recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***The Price of Redemption*** er en amerikansk stum kriminaldramafilm fra 1920, regissert av Dallas M. Fitzgerald og med Bert Lytell i hovedrollen. Filmen er basert på en roman fra 1915 av I.A.R. Wylie.

Filmen er antatt tapt.

Handling
--------

En scene med Edward Cecil, Seena Owen og Bert Lytell.
Da han returnerte til England som en helt etter å ha reddet en britisk garnison i India, gifter Leigh Dering seg med Jean Desmond - datteren til en velstående kjøpmann. Ydmyket av sin velstående svigerfar, tyr Leigh til alkoholen, og tar snart ut skilsmisse fra Jean. Når han kommer hjem en natt, oppdager han liket av sin kones far. Når Jean anklager ektemannen sin for å ha drept faren hennes, forsvinner Leigh. Han får det til å virke som om han har blitt drept i en jernbane-ulykke. Fem år senere sliter Leigh med både alkohol og narkotika.

I mellomtiden har Jean giftet seg med Willoughby, en skruppelløs offiser som ble tvunget til å forlate India etter hans svik mot Rajahs søster. Dette satte også hele garnisonen som Leigh tidligere hadde reddet i større fare. Når Willoughby kommer tilbake til India sammen med sin nye kone, griper Rajah muligheten til å ta hevn. Han planlegger å ødelegge hele palasset under en mottakelse, men Leigh forsøker å hindre planene hans før det er for sent.

Skuespillere
------------

* Bert Lytell som Leigh Dering
* Seena Owen som Jean Dering
* Cleo Madison som Anne Steel
* Landers Stevens som Richard Willoughby
* Edward Cecil som Govind Singh
* Arthur Morrison som Desmond
* Wilbur Higby som Dering
* Michael D. Moore som Billy
* Rose Marie de Courelle som Ayah

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 5. mai 2023.
2. ↑  Fitzgerald, Dallas M.; Lytell, Bert (1920). «The Price Of Redemption». Besøkt 5. mai 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Price of Redemption – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) *The Price of Redemption* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Price of Redemption* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Price of Redemption* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Price of Redemption* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Renee O'Connor** (født **Evelyn Renée O'Connor** 15. februar 1971 i Katy i Texas) er en amerikansk skuespiller, produsent og regissør som er mest kjent for å spille rollen som Gabrielle i TV-serien *Xena: Warrior Princess* fra 1995 til 2001. I 2006 fikk hun en rolle i skrekkfilmen Boogeyman 2.

O'Connor hadde sin første rolle som skuespiller i en alder av åtte år da hun spilte en gravemaskin under en Theater on Wheels-produksjon. I en alder av tolv begynte hun å studere skuespill på Houston's Alley Theatre, og senere gikk på High School for Performing and Visual Arts i Hun debuterte som skuespiller i 1989 i TV-serien Teen Angel.

O'Connor begynte på sin TV-karriere i en alder av seksten år med reklamefilmer for McDonald’s og Exxon. En lang rekke reklamefilmer fulgte samtidig som hun hadde en rekke strøjobber blant annet som Porky Pig på Astroworld og hun jobbet som aerobic-instruktør i Los Angeles. 

O'Connor ble stemt frem som nummer 3 av de mest fascinerende menneskene i 1996[]. I 1997 var hun nummer 2, og en av de vakreste menneskene i 1997, etter Personer pålogget[]. Hun ble kåret som nummer 45 blant de 100 mest sexy kvinnene i 2000.[]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Renee O'Connor – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Renee O'Connor på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Renee O'Connor i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Renee O'Connor på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Renee O'Connor på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Renee O'Connor hos Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) Renee O'Connor hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** MusicBrainz
 |
**Reneta Ivanova Indzjova** (bulgarsk: Ренета Иванова Инджова, født 6. juli 1953 i Nova Zagora) er en bulgarsk politiker og statstjenestemann. Fra oktober 1994 til januar 1995 var hun statsminister i Bulgaria, og per 2021 er hun den eneste kvinnen som har hatt det embetet.

Bakgrunn
--------

Reneta Indzjova tok doktorgraden i statsøkonomi og ble deretter professor i dette faget. Hun giftet seg og fikk et barn, men ekteskapet endte i skilsmisse. Hun var finanspolitisk rådgiver for det liberal-konservative partiet Demokratisk Union (UDF), og fra 1992 til 1994 var hun leder for Bulgarias privatiseringsetat.

Interim statsminister i Bulgaria
--------------------------------

Indzjova ble utnevnt av president Zjelev, som tidligere hadde vært leder av UDF, som regjeringssjef for den midlertidige regjeringen som ble innsatt etter at regjeringen til Ljuben Berov måtte gå av. I sin korte regjeringstid vant hun anerkjennelse fra enkelte hold for sine tiltak for å bekjempe organisert kriminalitet.

### Senere roller

I 1995 stilte Indzjova til valg som ordførerkandidat i hovedstaden Sofia. Da stemmene var talt opp kom hun på tredje plass. I 2001 stilte hun som kandidat i presidentvalget, men fikk ikke tilstrekkelig oppslutning.

I 2014 dukket hun opp i nyhetene for første gang på over ti år. Hun var da sjef for Bulgarias statistiske byrå, og anklaget to av sine nærmeste underordnede for å ha utøvet utilbørlig politisk press intern i organisasjonen.

Referanser
----------

1. ↑  «Reneta Indzhova - former Prime Minister». *Events.bg*. EVENTS.bg. Arkivert fra originalen 7. januar 2014. Besøkt 19. mars 2014.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 7. januar 2014. Besøkt 14. desember 2021.
2. ↑  Perlez, Jane (18. desember 1994). «Ex-Communists in Bulgaria Are Poised for Return to Power». *The New York Times*. Besøkt 19. mars 2014.
3. ↑  «Ренета Инджова говори за правителствен натиск в НСИ през заместниците й». *Mediapool.bg* **(bulgarsk)**. Besøkt 14. desember 2021.
Wenzhou i provinsen Zhejiang.
Innkjøpsgate i Wenzhou
Wenzhou i provinsen Zhejiang
 **Wenzhou**  (kinesisk: 溫州; pinyin: *Wēnzhōu*) er en by på prefekturnivå i provinsen Zhejiang ved Kinas kyst mot Østkinahavet. Befolkningen anslås til 7 777 000 (2006). 

Wenzhou kullkraftverk ligger her.

Historie
--------

Det kan spores bosetting på stedet tilbake til 2000 år f.Kr. Området ble kalt kongedømmet Dong'ou på 200-tallet f.Kr.. 

Havnebyen ble grunnlagt på 300-tallet e.Kr. og bar da navnet Yongjia. Under Tang-dynastiet ble den elevert til prefektur, og i 675 fikk den navnet Wenzhou.

I 1876 ble byen åpnet for utenrikshandel. På 1800-tallet utviklet den seg til en viktig havn for kinesisk teeksport. Under den andre sino-japanske krig var Wenzhou en av de få havner som ikke ble okkupert av japanerne, og byen hadde da stor betydning for den kinesiske side. Etter krigen var den i bakevjen til kysthandelen begynte å ta seg opp ca. 1955. Den er senere vokst til stor velstand.

Wenzhou er også hjembyen til mange handelskinesere i USA og Europa.

Administrasjon
--------------

Byprefekturet Wenzhou administrerer tre distrikter, to byer på fylkesnivå, og seks fylker.

| Distrikt / by (区) Navn | Befolkning | Areal (km²) |
| --- | --- | --- |
| Lucheng distrikt (鹿城区) | 650 000 | 294,38 |
| Longwan distrikt (龙湾区) | 300 000 | 279 |
| Ouhai distrikt (瓯海区) | 386 000 | 614,5 |
| **Wenzhou by (市区)** | 1 336 000 | 1 187,88 |
| Ruian by (瑞安市) | 1 125 000 | 1 271 (3 037 inkl sjøer) |
| Yueqing by (乐清市) | 1 160 000 | 1 174 (1 413 inkl sjøer) |
| Fylke |
| Yongjia fylke (永嘉县) |
| Pingyang fylke (平阳县) |
| Cangnan fylke (苍南县) |
| Dongtou fylke (洞头县) |
| Wencheng fylke (文成县) |
| Taishun fylke (泰顺县) |

Samferdsel
----------

### Jernbane

Høyhastighetsbanen Ningbo–Taizhou–Wenzhou-banen har sitt sørlige endepunkt i Wenzhou, og knytter der an til høyhastighetsbanen Wenzhou–Fuzhou-banen videre til Fuzhou.

### Veier

Kinas riksvei 104 løper gjennom prefekturet. Den begynner i Beijing, løper sørover via Dezhou og så til Jinan, Xuzhou, Nanjing, Hangzhou, Wenzhou og ender opp i Fuzhou.

Kinas riksvei 330 løper nordvestover fra Wenzhou i Zhejiang til Shouchang i Jiande i samme provins.

Referanser
----------

1. ↑  Wēnzhōu Shì *Citypopulation.de*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Wenzhou – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Per Olav Sætre** (født 13. mars 1977 i Ålesund) er en tidligere norsk fotballspiller oppvokst i Sykkylven på Sunnmøre. Han var forsvarsspiller, og spilte for Molde FK i Eliteserien, samt Ålesund, Hødd og Strindheim i førstedivisjon.

Sætre har flere aldersbestemte landskamper for Norge fra G15 til U21 i en seksårsperiode fra 1992 til 1998 med blant andre Åge Hareide og Nils Johan Semb som trenere. Han spilte seniorfotball for Sykkylven i tredjedivisjon i to år, før han ble kjøpt av Molde FK i 1995, og fikk sin debut i Eliteserien samme år. I Molde FK spilte han i fire sesonger, og Molde tok to sølvmedaljer i Eliteserien bak Rosenborg i denne perioden. Han ble norgesmester for junior med Molde FK i 1996. Et høydepunkt fra tiden i Molde FK ble europacupkampen mot Paris Saint-Germain FC, hvor han spilte sammen med de tre andre «S'ene» (Ole Gunnar Solskjær, Arild Stavrum og Ole Bjørn Sundgot). I 1998 var han på prøvespill i Ipswich Town FC, men det ble ingen kontrakt. Etter spill i Molde ble det førstedivisjonsfotball for Ålesund, Hødd og Strindheim, og Sætre er kjent som den første som spilte for alle følgende tre klubber i Møre og Romsdal - Molde FK, Ålesund og Hødd.

Etter fotballkarrieren utdannet Sætre seg til Sivilingeniør/Master of Science i Industriell økonomi og teknologiledelse ved NTNU. Her utmerket han seg ved å få Tryg-prisen for beste masteroppgave, hvor han skrev om *Improvisasjon som middel til vellykket gjenvinning av situasjonskontroll.* Han jobber nå som sivilingeniør i oljeselskapet Lundin Norway, og har tidligere jobbet for blant annet Aker Solutions og Norges sprekeste bedrift Bayes Risk Management.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, oppført som Per Olav Saetre, Transfermarkt spiller-ID 280036, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Spillerstatistikk». Norges Fotballforbund. [*død lenke*]
3. ↑  «Spillerhistorikk». Soccerdatabase.eu.
4. ↑  «Molde FK - Historie». Molde FK. Arkivert fra originalen 12. april 2014.
5. ↑  «Per Olav Sætre reiser til Ipswich». Dagbladet.
6. ↑  «Tryg-prisen for beste hovedoppgave ved NTNU». NTNU.
7. ↑  «Profil - Per Olav Sætre». Linkedin.com.
8. ↑  «Bedrift hentet inspirasjon ved å bestige Kjerag». Stavanger Aftenblad. Arkivert fra originalen 23. desember 2015. Besøkt 31. juli 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Per Olav Sætre – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (no) Per Olav Sætre – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
**Søknadsprosessen til Sommer-OL 2008** bestod av ti byer som søkte til Sommer-OL 2008. Beijing vant budgivingen etter å ha fått absolutt flertall etter to stemmegivinger.

Søknader
--------

Fem av de ti byene som søkte om lekene ble raskt eliminert, da de ikke møtte de strenge kravene som IOC har. Disse var:

* Thailands flagg Bangkok, Thailand
* Egypts flagg Kairo, Egypt
* Cubas flagg Havanna, Cuba
* Malaysias flagg Kuala Lumpur, Malaysia
* Spanias flagg Sevilla, Spania

Valg
----

| Stemmegivningen for Sommer-OL 2008 |
| --- |
| By | Land | **Runde 1** | **Runde 2** |
| Beijing | Kinas flagg Kina | **44** | **56** |
| Toronto | Canadas flagg Canada | 20 | 22 |
| Paris | Frankrikes flagg Frankrike | 15 | 18 |
| Istanbul | Tyrkias flagg Tyrkia | 17 | 9 |
| Osaka | Japans flagg Japan | 6 | — |

Beijing ble valgt som vertsby 13. juli 2001, under den 112. IOC-konferansen som ble holdt i Moskva. Til slutt stod Beijing, Toronto, Paris, Istanbul og Osaka igjen. Etter første valgrunde hadde Beijing en betydelig ledelse over de fire andre kandidatene. Osaka fikk bare seks stemmer og ble derfor eliminert. I andre runde fikk Beijing 56 av 105 stemmer og absolutt flertall, og derfor ble det ikke behov for flere stemmerunder.

Selv om medlemmene av IOC ikke kunne røpe hva de stemte, ble det spekulert i at det var den brede internasjonale støtten til Kina som førte til Beijing vant, spesielt støtten fra utviklingsland som hadde fått hjelp av Kina til å bygge nye stadioner og idrettsplasser. Kinas størrelse, dens økte fokus på doping, og tapet for Sydney i 2000 var også viktige faktorer i beslutningen.

Referanser
----------

1. ↑  «Beijing 2008: Election». International Olympic Committee. Besøkt 18. desember 2006.
2. ↑  Longman, Jere (14. juli 2001). «OLYMPICS; Beijing Wins Bid for 2008 Olympic Games». *The New York Times*. Besøkt 11. juni 2009.
Renholder med vogn i korridor.
Mopp for rengjøring av golv
**Renhold** beskriver alt som har med fjerning av støv, skitt og uønskede væsker på alle områder der mennesker er avhengige av et rent og oversiktlig miljø, inklusive gaterenhold og klesvask. Da man hadde husmorskoler, var renhold og hygiene et viktig fag. Mye av dette er blitt forenklet i dagens husholdninger med innføring av støvsuger, vaskemaskin, tørketrommel og nye vaske- og støvtørringsmidler.

**Renhold** har de siste årene utviklet seg til et eget fag med kurs på videregående skole eller teorikurs og fagprøve på arbeidsplassen. Godt renhold er en fornuftig investering, for et rent arbeidsmiljø øker trivselen og minsker sykefraværet. Resultatet er bedre produktivitet.

Arbeidstilsynet
---------------

Arbeidstilsynet har engasjert seg i problematikken rundt renhold og definert renhold som forebyggende helsearbeid som har en direkte betydning for helsen. Nye undersøkelser har skapt en høyere bevissthet om sammenhengen mellom kvaliteten på renhold og slimhinneirritasjon, astma og allergi. Hensikten med renhold er å fjerne smuss og forurensninger fra innemiljøet. Dette er ikke bare av estetiske grunner, men også for å unngå kontakt med, og innånding av, irriterende bakterier, sporer og støv. Hvilke kjemikalier, metoder og utstyr som brukes, i tillegg til hyppighet og grundighet, vil være avgjørende for effektiviteten av renhold. 

Renholdere er særlig utsatt for belastningsskader. Derfor har Arbeidstilsynet utarbeidet en brosjyre som tar opp problematikken rundt renhold og lovverket. Se under eksterne lenker.

Godkjenning av renholdsvirksomhet i Norge
-----------------------------------------

Fra 1. september 2012 må alle virksomheter som tilbyr renholdstjenester i Norge godkjennes av Arbeidstilsynet. Det er forbud mot og forbundet med straffansvar å kjøpe renholdstjenester fra virksomheter som ikke er godkjent.

Referanser
----------

1. ↑  «Godkjenningsordning for renholdsvirksomheter» **(norsk)**. Arbeidstilsynet. Arkivert fra originalen 31. mars 2014. Besøkt 1. april 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Arbeidstilsynet: Arbeidsmiljø for renholdere, besøkt 2. sept 2010

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Wenzel Magnus Michael Petersen** (født 2. november 1887 i Tórshavn, død 21. oktober 1954 samme sted) var en færøysk verkstedeier, bilforhandler og politiker, i to omganger Tórshavns viseborgermester.

Han vokste opp i en arbeiderfamilie som sønn av Petur Petersen og Birthe Frederikke Jacobsen. Farfaren var lærer og lagtings- og folketingsmann Johannes Petersen, og farbroren var prost og lagtings- og folketingsmann Fríðrikur Petersen. Etter folkeskolen gikk han i lære som smed i Tórshavn. Deretter drog han til København, hvor han de neste ti årene arbeidet ved maskinverksteder og gikk i lære som elektriker.

I 1917 vendte han tilbake til Tórshavn, hvor han etablerte en maskinforretning og giftet seg med Sofía Svendsen. I 1919 gikk han sammen med flere om å kjøpe gårdsbruket Quillingsgarður, hvor han innredet et maskinverksted i fjøset. Petersen gikk snart i kompaniskap med sin svoger, danske Vilhelm Nielsen. I 1922 importerte de den første bilen til Færøyene, en Ford Model TT. Wenzel Petersen begynte å drive import og reparasjon av biler. I slutten av 1950-årene hadde firmaet rundt 40 ansatte. Firmaet ble videreført etter hans død og bærer fortsatt hans navn.

Petersen var medlem av kommunestyret i Tórshavn fra 1933 til 1940 og fra 1949 til sin død i 1954. I sine to første perioder var han valgt på listene til den høyreorienterte og separatistiske organisasjonen Framburðsfelagið (som på den tiden var assosiert med Sjálvstýrisflokkurin), fra 1949 på sin egen liste. Han var Tórshavns viseborgermester fra 1937 til 1940 og i 1952 samt formann i havneutvalget, teknisk utvalg og elektrisitetsutvalget. Han var også formann i foreningen for byens håndverksmestre.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Wenzel Petersen». *Dimmalætting* (nekrolog) **(dansk)**: 3. 23. oktober 1954.
2. 1 2  «Søga» **(færøysk)**. Wenzel. Arkivert fra originalen 11. januar 2017. Besøkt 19. mai 2017.
3. 1 2  *Býráðslimir í Tórshavn síðan 1909* **(færøysk)**. Tórshavnar kommuna. 2009. s. 11–16. Arkivert fra originalen 12. januar 2014.

  

Portal: Færøyene
***The Violin Maker of Cremona*** er en amerikansk stumfilm fra 1909, regissert av D. W. Griffith.

Handling
--------

I den lille italienske byen Cremona bodde Taddeo Ferrari, en fiolin-maker og student under Andrea Amati - den mest kjente fiolin-makeren i verden. Ferraris vakre datter, Giannina, ble elsket av en av lærlingene hans: Sandro. Filippo, en forkrøplet tenåring og fiolin-maker i Cremona, elsket også denne unge kvinnen. Men når han innser sin egen uattraktivhet på grunn av sin misdannelse, glir han inn i håpløshet og resignasjon. En gang i året deles det ut en pris, som består av et dyrebart kjede av gull, til den personen som har produsert den aller beste fiolinen - og alle lærlingene streber selvfølgelig etter å vinne denne premien. 

Men ved denne anledningen skal imidlertid Gianninas hånd gis bort til den mest dyktige håndverkeren, og dette får de unge mennene til å gjøre ekstra anstrengelser for å vinne. Men Sandro er klar over det sjeldne talentet til Filippo, og føler seg sikker på at Filippos fantastiske ferdigheter kommer til å vinne kjæresten hans fra ham. Knust og fortvilet oppsøker han Giannina, og forteller henne hvor redd han er for å miste henne. Mens de er opptatt med dette, blir de overhørt av Filippo som bare ønsker å gjøre Giannina lykkelig.

Filippo forstår at Giannina sannsynligvis aldri kommer til å bli lykkelig sammen med ham, og bytter om sitt eget instrument og legger det i Sandros boks. Han tar også med seg Sandros fiolin, og legger denne i sin egen boks. Men Sandro forpurrer imidlertid Filippos gode intensjoner ved å bytte ut instrumentene deres en gang til, uten å vite hva Filippo allerede hadde funnet på. Dermed forstyrrer Sandro den planlagte godheten til krøplingen, rett før premie-utdelingen over hvilken fiolin som er aller best.

Rolleliste
----------

* Herbert Prior som Taddeo Ferrari.
* Mary Pickford som Giannina - Taddeos datter.
* Owen Moore som Sandro.
* David Miles som Filippo - en krøpling.
* Harry Solter som en dommer.

Referanser
----------

1. ↑  The Violin Maker of Cremona
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Violin Maker of Cremona* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *The Violin Maker of Cremona* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *The Violin Maker of Cremona* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Violin Maker of Cremona* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Qixingguan** (forenklet kinesisk: 七星关区; tradisjonell kinesisk: 七星關區; pinyin: *Qīxīngguān Qū*) er et bydistrikt i byprefekturet Bijie i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina.

Befolkningen var på 1 275 300 innbyggere i 2010, opp fra 1 160 815 innbyggere i 1999.

Frem til 10. november 2011 var distriktets navn **Bijie**.

Kulturminner
------------

Herregården til en tusi, Yu Xiangyi, av Yifolket (*Datun Tusi zhuangyuan*, 大屯土司庄园) og Hovedkvarteret for revolusjonskomiteen for provinsene Sichuan, Yunnan og Guizhou (*Chuan-Dian-Qian sheng geming weiyuanhui jiuzhi*, 川滇黔省革命委员会旧址) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS
2. ↑  «国务院批准毕节撤地设市» **(Simplified Chinese)**. 12. november 2011. Arkivert fra originalen 3. mars 2016. Besøkt 23. november 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmesider
***The Violin Maker*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Lon Chaney.

Handling
--------

Pedro er fiolin-maker. En dag spiller Marguerita på en fiolin som Pedro har laget, når Maurice Puello - som arbeider ved et teater - inn med hans egen fiolin som skal repareres. Han hører den unge kvinnen spille, og blir raskt henført. Han overtaler henne til å komme til teateret hans, og prøve-spille for ham. Hun er veldig sjenert til å begynne med, men sier seg enig. Hennes første opptreden er en stor suksess, og Pedro blant publikum som applauderer henne vilt. Pedro bestemmer seg for å lage en ny spesiell fiolin til henne, og overøser all sin kjærlighet og erfaring i kunstverket for sin kjære.

Endelig er arbeidet fullført, og han går til teateret for å gi gaven til henne. Han venter ved en av dørene, men får øye på Marguerita og Maurice som kommer ut arm i arm. Pedro blir overveldet av misunnelse, og forkler seg som en blind tigger for å holde mer øye med kvinnen. En kveld spiller han på fiolinen som han egentlig hadde lagd til Marguerita. Men Maurice og Marguerita får høre musikken, og blir tiltrukket av den. Jenta blir umiddelbart forelsket i fiolinen, og de prøver å kjøpe den. Men Pedro forteller dem at han har laget instrumentet til kjæresten sin, og han nekter å selge til dem.

Skuespillere
------------

* Lon Chaney som Pedro
* Gretchen Lederer som Marguerita
* William Quinn som Maurice Puello

Referanser
----------

1. ↑  The Violin Maker

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Violin Maker* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Violin Maker* på Silent Era Rediger på Wikidata
*For fotballspilleren med samme navn, se Thorvald Torgersen (fotballspiller).*

**Thorvald Hagbart Torgersen** (født 9. juli 1862 i Ski, død 10. juli 1943 på Tjøme) var en norsk kunstmaler. 

Han tok kunstutdannelse hos Knud Bergslien 1880–82. Etter tiden hos Bergslien etablerte han ateliersamarbeid i kunstnerkvarteret i Pultosten med Jørgen Sørensen, Edvard Munch, Halfdan Strøm og Harald Bertrand. Her fikk de i en viss grad veiledning fra Christian Krohg. I 1883 deltok han på Frits Thaulows «friluftsakademi» på Modum. Han hadde et Paris-opphold våren 1885 og et nytt, kortere i 1889. Studerte hos Kristian Zahrtmann i København i 1892.

Debut på Høstutstillingen 1883. Han stilte ut *En tigger* på Verdensutstillingen i Paris (1889) og *Myrbrending* på Verdensutstillingen i Paris (1900); ved begge anledninger fikk han *Mention honorable*. Det finnes fire portrettmalerier av ham: et utført av Gustav Wentzel fra 1881 og tre av Edvard Munch, fra 1881, 1882 og 1886. 1882-portrettet eies av Nasjonalgalleriet.

Torgersen bodde på Tjøme fra 1917. Hans foretrukne motiv i senere år var lekende barn på stranden.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, oppført som Thorvald Hagbart Torgersen, Norsk kunstnerleksikon ID Thorvald\_Hagbart\_Torgersen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, oppført som Thorvald Hagbart Torgersen, KulturNav-ID f5264b4e-d99d-401b-83e9-fb57ff694669, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   RKDartists, rkd.nl, besøkt 23. august 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Artikkel om ham i *Norsk kunstnerleksikon*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
***Smil til det skjulte kamera*** er en norsk humor-tv-serie med Harald Tusberg som gikk på NRK Fjernsynet i 1967 og 1969. I programmet iscenesatte produsentene diverse pussige stunt ute blant vanlige folk i gata, og med skjult kamera filmet NRK reaksjonene til dem som ble utsatt for stuntene. Disse ble så vist på TV og hadde en humoristisk setting.

Tusbergs hjelpere var Tore Ryen og Andreas Diesen, og etter hvert Trond Kirkvaag. Komponisten Egil Monn-Iversen ble også i flere tilfeller brukt som en hjelper. Foto var ved Arild Nybakken, lyd ved Tor Sannerud og klipping ved Terje Hagelund.

Innspillingene første året resulterte i syv episoder med til sammen 40 innslag, med 400 enkeltscener der over tusen personer ble filmet. De syv episodene ble sendt fra 30. september 1967 frem til jul, som siste del i programmet *Tripp-trapp-tre* der man i 3x20 minutter fikk se en fortsettelse av *Holmgang* med Knut Bjørnsen og Per Jorsett, etterfulgt av Egil Monn-Iversens *Etterspillet*, en musikkbolk der Kjell Karlsens orkester underholdt med gjester. Det ble i 1969 videreført i humorprogrammet *Skjemtegauken*, som også ble ledet av Tusberg.

Enkelte av innslagene har vært sendt i reprise flere ganger.

Opphav
------

Konseptet lignet den gang en samtidig svensk TV-serie og den amerikanske *Candid camera* som hadde gått siden 1949.

En lignende serie ble i 1992 sendt i TVNorge med Tom Sterri som programleder.

Referanser
----------

1. ↑  *Ingen sier nei til skjult kamera* i VG (21.10.1967)
2. ↑  *NRK legger ut feller for det norske folk* i VG (15.8.1967)
**Robert Patrick McVey** (født 14. mars 1936 i Hartford i Connecticut), amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1960 i Squaw Valley.

McVey ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1960 i Squaw Valley. Han var med på det amerikanske ishockeylaget som vant turneringen foran Canada og Sovjetunionen. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. USA vant alle fem kampene i sluttspillsserien og vant serien med maksimale ti poeng foran Canada med åtte og Sovjetunionen med fem poeng.

McVey ble verdensmester i ishockey 1960, OL-turnering i Squaw Valley var også det 27. verdensmesterskapet i ishockey. Han spilte også på USAs lag under ishockey-VM 1959 i Tsjekkoslovakia.

OL-medaljer
-----------

* 1960 USAs flagg Squaw Valley - Gull **Gull** i ishockey USAs flagg USA

VM-medaljer
-----------

* 1960 USAs flagg Squaw Valley - Gull **Gull** i ishockey USAs flagg USA

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Robert McVey – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Robert McVey – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Robert McVey – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Robert McVey – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Robert McVey – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
Thottska huset i apri] 2007  Foto: Jorchr 
**Thottska huset** er Malmös eldste bevarte bindingsværkshus.

Det ligger ved Ôstergatan nære Drottningtorget og er nabo med Diedenska huset. Bygningen gjennomgikk på 1970-tallet en voldsom restaurering, som innebar at brorparten av husets materialer ble skiftet ut mot moderne bygningsmateriale. Til tross for dette gir bygningen et godt bilde av hvordan et rikmannhus så ut ved 1500-tallets hovedgate i Malmø.

Eiere
-----

Portbjelken og dørbjelken mot gaten har inskripsjoner og våpen som forteller at det var den danske riksråd Tage Ottesen Thott til Næs og hustruen Else Ulfstand som oppførte huset: « Tage Tot – Else Vlstan 1558». På annen etasjen ses et veggmaleri som kalles «Påfuglen og kalkunen». Her i festsalen har adelsfamilien holdt gjestebud med adelsmenn og annet fint folk, og villet fremheve luksuriøs mat og et liv i overflod.

Referanser
----------

1. ↑  «Turist i Malmö». malmo2008. Arkivert fra originalen 6. mars 2017. Besøkt 5. mars 2017.
2. ↑  «Historia». Thotts.se. Arkivert fra originalen 6. mars 2017. Besøkt 5. mars 2017.
En øgle formes ved tradisjonell smiing. Smeden former det varme smijernet ved å hamre det mot en ambolt.
Interiør i ei tradisjonell smie i Finland.
Smed ved en esse.
**Smiing** er en prosess der et metall bearbeides slik at plastisk deformasjon oppstår. Plastisk deformasjon innebærer at man flytter om i strukturen av atomer og molekyler i metallstykket. Det finnes to typer av smiing; kaldsmiing og varmsmiing. Idag forekommer kaldsmiing hos plateslagere. Generelt legges metallstykket på et sted og med hjelp av hammerslag forandrer man materialets indre struktur og dermed oppnår materialet den form smeden vil ha.

Kaldsmiing
----------

Kaldsmiing (også kalt kaldhamring) foregår uten at man varmer opp arbeidsstykket. Aluminium er et vanlig materiale å kaldsmi. Kaldsmiing blir også brukt til å produsere riflingen i enkelte våpenpiper.[] For å forlenge levetiden på matrisene er det viktig med smøring.

Varmsmiing
----------

Under varmsmiing varmes arbeidsstykket opp.[]

|  |
| --- |
| Moderne kunstnerisk smijernsarbeid fra Vira bruk i Österåker kommune i Uppland i Sverige. |

Se også
-------

* Smie
* Smed
* Smijern
* Jernverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** NKC
 |
Vanlig kveldfly, larve
**Broket kveldfly** (*Acronicta auricoma*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Denne noe pregløse, grå arten har som mange andre kveldfly (Acronictinae) en mer spektakulær larve.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 33–38 mm), grått nattfly, litt mindre enn de fleste andre *Acronicta-*artene. Arten ligner sterkt på myrkveldfly (*Acronicta menyanthidis*), men vingenes tegninger er noe mer "urolige", dessuten kan den forholdsvis greit skilles fra denne ut fra levestedet. Antennene er trådformede, brystet er grått hårete med en svart, M-formet tegning. Bakkroppen er gulaktig grå. Forvingen er grå med to svarte, tannete tverrbånd, som er mer markerte og mer sammenhengende enn hos myrkveldfly. Fra de innerste båndet går det en kraftig, svart lebgdestrek inn til vingeroten. Midt i vingen er det en rund, lys flekk med tydelig mørk kjerne, denne er noe større enn tilsvarende flekk hos myrkveldflyet. Bakerst ved vingeroten er det et gulhvitt felt. Bakvingene er gulaktig grå. Larven er mørk ved gulhvite vorter, på disse sitter det kvaster av kraftige, piggaktige, oransjerøde hår.

Levevis
-------

Arten lever i løv- og blandingsskoger opp til bjørkebeltet i fjellet. Larvene kan finnes på mange ulike busker og løvtrær. I Sør-Norge har arten to generasjoner, en som flyr i mai – juni og en fra slutten av juli til slutten av august. Lenger nord har den bare en årlig generasjon, i juni–juli.

Utbredelse
----------

Vanlig kveldfly finnes i Europa, videre østover til Kamtsjatka. I Norge er den forholdsvis vanlig nord til Nordland, og den finnes også i Sør-Varanger.

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 23. juli 2020. Besøkt 23. juli 2020.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Vanlig kveldfly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Beggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Nordk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *vanlig kveldfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *vanlig kveldfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *vanlig kveldfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *vanlig kveldfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *vanlig kveldfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *vanlig kveldfly* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *vanlig kveldfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Acronicta auricoma* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Acronicta auricoma* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
***The Purple Cipher*** er en amerikansk stum mysteriefilm fra 1920, regissert av Chester Bennett og med Earle Williams i hovedrollen. Filmen er basert på en novelle av Murray Leinster. Novellen har blitt overført til film ytterligere to ganger: *Murder Will Out* (1930) og *Torchy Blane in Chinatown* (1939).

Handling
--------

Jeanne Baldwin, Leonard Staunton, Alan Fitzhugh og Jack Baldwin blir guidet på en omvisning i underjordiske hi i Chinatown av Hop Lee. I løpet av reisen deres blir Jeanne bortført av Wang Foo, men hun og følgesvennene hennes blir snart reddet av privatdetektiv Frank Condon. Tre måneder senere blir Fitzhugh savnet, angivelig myrdet av kineserne. 

Jack Baldwin blir deretter truet og forgiftet, før kroppen hans forsvinner. Deretter mottas en trussel mot Jeanne av Leonard Staunton. For å redde livet hennes blir han nødt til å møte utpresserne ved en bukt i havnen. Det blir dermed opp til Staunton å avsløre hvem disse konspiratørene egentlig er, og hva som er motivet deres.

Skuespillere
------------

* Earle Williams som Leonard Staunton
* Vola Vale som Jeanne Baldwin
* Ernest Shields som Jack Baldwin
* Allan Forrest som Alan Fitzhugh
* Henry A. Barrows som Frank Condon
* Goro Kino som Hop Lee
* Frank M. Seki som Wong Foo

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 5. mai 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Purple Cipher – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) *The Purple Cipher* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
En ung jente med smilehull
**Smilehull** er synlige fordypninger i huden som noen mennesker har på kinnet ved siden av munnen, spesielt når de smiler. Smilehull kan være arvelig og skyldes et enkelt dominant gen. Hos enkelte individer kan smilehullene være til stede i en periode og forsvinne senere. 

Det er mest vanlig at man har de på begge kinn, men det kan også hende at man bare har det på den ene siden. Smilehullene oppstår fordi noen av musklene i kinnet er kortere enn de andre, og disse gropene i huden oppstår når de trekker seg sammen.

Referanser
----------

1. ↑  «Smilehull skyldes en mutasjon i ett eneste gen. Man kan ha smilehull på begge kinn eller bare på det ene kinnet.», fra «Hvorfor har noen smilehull?», artikkel fra nettstedet forskning.no, 3. mai 2010
2. ↑  «Mutasjonen i genet gjør at muskler i kinnet blir kortere enn vanlig. Når disse litt korte musklene trekkes sammen, så vil man få en forsenkning i huden, og altså et smilehull.», fra «Hvorfor har noen smilehull?», artikkel fra nettstedet forskning.no, 3. mai 2010

Eksterne lenker
---------------

* Hvorfor har noen smilehull? – forskning.no, mai 2010

Politikeren Kristin Halvorsen har karakteristiske smilehull
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for USAs flagg USA |
| Friidrett: |
| Friidrett Verdenslekene for kvinner |
| Gull | Paris 1922 |  Kulestøt |
| Bronse | Paris 1922 |  Spydkast |

**Lucile «Ludy» Ellerbe Godbold** (født 31. mai 1900 i Marion County i Sør-Carolina, død 5. april 1981 i Columbia i Sør-Carolina) var en friidrettsutøver fra USA. 

Hennes eldre søster Sarah drev også med friidrett.

Idrettskarriere
---------------

Godbold satte to verdensrekorder under Winthrop Colleges årlige friidrettskonkurranse i 2019; i basketballkast og 100 meter hekk. Den 1. mai 1922 satte hun også USA-rekord i kulekast (8 punds kule, én hånd), med 35 fot og 6 tommer, som tilsvarer 10,82 meter.

Hun deltok i Verdenslekene for kvinner 1922, som var den første utgaven av Verdenslekene for kvinner som ble arrangert. Dette var det første internasjonale mesterskapet for kvinner innen friidrett. Der vant hun kulestøt, der utøverne kastet først med høyre hånd, så med venstre hånd, der total lengde telte i sammendraget. Også spydkast ble arrangert med ett kast med hver hånd, der fikk hun bronse. På 300 meter og 1000 meter kom hun på fjerdeplass.

Godbold hadde pr 1926 USA-rekorden på 880 yard løping (2:34,8), 1000 meter løping (3:28,6) og 8 punds kulestøt med begge hender (68 fot, 8 tommer / 20,93 meter).

Hun ble oppført på Sør-Carolinas «Hall of Fame» innen friidrett i 1961, som første kvinne.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 169199879[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   BnFs generelle katalog, catalogue.bnf.fr, besøkt 26. mars 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  Jane B. Tuttle, The South Carolina Historical Magazine - *Setting the Mark: Lucile Godbold and the First International Track Meet for Women* (Jstor.org), besøkt 3. mai 2022.
4. ↑  Lucile Godbold Arkivert 24. april 2014 hos Wayback Machine. Arkivert 2014-04-24 hos Wayback Machine. columbiasc.edu
5. ↑  South Carolina Hall Of Fame: Lucille Godbold. theofficialschalloffame.com
6. ↑  Induction Class of 2004. Winthrop Eagles
7. ↑  Louise Mead Tricard - *American Women's Track and Field: A History, 1895 Through 1980, Volum 1* (Google Books), besøkt 3. mai 2022.
8. ↑  Lucile Ellerbe Godbold (5/31/1900 – 4/1/1981). columbiacollegesc.edu

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lucile Godbold – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
***Microzogus*** er en slekt av små, vedborende biller. Mange borebillearter kan leve av tørt trevirke og kan gjøre stor skade på bygningstømmer, møbler og andre tregjenstander.

Utseende
--------

Små (ca. 2 millimeter), avlange biller, som oftest mattsvarte på farge. Kroppsformen er avlangt oval og litt flat. Oversiden er jevnt og noe åpent punktert. Beina er gulbrune, ganske spinkle.

Levevis
-------

De fleste av borebillene lever utendørs og borer i død ved. De har mikroorganismer som hjelper dem å fordøye veden. En del arter har tilpasset seg å angripe bygningstømmer og møbler, og "markhull" i treverk stammer oftest fra disse billene. De er i stand til å angripe ganske tørt og hardt treverk. Disse artene liker gjerne å ha det varmt og man finner ofte at skadene er konsentrert til varme steder, for eksempel langs varmtvannsrør. Hos noen arter kommuniserer billene ved å dunke hodet og forbrystet mot veggene i gangene de lever i. Dette gir en hørbar tikking og har gitt opphav til navn som dødningeur og veggesmeder.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Nord-Amerika (Florida) og Karibia.

Systematisk inndeling
---------------------

  

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Infraordenen Bostrichiformia
			* Overfamilien bore- og hettebiller, Bostrichoidea
				+ Familien tyvbiller og borebiller, Ptinidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **mykborebiller**, Ernobiinae Pic, 1912
						* Slekten ***Microzogus*** Fall, 1905
							+ *Microzogus apicalis* (Pic, 1909)
							+ *Microzogus insolens* Fall, 1905

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 2. oktober 2020. Besøkt 2. oktober 2020.

Kilder
------

Eksterne lenker
---------------

* bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
* (en) *Microzogus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Microzogus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Microzogus* hos ITIS Rediger på Wikidata

* *Microzogus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Wroxham** er en liten by og et verdslig sogn i Norfolk i England. Den ligger på sørsiden av elven Bure, omkring 14 kilometer nordøst for Norwich. Omkring halvannen kilometer nedover elven, mot sørøst, ligger Wroxham Broad, og på nordsiden av elven ligger landsbyen Hoveton. Sognet har et areal på 6,21 km², og en befolkning i henhold til folketellingen i 2001 (nyere tall ikke tilgjengelig) på 1532 innbyggere i 666 husholdninger.

Beskrivelse
-----------

Byen regner seg som «hovedstaden» i nasjonalparken The Broads. Broen der er regnet som den nest vanskeligste i området å navigere forbi på elven, etter den i Potter Heigham. Det er derfor en losstasjon på Hovetonsiden, slik at elvefarende kan få assistanse mot en avgift. 

Wroxham og Hoveton har i praksis nesten smeltet sammen, selv om de ligger på hver sin side av elven. Det lokale kjøpesenteret er kjent for butikken Roys of Wroxham – som kaller seg «verdens største landsbybutikk» – og til tross for dette navnet ligger den på Hoveton-siden av elven. Byen har flere båtbyggerier og marinaer som leier ut fritidsbåter. Det er også en fabrikk som hermetiserer frukt der. 

Hoveton and Wroxham stasjon ligger i Hoveton, og betjener Bittern Line fra Norwich til Cromer og Sheringham. Den er også endestasjon for smalsporbanen Bure Valley Railway til Aylsham. 

Sognekirken, viet til jomfru Maria, har en berømt rikt dekorert dør på nordsiden. På kirkegården finner man Trafford Mausoleum, som ble reist i middelalderstil i 1831. Sørøst for kirken ligger en herregård fra 1623, med tydelig nederlandsk innflytelse i byggestilen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Wroxham – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Informasjon fra Genuki Norfolk om Wroxham.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
Et klokketårn i en by hvor urverket viser tolv  Foto: James Yardley 
**Middag** kan vise til et astronomisk tidspunkt av døgnet da solen står høyest på himmelen. På den nordlige halvkule passerer solen da meridianen i sør, og på den sørlige passerer den i nord. Tidspunktet treffer tilnærmet midt på en normalarbeidsdag, og derav navnet middag. 

Middag vil normalt være døgnets lyseste tidspunkt, og klokkeslettet vil være avhengig av lengdegraden i forhold til den tidssone som gjelder for stedet, og eventuell sommertid. Det skilles mellom *sann middag* som refererer til den virkelige sol, og *middelverdi* som refererer til middelsolen, en gjennomsnittlig plassering av solen. Av praktiske grunner har begrepet felles standard for flere land, og middag viser til middelsolens passasje av en normalmeridian.

Bygda Eidet i Nordland fylke ligger omtrent midt under tidssoneaksen for CET *(15° øst for Greenwich)*, og vil ha astronomisk middag ca. kl. 12:00 ved normaltid. Noen andre eksempler på klokkeslett for astronomisk middag for noen norske byer (*lengdegrad*) – normaltid (sommertid): *(De angitte tidspunkter er gjennomsnittlige tider og vil variere ± 15 minutter gjennom året)*

Stavanger (*5,73°*) – 12:37 (13:37)
Oslo (*10,75°*) – 12:17 (13:17)
Trondheim (*10,42°*) – 12:18 (13:18)
Tromsø (*18,95°*) – 11:44 (12:44)
Vadsø (*31,1°*) – 10:45 (11:45)
Den vanligste daglige bruken av middag er for å betegne klokketidspunktet midt på døgnet, klokken 12:00, uavhengig av normaltid eller sommertid (Se forøvrig ISO 8601).

Det motsatte av middag er midnatt.

Se også
-------

* Middag, for måltidet som tradisjonelt ble inntatt midt på en normal arbeidsdag, ca. klokken 12:00, men som nå oftest inntas senere på dagen.

Referanser
----------

1. ↑  nordnorsk.vitensenter.no: *Solur og tid* Arkivert 12. juli 2013 hos Wayback Machine. hentet 7. juni 2011

Eksterne lenker
---------------

* Institutt for astrofysikk og teoretisk vitenskap Arkivert 9. februar 2006 hos Wayback Machine.

| * v
* d
* r
Tider på døgnet |
| --- |
| Demring i Taritari (Nueva Esparta, Venezuela) | Natt **·** Demring **·** Soloppgang **·** Morgen **·** Formiddag **·** Middag **·** Dag **·** Ettermiddag **·** *Terminator* **·** Solnedgang **·** Den blå timen **·** Skumring **·** Tussmørke **·** Mørke **·** Kveld **·** Midnatt | Solnedgang i Knysna (Western Cape, Sør-Afrika) |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN
 |
**Woolstone** (eller flertallsbetegnelsen *The Woolstones*) er et fellesnavn på de to historiske landsbyene **Great Woolstone** og **Little Woolstone** i den moderne nybyen Milton Keynes i det seremonielle grevskapet Buckinghamshire, England. Etter at de to landsbyene ble innlemmet i den nye byen har de vokst helt sammen, og går derfor under felles navn. De utgjør nå hjertet av et nytt distrikt under navnet Woolstone.

Stedsnavnet
-----------

Navnet Woolstone er opprinnelig på angelsaksisk, og betyr «Wulfsiges gård». I *Domesday Book* (1086) nevnes stedet som *Wlisiestone*.

I dag er Little Woolstone den største av de etter å ha hatt fordeler av konstruksjonen av kanalen på 1800-tallet. Dens pub, Barge Inn, ble i sin tid åpnet for å dekke behovene til båtmennene og deres hester. Landområdene mellom de to tidligere landsbyene er i dag (per 2016) dekket av en bane for cricket. Begge er lineære landsbyer, begge er blitt rammet inn av og langs en nord-sørlig linje av både elven Ouzel (i øst for landsbyene) og av Grand Union-kanalen (i vest). De utgjør en del av kjede av tre landsbyer langs denne linjen. Den neste, 1,5 km lengre sør, er Woughton on the Green.

Referanser
----------

1. ↑   «A Vision of Great Woolstone», Vision of Britain
2. ↑   «A Vision of Little Woolstone», *Vision of Britain*
3. 1 2   Hill, Marion (2013): Milton Keynes Through Time, Amberley Publishing Limited, upaginert
4. ↑   «Norman Conquest and The Medieval Period», *History of Milton Keynes*
5. ↑   «Great Woolstone» Arkivert 5. august 2010 hos Wayback Machine. *UK and Ireland Genealogy*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames
 |
**Wu Bingjian** (kinesisk: 伍秉鉴, pinyin: *Wu Bǐngjiàn*; jyutping: *Ng5 Bing2 Gaam3*, født i 1769 i Xiamen i Kina, død 4. september 1843 i Kanton), også kjent som **Wu I-ko**, med tilnavnet *Howqua*, var en kinesisk handelsmann.

Han ble overhode for hong-kjøpmennene innen det gamle utenlandshandelssystemet gjennom Kanton. På grunn av sin rolle som mellommann mellom europeerne og amerikanerne i de tretten faktorier på den ene side, og alle de øvrige hong-kjøpmennene på den annen, ble han umåtelig velstående, med sikkerhet en av verdens og hjemlandets rikeste menn noensinne, sett relativt i forhold til sin tids standard. Hans egen hong var en av de få som var autorisert i å handle med silke og porselen med utlendingene.

Referanser
----------

1. ↑   oppført som 伍秉鑑, mairi.me[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN
 |