recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***The Mysterious Miss Terry*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av J. Searle Dawley.

Handling
--------

Frøken Terry raner hjemmet til Helen Wentworth, og returnerer deretter til pensjonatet hvor hun bor og betaler den forfalne regningen sin med de stjålne pengene. Blant de andre gjestene ved pensjonatet er tre ungkarer som Terry liker å flørte litt med. Gordon True er en ung forfatter som sliter med å få publisert bøkene sine. Freddie Bollen er jernvare-ekspeditør, og John Quig en ekspeditør i et stort varemagasin.

Etter å ha blitt mer kjent med de tre frierne sine, finner frøken Terry seg mest tiltrukket av George True. Hun avslører deretter at hun selv faktisk er den velstående Helen Wentworth, og hadde antatt identiteten til frøken Terry for å unnslippe de mer velstående frierne. Fornøyd med oppriktigheten i George Trues kjærlighet, gifter hun seg med forfatteren og hjelper ham med å publisere den nye boken hans.

Skuespillere
------------

* Billie Burke som Mavis Terry.
* Thomas Meighan som Gordon True.
* Walter Hiers som Freddie Bollen.
* Gerald Oliver Smith som John Quig.
* George A. Wright som Mr. Pennyquick.
* Bessie Hearn som Clara Pennyquick.

Referanser
----------

1. ↑  The Mysterious Miss Terry
2. ↑  THE MYSTERIOUS MISS TERRY

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Mysterious Miss Terry* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Mysterious Miss Terry* på Silent Era Rediger på Wikidata
Togulykken knyttet til ***Queen of the Sea***-toget (på singalesisk: ***Samudradevi***) fant sted den 26. desember 2004 på Sri Lanka, og var en del av tsunami-katastrofen i Sør-Asia samme dag.

Beskrivelse
-----------

Toget *Queen of the Sea* forlot som vanlig jernbanestasjonen *Colombo Fort Station* i Colombo med kurs for Galle kl. 07.30 om morgenen, og på grunn av julehøytiden og en buddhistisk fullmånefest hadde det denne søndagen så meget som rundt 1 700 passasjerer ombord. Jernbanelinjen følger Sri Lankas sørvestlige kystlinje mot Indiahavet. 

Ved landsbyen Telwatta i distriktet Galle og drøyt 20 km fra byen Galle, løper toglinjen 200 meter fra stranden. Der hadde toget stanset for et kort opphold. På det tidspunkt anslås det at det var 1 700 passasjerer ombord (1 500 som hadde løst billett i Colombo og antagelig 200 som hadde steget ombord med eller uten billett, flere oppe på taket under stasjonsopphold underveis). Kort tid etter, ca. kl. 09.30, ble toget truffet av en anslagsvis seks meter høy tsunamibølge og fylt med vann. De åtte passasjervognene ble skylt av sporene og løftet inn i sumpområdet ved siden av. 

Skinnegangen som følger kysten over lange strekninger ble også ødelagt, og det var først den 21. februar 2005 at alt var reparert slik at togene igjen kunne begynne å rulle.

Dødsofre
--------

Ifølge Sri Lankas myndigheter var det bare noen få dusin av passasjerene som overlevde. Andre meldinger taler om 300 overlevende. Men uansett om tapstallene var på ca. 1 650 eller ca. 1 400 må denne togulykken rangeres som den verdenshistoriens hittil største. Blant de omkomne var det også landsbyboere som like før hadde klatret opp på taket av vognene i håp om å redde seg unna bølgen. 

På annenplass følger en ulykke i Indias Bihar-provins der en syklon blåste et tog av en bro over Bagmati-elven og omkring 800 ble drept.

Se også
-------

* Jernbane på Sri Lanka
En tøypose
Et **handlenett** er en veske med parallelle håndtak som er festet på sidene av nettet. Handlenett er ofte laget av stoff, men kan også være tilvirket av lær eller plastmateriale. Stoffnett brukes ofte som gjenbrukbare handleposer.

I de siste tiårene er kraftig nylon og andre lettstelte syntetiske stoffer blitt vanlig, selv om disse kan bli dårligere ved langvarig sol-eksponering. Mange av dagens rimelige eller gratis handlenett er ofte laget av resirkulert materiale, fra minimalt behandlede naturlige fibre, eller fra biprodukter fra organisk materiale.

Et **strandnett** er gjerne et litt større nett som ligner på et handlenett, ofte i bomull eller annet tekstilmateriale, hvor man kan ha med håndkle og strandsaker, eller en rekke andre ting som solkrem og solbriller.

Miljøhensyn
-----------

En salgsfremmende tøypose
Hvis et handlenett skal være et alternativ til alternativ til en plastpose eller en papirpose, må nettet kunne brukes et visst antall ganger før den kastes.

Ifølge en studie fra det britiske UK Environment Agency måtte et bomullsnett kunne brukes i minst 131 dager før det hadde den samme miljøpåvirkningen som en plastpose.

Referanser
----------

1. ↑  Edwards, Chris; Joanna Meyhoff Fry (2011). «Life cycle assessment of supermarket carrier bags: a review of the bags available in 2006» (PDF). *UK Environment Agency*.
**Handley Page Herald** er et britisk, regionalt passasjerfly.

Herald har sin bakgrunn i det fire-motors passasjerflyet **HPR.3 Herald**, som ble bygget i to prototyper og fløy første gang 25. august 1955. Dette hadde fire Alvis Leonides Major stjernemotorer, men før flytypen ble satt i produksjon innså man at stempelmotorer var i ferd med å bli utdatert og bestemte seg for å bygge om flyet tilpasset de nye Rolls-Royce Dart turbopropmotorene.

Den nye versjonen, utstyrt med to turbopropmotorer og med den nye betegnelsen **HPR.7 Dart Herald**, fløy første gang 11. mars 1958 og ble satt i produksjon i 1959. Senere gikk man tilbake til kun å bruke navnet «Herald».

I tillegg til 2 prototyper ble 48 fly produsert mellom 1959 og 1968. Av disse var fire av serie 100 med plass for 47 passasjerer, 36 av serie 200 med 106,5 cm lengre skrog og plass for 56 passasjerer, og 8 serie 400 for det malayiske flyvåpenet.

Herald debuterte for flyselskapet Jersey Airlines 7. mai 1961. Siste flygning var 9. april 1999 som fraktfly for Channel Express.

Kilder
------

* *The International Directory of Civil Aircraft 2001/2002*, Gerald Frawley ISBN 1-875671-52-8
* *Air International, Volume 72/5*, Mai 2007

Eksterne lenker
---------------

* (en) Handley Page Herald – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
Pù-Mát-nasjonalpark i den vietnameiske delen av Trường Sơn-fjellene
**Trường Sơn-fjellene**, også kalt **Den annamitiske fjellkjeden** er en rundt 1 100 km lang fjellkjede i det vestlige Indokina og går gjennom Laos og Vietnam. I Vietnam kalles fjellene *Dãy Trường Sơn* og i Laos *Phou Luang*.

Fjellkjeden løper parallelt med kysten mot Sørkinahavet og skiller Mekong-bassenget fra havet. Fjellkjedens østlige siden reiser seg bratt opp fra slettelandet og fører en rekke små og store elver.

Det høyeste fjellet ligger i Laos og er Phu Bia med 2 820 moh. På den vietnamesiske siden er den høyeste toppen 2 711 moh og heter Phu Xai Lai Leng og ligger i kjedens nordlige del. I den nsørlige delen er den høyeste toppen fjellet Ngọc Linh med sine 2 589 moh.

Laos ligger hovedsakelig på fjellenes vestside med provinsene Houaphan og Xieng Khouang, mens Vietnam ligger hovedsakelig på østsiden med provinsene Houaphan og Xieng Khouang.

Trường Sơn-fjellene har et rikt dyreliv, med blant andre den antilopelignende Saola-oksen, den bisonlignende Gaur, Indokinatiger og Truong Son muntjak.

Under Vietnamkrigen gikk den viktige forsyningslinjen Ho Chi Minh-stien gjennom området og denne hadde av den grunn blant andre det vietnamisiske navnet Đường Trường Sơn («Trường Sơn-veien»).

Se også
-------

* Ho Chi Minh-stien

Eksterne lenker
---------------

* Brosjyre med en rekke bilder fra WWF fra Trường Sơn-fjellene
* BBC In Pictures: Uncovering Viet Nam's secret wildlife

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** NKC
 |
***Tuba Atlantic*** er en studentfilm fra Den norske filmskolen som i 2011 vant Student Academy Awards. Filmen er regissert av Hallvar Witzø og skrevet av Linn-Jeanethe Kyed.

Filmen er en novellefilm på 25 minutter, og handler om hvordan Oskar, spilt av Edvard Hægstad, håndterer meldingen om at han kun har seks dager igjen å leve. Han må bite i seg stoltheten sin, og skvære opp med broren før det er for sent. Budskapet blir at man ikke bør gå og legge seg med noe uoppgjort.

Tuba Atlantic ble nominert til Oscar for beste kortfilm. Denne nominasjonen ble senere trukket tilbake da det ble kjent at filmen hadde blitt vist på TV.

Referanser
----------

1. ↑   *Freebase-data fra Google*, Google, Wikidata Q15241312,
2. ↑   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Tuba Atlantic». *Filmarkivet*. Besøkt 19. november 2022.
4. ↑  «Tuba Atlantic skulle aldri vært Oscar-nominert». *www.aftenposten.no*. Besøkt 19. november 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Tuba Atlantic* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Handshake for Peace** er et konsept i fotball som er utarbeidet av Norges Fotballforbund og Nobels Fredssenter. Konseptet
innebærer konkrete tiltak for å skape holdnings- og adferdsendringer i fotballen og for å fremme fredsbudskap i samfunnet. 

Ideens opphav kom fra generalsekretær i Norges Fotballforbund Kjetil Siem, som i sin tid som fotballsjef i Sør-Afrika, møtte Nelson Mandela og menneskene rundt han. Han tok med seg budet om hvor viktig Nobels fredspris er utenfor Norge, og hvilken betydning dette arbeidet har for mennesker som har det vanskelig (Aftenposten). 

I tillegg til å være navnet på konseptet er Handshake for Peace også et spesielt håndtrykk som utføres mellom lagets kapteiner. «Handshake for Peace» gjennomføres ved hver kamp i norsk toppfotball.

Konseptet
---------

* Kapteinene hilser på hverandre og dommeren før avspark i midtsirkelen hvor et TV-team vil være inne på banen for å formidle lyd og bilde
* Kapteinene takker hverandre og dommeren for kampen i midtsirkelen gjennom «Handshake for Peace». Et TV-team vil være inne på banen for å formidle lyd og bilde
* Det jobbes mot at kun kaptein får konferere med dommer under kamp – brudd på dette kan straffes med gult eller rødt kort.

Implementering FIFA
-------------------

Under FIFA-kongressen i Budapest 25. august 2012 ble det annonsert at FIFA innfører «Handshake for Peace» i alle deres FIFA-turneringer  . Samtidig oppfordret FIFA alle sine medlemsland til å implementere konseptet i alle deres turneringer og kvalifiseringskamper. Konseptet skal også implementeres i VM i fotball 2014 i Brasil .[*trenger oppdatering*]

Referanser
----------

1. ↑  Eirik Borud og Knut Arne Hansen (25. mai 2012). «Nå innfører også FIFA «Handshake for Peace»». vg.no. Besøkt 21. november 2012.
2. ↑  Trond Hustad (25. mai 2012). «Handshake for Peace: - En triumf for norsk fotball.». ap.no. Arkivert fra originalen 29. juni 2012. Besøkt 21. november 2012.
3. ↑  Kyrre Øvrebø (25. mai 2012). «Siem om Norges VM-bidrag: – Veldig mye større enn vi har skjønt». tv2.no. Besøkt 21. november 2012.
4. ↑  fifa.com (25. mai 2012). «‘Handshake for peace’ between FIFA and Nobel Peace Centre». fifa.com. Arkivert fra originalen 7. oktober 2012. Besøkt 21. november 2012.
Tuberkuløses Hjelpeorganisasjon (THO) opprettet skole ved Krokeide ved Bergen i 1946. I dag heter skolen Krokeide videregående skole

Tuberkuløses Hjelpeorganisasjons yrkesskole ga yrkesopplæring i radio- og elektroteknikk, snekkerarbeid og finmekanikk. Målet var å gjennom opplæring i nye fag å få tidligere tubekulosepasienter tilbake i arbeid. Skolen åpnet 10. november 1946.

Skolen startet i militære bygninger i et tidligere tysk miltært område i Krokeid, som ble frigitt i 1945. På området hadde hadde sentralkommandoen for det tyske kystartellieret ligget.

Prosjektet ble støttet av Kronprins Olav, som var forsvarssjef i Norge, med en skriftlig anbefaling. Bygningene ble overdratt til Tuberkuløses Hjelpeorganisasjon for 950 kr. Tomten, som var på ca. 50 mål, ble ervervet for 50.000 kr. Lokale medlemmer av Tuberkuløses Hjelpeorganisasjon begynte ombyggingen. Prosjektet ble finansert gjennom gaver og innsamlinger og arbeidet ble gjort som dugnadsarbeid. Flere av medlemmene i foreningen anstrengte seg så mye under arbeidet at de fikk tilbakefall.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 22. januar 2015. Besøkt 22. januar 2015.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 22. januar 2015. Besøkt 22. januar 2015.
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 22. januar 2015. Besøkt 22. januar 2015.

Litteratur
----------

* Marthinsen, Arne (1955). *Veileder i praktisk sosialmedisin*. Oslo: Universitetsforlaget. s. 56.

Eksterne lenker
---------------

* LHL om historien til Krokeid videregående skole
* Krokeide videregående skole
**Trần Văn Trà** (født 1918 i Quảng Ngãi-provinsen, død 20. april 1996 i Hanoi) var en general i Vietnams folkehær, og var i periodene 1963 til 1967 og 1973 til 1975 øverstkommanderende for FNL. Han var medlem av sentralkomitén i Det vietnamesiske kommunistparti fra 1960 til han ble utrensket i 1982.

Han ble medlem av kommunistpartiet i 1938, og tilbrakte årene under andre verdenskrig i fransk fengsel. Han bekjempet det franske kolonistyret i Fransk Indokina og avanserte under Den første indokinesiske krig, for tilslutt å bli utnevnt til general i 1961, mens han hadde kommandoen over de kommunistiske styrkene i den sørligste delen av Sør-Vietnam under Vietnamkrigen.

Han ledet angrepet på Saigon under Tết-offensiven i 1968 og senere det sentrale frontavsnittet under påskeoffensiven i 1972. Under de avsluttende kampene i 1975 var han nestkommanderende under general Văn Tiến Dũng.

Etter Vietnamkrigen var han sentral i sammenslåingen av Nord- og Sør-Vietnam, og i 1978 ble han viseforsvarsminister. I 1982 publiserte han boken *History of the Bulwark B2 Theatre* som avslørte hvordan det nordvietnamesiske politbyrå hadde overvurdert egne krefter, og undervurdert styrken til USA og Sør-Vietnams hær i forkant av, og under Tết-offensiven. Boken satte den nye ledelsen i det forente Vietnam i forlegenhet, og Trà ble utrensket fra partiet, avsatt som viseforsvarsminister og satt i husarrest resten av livet.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Trần Văn Trà: *History of the Bulwark B2 Theatre*
* Intervju med Trần Văn Trà på HistoryNet
* Ernest Bolt: *Who is Tran Van Tra?*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**James Halliday** (født 19. januar 1918, død 6. juni 2007) var en britisk vektløfter som deltok i de olympiske leker 1948 i London.

Halliday vant en olympisk bronsemedalje i vektløfting i Sommer-OL 1948 i London. Han kom på tredjeplass i den tredje letteste vektklassen, lettvekt opp til 67,5 kg. Det var totalt seks vektklasser, en mer enn i de fire foregående olympiske vektløftingskonkurransene i Antwerpen, Paris, Los Angeles og Berlin. Vektløftkonkurransen besto av tre ulike løft, press, rykk og støt. Halliday løftet sammenlagt 340,0 kilo, 20 kilo mindre enn gullvinneren Ibrahim Shams fra Egypt og hans landsmann Attia Hamouda som fikk sølv.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Storbritannias flagg London - Bronse Bronse vektløfting, lettvekt

Eksterne lenker
---------------

* (en) James Halliday – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) James Halliday – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) James Halliday – Storbritannias olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Antropos forlag og bokhandel** er det sentrale stedet for utgivelse og formidling av antroposofisk litteratur i Norge. 

Bokhandelen og forlaget holder til i Josefines gate 12 i Homansbyen og holder åpent daglig. Bokhandelen kan skaffe til veie all tilgjengelig antroposofisk litteratur på nordiske språk, engelsk eller tysk. Bokhandelen har også en egen avdeling for barn og ungdom, og formingsmateriell og barneleker i naturvennlige materialer.

Josefinesgate 12
----------------

Antropos forlag og bokhandel i Josefinesgt 12 i Oslo.
Huset i Homansbyen ble bygget av og for byggmester Hans Olsen i 1872 etter tegninger av arkitekt Niels Stockfleth Darre Eckhoff. Da det ble solgt til Antroposofisk selskap i 1955, ble det ombygget etter forbilde av Goetheanum i Sveits, og huset mistet fullstendig sitt opprinnelige preg. Arkitekt Eivind Thomassen ledet av ombyggingen av den to-etasjes villaen assistert av Odd Gengenbach og med ingeniør Kaare Godager. I Aftenposten stod det følgende 23. november 1957 om huset i Homansbyen: «... en gammel arkitektur er i ferd med å gjennomgå en metamorfose – gesimser og annen krimskrams dekkes av sement og betong og det kommende "bygg" ser ut til å være inspirert av selveste Le Corbusier. Så er det snarere tvertimot, det er Antroposofisk Selskap som er iferd med å omdanne en ærverdig Homansbygård til et slags Goetheanum. Det kommer til å bli et merkverdig byggverk, en severdighet i bydelen.» Josefinesgate 12 eies i dag av en husstiftelse, og en venneforening av huset er dannet.

Antroposofisk forlag
--------------------

Antropos forlag utgir antroposofisk og annen litteratur på norsk og har flere bokutgivelser i året. Det siste er en serie med Rudolf Steiners foredrag i Norge. En annen serie er essaysamlinger av norske forfattere som har hatt tilknytning til antroposofien. Forlaget har en egen Antropos Bokklubb, og det gir ut billedbøker for barn. 

I 1972 ble tidsskriftet Libra startet opp for å belyse antroposofien og Rudolf Steiners livsverk som en kulturimpuls i vår tid. Det tar opp aktuelle temaer innenfor vitenskap, kunst, religion og samfunnsliv, intervjuer, dikt, naturbetraktninger og bokanmeldelser. Tidsskriftet kommer ut fire ganger i året, og Antropos er utgiver. 

Det første antroposofiske forlaget ble grunnlagt i 1908 av Marie von Sivers sammen med Johanna Mücke i Berlin for å utgi Rudolf Steiners bøker. Forlaget fikk navnet Philosophisch-Theosophischen Verlag. Det flyttet senere til Goetheanum i Sveits og heter i dag Verlag am Goetheanum.

Eksterne lenker
---------------

* Antropos forlag og bokhandel
* Libra tidskrift for antroposofi
* Vennekrets for Josefines gate 12 l
Utsyn over Epulufloden i Ituriregnskogen.
Kart over provinsen Ituri i Kongo-Kinshasa.
**Ituriregnskogen** (fransk: *Forêt de l'Ituri*) er en regnskog som liggeri provinsen Ituri i nordøstre Kongo-Kinshasa. Regnskogen har navn etter elven Ituri, som renner gjennom skogen og deretter flyter sammen med Nepoko til Aruwimifloden, som i sin tur munner ut i Kongofloden.

Om lag en femtedel av skogen er vernet; den vernede delen kalles Okapi viltreservat og står på UNESCOs liste over verdens vernede områder.

De østligste utløperne av Ituriregnskogen når inn i Uganda, og er der vernet som del av Semlikinasjonalparken. Skogen er også hjem til et pygméfolk som kalles mbuti. I 1887 krysset afrikaforskeren Henry Morton Stanley skogen som første europeer, under sin Emin-Pasha-ekspedisjon.

Referanser
----------

1. 1 2  «Ituri Forest | forest, Democratic Republic of the Congo». *Encyclopedia Britannica* **(engelsk)**. Besøkt 6. september 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Ungdomsstraff** er en straffart i norsk strafferett tilpasset unge lovbrytere som var under 18 år på gjerningstidspunktet. Straffarten ble innført 1. juli 2014 som et alternativ til ubetinget fengsel.

Ungdomsstraff innebærer at ungdom under 18 år som har begått alvorlig og gjentatt kriminalitet, skal gå gjennom en såkalt «gjenopprettende rettsprosess», som involverer gjerningspersonens nettverk, ofre og hjelpeapparatet, og der straffereaksjonen blir individuelt tilpasset.

Straffarten er hjemlet i kapittel 8 a i lov om straff.

Gjenopprettende prossess
------------------------

Konfliktrådet er ansvarlig for utførelsen av ungdomsstraffen etter at vedkommende har vært i retten. Unge mellom 15 og 18 år kan bli dømt til ungdomsstraff. Det kreves at både lovbryteren og verge samtykker for at prosessen skal kunne skje. Det kreves også motivasjon til endring av adferd og egeninnsats av den straffedømte. Det blir gjort en personundersøkelse om hvor effektiv straffen vil være for den dømte.

Prosessen innebærer ungdomsstormøte, ungdomsplan og oppfølgingsteam.

I ungdomsmøtet møtes den tiltalte den fornærmede. På møtet vil konsekvensene av den kriminelle handlingen og skadevirkningene bli forklart. Det settes også opp en ungdomsplan som lovbryteren må følge. Den kan settes opp av politiet, kriminalomsorgen, skole, familiekontor, barnevern og andre fra vedkommendes nettverk. Hver plan blir tilpasset hver enkelt og kan gjerne inneholde krav om oppmøte på skolen, deltakelse på behandlingstilbud (F.eks. sinnamestringkurs, ruskontroll), fritidsaktiviteter også lignende. Oppfølgningsteamet skal sørge for at vedkommende følger programmet og mester det. Oppfølgingen kan vare i opptil tre år. Hvis planen ikke følges kan den bli strammet inn eller at lovbryteren må sone resten av dommen i fengsel.

Referanser
----------

1. ↑  Barn og straff – en ny straffart: Ungdomsstraff
2. ↑  Ungdomsstraff erstatter fengsel for unge kriminelle
3. ↑  «Det kriminalitetsforebyggende råd». Arkivert fra originalen 29. juni 2015. Besøkt 27. juni 2015.
4. ↑  Lov om straff kapittel 8 a
5. ↑  «Ungdomsstraff - Konfliktrådet». *www.konfliktraadet.no* **(norsk)**. Besøkt 2. juli 2019.
6. ↑  Elden, John Christian (27. august 2018). «ungdomsstraff». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 2. juli 2019.
***It's Okay to Not Be Okay*** (hangul koreansk: 사이코지만 괜찮아; romanisert koreansk: *Saikojiman gwaenchana*) er en sørkoreansk TV-serie produsert og sendt av tvN i 2020.

Handling
--------

Moon Gang-tae bor sammen med sin eldre bror Moon Sang-tae, som har diagnosen autisme. De flytter ofte fra by til by, helt siden Sang-tae var vitne til at moren deres ble myrdet. Gang-Tae arbeider som vaktmester ved ulike psykiatrisk avdelinger, på de forskjellige stedene hvor de slår seg ned. Mens han jobber ved et sykehus, møter han en kjent barnebok-forfatter, Ko Moon-young, som ifølge ryktene skal ha en antisosial personlighetsforstyrrelse.

Omstendighetene fører til at Gang-tae begynner å arbeide ved OK Psychiatric Hospital i den fiktive byen Seongjin City, den samme byen hvor de alle bodde da de var yngre. I mellomtiden danner Moon-young en romantisk besettelse for Gang-tae, etter å ha oppdaget at fortiden deres overlapper hverandre. Hun følger etter ham til Seongjin City, og etter hvert avdekkes en rekke hemmeligheter. Men de kan søke trøst hos hverandre, og prøver å gå videre i livene sine.

Roller
------

| Skuespiller | Rolle |
| --- | --- |
| Kim Soo-hyun | Moon Gang-tae |
| Seo Ye-ji | Ko Moon-young |
| Oh Jung-se | Moon Sang-tae |
| Park Kyu-young | Nam Ju-ri |
|

Referanser
----------

1. ↑  «'사이코지만 괜찮아' 티저 영상 공개…김수현·서예지의 '조금 이상한 로코'». *sports.hankooki.com* **(koreansk)**. Besøkt 29. september 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *It's Okay to Not Be Okay* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *It's Okay to Not Be Okay* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
Aleksander Nevskij kirke i Bredgade.
**Aleksander Nevskij kirke** er en russisk-ortodoks kirke som ligger i Bredgade 53 i København.

Bakgrunnen for at kirken ble oppført skriver seg fra prinsesse Dagmars (Maria Feodorovna) dager. Dagmar var datter av kong Christian IX og hun giftet seg med storfyrst Aleksander Aleksandrovitsj, den fremtidige Aleksander den III. Hun konverterte til den ortodokse kirke og ga uttrykk for at hun ønsket seg en kirke når hun var på besøk i Danmark.

Etter at ektefellen besteg tronen kjøpte den russiske regjering en tomt i Bredgade og ga 300 000 gullrubler til oppføringen av kirken. Kirken er tegnet av David Ivanovitj Grimm og ble oppført i perioden 1881–1883. 

Kirken er dedikert til Aleksander Nevskij som var keiser Aleksander IIIs skytshelgen. Bygningen er fredet.

Referanser
----------

1. ↑  Fredningssag / Aleksander Nevskij Kirke, Bredgade 53 fra Kulturarvsstyrelsen (besøkt 21. juni 2014)

Kilder
------

* Den russiske kirke på Bredgade

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC
 |

Portal: Danmark
Fess Parker
**«Wringle Wrangle»** er en amerikansk filmsang med melodi og tekst av Stan Jones, som ble fremført av Fess Parker i Disney-filmen *Westward Ho the Wagons* (1956).

Parker utgav den også på singlen Disneyland F-43.

Bill Hayes with Don Costa, His Orchestra & Chorus spilte inn «Wringle Wrangle» på singlen ABC Paramount 45-9785 i 1957.

Britiske Michael Holliday with Norrie Paramor and His Orchestra and Chorus har spilt inn sangen. Den ble utgitt på singlen Columbia DB 3978 i mai 1957.

Norske versjoner
----------------

Arne Bendiksen og Erik Diesen har skrevet norske tekster. I Bendiksens versjon bærer den tittelen «Ringel-rangel». Diesens versjon heter «Ringel-Rangel».

### Innspillinger

| År | Sangtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1957 | «Ringel-rangel» | Arne Bendiksen og hans orkester | Arne Bendiksen | Single | Triola TN45-115 |
| 1957 | «Ringel-Rangel» | Kurt Foss og Reidar Bøe | Erik Diesen | 78-plate/Single | RCA NA 1033 |

Referanser
----------

1. ↑  Internet Movie Database – Westward Ho the Wagons! (1956) – Soundtracks
2. ↑  Fess Parker – Wringle Wrangle 45 RPM – Disney – eBay
3. ↑  Bill Hayes 1957 7" Wringle Wrangle/Westward Ho.. EXC – eBay
4. 1 2 3  Se plateetiketten
**Iturup** (russisk: Итуру́п, aino: エトゥオロプシリ – *Etuworop-sir*, japansk: 択捉島 – *Etorofu-tô*) er den største øya i de sørlige Kurilene. Det er den nordligste øya i de sørlige Kurilene og blir i dag kontrollert av Russland og Sakhalin oblast. Japan gjør imidlertid også krav på øya.

Geografi
--------

Iturup ligger nær sørenden av Kurilene mellom Kunasjir (19 km mot sørvest) og Urup (37 km mot nordøst). Byen Kurilsk, det administrative senteret i Kurilskij distrikt, ligger om lag midt på øyas vestkyst. 

Øya har et areal på 3139 km², en lengde på 200 km og en bredde på 7 til 27 km. 

Sundet mellom Iturup og Urup blir kalt Vriessundet, etter den nederlandske utforskeren Maarten Gerritsz Vries, som var den første europeeren som utforsket området.

Iturup består av vulkanske massiv og fjellrygger. En rekke vulkaner går fra nordøst til sørvest og danner ryggraden på øya. Den høyeste av disse er Stokap (1634 moh) sentralt på øya. Kysten av Iturup er høy og bratt. Vegetasjonen består hovedsakelig av gran, lerke, furu og blandingsløvskog med or, lian og kurilsk bambuskratt. Fjellene er dekket av bjørk og sibirsk dvergfuru, urter eller bare bart fjell.

Historie
--------

Japansk og et buddhistisk tempel på Iturup (før 1939)
Til å begynne med var øya bosatt av ainofolket og etter hvert kom det både en russisk bosetning (sent på 1700-tallet) og en japansk garnison her (1800), der Kurilsk i dag ligger. I 1855 ble Iturup avstått til Japan gjennom Shimoda-traktaten.

26. november 1941 la et japansk hangarskip ut frå Hitokappubukta (japansk: 単冠湾) på østsiden av Iturup for å delta i angrepet på Pearl Harbor.

I 1945 ble øya okkupert av Sovjetunionen etter at Japan hadde tapt i annen verdenskrig. De japanske innbyggerne ble drevet ut til det japanske fastlandet. I 1956 ble de to landene enige om å gjenopprette diplomatiske forhold, men fredsavtalen har ennå (2009) ikke avgjort statusen til Iturup og flere andre øyer i området som Japan fortsatt gjør krav på. Iturup er dermed blant de omstridte øyene i Kurilene. 

Et sovjetisk antiluftvern, Burevestnik (russisk for stormsvale), ligger på øya og har siden 1950-årene vært base for en rekke Mikoyan jagerfly. I 1968 ble Seaboard World Airlines Flight 253 avskåret over Kurilene og tvunget ned til Burevestnik med 214 amerikanske tropper som var på vei til Vietnam. En eldre flyplass, Vetrovoje, ligger øst på øya og ble hovedsakelig brukt av japanske styrker under den andre verdenskrig.

Referanser
----------

1. ↑   Kokudo Chiriin, side(r) 83, www.gsi.go.jp[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Nederlandsk utforskning Arkivert 25. mars 2008 hos Wayback Machine.
3. ↑  Takahara, "Nemuro raid survivor"

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** NDL **·** GeoNames
 |
**«It's Only Love»** er en sang av The Beatles som ble hovedsakelig skrevet av John Lennon, men offisielt kreditert Lennon/McCartney. Den ble første gang utgitt 6. august 1965 på gruppens femte britiske album *Help!*. I USA ble den utgitt 6. desember 1965 på albumet *Rubber Soul*.

Bakgrunn og innspilling
-----------------------

Lennon hadde hovedidéen til sangen og fikk hjelp av Paul McCartney til å skrive den ferdig. Lennon var veldig misfornøyd med teksten, og av den grunn hatet han den i etterkant. På versjonen som ble utgitt i 1965, kan man høre på setningen «just the sight of you makes night-time bright – very bright» at han nærmest ler mens han synger. George Martin Orchestra ga ut en instrumental versjon senere i 1965 med tittelen «That's a Nice Hat».

«It's Only Love» ble innspilt 15. juni 1965 i Abbey Road Studios. Tagning seks ble brukt til utgivelse i 1965. På *Anthology 2* (utgitt 1996) ble tagning to inkludert (samt tagning tre som ble avbrutt etter to sekunder).

Musikere og instrumenter
------------------------

* John Lennon: akustisk gitar, vokal
* Paul McCartney: bass
* George Harrison: akustisk gitar, sologitar
* Ringo Starr: trommer, tamburin

«It's Only Love» ble aldri fremført av The Beatles i offentlig konsert sammenheng, og heller ikke av John Lennon i hans solo karriere.

Bryan Ferry ga ut en coverversjon av «It's Only Love» i 1976 på albumet *Let's Stick Together*, mens Gary U.S. Bonds gjorde det i 1981 på albumet *Dedication*.

Referanser
----------

1. 1 2  Lewisohn, Mark (1988). *The Beatles Recording Sessions*. New York: Harmony Books. ISBN 0-517-57066-1 s. 60/200/201
2. ↑  Friis, Yan (2014). *Beatles og jeg*. Oslo: Spetakkel Forlag. ISBN 978-82-999632-5-1 s. 157
3. ↑  Turner, Steve (2009) *The Stories Behind the Songs 1962 – 1966*, Carlton Books Limited ISBN 978-1-847-32267-8
4. ↑  Miles, Barry (1997). *Paul McCartney: Many Years From Now*. New York: Henry Houston, Texas, USA: Holt and Company. ISBN 0-8050-5249-6 s. 200
5. ↑  MacDonald, Ian (2005). *Revolution in the Head: The Beatles' Records and the Sixties* (andre utgave). London: Pimlico. ISBN 1-844-13828-3 s. 126
6. ↑  *Anthology 2* – informasjon i hefte som fulgte med utgivelsen

Eksterne lenker
---------------

* Sangteksten (presentert på The Beatles' offisielle webside).
Ungdomskulturer assosieres ofte med musikk og ikke minst musikkfestivaler. Bildet er fra Roskilde-festivalen 2003.  Foto: Bjarki Sigursveinsson  
En **ungdomskultur** er en ungdomsbasert subkultur med særegen stil, oppførsel og interesser. 

Ifølge forskere innen temaet subkulturer, som Dick Hebdige, viser medlemmer i en subkultur ofte sin tilhørighet til kulturen ved særegne og symbolske konkrete uttrykk i form av klær, frisyre og fottøy. I tillegg kan immaterielle elementer, som felles interesser, dialekter og slang, musikksjanger og samlingsplasser være viktige faktorer. Ungdomskulturer gir deltakerne en identitet utenfor sosiale institusjoner som familie, arbeid, hjem og skole.

Samfunnsklasse, kjønn og etnisitet kan være viktige elementer i ungdomskulturer. Ungdomskulturer kan defineres som system, uttrykksmåter eller livsstil utviklet av grupper i underordna strukturelle posisjoner i forhold til dominante system - og som gjenspeiler forsøk på å løse strukturelle motsetninger som oppstår i den større samfunnskonteksten. Studiet av subkulturer består ofte i å studere symbolismen knyttet til klær, musikk eller andre synlige faktorer hos medlemmene i en subkultur, samt måten disse symbolene tolkes på av medlemmer i den dominante kulturen. 

Uttrykket *scene* eller *miljø* kan vise til en egen subkultur eller fraksjon. Scener skiller seg fra den større kulturen enten gjennom mote, særegne musikksjangre eller politiske perspektiv, og en sterk stamme-liknende tilhørighet innad i gruppa. Uttrykket kan også brukes om egne inndelinger av subkulturen, ofte geografiske inndelinger, som drum and bass-miljøet i Detroit eller Goth-miljøet i London. Subkulturer som systematisk viser fiendtlig holdning mot den dominanten kulturen kalles ofte motkulturer.

Referanser
----------

1. ↑  Brake, Michael (1985) *Comparative Youth Culture: The sociology of youth culture and youth subcultures in America, Britain and Canada*, Routledge, New York
2. ↑  Straw, Will (1991). «Systems of Articulation, Logics of Change: Communities and Scenes in Popular Music», *Cultural Studies*, 5, 3, s. 273, 368-88

Litteratur
----------

* Nordland, Eva (1921-2012) (1979). *Ungdom i Norge: om ungdomskultur og ungdomsproblemer i by- og bygdesamfunn*. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 8200018415.

* Bjurström, Erling (1982). *Generasjonsopprøret: Ungdomskultur, ungdomsbevegelser og tenåringsmarked fra 50 til 80-årene*. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 820005897 Sjekk `|isbn=`-verdien: length (hjelp).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Bendik Kaltenborn** (født 1. september 1980 i Oslo) er en prisbelønt norsk illustratør, maler, tegneserieskaper og animatør. Han er særlig kjent gjennom sitt arbeid som illustratør og musikkvideoanimatør for elektronikaartisten Todd Terje, samt som illustratør for The New Yorker. Han har også illustrert barnebøker, samt laget illustrasjoner for bl.a. Hollywood Reporter og The New York Times. Tegneseriene hans er oversatt til Tysk, Fransk og Spansk.

For tegneseriealbumet *Seks sultne menn* (2006) ble Kaltenborn tildelt Sproingprisen for beste norske tegneserie. Boken *Serier som vil deg vel* (2009), som var et utvalg av hans kortere serier, ble belønnet med både Sproingprisen, Kulturdepartementets tegneseriepris, samt gull i Visuelt-konkurransen og gull i Årets vakreste bøker.

Kaltenborn har sin kunstfaglige utdannelse i visuell kommunikasjon ved Kunsthøgskolen i Oslo og grafisk design og illustrasjon ved Konstfack i Stockholm. Som masterprosjekt ved Konstfack laget han tegnefilmen «The End» i 2008. I 1997 var Kaltenborn med på å starte tegneserieforlaget Dongery, da i en alder av 17 år.

Utmerkelser
-----------

Bendik Kaltenborns tegneserie «Seks sultne menn» fra 2006 ble belønnet med Sproingprisen for «Beste norske tegneserie» det året. Boka «Brenn ned skiten» med tekst av Nils-Øyvind Haagensen og omslagsillustrasjon av Kaltenborn fikk gull i kategorien «skjønnlitteratur for voksne» i Årets vakreste bøker 2009. I februar 2010 ble han tildelt Kulturdepartementets tegneseriepris på 30.000 kroner for samleboka *Serier som vil deg vel*.

Utgivelser (utvalg)
-------------------

Tronsmo bokhandel i Oslo har vindusdekorasjoner i andre etasje fra 2015 tegnet av Bendik Kaltenborn (til venstre) og Lars Fiske (til høyre). Foto: 2017 
* Seks sultne menn *(Dongery Forlag, 2006)*
* Serier som vil deg vel *(No Comprendo Press, 2009)*

Bendik Kaltenborn har også illustrert flere barnebøker og designet albumomslag for Todd Terje.

Referanser
----------

1. ↑  «2022 - Bendik Kaltenborn». *Blaafarveværket*. Besøkt 14. desember 2022.
2. 1 2   Mike Powell (7. april 2014). «Under the covers: Bendik Kaltenborn», *Resident Advisor* (lest 2. juli 2014)
3. 1 2  Holen, Øyvind (20. oktober 2022). «Bendik Kaltenborn». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 14. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Bendik Kaltenborn i BIBSYS
* (no) Bendik Kaltenborn i Store norske leksikon
* Bendik Kaltenborns hjemmesider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** BNE
 |
**Menswe@r** var et engelsk popband som ble startet i 1994, og som hadde sin storhetstid i britpop-perioden på 90-tallet.

Medlemmer
---------

* Simon White (gitar)
* Stuart Black (bass)
* Johnny Dean (vokal)
* Matt Everett (trommer)
* Chris Gentry (gitar)

Biografi
--------

Meswe@r fikk platekontrakt nesten før de hadde spilt sammen. De har blitt kalt britpoppens Herman's Hermits, og suksessen deres skyldtes nok i stor grad at de ble hypet opp i magasiner som NME og Melody Maker. Den andre plata deres floppet totalt. Grunnen til at de overhodet fikk platekontrakt (og at selskapet definitivt var ivrige etter å sikre seg dem, siden de signet dem på et så tidlig stadium) var først og fremst at britpoppen var en så stor og innbringende trend at selskapene nærmest konkurrerte om å skaffe seg flest mulig band i stallen (ikke ulikt det som skjedde i merseybeatperioden i Liverpool på 60-tallet). Menswear fikk mye betalt for det de spilte inn, men det endte etterhvert med at de brukte alle pengene på dop og festing. Hvilket var årsaken til at den andre plata ble så dårlig, og at de splittet opp raskt etterpå.

Likevel skal det sies til Menswe@rs forsvar at de var flinke til å spille, sin unge alder (Chris Gentry var atten år i 1995) og uerfarenhet til tross, og at deres første album, *Nuisance*, er en fin pop-plate som er aldeles hørbar den dag i dag.[] Musikken deres var imidlertid ikke særlig original, de hentet inspirasjon fra med-britpop-band som Blur og Elastica.

Diskografi
----------

### Album

* *Nuisance* (1995)
* *Hay Tiempo!* (1998)

### Singler

* *Being Brave, Pt.1* (1995)
* *Being Brave, Pt.2* (1995)
* *Daydreamer* (1995)
* *Sleeping In* (1995)
* *Stardust* (1995)
* *I'll Manage Somehow* (1995)
* *We Love You* (1996)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Menswear på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Menswear på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Menswear på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Menswear på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Menswear på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Menswear på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Yu Xuanji** (forenklet kinesisk: 鱼玄机; tradisjonell kinesisk: 鱼玄机; pinyin: *Yu Xuánjī*; Wade-Giles: *Yu Hsuan-chi*; født ca. 844, død 869, eller, ifølge en annen kilde, 871) var en kinesisk poet fra det sene Tang-dynastiet. 

Lite pålitelig informasjon fins om det relativt korte livet til Yu Xuanji. Hun kom fra Chang'an, rikets hovedstad på den tiden. Yu ble gift som en konkubine til en embedsmann ved navn Li Yi da hun var 16 år gammel, og etter at de skilte seg tre år senere ble hun en kurtisane og en daoistisk nonne. Hun døde tidlig, i en alder av 26-28 år. Et kinesisk verk gir en rekke lite flatterende inntrykk av hennes liv: Hun skal ha hatt en affære med Wen Tingyun, levde et skandaløst og promiskuøst liv, og ble henrettet for å slå sin kammerpike i hjel.

Verker
------

* David Young og Jiann I. Lin: *The Clouds Float North: The Complete Poems of Yu Xuanji*, Wesleyan University Press: Hanover and London, 1998, ISBN 978-0-8195-6343-9

Referanser
----------

1. ↑   Collective Biographies of Women, oppført som Yu Hsuan-chi, Collective Biographies of Women ID 12139[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   oppført som YU XUANJI, www.dictionnaire-creatrices.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NLA **·** CiNii
 |
Denne artikkelen omhandler legen og teologen.  For forfatteren, se Bendix Ebbell (forfatter).

**Bendix Ebbell** (født 12. april 1865 i Vestre Aker, død 9. juni 1941 i Stavanger) var en norsk lege og teolog.

Biografi
--------

Bendix Ebbell var sønn av kongelig fullmektig Johan Peter Ebbell (1828 – 1895) og Petronelle Marie Hansen (1826 – 1917). Han ble student i 1863, cand.theol. i 1888 og cand.med. 1892. I 1894 ble han gift med Anna Margrethe Dahle, datter av madagaskarmisjonær og senere generalsekretær Lars Dahle i Det norske misjonsselskap. Fra 1893 til 1912 var han misjonslege på Madagaskar, deretter kom han hjem og ble distriktslege i Sandnes, så distriktslege i Hetland fra 1918 til 1935. Fra 1917 til han ble pensjonist i 1935 var han også fylkeslege i Rogaland. Han var medlem av kontrollkommisjonen for Dale asyl fra 1913 og medlem av hovedstyret for Det norske misjonsselskap fra 1924 til 1936. Fra 1937 var han medlem av Vitenskapsakademiet i Oslo. 
*Fylkeslege Ebbells gate* i Bekkefaret i Hillevåg bydel i Stavanger er oppkalt etter ham.

Bibliografi
-----------

Ebbell skrev flere medisinske avhandlinger, blant annet om beri-beri, rakitt, struma og kretinisme. Han bidro også til studier av gammelegyptisk medisin og gav ut oversettelse fra originalspråket av Papyrus Ebers til engelsk.

Ebbell skrev også hørespillet *Stjerneguttene* (1931), som fortalte om bakgrunen for feiringen av helligtrekongersdag.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Misjonsarkivet, «Bendix Ebbel», besøkt 27. mai 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Det tyske nasjonalbibliotekets katalog, GND-ID 116319321, besøkt 31. mai 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Misjonsarkivet, «Ella Marie Ebbel», besøkt 27. mai 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Stavanger Byleksikon

Kilder
------

* Hvem er Hvem 1938 side 130
* Hartenstein, Tillman: *Det usynlige teatret: Radioteatrets historie 1926-2001*, Oslo 2001, s. 41.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Kart over Hudsonbukta med Salliq
**Salliq** (engelsk: *Southampton Island*) er ei stor øy ved innløpet til Hudsonbukta ved Foxesjøen. Salliq er underlagt Kivalliq-regionen i Nunavutterritoriet i Canada. Arealet er 41 214 km². Den er Canadas niende største øy. Eneste bosetning på Salliq er Coral Harbour med et folketall på 712 etter folketellingen fra 2001.

Geografi
--------

Salliq er skilt fra Melvillehalvøya av *Frozen Strait*. Andre sjøveier rundt omkring øya er *Roes Welcome Sound* i vest, *Bay of Gods Mercy* i sørvest, *Fisher Strait* i sør, *Evans Strait* i sørøst, og *Foxe Channel* i øst.

Hansine Lake ligger langt nord på øya. Bellhalvøya utgjør den sørøstre delen av øya. Mathiasen Mountain, et fjell i Porsildfjellene, er med sine vel 600 moh. høyeste punktet på øya.

Fauna
-----

Fuglereservatene *East Bay Migratory Bird Sanctuary* og *Harry Gibbons Migratory Bird Sanctuary* er viktige hekkeplasser for snøgåsen (*Anser caerulescens caerulescens*).

Historie
--------

I historisk sammenheng er Salliq kjent for sine nå utdøde innbyggere, *sadlermiutene* (moderne inuktitut: *sallirmiut*). Disse utgjorde den siste resten av tuniit. *Tuniit*, en pre-inuitkultur, ble erklært etnisk og kulturelt utdødd etter 1902-03, da en innført sykdom tok livet av alle *sallirmiut*er i løpet av uker.

Tidlig på 1900-tallet ble øya bosatt på ny av aivilingmiuter fra Repulse Bay og Chesterfield Inlet, etter oppfordring fra hvalfangeren George Comer og andre. Folk fra Baffinøya innvandret 25 år senere. Den senere kjente John Ell, reiste da han var barn til Salliq sammen med sin mor, Shoofly, på Comers skonnerter.

Den største sadlermiut-boplassen lå på Native Point ved munningen av bukten Native Bay.

Referanser
----------

1. ↑  The Canadian Encyclopedia Arkivert 1. juli 2016 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** GeoNames
 |
**Bendik Singers** (1971–75) var en norsk vokalkvartett satt sammen av Arne Bendiksen for å delta i Melodi Grand Prix 1973 med hans komposisjon «Å, for et spill». Sangen kom på en sjuendeplass i Eurovision Song Contest 1973 og hadde tekst av Robert Williams.

Kvartetten besto av Anne-Karine Strøm, Ellen Nikolaysen og brødrene Bjørn Kruse og Philip Kruse. Etter finalen i Oslo 17. februar 1973 bar det til den 18. Eurovision Song Contest i Luxembourg 7. april. Da hadde sangen blitt oversatt til engelsk med tittelen «It's Just a Game». Carsten Klouman var dirigent, og Norge endte blant de ti beste for første gang siden 1966. John Andreassen var NRKs kommentator.

Bendik Singers hadde også en hit med «Om hele verden sang i kor». Sensommeren 1973 overtok Anne Lise Gjøstøl for Nikolaisen, men bare på utlån fra EMI. Nikolaisen ble nemlig nektet videre deltakelse av sitt plateselskap Phonogram. Gruppen vant også Melodi Grand Prix 1974 som bakgrunnskor for Anne-Karine Strøm og deltok dermed også i Eurovision Song Contest 1974 i Brighton. Bidraget endte på delt 14.- og sisteplass med bare 3 stemmer. Dirigent Frode Thingnæs uttalte neste morgen at «… Melodi Grand Prix har utviklet seg til en folkemeningens bingohall langt vekk fra den opprinnelige ideen – å høyne kvaliteten på underholdningsmusikken».

Gruppa ble oppløst i 1975, og Nikolaysen og Strøm vant Melodi Grand Prix i henholdsvis 1975 og 1976, mens Philip A. Kruse var tekstforfatter av vinnerbidragene i 1974, 1976 og 1979.

Utgivelser
----------

* *Bendik Singers* (Triola 1974)
* Medvirkning på plateseriene *Svensktoppar* og *Norske Topp-Favoritter*.

Referanser
----------

1. ↑  Espen Eriksen (7.4.1973). «Uhyggestemning under Grand Prix dempes: Sjarmoffensiv fra Israel». VG.
2. ↑  Kjersti Fagerheim og Espen Eriksen (8.4.1974). «Norges bidrag håpløst gammeldags. -Bendik Singers: Vi er skuffet». VG.
3. ↑  «Bendik Singers». Norsk Musikkinformasjon. 6.8.2006. Arkivert fra originalen 18. september 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bendik Singers på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Bendik Singers på MusicBrainz Rediger på Wikidata

| Utmerkelser og prestasjoner |
| --- |
| Forgjenger:**Grethe Kausland og Benny Borgmed «Småting»** | **Norge i Eurovision Song Contest**(1973) | Etterfølger:**Anne-Karine Strømmed «The First Day of Love»** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Sally Louise Fletcher** (født *Copeland*, tidligere *Keating*) er en fiktiv figur i den australske såpeserien *Home and Away*. Rollen er spilt av skuespillerinnen Kate Ritchie. Hun var med i serien fra begynnelsen, fra første episode 17. januar 1988 til april 2008 (i Norge 1990–2010).

Biografi
--------

Da Sally var liten, ble moren, Diana, og faren, som var alkoholiker, separert, og Diana lot ikke faren få treffe tvillingbarna deres. Han regnet med at han ikke hadde noen sjanse i en rettssal, så Aaron Copeland (faren) tok saken i egne hender og dro fra stedet med sønnen, og Sallys tvilligbror, Miles. Han lot imidlertid Sally være igjen, han syntes ikke at livet på loffen, passet for en liten jente. Diana forandret hennes og Sallys etternavn til Keating, som var hennes pikenavn, og giftet seg så med Derek Wilson. Ikke lenge etter, ble ekteparet drept i en båtulykke, og mormoren til Sally, fikk ansvaret for henne. Uheldigvis utviklet fru Keating alzheimer noen år senere, og da det ble kjent at Sally ikke var på skolen fordi hun var hjemme og tok vare på mormoren, ble hun sendt til et barnehjem, mens mormoren ble sendt til et pleiehjem. Sally ble snart tatt inn av fosterforeldrene Tom og Pippa Fletcher. I forvirringen da hun vokste opp glemte hun faren og broren sin, og trodde at stefaren hennes, som døde sammen med moren hennes, var hennes biologiske far. Imidlertid skapte hun en fantasivenn, Milco, som hjalp henne med å komme igjennom den vanskelige tiden og forvirringen. Det ingen den gang visste, var at Milco faktisk var kallenavnet til den broren som hun hadde mistet og glemt. 

Sally var en av Tom og Pippas opprinnelige fosterbarn, som var med helt fra starten på serien, sammen med Carly, Steven, Frank og Lyn. Hun kom til å bli en av de lengstværende og faste figuren i serien, mens andre kom og gikk. Av de andre, var hun nærmest Sophe Simpson, Sam Marshall og Shannon Reed. En annen nær venn var Lance Smart, som bodde i en husbil i på campingplassen Summer Bay Caravan Park. 

Sally var ikke slik som de andre fosterbarna. De var i tenårene, mens Sally var 8 år gammel i den første episoden da familien flyttet til Summer Bay, og at hun var den eneste de adopterte. Ikke lenge etter seriens begynnelse, døde imidlertid Tom, og Pippa giftet seg igjen året etter med Michael Ross. Det tok en god stund før Sally aksepterte Michael, men hun gjorde det tl slutt, selv om hun ofte minnet han på at hun kom inn i familien først. Det skulle komme flere tragedier. Dale, adoptivbroren til Sally og det eneste biologiske barnet til Pippa og Michael døde like etter at det ble født, av krybbedød. 

Sallys ektemann, Flynn, døde av hudkreft.