recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mae McKenna** (født 23. oktober 1955 i Coatbridge) er en skotsk sanger som er kjent for å være hovedvokalist i bandet Contraband. Hun har også arbeidet som studiomusiker for flere britiske og internasjonale artister og er kjent for å ha markert seg innen keltisk musikk.

McKenna vokste opp Coatbridge og ble tidlig influert av jazz og klassisk musikk, noe som fikk henne til å starte med fiolin. På high school begynte hun i en gruppe som spilte gotisk folkrock og ble så oppdaget av medlemmene bak folkemusikkgruppa Contraband som tok kontakt og inviterte henne inn som ledende vokalist tidlig på 1970-tallet. Bandet ga ut et album i 1973 men ble oppløst allerede i 1975, noe som fikk McKenna til å satse på en solokarriere. Under plateselskapet Transatlantic Records ga hun ut soloutgivelsene *Mae McKenna* (1975), *Everything that Touches Me* (1976) og *Walk On Water* (1977).

På slutten av 1970-tallet og tidlig på 1980-tallet begynte McKenna å etablere seg som studiomusiker, med arbeider for blant andre Pete Townshend, Rick Astley, Donna Summer, Kylie Minogue, Jason Donovan, Ultravox og Bananarama. I 1988 kom for øvrig hennes fjerde utgivelse *Nightfallers* innen sjangeren keltisk musikk. I 1991 deltok hun på innspillingen av progrockbandet Camels utgivelse *Dust and Dreams*, og senere på året kom hennes femte soloalbum *Mirage and Reality*, som førte henne ut på turné i blant annet Japan. I tiden etter det arbeidet hun som studiomusiker.

I 1995 ble hun igjen kontaktet av Camel for å delta med vokaler på innspillingen av den keltiskinspirerte *Harbour of Tears* (1996) før hun to år senere slapp sin sjette utgivelse *Shore to Shore*, som er hennes foreløpig siste. I tiden som studiomusiker har hun også arbeidet for blant andre Ultravox, Ian Dury, Chris Rea, Manic Street Preachers, Blur, Tears for Fears, Sting, Wet Wet Wet, Frankie Goes to Hollywood, Westlife og Ronan Keating. McKenna har også deltatt på flere filmlydspor.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mae McKenna på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* Mae McKenna.com – McKennas offisielle nettside

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**«Lille Jensen drar til Mandalay»** er en sang som ble spilt inn og gjort kjent av Rolf Just Nilsen i 1964. Teksten er skrevet av Reidar Anthonsen og Otto Nielsen. Melodien av Bjarne Amdahl.

Teksten til sangen er inspirert av Rudyard Kiplings dikt *Mandalay*. Diktet sto først på trykk i 1890 og ble tonesatt av Oley Speaks i 1907. Det ble senere gjendiktet på dansk av Kai Friis Møller og fikk ny melodi av Erling Winkel, og den versjonen ble spilt inn på plate i Norge av blant andre Julius Hougen.

*Lille Jensen drar til Mandalay* var i utgangspunktet en tekst som Reidar Anthonsen skrev til radioprogrammet Søndagsposten med tittelen «Stakkars lille Jensen». Otto Nielsen foreslo å omskrive og utvide teksten, og gjøre den om til en sangsketsj. Resultatet ble en halvmelankolsk sang som var supplert med korte snakkepartier foran flere av versene. I tillegg til at den ble framført i programmet, ble den også utgitt som B-side på en singel der julesangparodien *Julekveld i skogen* var A-side.

Sangen
------

Sangen forteller om Jensen, som hadde forsovet seg og kommet for sent på kontoret for aller første gang, og fått grov kjeft av sjefen. Ettermiddagen før hadde han som vanlig vært sist i trikkekøen hjem og ikke kommet med. En plakat i et vindu i et reisebyrå fikk ham til å drømme seg bort, og han tumlet inn på en restaurant der han bestilte glass på glass og «nok en halv El Rey» (sigar) og lot tankene seile.

> Ja, han stormet ut på selve eventyret  
> Langt og lengre enn langt fra Eidsvolls plass  
> Ja, hos gamle skipper Bacchus tok han hyre  
> Lille Jensen seilte ut ved fire glass
> 
> 
> 

Han drømte om burmapiken Supiyawlat, som hadde samme navn som Thibaws dronning bar. Jensen seilte ut på det store havet, og Supiyawlat tok ham med til Mandalay. Men til sist våknet han, langt på dag, med tømmermenn i sin egen seng.

> Å, det hadde vært en forferdelig dag. Men han hadde ikke sagt et ord.  
> De ville ikke ha skjønt noe allikevel. De ville ikke ha skjønt at tross alt hadde det vært vidunderlig!  
> Ingen bondeanger, Jensen! Bordet fanger, admiral Jensen!
> 
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  The Kipling Society: "Mandalay" (besøkt 16. juni 2012)
2. ↑  Erik Pontoppidan: Mandalay (besøkt 16. juni 2012)

Kilder
------

* Jakob Arvola: Det er tidlig vinterkveld i Lille Grensen (blogginnlegg, 10. november 2010, besøkt 16. juni 2012)
* Dagbladet: Tar oss med til Mandalay (22. desember 2000, besøkt 16. juni 2012)
Landssjúkrahúsið i 2012.  Foto: Eileen Sandá 
**Landssjúkrahúsið** (norsk oversettelse: «Landssykehuset») er sentralsykehuset på Færøyene. Det ligger i Tórshavn og har ca. 850 ansatte (700 årsverk), hvilket gjør sykehuset til Færøyenes største arbeidsplass. Landssjúkrahúsið har 6 avdelinger, spesialister på 20 medisinske områder, 200 sengeplasser og rundt 9 000 årlige innleggelser.

Færø Amts Hospital ble bygd i 1829, deretter ble Dronning Alexandrines hospital (oppkalt etter dronning Alexandrine av Danmark) åpnet den 23. februar 1924. I tidsrommet 1968–1970 ble det nåværende Landssjúkrahúsið tatt i bruk. I 1971 ble det psykiatriske sykehuset tatt i bruk, og i 2004 ble nok et større utbyggingsprosjekt ferdigstilt.

Landssjúkrahúsið er et ansvar for det færøyske Helsedepartementet.

Referanser
----------

1. 1 2  «Um Landssjúkrahúsið» **(færøysk)**. Landssjúkrahúsið. Arkivert fra originalen 12. februar 2015.
2. 1 2  «Søguligt yvirlit» **(færøysk)**. Landssjúkrahúsið. [*død lenke*]

Portaler: Helse | Færøyene
Del av Lille Kannikestræde sett fra Skindergade. Den grønne hjørnebygning og den okergule ved siden av, er begge fredet. Til venstre i bildet to Tuborghester  Foto: Orf3us 
Lille Kannikestræde er en liten gate i Københavns Indre By. Den støter opp til sin navnesøster *Store Kannikestræde* og Skindergade.

Navnet kjennes tidligst fra 1609 i formen *Liden Cannickestræde*, men gaten er formentlig eldre. Kannik var et katolsk begrep for en geistlig person som var medlem av et domkapitel. Kannikene ved Vor Frue Kirke i København hadde hovedsakelig deres gårder i *Store Kannikestræde*, derav navnet.

Gatens beboere
--------------

Forfatter og prest Steen Steensen Blicher bodde i Lille Kannikestræde til huset hans gikk opp i flammer under Københavns bombardement i 1807. Kokeboksforfatterinnen Anne Marie Mangor samt kongelig skuespiller Ludvig Phister bodde begge i nr. 4. Denne bygningen – oppført i 1830–31 – huset stiftelsen *Krigsraad Mørks Minde*. Det var krigsrådens datter, *Emilie Henriette Mørk*, som sto bak det filantropiske prosjektet. Formålet var å gi enker og ugifte kvinner av den bedre klasse, midler til å leve det liv de opprinnelig var født til.

Referanser
----------

1. ↑  Jørgensen, Bent: *Storbyens Stednavne*, Gyldendal, 1999
2. ↑  *Kannik*, Ordbog over det danske Sprog. Besøkt 6. april 2014
3. ↑  *Lille Kannikestræde*, indenforvoldene.dk. Besøkt 6. april 2014 Arkivert 1. juni 2016 hos Wayback Machine.
4. ↑  *Lille Kannikestræde 4*, indenforvoldene.dk. Besøkt 6. april 2014 Arkivert 1. juni 2016 hos Wayback Machine.
5. ↑  *I hælene på krigsrådens datter*, dinby.dk. Besøkt 6. april 2014

Portal: Danmark
***A Perfect 36*** er en amerikansk stumfilm fra 1918 regissert av Charles Giblyn.

Handling
--------

Mabels jobb er å ta hånd om beboerne ved et lokalt pensjonat. Men hennes forkjærlighet for skøyerstreker fører etter hvert til hennes oppsigelse. Tilfeldighetene gjør at Mabel får tak i en omreisende korsett-selgeres koffert, hvorpå hun selv bestemmer seg for å begynne i dette yrket.

På reise gjennom en liten by, bestemmer Mabel seg for å ta en svømmetur i havet. Men samtidig som hun er opptatt med dette blir kofferten hennes, som også inneholder alle klærne hennes, stjålet. Hun har bare badedrakten sin igjen, men forsøker å få tak i klærne sine. Fra politiet oppdager hun at kofferten hadde blitt stjålet av en juvel-tyv.

Skuespillere
------------

* Mabel Normand som Mabel
* Rod La Rocque som O. P. Dildock
* Flora Zabelle som Lena
* Leila Romer som en grunneier
* Louis R. Grisel som en konstabel
* Edward Bernard som Sol Manheimer

Referanser
----------

1. ↑  A Perfect 36
2. ↑  A PERFECT 36

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Perfect 36* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *A Perfect 36* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *A Perfect 36* på Silent Era Rediger på Wikidata
***Fighting Through*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Christy Cabanne.

Handling
--------

Robert Carr, barnebarnet til en soldat som tilhører Amerikas konfødererte stater, blir oppdratt til å være stolt over sin bakgrunn, og å betrakte den amerikanske regjeringen som en motstander. Maryland Warren, Roberts forlovede, anklager Robert for feighet etter at en rift i buksene hans forhindrer ham fra å redde henne fra en løpsk hest, slik at en rivaliserende frier kan komme henne til unnsetning i stedet. Etter at en krig blir erklært mot Tyskland, og Robert nekter å hedre det amerikanske flagget, anklager Maryland ham for illojalitet og avbryter hele forlovelsen deres.

Men kort tid senere blir Robert slått bevisstløs av noen hjemløse, og plassert på et godstog med kurs mot Arizona. Senere oppdager han at Maryland, som også befinner seg i Arizona på ferie, har blitt tatt som gissel av en gruppe meksikanske kjeltringer som hadde kommet fra den andre siden av grensen. Robert kjemper deretter mot meksikanerne for å ha fornærmet det amerikanske flagget, før han forsøker å komme seg unna sammen med Maryland. Men kjeltringene har ingen planer om å gi seg så lett.

Skuespillere
------------

* E. K. Lincoln som Robert Carr
* Spottiswoode Aitken som oberst DuBrey Carter
* Millicent Fisher som Maryland Warren
* Frederick Vroom som Braxton Warren
* Helen Dunbar som Mrs. Warren.
* Hayward Mack som Raymond Haynes
* George Gebhardt som Miguel

Referanser
----------

1. ↑  FIGHTING THROUGH

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Fighting Through* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Fighting Through* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Fighting Through* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Fighting Through* på Silent Era Rediger på Wikidata
*Denne artikkelen handler om byen Figueres, for den kostarikanske presidenten, se José Figueres Ferrer.*

**Figueres** (*Figueras* på Spansk) er en by i Catalonia i provinsen Girona, i Nordøst-Spania.

Figueres ligger nord i regionen Emporda i Catalonia. Byen har ca. 37.000 innbyggere, og ligger drøye 1,5 times togtur nord for Barcelona.

Figueres er fødebyen til den spanske maleren Salvador Dalí. Dali donerte en stor samling av sine verk til byen, og grunnla Dalí Theatre-Museum i 1974, det største surrealistiske prosjektet i verden. Det opptar bygningen til det tidligere kommunale teateret, en 19. århundre konstruksjon som ble ødelagt på slutten av den spanske borgerkrigen. På dets ruiner besluttet Dalí å lage sitt museum. Dette er Spanias mest besøkte museum, etter Prado-museet i Madrid.

Inngangen til Dalí-museet

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  Instituto Nacional de Estadística (16. mai 2022) (på en), *Municipal Register of Spain of 2022*, **90**, s. 1,235, Wikidata Q111983091

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Figueres – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Figueres – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Leroy «Roy» F. Aarons** (født 8. desember 1933 i Bronx i New York, død 28. november 2004 i Santa Rosa) var en amerikansk journalist, redaktør, forfatter, skuespillforfatter, grunnlegger av National Lesbian and Gay Journalists Association (NLGJA) og en av grunnleggerne av Robert C. Maynard Institute for Journalism Education. I 2005 ble han innlemmet i NLGJA Hall of Fame.

Han skrev dokumentarboken *Prayers for Bobby: A Mother's Coming to Terms with the Suicide of Her Gay Son* i 1995, om Mary Griffith og hennes familie. Sønnen Robert («Bobby») tok sitt eget liv i 1983 fordi han ikke mestret å leve i konflikten mellom sin egen homofili og morens reaksjoner. Han leste først om historien i en avisartikkel i 1985, og forlot journalistikken for å finne ut mer om Bobbys historie. Aarons forsøkte å få frem boken i media, men fikk det aldri helt til før han døde. I 2009 hadde TV-filmen *Prayers for Bobby* premiere på TV-kanalen Lifetime, som sikret boken en viss arv.

Han skrev manuset til teaterstykket *Top Secret: The Battle for the Pentagon Papers* med Geoffrey Cowan, om «The Pentagon Papers». Aaron skrev også teaterstykkene *Zeke the Profan* og *Home Movies*. Han skrev libretten *Sara's Diary, 9/11* om terrorangrepet 11. september 2001.

Referanser
----------

1. 1 2   Babelio, oppført som Leroy Aarons, Babelio forfatter-ID 153157[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5 6 7 8   Contemporary Authors[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Jon Thurber. 30. november 2004. «Leroy Aarons, 70; Editor Founded Group for Gay, Lesbian Journalists»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Leroy F. Aarons – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Leroy F. Aarons på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) *Prayers for Bobby*-filmen
* (en) *Top Secret: Battle for the Pentagon Papers* Arkivert 6. mars 2021 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC
 |
***Figulus sulcicollis*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En ganske liten og slank, blank, svart hjortebille. Kroppen er langstrakt og nokså flat. Som vanlig for gruppen har hannene forstørrede kjever (mandibler), men disse blir ikke svært store i denne slekten, omtrent så lange som hodet, som har to runde groper. Pronotum er firkantet, noe bredere enn langt, svært blankt med en tydelig, tett punktert midtfure. Beina er korte, leggene (tibiae) utvidete med tenner på utsiden. Dekkvingene er jevnbrede, svært blanke, med fine punktstriper. Hunnen har litt bredere kroppsform enn hannen.

Levevis
-------

I alle fall noen av artene i slekten ser ut til å ha et selskapelig levevis, ved at larvene vokser opp sammen i kull, ofte med en av foreldrene til stede. Det skjer en betydelig kannibalisme mellom larvene i slike reir, og foreldrene spiser også noen larver, men reir med foreldrene til stede har likevel flere overlevende larver enn dem uten.

Utbredelse
----------

Arten er vidt utbredt på Molukkene, Ny-Guinea og Australia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Figulini*
						* Slekten *Figulus* MacLeay, 1819 – ca. 140 arter
							+ Underslekten *Figulus* (i snever forstand)
								- ***Figulus sulcicollis*** Hope & Westwood, 1845

Eksterne lenker
---------------

* Lucanidae du Monde, oversikt over artene
* (en) *Figulus sulcicollis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Figulus sulcicollis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Figulus sulcicollis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
***Figulus marginalis*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En ganske liten (8-11 millimeter) og slank, blank, svart hjortebille. Kroppen er langstrakt og nokså flat. Som vanlig for gruppen har hannene forstørrede kjever (mandibler), men disse blir ikke svært store, litt kortere enn hodet, som er kort og bredt, kraftig punktert, men stor, U-formet grop i pannen. Pronotum er firkantet, bare litt bredere enn langt, med en kraftig punktert midtfure, også tett og kraftig punktert på sidene. Beina er korte, leggene (tibiae) utvidete med tenner på utsiden.
Dekkvingene har kraftige punktstriper.

Levevis
-------

I alle fall noen av artene ser ut til å ha et selskapelig levevis, ved at larvene vokser opp sammen i kull, ofte med en av foreldrene til stede. Det skjer en betydelig kannibalisme mellom larvene i slike reir, og foreldrene spiser også noen larver, men reir med foreldrene til stede har likevel flere overlevende larver enn dem uten.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra Sumatra, Borneo og Java.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Figulini*
						* Slekten *Figulus* MacLeay, 1819 – ca. 140 arter
							+ Underslekten *Figulinus* Bomans, 2007
								- ***Figulus marginalis*** Ritsema, 1879

Kilder
------

* Ritsema, C. (1879) On a new species of the Lucanoid genus *Figulus* from the Malayan Archipelago. *Notes from the Leyden Museum* : 189-191.
* Lucanidae du Monde, nettside om arten

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri over en del arter
* (en) *Figulus marginalis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Figulus marginalis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Leroy Petry** (født 29. juli 1979 i Santa Fe i New Mexico) er en soldat i US Army og mottaker av Medal of Honor, som er den høyeste militære utmerkelsen som tildeles av USA. 

Petry ble påvirket av en fetter som hadde sluttet seg til US Army Rangers og han vervet seg til hæren i september 1999. Han fullførte den militære treningen ved Fort Benning i Georgia. Petry ble nominert for Medal of Honor for hans heltemodige handlinger under en skuddveksling mot opprørere fra Taliban i Afghanistan. Petry mistet sin høyre arm under albuen under skuddvekslingen som gjorde at han ble tildelt Medal of Honor og han ble evakuert til et amerikansk sykehus i Tyskland, der han tilbrakte flere uker før han ble overført til Fort Hood, Texas. 

Petry ble senere stasjonert ved Joint Base Lewis-McChord i Washington, der han hjelper skadde soldater. Han bruker protese i stedet for hans høyre arm. Petry ble tildelt denne prestisjetunge medaljen av president Barack Obama under en seremoni den 12. juli 2011 som ble avholdt i Det hvite hus. Petry ble dermed den andre levende mottakeren av denne utmerkelsen, etter Salvatore Giunta, for krigshandlinger siden Vietnamkrigen. Senere har også Dakota Meyer og Clinton Romesha fått medaljen.

Eksterne lenker
---------------

* United States Army website honoring Sgt. 1st Class Leroy A. Petry
* United States Army Medal of Honor website

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Praktbotia** (*Chromobotia macracanthus*) er en indonesisk ferskvannsfisk og den eneste arten i slekten ***Chromobotia***. Den ble tidligere regnet til gruppen *Botia*.
Praktbotia har oransje finner og tre svarte bånd på en gulaktig kropp, og skjeggtråder rundt munnen. 
Denne fisken vokser sakte opp til 30-40 cm lengde i fangenskap. I naturen kan den bli enda større. 
Praktbotia kan leve opp til 50 år.

I naturen lever praktbotiaen i tropisk klima og foretrekker vann med en pH på mellom 5,0 og 8,0, en hardhet på 5-12 dGH, og en ideell temperatur på 25-30 °C. 
Den eter små makker, bløtdyr og plantemateriale.

Akvaristikk
-----------

Dette er en populær art å holde i akvarium. 
Den gyter sjelden i fangenskap, dels fordi den ikke blir kjønnsmoden før etter ni eller ti år.

Praktbotiaen har pigger under øynene som den setter ut hvis den føler seg svært truet. Hvis den setter seg fast med piggene når den blir tatt i håv, bør man være forsiktig når man løsner fisken, eller være tålmodig og la fisken roe seg ned og komme seg løs ved egen hjelp. Noen akvarister har blitt stukket når de har prøvd å fange eller berøre disse fiskene.

### Adferd

Praktbotia er en aktiv og sosial fisk. Det er best å holde den i grupper på fem eller flere. Den er relativt harmløs, men eter snegler og kan begynne å nappe finnene av slørkampfisk.
De fleste akvarister er glade for å bli kvitt damsnegler og andre uønskede arter, men blir mindre glade når eplesneglene og sebrasneglene forsvinner.

Når praktbotia holdes i mindre grupper, tilbringer de ofte mer tid i skjul.
Denne botiaen lager hørbare klikkelyder når den er oppspilt og når den eter. 
Noen ganger ligger den på siden på bunnen av akvariet, uten å røre seg. Dette er vanlig og akvarister bør være oppmerksomme på denne adferden, slik at de ikke fjerner en frisk fisk i den tro at den er død.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *praktbotia* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *praktbotia* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *praktbotia* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *praktbotia* hos FishBase Rediger på Wikidata

* (en) *praktbotia* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *praktbotia* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Chromobotia macracanthus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Chromobotia macracanthus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Chromobotia macracanthus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* (en) *Chromobotia macracanthus* - FishBase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Ludovic Turpin** (født 22. mars 1975 i Laval) er en profesjonell fransk landeveissyklist.

Seire
-----

2003
Etappeseier Route du Sud
Etappeseier Tour de l'Ain
2004
Etappeseier Circuit Sarthe
2005
Grand Prix de la ville de Rennes
2006
Etappeseier Critérium du Dauphiné Libéré
2007
Etappeseier Circuit de Lorraine Professionnel
2009
Etappeseier Tour de l'Ain
2012
Sammenlagt og 3 etappeseire Tour de Guadeloupe
2013
2 etappeseire Tour de Guadeloupe

Lag
---

* 2000-2010 Ag2r Prévoyance
* 2011 Saur-Sojasun

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ludovic Turpin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Ludovic Turpin – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Ludovic Turpin – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Ludovic Turpin – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Ludovic Turpin – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Ludovic Turpin – CycleBase Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Praktbrudespore** (*Gymnadenia densiflora*) er en plante i orkidéfamilien (marihandfamilien).

Systematikk
-----------

Praktbrudespore var tidligere regnet som en underart (*Gymnadenia conopsea* ssp. *densiflora*) av brudespore. I forbindelse med rødlistearbeidet i 2021 ble imidlertid de to underartene vurdert til å være separate arter i brudesporeslekta. Praktbrudespore har derfor nå fått det vitenskapelige navnet *Gymnadenia densiflora*.

Utseende
--------

Sammenliknet med brudespore er praktbrudespore ofte høyere, og har gjerne en tettere og lengre blomsterstand og bredere blader. Midtfliken på leppen er ofte smalere og litt kortere enn sideflikene, og sporene er som oftest kortere. Ingen av disse kjennetegnene er imidlertid entydige nok til å skjelne artene med sikkerhet.

Habitat og blomstringstid
-------------------------

I mangel av sikre morfologiske kjennemerker kan arten først og fremst bestemmes ut fra økologi og blomstringstid. Mens brudespore trives både på fastmark og på myr, er praktbrudespore en eksklusiv rikmyrsart. Dessuten blomstrer den betydelig seinere. Der begge vokser sammen, begynner blomstringen hos praktbrudespore først etter at brudespore er avblomstret.

Utbredelse
----------

Ettersom de to artene ikke har vært registrert separat tidligere, er det en viss usikkerhet om utbredelsen til praktbrudespore. Arten ble først påvist i Norge i 2005/2006 ved gjennomgang av herbariebelegg, og en revisjon i 2019/2020 av deler av det norske herbariematerialet har vist at arten er nokså utbredt i lavere deler av Østlandet, i Midt-Norge og i kalkområder i Nordland. Bare en håndfull nye funn er så langt regsistrert i Artsdatabanken. I 2021 er praktbrudespore kommet inn på Norsk rødliste for arter som nær truet (NT).

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 24. november 2021. Besøkt 19. februar 2022.
2. 1 2  «Norsk rødliste for arter». Artsdatabanken. 24. november 2021. Besøkt 19. februar 2022.
3. 1 2  Christiane Stark et.al. (2011). «Strong genetic differentiation between *Gymnadenia conopsea* and *Gymnadenia densiflora* despite morphological similarity». *Plant Systematics and Evolution*. 293 (1-4): 213–226.
4. ↑  Registrerte funn av praktbrudespore etter 2005. «Artskart». Artsdatabanken. 21. desember 2022. Arkivert fra originalen 21. februar 2022. Besøkt 21. februar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Praktbrudespore* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Praktbrudespore* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Praktbrudespore* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *Praktbrudespore* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Praktbrudespore* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Gymnadenia densiflora* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Gymnadenia densiflora* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Gymnadenia densiflora* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Pl@ntNet: *Gymnadenia densiflora*
| Artikkelen inngår i serien om
**USAs historie** |
| --- |
|  |
| **Periode** |
| Før 1497
1497–1776
1776–1789
1789–1849
1849–1865
1865–1918
1918–1945
1945–1964
1964–1980
1980–1988
1988– |

Bakgrunnen for den amerikanske borgerkrigen
-------------------------------------------

*Hovedartikkel: Bakgrunnen for den amerikanske borgerkrigen*
Slave«patruljer», hovedsakelig fattige hvite, ble bemyndiget til å stanse, lete, piske, lemleste og til og med drepe slaver som brøt slavelovene. Abolisjonister viste til slavelovene som eksempler på det sørlige samfunnets barbarisme.
Med to grunnleggende forskjellige arbeidssystemer, slaveplantasjer i sør og industriell kapitalisme i nord, hadde de to regionene utviklet to sterkt forskjellige samfunn. Splittede økonomiske, politiske og kulturelle syn økte gradvis spenningene mellom nord og sør.

Immigrasjon fra det nordlige og vestlige Europa ble oppmuntret, og tilfredsstilte behovet for en jevn flyt av billig arbeidskraft til den nordlige industrien. Immigranter fra arbeiderklassen bygget opp landets jernbaner og fabrikksystemer. Men få av dem slo seg ned i de landbruksdominerte sørstatene, hvor industrivarer hovedsakelig ble importert.

Det republikanske partiet ble grunnlagt i 1854. Det nye partiet motsatte seg utvidelsen av slaveriet til de vestlige territoriene. Selv om bare en liten del av befolkningen i nord var for å avskaffe slaveriet i sør, var republikanerne i stand til å mobilisere folkelig støtte blant befolkningen i nord og vest som ikke ønsket å konkurrere mot slavearbeid dersom systemet ble ekspandert utenfor de eksisterende slavestatene. Republikanerne vant støtte blant mange tidligere whig- og demokratiske tilhengere i nord og nordøst som var bekymret for sørstatenes uforholdsmessig store innflytelse i Senatet, Buchanan-administrasjonen og Høyesterett.

USA i 1860Lønnsomheten til bomull, eller «Kong Bomull» som den ble kalt, befestet sørstatenes avhengighet av plantasjesystemet og dens grunnlag: slavearbeid. En liten klasse slavebaroner, særlig bomullplantere, dominerte politikken og samfunnet i sør. Mens sørstatenes økonomi var basert på slavearbeid, var nordøst et voksende industrielt samfunn.

Etter at Abraham Lincoln ble valgt til president, trakk elleve sørstater seg ut av unionen sent i 1860 og 1861 og etablerte en opprørsregjering, Amerikas konfødererte stater 9. februar 1861. Borgerkrigen begynte da konføderasjonsgeneralen Pierre Beauregard åpnet ild mot Fort Sumter i Charleston, South Carolina.

Borgerkrigen
------------

*Hovedartikkel: den amerikanske borgerkrigen*
Krigen endte med unionens seier 9. april 1865 da konføderasjonens general Robert E. Lee overgav seg ved tinghuset i Appomattox i Virginia. 650 000 mennesker var da blitt drept. I etterspillet til krigen, *rekonstruksjonen*, måtte USA avgjøre statusen til rundt fire millioner frigjorte afroamerikanske slaver og gradvis gjeninnlemme de elleve konføderasjonsstatene i unionen.
**Robert Henry Wynyard** (født 24. desember 1802, død 6. januar 1864) var koloniadministrator i New Zealand, viseguvernør i provinsen New Ulster (26. april 1851–7. mars 1853), regjeringsadministrator og overoppsynsmann av Provinsen Auckland (12. juli 1853–5. januar 1855).

I to perioder (3. januar 1854–6. september 1855 og 3. oktober 1861–desember 1861) var Wynyard regjeringsadministrator siden generalguvernøren i New Zealand var borte. Som administrator åpnet Wynard det første parlamentet i New Zealand den 24. mai 1854. Wynard ble raskt konfrontert med kravene fra det nye parlamentet om at en ansvarlig regjering skulle innføres umiddelbart. En resolusjon ble vedtatt 2. juni som støttet dette kravet, fremlagt av Edward Gibbon Wakefield. Men Wynyard nektet og hevdet at kolonikontoret ikke hadde nevnt ansvarlig regjering i sine sendinger. Det utnevnte utøvende rådet på New Zealand rådet mot å innføre en ansvarlig regjering, og i mellomtiden sendte Wynyard en utsending til London som ba om rettledning. Wynard tilbød så å inkludere noen valgte medlemmer fra parlamentet i det utøvende rådet, og den 1. august krevde parlamentet fullstendig makt til å utnevne ministere. Wynyard nektet, og alle de tre medlemmene i rådet gikk av. Wynyard stengte dermed parlamentet i to uker. 31. august utnevnte han Thomas Forsaith, Edward Jerningham Wakefield og James Macandrew til det utøvende rådet, men da parlamentet møttes igjen, la det frem et mistillitsforslag mot disse tre.

Parlamentet møttes den 8. august 1855, og nå hadde Wynyard fått instruksjoner fra kolonikontoret om å innføre ansvarlig regjering. Heldigvis for Wynyard ankom den neste guvernøren, Thomas Gore Browne, den 6. september og avløste Wynyard for hans plikter. Wynyards andre periode som administrator var mye mindre hendelsesrik.

Han fungerte også som guvernør i Kappkolonien for George Edward Grey to ganger, fra 1859 til 1860 og 1861 til 1862.

Wynyard døde i Bath i England i 1864.

Referanser
----------

1. 1 2   The Peerage, The Peerage person ID p51040.htm#i510398, oppført som Maj.-Gen. Robert Henry Wynyard[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   basert på følgende heuristikk avledet fra tidslinjen fra andre hendelser[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   The Peerage person ID p51040.htm#i510398, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dictionary of New Zealand **·** Geni
 |
**Robert Hrgota** (født 2. august 1988 i Titovo Velenje) er en slovensk skihopper som representerer SSK Velenje.

Han debuterte internasjonalt i 2004. I 2006 og 2007 deltok han i junior-VM; i Kranj i 2006 ble han nummer 8 individuelt og var på det slovenske laget som tok sølvmedaljer i lagkonkurransen, i Tarvisio i 2007 ble han nummer 19 individuelt og var på det slovenske laget som ble verdensmestere i lagkonkurransen. Han ble nummer 4 sammenlagt i kontinentalcupen 2009/10.

I verdenscupen debuterte han med 45.-plass i Titisee-Neustadt 4. februar 2007. Hans beste individuelle plassering i enkeltrenn i verdenscupen er 22.-plass i Planica 22. februar 2009. Sammenlagt ble han nummer 52 i 2008/09 og 79 i 2009/10. I VM i Liberec i 2009 ble han nummer 22 i normalbakken og var på det slovenske laget som ble nummer 7 av 12 lag i lagkonkurransen. I VM i skiflyging i Planica i 2010 ble han nummer 30 i den individuelle konkurransen og var på det slovenske laget som ble nummer 6 av 10 lag i lagkonkurransen.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Robert Hrgota – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Morten Dreyer** (født 11. august 1954 i Oslo) er en norsk gründer, forretningsmann og kunstpromotor. Han er blitt kjent for sitt arbeid for å promotere kunstneren Pushwagner og for konflikten som kom i etterkant av samarbeidet.

I 1985 var han med å etablere rockemagasinet Beat. Han har også drevet flere restauranter i Oslo: Beach Club (1989–2006), Wollans Eftf. (1998–2003) og Arcimboldo (1999–2008).

Samarbeidet med Pushwagner
--------------------------

Samarbeidet med Pushwagner startet i 1981, da han tok kontakt med kunstneren etter å ha sett bilder fra serien *En dag i familien Manns liv*. Det ble begynnelsen på et langt vennskap hvor Dreyer på ulike måter hjalp kunstneren med praktiske gjøremål i forbindelse med kunstproduksjonen. Blant annet fikk Pushwagner spise gratis på restauranten Beach Club, og Dreyer ordnet også atelier for ham på Ekely i forbindelse med en utstilling i Kunstnernes Hus i Oslo i 1997. Dreyer overtok i 1998 en stor del av kunstverkene til Pushwagner og har solgt fem malerier og 300-400 trykk etter 1998.

I mai 2008 ble Dreyer anmeldt for urettmessig eierskap, splitting av verk og signaturforfalskning. Morten Dreyer har i et intervju i Aftenposten 09.02.09, tatt avstand fra Pushwagners versjon av denne konflikten. 28.10.09 ble det avsagt dom i Pushwagners favør, og Dreyer ble dømt til å levere tilbake all kunsten og betale 1 million i erstatning. 30.11.09 anket Dreyer dommen. 27.05.10 endte striden med et rettsforlik i lagmannsretten, der Pushwagner fikk en del av verkene tilbake forutsatt at Pushwagner donerte disse til en stiftelse, offentlige kunstinstitusjoner eller museer – og Dreyer måtte ikke betale noe i erstatning. Pushwagner på sin side måtte betale et kronebeløp på 443 250 kroner til Dreyer.

Referanser
----------

1. ↑  «Jeg har ikke utnyttet Pushwagner».

Eksterne lenker
---------------

* Ann Christiansen: *Ber kjøpere returnere trykk* Artikkel i Aftenposten 15. desember 2008
* Lotte Sandberg: «Jeg har ikke utnyttet Pushwagner»
* *Apokalypse, Push!* Artikkel i Dagens Næringsliv
President Gerald Ford i møte med Nasjonalt sikkerhetsråd i Det hvite hus.
President Ronald Reagan (til venstre) orienteres av staben ved Nasjonalt sikkerhetsråd i situasjonsrommet i Det hvite hus etter bombingen av Libya i 1986.
**USAs nasjonale sikkerhetsråd** (*National Security Council*) er et amerikansk føderalt organ som støtter USAs president i utviklingen, gjennomføringen og koordineringen av landets sikkerhets- og utenrikspolitikk. Rådet ble opprettet i 1947 og hører inn under Executive Office of the President.

Presidenten er formann i rådet. I tillegg er visepresidenten, utenriksministeren, finansministeren, forsvarsministeren og den nasjonale sikkerhetsrådgiveren faste medlemmer. Formannen i Den militære sjefsnemnd er rådets militære rådgiver, mens den nasjonale etterretningsdirektøren er rådets etterretningsrådgiver. Presidentens stabssjef, juridiske rådgiver og økonomiske rådgiver deltar også gjerne i rådets møter. Justisministeren og budsjettdirektøren deltar på de møter som er relevante for deres ansvarsområder.

Se også
-------

* NSC-68

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) National Security Council – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NLA **·** NKC
 |
**Võru kommune** er en landkommune i Võru fylke i Estland, langs grensen til Russland. Kommunen ligger nord i fylket og administrasjonssenteret er den selvstendige bykommunen Võru, som geografisk sett ligger midt inne i landkommunen og som Võru kommune helt omslutter. Kommunen har cirka 10 700 innbyggere (2019) og et areal på om lag 952 km². Folketallet er fallende. 

Det største tettstedet er forstedene til byen Võru (14.261 innbyggere). I selve landkommunen er de større tettsteder Parksepa (707 innb), Väimela (700 innb), Kose (597 innb), og Puiga (370 innb).

Landskapet er preget av innlandsisen og har en rekke innsjøer, og stor variasjon med skogdekte fjell, myrområder og jorder. De største er Vagulajärv og Tamulajärv like vest for Võru by. Mer kjente er derimot innsjøene lengre sørøst ved småbyen Kose, som blant andre maleren Konrad Mägi (1878-1925) avbildet. Og enda lengre sørøst ligger Kütiorg med Kütiorgdalen, en dyp urstrømdal gravd ut av smelteelver fra innlandsisen i siste istid. Det er den mest dramatiske dalen i Sør-Estland, og utgjør et eget naturreservat som gjennomstrømmes av den lille elva Isknä. Denne dalen er kjent fra landskapsmaleriene til Valdur Ohakas (1925-1998) som levde her fra 1960-årene, inntil et utbyggingsprosjekt drev ham til å flytte til Märjamaa lengre nord på 1990-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  ; *Det estiske landinspektorat*; besøksdato: 11. mars 2018.
2. ↑  ; *Estlands statistikkbyrås statistikkdatabase*; besøksdato: 14. juni 2021.
3. ↑  *A ja O taskuteatmik: Eesti*, Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2007.
4. ↑  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, Forlaget Regio, Tallinn 2011, side 50. ISBN 978-9949-478-62-0
5. ↑  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, forlaget Regio. Tallinn, 2011, side 94.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Võru Parish – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Kommuner i Võru fylke |
| --- |
| Regionens våpen | Bykommuner | Võru | Estlands flagg |
| Landkommuner | Antsla **·** Rõuge **·** Setomaa **·** Võru |
| Historiske kommuner | Antsla **·** Haanja **·** Lasva **·** Meremäe **·** Misso **·** Mõniste **·** Sõmerpalu **·** Urvaste **·** Varstu **·** Vastseliina |

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Völkischer Beobachter*** («Nasjonalfolkets observatør») var avisen til Det nasjonalsosialistiske tyske arbeiderparti (NSDAP) fra 1920 til 1945. Partiorganet var ukeavis fram til 8. februar 1923 da det ble dagsavis.

Denne avisen, som betegnet seg som «Kampblad for Stortysklands nasjonalsosialistiske bevegelse» (*Kampfblatt der nationalsozialistischen Bewegung Großdeutschlands*) hadde sin forløper i *Münchner Beobachter*, som ble kjøpt i 1918 av Thuleselskapet og gitt det nye navnet *Völkischer Beobachter* i 1919. NSDAP kjøpte den i 1920 etter initiativ fra forfatterideoligen Dietrich Eckart, som ble avisens første redaktør. Avisen ble utgitt på naziforlaget Eher Verlag som var eid av Rudolf von Sebottendorf.

Til å begynne med var opplaget på 8 000, men høsten 1923 økte det til 25 000. Det året ble så Alfred Rosenberg redaktør. Da NSDAP ble forbudt etter ølkjellerkuppet den 9. november 1923, måtte også *Völkischer Beobachter* innstille. Men da partiet på nytt ble tillatt den 26. februar 1925, kom også avisen i gang igjen. Opplaget steg etter nazibevegelsens gjennombrudd. I 1931 var opplaget på over 120 000, og i 1944 var det på 1,7 millioner eksemplarer.

Det siste nummeret av *Völkischer Beobachter* kom ut i slutten av april 1945, noen få dager før Tysklands kapitulasjon under annen verdenskrig.

Litteratur
----------

* Frei, Norbert: *Journalismus im dritten Reich.* München, 3. oppl. 1999
* Noller, S. (utgiver): *Facsimile-Querschnitt durch den Völkischen Beobachter.* Bern, München 1984

Se også
-------

* Völkisch-bevegelsen

Eksterne lenker
---------------

* Völkische Beobachter i LeMO (på tysk)

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Vörå** (finsk: *Vöyri*) er en kommune i landskapet Österbotten i Finland. Kommunen har rundt 6 700 innbyggere og et areal på 791 km². Vörå grenser til kommunene Korsholm, Vasa, Storkyro, Kauhava og Nykarleby. 

Vörå er en tospråklig kommune med svensk som majoritetsspråk (82,2 %) og finsk som minoritetsspråk (12,6 %). 

Vörå kommune ble slått sammen med Maxmo den 1. januar 2007 under navnet Vörå-Maxmo. Etter en ny sammenslåing med Oravais den 1. januar 2011, fikk kommunen sitt gamle navn, Vörå, tilbake.

Vörå kyrka fra 1626 er den eldste bevarte trekirken i Finland. Krusifikset i kirken er fra 1300-tallet og er sannsynligvis laget i Lübeck.

Oravais var lenge et sentrum for finsk jernverk. I 1703 ble det anlagt en smeltehytte ved Kimo å. Smeltehytta er i dag et museum.

Slaget ved Oravais i 1808 var avgjørende for utfallet av finskekrigen 1808–1809. De russiske styrkene seiret. Etter Sveriges tap i krigen ble Finland et russisk storfyrstedømme. 

Øygruppen *Mickelsörarna* i Maxmo ligger i *Kvarkens skärgård* som er Finlands første og eneste UNESCO-verdensnaturarvsted.

Eksterne lenker
---------------

* (fi) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Vörå – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* *Uppslagsverket Finland*, Vörå[*død lenke*]
* Vörå kommun
* Kvarkens skärgård

| * v
* d
* r
Kommuner i landskapet Österbotten |
| --- |
| Landskapets våpen | **Jakobstad** **·** **Kaskö** **·** Korsholm **·** Korsnäs **·** **Kristinestad** **·** Kronoby **·** Laihela **·** Larsmo **·** Malax **·** **Nykarleby** **·** **Närpes** **·** Pedersöre **·** **Vasa** **·** Vörå | Finlands flagg |
| **Tidligere kommuner:** Bergö **·** Björköby **·** Esse **·** Jeppo **·** Kvevlax **·** Lappfjärd **·** Lillkyro **·** Maxmo **·** Munsala **·** Nedervetil **·** Nykarleby landkommune **·** Oravais **·** Petalax **·** Purmo **·** Pörtom **·** Replot **·** Sideby **·** Solf **·** Terjärv **·** Tjöck **·** Vörå-Maxmo **·** Övermark |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Uppslagsverket Finland **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Pantelleria** (eller *Pantalaria*, *Pantellaria*, i antikken *Cossyra*) er en italiensk øy sørvest for Sicilia. Den befinner seg i Siciliasundet i Middelhavet, 100 km sørvest for Sicilia, og bare 70 km øst for kysten av Afrika. Pantelleria er også en kommune som tilhører provinsen Trapani i Italia. Den dekker et areal på 83 km² og hadde cirka 7 620 innbyggere per 2006.

Historie
--------

Tidlig i oldtiden var øya trolig befolket av iberere. Den ble underlagt Kartago, og var viktig for mye av handelen til karthagenerne. Da den første puniske krigen startet mistet Kartago territoriet for romerne. Øya ble en del av Romerriket på 200-tallet f.Kr. Siden har øya skiftet overherre flere ganger. Fra 700-tallet e.Kr. ble den erobret av arabere, men på 1100-tallet ble den tatt tilbake av italienere, og siden var den underlagt forskjellige italienske fyrstedømmer. Under annen verdenskrig var øya et strategisk punkt.

Geografi
--------

Hele øya er av vulkansk opprinnelse og har et areal på 117 km². Det høyeste punktet er Monte Grande med en høyde på 836 moh. Varme mineralkilder og fumaroler viser at det fremdeles er passiv vulkansk aktivitet, og flere steder er det varme kilder og svoveldamp som stiger opp. Øya er frodig, men mangler ferskvann. Hovedbyen med om lag 3 000 innbyggere ligger i nordvest. En gang var det en straffekoloni her. Man kan i dag nå øya med ferje og hydrofoil fra Trapani, eller fly fra Trapani, Palermo eller Catania og den ligger langs hovedruten fra øst til vest i Middelhavet.

Referanser
----------

1. 1 2  "Pantelleria Island | island, Italy"; *Encyclopædia Britannica*; besøksdato: 4. juni 2023; forfatternavn: Amy Tikkanen; verkets språk: engelsk.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pantelleria – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GeoNames
 |
En antikvitetsbutikk hevder at en gren av elven Tyburn flyter gjennom en åpen kanal i kjelleren.
**Tyburn** er en sideelv til Themsen som i dag går i kulvert gjennom de vestlige delene av sentrale London. Den kommer fra høydedragene ved Hampstead, renner gjennom Regents Park og St. James's Park, under Buckingham Palace og ut i Themsen i Pimlico nær Vauxhall Bridge.

Mens områdene utafor City of London ennå ikke var bymessig bebygd, rant Tyburn ut i våtmarkene langs Themsen sør for dagens Green Park. Her delte den seg i to løp; et som rant ut nord for dagens Whitehall og et sør for der parlamentet ligger i dag. Mellom disse to løpene hadde det danna seg en grusrygg – Thorney – som Westminster Abbey ble anlagt på.

Fra 1200-tallet ble Tyburn tatt i bruk som vannkilde for byens befolkning. Vannet ble ledet gjennom uthulte almestokker fram til vannposter. Etter hvert som byens befolkning vokste, og de mer bynære elvene Themsen, Walbrook og Fleet – foruten kilder som Goswell og Clerkenwell – ble mer og mer forurensa, ble vannet fra den mer avsidesliggende Tyburn stadig viktigere. Vann fra Tyburn ble ledet fram til et reservoar, omtrent der Bond Street undergrunnsstasjon ligger i dag. Herfra ble det ført i lærrør til Cheapside inne i byen. En annen ledning, bygd av William Lamb forsynte Holborn. Denne lever videre i gatenavnet Lamb's Conduit Street. Londons vannforsyning undergikk en radikal forbedring med bygginga av New River i 1613, og Tyburn kunne oppgis som drikkevannskilde og uten motforstillinger omgjøres til den underjordiske kloakken den er i dag.

Tyburn ble også et navn på området omkring elva, men dette har gått mer ut av bruk til fordel for Marylebone og Mayfair. Oxford Street het tidligere Tyburn Road og Park Lane Tyburn Lane. Tyburn var ellers mest kjent som rettersted for grevskapet Middlesex mellom 100- og 1700-tallet, og  *the Tyburn Tree* var den folkelige betegnelsen på galgebakken som opprinnelig lå ved elvebredden, men som på 1500-tallet ble flyttet dit Marble Arch ligger i dag.

Tildekket av betong, murstein, parkanlegg og veier flyter dagens Tyburn hele veien gjennom rør i bakken, inkludert en del under Buckingham Palace, og dets løp har vært benyttet som lokal kloakk tilknyttet Londons kloakksystem. Marylebone Lane (W1) følger Tyburns løp gjennom Marylebone og buer seg derfor, i en bydel der andre gater går i rett linje.

Referanser
----------

1. ↑  *Lambs Conduit Street*
2. ↑  «Tyburn River», *London’s Lost Rivers*
3. ↑  Barton, Nicholas (1962): *The Lost Rivers of London: A study of their effects upon London and Londoners, and the effects of London and Londoners upon them*. Historical. ISBN 0-948667-15-X.
4. ↑  Elven Tyburns løp, *Atlas obscura*

Eksterne lenker
---------------

* Silent UK - Urban Exploration: River Tyburn. *SilentUK.com*. 2009

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Sons of Angels** var et norsk hardrock-band som ble startet i 1989 av Torstein Bieler (bass) og Lars Kilevold (keyboards). 

Andre medlemmer var Hans-Olav Solli (vokalist), Staffan William-Olsson (gitar) og Geir Digernes (trommer). Bandet dro til USA i 1989, signerte med Atlantic Records og solgte over 150 000 eksemplarer av debutalbumet *Sons of Angels* fra 1990. 

Bandet fikk en hit med sangen «Cowgirl». I 1991 brøt de med Atlantic Records. De startet innspillingen av et nytt album, men etter hvert gikk bandet i oppløsning. 

Sons of Angels' låter ble utgitt på et eget album i 2001. Samtidig gjorde bandet et lite comeback med Solli og William-Olsson og Geir Digernes fra originalbesetningen.

Diskografi
----------

* *Sons of Angels* (Atlantic, 1990)
* *Slumber With the Lions* (Z Records, 2001)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sons of Angels på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Sons of Angels på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Sons of Angels på Spotify Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |