I-II Oversatt av Åshild Sonstad. Sonstad Forlag. Trondheim, 2007.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Ujjain** (hindi: उज्जैन) er en gammel by i den indiske delstaten Madhya Pradesh og administrasjonssentrum i distriktet med samme navn og Ujjain divisjon. Byen ligger 50 km nordvest for Indore, i den såkalte Malwa-regionen i det sentrale India. Ujjain ligger på den østre bredden av elven Shipra (hi: क्षिप्रा) i en høyde av 491 moh. Per 2011 hadde byen 515 215 innbyggere.

Ujjain fungerer som et jernbaneknutepunkt med betydelig handel med jordbruks- og tekstilprodukter. Byen har også bomulls- og næringsmiddelindustri. Et universitet etablert i 1957 finnes også i byen. Ujjain er en av Indias eldste byer og kultursentra, og et av hinduenes berømte syv valfartssteder.

I eldre tid ble byen kalt Ujjayini. Som nevnt i eposet *Mahabharata* var Ujjayini hovedstaden i Avanti-riket, og byen har vært et viktig pilegrimssted for hinduistiske geografer siden 300-tallet f.Kr. Ujjain er en av hinduenes hellige byer, og den religiøse festivalen Kumbh Mela avholdes her hvert 12. år. Ujjain er også hjemmet til Mahakaleshwar Jyotirlinga, en av de tolv Jyotirlinga-helligdommene til guden Shiva, og stedet hvor guden Krishna tok utdanning med Balarama og Sudama fra Maharshi Sandipani.

Universitet
-----------

Vikram-universitetet, som er oppkalt etter herskeren Vikramaditya, ble etablert i 1957. Blant de fjorten oldtidsuniversiteter i India, har også dette røtter 3000 år tilbake og anerkjent som et sete for kunst, idrett, vitenskap og litteratur.

Observatorium
-------------

Vedh Shala eller Vedhshala er Ujjains observatorium. Det ble bygget av maharaja Jai Singh II av Jaipur i 1725. Han bygde totalt fem observatorier i Delhi, Jaipur, Ujjain, Mathura og Varanasi. De ble fullført mellom 1724 og 1735. Vedh Shala i Ujjain er det eneste blant de fem som fortsatt er i virksomhet. Det ligger sørvest for byen, 1 km sørvest for jernbanestasjonen og med utsikt over en bue av nordbredden av elven Shipra.

Referanser
----------

1. ↑  Provisional Population Totals, Census of India 2011 (PDF)
2. ↑   Heritage of the University Town of Ujjayini Arkivert 2011-07-02, hos Wayback Machine.

Litteratur
----------

* Dongray, Keshav Rao Balwant (1935): *Ujjain*. Alijar Darbar Press, Gwalior.
* Dipak Kumar Samanta (1996): *Sacred Complex of Ujjain*. D.K. Printworld. ISBN 978-81-246-0078-8.
* Rahman Ali; Ashok Trivedi; Dhirendra Solanki (2004): *Buddhist remains of Ujjain region: excavations at Ṣodañga*. Sharada Pub. House. ISBN 978-81-88934-15-7.

Eksterne lenker
---------------

* Distriktets offisielle nettside Arkivert 13. juli 2011 hos Wayback Machine. (engelsk)
* (en) (en)  Ujjain hos Wikivoyage
* Steder å besøke i Ujjain (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
Gravanekanalen ved Fiskebrygga

**Gravanekanalen** er en kanal som forbinder østre og vestre havn i Kristiansand. Kanalen er delvis en kunstig gravet utvidelse av sundet mellom Kvadraturen og Odderøya. Sundet var så grunnt at det hindret båttrafikk. Det ble gravd opp første gang rundt 1680.

Fire bruer krysser kanalen og det er rester av ytterligere ei tidligere svingbru. Det østre innløpet til kanalen er ved Hartmanns brygge (Strandpromenaden) og Nodeviga båthavn, og kanalen løper ut i vestre havn ved Lagmannsholmen og Kilden teater- og konserthus. Deler av nordbredden av kanalen er en steinfylling som gjorde Lagmannsholmen landfast. Bebyggelsen ved Fiskebrygga med røde og okergule trehus ligger på begge sider av kanalen. Om sommeren er det heftig småbattrafikk i kanalen. Større båter hindres av den relativt lave høyden under bruene. Havn for fiskebåter er vest for bruene.

Under den østligste brua er kunstverket «Slow Bridge», designet av Anna Berthelsen. Verket består av kvadratiske speilfliser som er laget av 5300 barn fra skoler og barnehager.

Nordøst for bruene står en minnebøsse som er formet som en sjømine, til minne om krigsseilerne 1940-1945. Den har innskriften «Fordum til sjømandens jammer og død. Nu til hans minde om innsats i nød.»

Referanser
----------

1. ↑  Vestre havn, En kulturhistorisk analyse (DIVE) Arkivert 3. august 2017 hos Wayback Machine. Kristiansand kommune
2. ↑  Gravane/Kanalanlegg Kulturminnesøk (Riksantikvaren)
3. ↑  Slow Bridge på zhuo.blogg.no
4. ↑  Krigsminnesmerker i Norge: Minnebøsse ved Gravanekanalen[*død lenke*] DigitaltMuseum

Eksterne lenker
---------------

* (en) Category:Gravane (canal) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons

| * v
* d
* r
Norske kanaler |
| --- |
| Kanaler | 
* Gravanekanalen
* Haldenkanalen‎
* Hesneskanalen
* Kanalen (Trondheim)
* Kanalen (Tønsberg)
* Kassenkanalen
* Kulleseidkanalen
* Nålsundkanalen
* Otteidkanalen
* Reddalskanalen
* Remmastrauman
* Røyksundkanalen
* Sootkanalen (slusesystemet)
* Spangereidkanalen
* Stad skipstunnel
* Storstraum–Småstraumkanalen
* Støa kanal
* Telemarkskanalen‎

 |
**Tistilbekken** også **Fjelstadbekken** er ei mindre elv i Ask i Gjerdrum på Romerike i Viken fylke. Elva samler vann fra tilsig og renner delvis åpent og delvis i rør. Elva har to områder som hovedkilder. Fra området ved Ask, som renner gjennom boligområdet Nystulia og fra Brådalsfjellet.

Leirskredet i Gjerdrum 2020
---------------------------

Elva renner i et jordområde bestående av mye leire. Natt til 30. desember 2020 ble området rammet av et kvikkleireskred som betegnes som det mest alvorlige i Norge av denne type i nyere tid. Store nedbørsmengder er vurdert å ha hatt en utløsende faktor. Tistilbekkens rolle i stabilitet av leire og kvikkleire i området har vært diskutert gjennom flere år.

Et ekspertutvalg la den 29. september 2021 frem en rapport som konkluderte med at en "uvanlig kraftig" erosjon i Tistilbekken var årsaken til skredet. Dette mener utvalget var forsårsaket av menneskelig aktivitet, men de tok ikke stilling til hvem som står ansvarlig.

Elva og området for tilsig ligger innenfor nedbørsfeltet til Leiravassdraget. Elva munner i grunnen mot Tangeelva.

Referanser
----------

1. ↑  *Tistilbekken*
2. ↑  Yr.no: *Tistilbekken*[*død lenke*]
3. ↑  *Fjelstadbekken*
4. ↑  «Skredet i Gjerdrum: Dette vet vi». *NRK*. 31. desember 2020. Besøkt 2. januar 2021.
5. ↑  Norges Geotekniske Institutt 19. november 2003: *Geoteknisk vurdering* besøkt 2. januar 2021
6. ↑  Thommessen, Julia Kirsebom (29. september 2021). «Ekspertutvalg: Bekkeerosjon årsak til Gjerdrum-skredet». *NRK*. Besøkt 29. september 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Grimstadjolla** ble konstruert av Sam O. Berge fra Grimstad. Båten er klinkbygget med fast kjøl. Selve skroget har likhetspunkter med Oslojolle. Det er utført med en bred planke til kjøl. Til denne er boltet en fast kjøl, først i tre og nederst en jernkjøl. Dette er samme løsning som bl.a. i kjølbåtene Kutter,  Knarr og BB11.

Båten ble tegnet som en juniorbåt i 1943. Tyskerne hadde satt forbud mot båter med større seilføring, og *Grimstadjolla* fikk 10 m², som var akseptert.

Antall båter økte etter krigen og kom opp i ca. 200 i Grimstad og Oslofjorden. Senere også en antall i Bergen og Ålesund og var i en periode en stor regattaklasse. Rundt 1980 var klassen imidlertid "død" og mange båter forsvant. På begynnelsen av 1990-tallet oppstod det imidlertid et initiativ i Grimstad og mange gamle båter ble restaurert. I dag (2016) er det ca. 60 seilende *Grimstadjoller*.

Eksterne lenker
---------------

* Grimstadjolleklubben

| * v
* d
* r
Kjølbåter (hele verden) |
| --- |
| 10 Metre **·** 11 Metre **·** 12 Metre **·** 2.4 Metre **·** 5 Metre **·** 5.5 Metre **·** 6 Metre **·** 8 Metre **·** Achilles 24 **·** Aloha **·** Andunge **·** Antrim 27 **·** Beachcomber (22 ft) **·** Catalina Yachts **·** Catalina 30 **·** Cabot 36 **·** Colin Archer **·** Contessa 32 **·** Didi26 **·** Downeaster **·** Drake **·** Etchells **·** Farr 40 **·** Fife **·** Flying Fifteen **·** Flying Tiger 10 M **·** Freedom **·** Folkboat **·** Freedom Yachts **·** Grimstadjolle **·** Guppy 13 **·** H-boat **·** Hallberg-Rassy **·** International 806 **·** International Americas Cup Class **·** IOD **·** J/22 **·** J/24 **·** J-Class **·** Kendall 32  **·** Knarr **·** Kutter |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Tvillingparadokset** er ifølge Einsteins relativitetsteori at tiden ikke går med samme hastighet for alle observatører. For å tydeliggjøre *tidsdilatasjonen*, er det satt fram et paradoksalt tankeeksperiment:

Et enegget tvillingpar, født samtidig, vokser opp, hvorav en velger å bli astronaut. Vedkommende blir med på den første bemannede reisen til Alfa Centauri. Fartøyet går med en hastighet nær lysfarten. Romfarerne når sitt mål, og returnerer til jorden.

Relativitetsteorien sier at man må presisere nærmere *hvilken* tid det er snakk om. For tvillingen som ble med på reisen har det gått 10 år mellom avreise og hjemkomst. På jorden derimot har tiden gått raskere, og det har passert 40 år mellom de to hendelsene. Neste gang tvillingene har fødselsdag. Merk at ingen av de to har *gått glipp av* noen år, de har ganske enkelt opplevd at tiden ikke er absolutt. Grunnen til at tiden går langsommere for vedkommende som reiser tur/retur Proxima Centauri, er den hastigheten han/hun utsetter seg for. Den spesielle relativitetsteorien beskriver hvordan høye hastigheter (spesielt hastigheter nær lysets hastighet) fører til at tiden går langsommere.

Forklaringen er at astronauten *skifter* treghetsystem i det han/hun snur for å vende tilbake til jorden, mens tvillingen på jorden hele tiden er i samme treghetsystem. Derfor er det den jordfaste tvillingen som regner riktig.

Tidsdilatasjon er eksperimentelt bekreftet.

Se også
-------

* Tidsdilatasjon
* Relativitetsteori
* Lysets hastighet
* Albert Einstein

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Oversikt over Calvin-syklusen og karbonfiksering.
**Calvinsyklus** blir også kalt Calvin-Bensensyklus eller mørkereaksjonen. Dette kommer av at kjemi-professoren Melvin Calvin og Andrew Benson, beskrev detaljene i mørkereaksjonen i 1950-årene. Calvinsyklus er den lysuavhengige reaksjonen i fotosyntesen.

Karbondioksid blir bundet til 5-karbonforbindelsen ribulose-1,5-bisfosfat av enzymet rubisko (Ribulose-1,5-bisfosfat-karboksylase-oksidase). Det er nå blitt dannet en ustabil 6-karbonforbindelse, som videre blir spaltet til to 3-karbonforbindelser. Energi fra ATP og NADPH blir brukt til å endre oppbygningen av karbonforbindelsene som deltar i syklusen. Etter at syklusen har gått 6 omganger/runder er det blitt produsert ett glukosemolekyl (C6H12O6). Glukosen kan videre bli brukt til å danne cellulose eller stivelse. Glukosen kan også omdannes til andre organiske molekyler eller transporteres til cellens mitokondrier hvor energien igjen kan frigjøres til bruk i cellens metabolisme og andre energikrevende prosesser. De katabole prosessene i mitokondriene går under betegnelsen celleånding.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
*For fugleslekten Regulus, se Fuglekonger*
Regulus' plassering i Løven
**Regulus** er den mest lyssterke stjernen i stjernebildet Løven, og en av de mest lyssterke stjernene på stjernehimmelen sett fra Jorden. Regulus ligger 77,5 lysår unna Jorden. Regulus er et stjernesystem sammensatt av fire stjerner som er organisert i to par. Hovedstjernen Regulus A er en blå-hvit hovedserie stjerne, Regulus B er sannsynligvis en hvit dverg, mens de to andre stjernene i systemet er svakt lysende hovedseriestjerner.

Regulus ligger nærmest ekliptikken av de klareste stjernene, og er ofte okkultert av månen. I sjeldne tilfeller har den blitt okkultert av Venus, siste gang i 1959, neste gang i 2044. 

Regulus har omtrent 3.5 solmasser. Den er en ung stjerne på noen få hundre millioner år. Den roterer veldig raskt, på 15.9 timer, slik at den er svært flattrykt ved polene.

Navnet Regulus er latin for "prins" eller "liten konge".

Eksterne lenker
---------------

* (en) Regulus (star) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* *Artikkelen har ingen egenskaper for astronomidatabaser i Wikidata*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
Den gamle militærkasernen i Kingston, der den lovgivende forsamlingen for Norfolkøya holdt til.
**Kingston** er administrasjonssted for det australske territoriet Norfolkøya i Stillehavet. Administrasjonskontorene for Norfolkøya ligger her. Den viktigste byen på øya er ellers Burnt Pine i innlandet.

Kingston ble anlagt i 1788 som ledd i den første britiske koloniseringen av Norfolkøya. Byen ble bygget på det eneste slettelandet ved kysten. 

Det er spor etter polynesiere på stedet. Fra 1788 til 1855 var Kingston en straffekoloni. I 1856 ble innbyggerne på Pitcairn flyttet hit.

Kingston-området er et viktig rekreasjonsområde for innbyggerne på Norfolkøya. Stedet har flere historiske bygninger og minnesmerker etter tidligere koloniseringsforsøk. Kingston and Arthurs Vale Historic Area ble, som en del av australske straffangeplasser, i 2010 plassert på UNESCOs verdensarvliste. Norfolk Island Museum holder til i flere av de historiske bygningene i Kingston. I perioden da øya hadde selvstyre møttes den lovgivende forsamlingen i en gammel militærkaserne.

Referanser
----------

1. ↑  «Kingston», Norfolk Island. The Website.
2. ↑  «Kingston and Arthurs Vale Historic Area (KAVHA), Norfolk Island», Department of Sustainability, Environment, Water, Population and Communities.
3. ↑  «Australian Convict Sites», UNESCO World Heritage Centre.
4. ↑  Norfolk Island Museum.
5. ↑  «Assembly» Arkivert 27. desember 2013 hos Wayback Machine. Radio Norfolk.

  


| * v
* d
* r
Hovedsteder i Oseania |
| --- |
| Adamstown **·** Alofi **·** Apia **·** Avarua **·** Canberra **·** Funafuti **·** Hagåtña **·** Honiara **·** Kingston **·** Majuro **·** Mata-Utu **·** Melekeok **·** Nouméa **·** Nuku'alofa **·** Pago Pago **·** Palikir **·** Papeete **·** Port Moresby **·** Port Vila **·** Saipan **·** Sør-Tarawa **·** Suva **·** Wellington **·** Yaren |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Svarstadtjernet** er et lite vann som befinner seg akkurat på kommunegrensen mellom Nes og Lillestrøm kommuner i Akershus. Det ligger ikke langt fra Aulifeltet, og benyttes som badeplass om sommeren. Det er svaberg på begge langsidene av tjernet med oppbygd bålplass på den ene siden. Tjernet er et populært turmål for beboere både på Aulifeltet, Rånåsfoss og Blaker. Det er satt ut ørret i vannet.

Svarstadtjernet munner ut i en bekk som renner mot Blaker via en mindre kløft i skogen. Skogbunnen her er kalkholdig med vekst av blåveis enkelte steder.

Tjernet ligger relativt høyt i terrenget og fra et utsiktspunkt i nærheten i retning nordøst fra tjernet kan man se til Tryvannstårnet i Oslo.

Familien Svarstad bygget en hytte på en høyde ved tjernet på 1980-tallet. Hytten ble utsatt for skadeverk, og brant etter noen år ned. Rester av fundamentet kan fremdeles ses.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 27. juni 2015

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Logo European Museum of the Year Award
**European Museum Forum** (EMF) er en museumsorganisasjon som opererer på Europarådets premisser.. Denne frivillige organisasjon er registert i Storbritannia er en av de ledende organisasjoner i Europa for fremme og utvikling av kvalitet i de europeiske museer. Det har bevist sin rolle og ledene posisjon ette å ha bestått i 37 år.

Siden 1977 har European Museum Forum organisert utdelingen den årlige Årets museum i Europa-pris (EMYA). Denne prisen tildeles museer som viser innovasjon og kvalitet. Museer i 47 europeiske land, alle medlemmer av Europarådet kan delta i konkurransen hvis de er nylig åpnet, eller gjennomgått modernisering eller utvidelse. I løpet av de siste to år.

Historie
--------

European Museum Forum ble grunnlagt i 1977 Kenneth Hudson, som ønsket å stimulere internasjonal utveksling av ideer og skape et nettverk av inspirasjon.

Fra den spede start har European Museum Forum delt ut to priser; Årets museum i Europa (EMYA) og Europarådets museumpris. Det ble snart tydelig at prisen var et effektivt middel for å oppspore og syneliggjøre endringer i de europeiske museer. The European Museum Forums aktivitet omfatter alt fra å arrangere konkurranse museene imellom, til en omfattende serie av utfordringer, som omfatter både museenes profesjon og rolle i det europeiske samfunn.

Etter mer enn 37 år fortsetter European Museum Forum sitt arbeide med utvikling av det europeiske samfunn og beskrive, forstå tolke, og gi råd om betydningen av arven fra fortiden.

Aktiviteter
-----------

Hvert år i mai organiserer European Museum Forum Årets museum i Europa-pris. En viktig aktivitet under denne er en tre dagers konferanse som arrangeres samtidig. Det viktigste formål med den årlige konferanse er å være pådriver, høyne museenes standard til et europeisk nivå, og å tilby utveksling profesjonell ekspertise, kunnskap, kontakter og informasjon.

Priser
------

Hvert år deler European Museum Forum ut disse to priser:

* Europarådets pris
* Årets museum i Europa

Referanser
----------

1. ↑  European Museum Forum, Council of Europe.
2. ↑  European Museum of the Year Award Arkivert 29. august 2017 hos Wayback Machine..

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ICCU
 |
**Nedstrandsfjorden** er den østlige delen av Boknafjorden, og ligger mellom Tysvær og Finnøy kommune i Rogaland. Fjorden har innløp mellom Stong i Tysvær i vest og Kyrkjøy i Sjernarøyane i øst. Innløpet ligger like øst for innløpet til Hervikfjorden.

Nedstrandsfjorden deler seg i flere grener videre innover. Vestre Ombofjorden går sørover mellom Sjernarøyane og Ombo, Jelsafjorden går østover, Sandsfjorden går nordøstover og Vindafjorden går nordover. Nedstrandsfjorden strekker seg om lag 17 kilometer østover til der Jelsafjorden, Sandsfjorden og Vindafjorden har sine innløp. Sandsfjorden går videre innover til Hylsfjorden og Saudafjorden, og helt inn til Sauda i bunnen av Saudafjorden er det 61 kilometer og til bunnen av Hylsfjorden 65 kilometer. 

På nordsiden av fjorden stikker det flere dype viker inn fra fjorden. Muslandsviken går inn til grenden Lernaland og Hindaråvågen går inn til tettstedet Hindaråvåg. Rett øst for Hindarvåg ligger tettstedet Nedstrand, som har gitt navn til fjorden. 

Fra Helgøy/Sjernarøyane i Finnøy kommune går det ferje over fjorden til Nedstrand.

Dumpingsfeltet i Nedstrandsfjorden
----------------------------------

Nedstrandsfjorden er over 700 m dyp og har i perioder vært benyttet til dumping av utrangerte fartøy, ammunisjon og annet. Et utvalg av fartøyene som er senket her:

* 1. mai 1970: «Fisterfjord», -lokalrutebåt kondemnert etter brann.

* 18. juli 1978: «Birgo», lasteskip, sabotert av rederen i forsøk på forsikringssvindel

* 12. januar 1980: «Kavholm», -kondemnert ringnotsnurper.

* 23. januar 1983: «Stolmen», -utrangert lokalrutebåt.

* 18. november 1983: «Alexander L. Kielland», -havarert boligplattform.

* 4. oktober 1985: «Fjordsveis» ex.«Fjorddrott», -utrangert lokalrutebåt der et bevaringsforsøk måtte oppgis.

* ca.1985-1986: «Åmøyfjord», -kondemnert fiskefartøy med fortid som lokalrutebåt.

Referanser
----------

1. ↑  Nedstrandsfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
**HKB 22/978 Varnes**, eller **Varnes fort**, er et tidligere tysk kystbatteri litt øst for Varnes fyr. Batteriet var oppsatt med fire 10,5 cm K332(f) franske Canon de 105 L mle 1936 Schneider med skuddvidde på 16.000 m. To er innbygd i kassematter Regelbau R671. De to andre stod i åpne stillinger nærmere vannet.

Over kassemattene ligger en kommandobunker som er en lokal tilpassning av R636. Anlegget er for en stor del gjenmurt.

Batteriet var oppsatt med ca. 100 mann og kom aldri i strid.

| * v
* d
* r
Artillerigruppe Vanse |
| --- |
| 
* HKB 21./978 Hitterøy (Hågåsen (Hidra) fort)
* HKB 22/978 Varnes-fyr (Varnes fort)
* HKB 25./978 Husvik (Hausvikodden fort)
* MKB 4./502 Lister (Trihaugodden)
* MKB 5./503 Nordberg (Nordberg fort)
* HKB 23./978 Marka (Marka skyte- og øvingsfelt)
* HKB 24./978 Farsund (Flyttet Lodshavn)
* HKB 24./978 Lodshavn (Lodshavn fort)

 |
**Vagn Jul Enger** (født 24 desember 1895 i Horten, død 13. januar 1974) var en norsk offiser. Han ble 9. april 1940 beordret som sjef for Kopåsbatteriet under Oscarsborg festning og ledet herfra beskytningen mot «Blücher» med batteriets 15 cm kanoner. Han var bror til daværende major Hersleb Enger som var kommandant på Rauøy fort 9. april.

Vagn Enger ble offiser i 1918 og avla sin militære eksamen i 1921. Ved siden av sin militære utdannelse ble han også tannlege i 1931 og åpnet praksis i Drøbak. Han beholdt likevel sin kontakt med forsvaret og var i mange år lærer i matematikk ved befalsskolen på Oscarsborg. Ved kystartilleriets skyteskole var han teknisk lærer.

Ved angrepet ble daværende kaptein Enger av Oscarsborgs kommandant, oberst Eriksen, beordret som sjef for Kopåsbatteriet, like nord for Drøbak sentrum. Herfra ledet han skytingen fra Drøbaksiden og fikk inn en rekke treffere på den tyske eskadren. Han mente lenge at festningen også hadde senket det tyske artilleriskoleskipet «Brummer».

Sammen med andre norske offiserer ble Enger arrestert 16. august 1943 og deportert til fangeleiren i Schildberg, Tyskland. Han vendte hjem den 4. juni 1945.

I 1955 var Enger forfremmet til major.

Referanser
----------

1. ↑  Omtale i Aftenposten 23. desember 1955.
2. ↑  Leidulf Hafsmo:*Norske tannleger i tysk krigsfangenskap*. Den norske tannlegeforenings Tidende 2005 115 nr 8.

Eksterne lenker
---------------

* Enger på foto 1953.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Fangeregisteret

 |

Portal: Andre verdenskrig
Oversiktskart over Vansjø. Tombøya med rødt.
**Tombøya** er ei øy i Vansjø i Våler kommune i Viken fylke og dekker et areal på 267 dekar.

I 1594 fikk øya navnet *Lille Løvøen*, mens naboøya Burumøya het *Løvøen*. Gjennom hele 1600-tallet, 1700-tallet og fram til 1845 hørte øya til Tomb herregård, derav navnet *Tombøya*. På begynnelsen av 1800-tallet var det fast bosetning på Tombøya. Nøyaktig når øya ble fraflyttet er uvisst, men det antas at det dyrkede arealet på 12 dekar ble overtatt av oppsitteren på Burumøya.

Tombøya har per 2006 ingen hus- eller hyttebebyggelse, og har heller ikke veiforbindelse til fastlandet. Øya er fremdeles i privat eie, og inngår i Sandå og Henestangen naturreservat.

Vansjø har mange øyer, holmer og skjær, og de nærmeste naboøyene er Gressøya i nord og Burumøya i vest.

Litteratur
----------

* *Historisk atlas over Råde*, Sverre Oskarson, 2001
* *Tur- og fritidskart over Vansjø*, Statens kartverk Østfold, 1994
* *Båtsportkart over Vansjø*, Råde Bok og Foto, 1987

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |