recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mangalitsasvin** eller **ullgris** er en svinerase som er utbredt i sørøst-Europa, og er vanligst i Ungarn. Grisene har kruset hår som ser ut som ull, i ulike farger som hvit og rødbrun. Den har mørk overside og lys underside og bein, huda er mørk. Grisungene er ofte stripete, som villsvinunger. Purkene er drektige i ca. 140 dager, og det tar 2-3 måneder før grisungene klarer seg uten moren. Purkene har få patter, men føder kun 4-5 avkom. Purkene veier 230–250 kg og rånene 250–270 kg, rekorden er på nærmere 500 kg.

Rasen er dekket av hår og har ett tykt fettlag, noe som gjør at den kan gå ute året rundt. Grisene kan finne sin egen mat i skog og mark, og ungene trenger ikke noe ekstra varme. Hodet har middels lengde med en buet snute, ganske store ører orientert fremover.

Det er blitt krysset flere lokale svineraser fra Kroatia, Serbia og fra Ungarn, forløperen har aner tilbake til 1830-tallet, disse ble det utført målrettet avl på i Ungarn og Østerrike. Rasen fikk navnet *Mangalica* som kommer fra serbokroatisk *mangala svinija*, 'velfødd gris' eller *mangulica, mangulac*, 'småfeit'. Den ble oppført som egen rase i Ungarn i 1927.

Under andre verdenskrig var grisen svært utbredt, men etter hvert gikk tallet ned så i 1973 var det ikke mange igjen å da ble grisen vernet av ungarske styresmakter. Interessen har vokst gradvis og i 2000 var det registrert 1049 purker av rasen Mangalitsa i Ungarn. Også i andre land er interessen økende, i Norge, Danmark, Østerrike, Tyskland, Storbritannia, USA og andre land.

Grisen produserer mye fett og lite magert kjøtt, og bruker lang tid på å nå slaktevekt sammenlignet med moderne grisetyper, nærmere 12 måneder som er 2 måneder mer enn for de moderne rasene. 

Kjøtt av Mangalitsasvin
Kjøttet blir regnet som meget godt på smak og er godt marmorert, er svært næringsrikt og inneholder en mindre del mettet fett og en større del umettet fett. Kjøttet benyttes blant annet mye til pølser.

Grisunger

Referanser
----------

1. ↑  «What is a Mangalitsa Pig?». *D'Artagnan* **(engelsk)**. Besøkt 19. januar 2021.
2. ↑  «History». *Sustainably Raised Mangalitsa pork in the heart of Northern California Wine Country* **(engelsk)**. Besøkt 19. januar 2021.
3. ↑  «MANGALICA GRIS». *mangalica.no*. Besøkt 19. januar 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND
 |
Våpenskjoldet til hertugen av Atholl.
**Atholl** eller **Athole** (skotsk-gælisk *Athall*; gammelgælisk *Athfhotla*) er en stort historisk områdeinndeling på Det skotske høylandet. I dag danner det nordlige delen av Perth and Kinross, grenseområdene mot Marr, Badenoch, Breadalbane, Strathearn, Perth og Lochaber.

Atholl var historisk sett en mormaerdømme, senere et jarldømme. Den første nedtegnede eller bokførte jarl av Atholl var Matad, jarl av Atholl, en gang på 1100-tallet. I 1703 ble tittelen omgjort til et hertugdømme ved dronning Anne av Storbritannia. Tittelen holder også en rekke pretensiøse subsidiære titler som kommer tillegg. Disse omfatter *marki av Atholl* (opprettet 1676), *marki av Tullibardine* (1703), *jarl av Atholl* (1629), *jarl av Tullibardine* (1606 og 1676), *jarl av Strathtay og Strathardle* (1703), *vicomte av Balquhidder* (1676), *lord Murray av Tullibardine* (1604), *lord Murray, Balvenie og Gask* (1676) og *baron Percy* (1722). Baroniet Percy er en del av Storbritannias adel, alle andre titler tilhører den skotske adelen.

Retten for jarlene av Atholl å holde tinghus for området ble avsluttet i 1746 ved Vedtak om arvelig jurisdiksjon (*Heritable Jurisdictions Act*), og distriktet ble deretter en del av en sheriff-rettskrets og senere fylket Perthshire.

På skotsk-gælisk er navnet *Athall*, som er avledet fra gammelirsk *Ath-fhotla*, «annet» eller «nye Irland». *Fotla* er det tradisjonelle navnet for Irland.

Byer og landsbyer i Atholl innbefatter Aberfeldy, Ballinluig, Blair Atholl, Dunkeld, Logierait, Pitlochry og Weem.

Se også
-------

* Hertugene av Atholl

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Jan-Erik Lehn** (født 22. april 1950 i Trondheim, død 21. april 2001) var en norsk taekwondo-utøver og -instruktør. 

Han trente først karate, men gikk etter hvert over til taekwondo. Han ble gradert til 1. dan (beltegrad) 10. november 1976, som den første norskfødte. 

I 1980 grunnla han Norges Taekwon-Do Forbund, og ble snart valgt valgt til forbundspresident, et verv han hadde til han døde.

26. november 1982 ble Lehn gradert til 4. dan og ble internasjonal instruktør. Han ble utnevnt til «director» i det internasjonale taekwondo-forbundet 19. desember 1984.

Han innehadde også mange andre internasjonale verv, i 1990 ble han utnevnt til talsmann (*spokesman*) for ITF, noe han også var helt frem til han døde.

18. februar 1996 mottok han sitt 7. Dan sort belte-sertifikat fra General Choi Hong-hi og ble *Master*.

Lehn var teknisk meget godt oppdatert. Han hadde en utrolig evne til å få «power» i teknikkene, pga. en enorm hurtighet og masseoverføring. Ikke minst et utrolig «one-inch punch». Lehn var også kjent for å kunne slå gjennom hele 18 takstein med knyttneven, samt knuse en angitt stein i en større bunke. Andre teknikker han har imponert med er å knekke planker liggende «fritt» på en bordplate. Lehn var også kjent for et enormt kraftfullt sidespark, og ikke minst evnen til å frigjøre seg fra de største kjemper. Det har blitt flere verdensmestere samt andre titler av hans elever.

Referanser
----------

1. ↑  *Juling på timeplanen*, Lindesnes, 10. mars 2007
**Jan-Henrik Børslid** (født 20. januar 1976) er sportsanker på TV 2.

Børslid spilte fotball for klubben Vadmyra frem til 1998 i 3. divisjon og ble hentet til Fyllingen Fotball i 2. divisjon i 1999. Han spilte her til 2009, var også daglig leder i klubben fra 2000-2007 og spillende trener i 2008. Børslid tok UEFA B-trener og lederkurs 1-3 i NFF, trente Fyllingen Damer fra 3. til 2. divisjon i 2006 og Vadmyra Senior 2 fra 7. til 5. divisjon fra 2000-2002. 

Han startet sin TV-karriere som programleder i lokal-tv i 2005 for BTV sportsprogrammet *Duellen* og senere ungdomsprogrammet *Tripplet* før han ble hentet til TV 2 Sporten i 2006. Børslid var først virksom som reporter rundt satsingen på norsk fotball og fra 2008 også som programleder for Sportsnyhetene, FotballXtra, og Fotballkveld. Han hadde jobben som programleder for TV 2s *Premier League*-sendinger fra 2013-2022, kombinert med TV 2s dekning av *Champions League* fra 2018. Børslid dekket også VM i fotball for herrer 2010, 2014, 2018 og 2022, EM 2016 og 2021, samt EM for kvinner 2022. Han arbeider idag[*når?*] som programleder for TV 2s satsing på norsk fotball,[*klargjør*] samt *Champions League* og mesterskap.

Referanser
----------

1. ↑  Norsk og internasjonal spillerstatistik - *Jan-Henrik Børslid*

Eksterne lenker
---------------

* (no) Jan-Henrik Børslid – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
* Jan Henrik Børslid på AltOmFotball.no
***Bothynus medon*** er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 20 millimeter), nokså bred, svært blank, mørkbrun hornbille. På hodet er clypeus tilsmalnet til en smal trekant som ender i to spisser, mandiblene stikker ut med tre tenner på sidene av denne. Hodet er uten horn. Pronotum har jevnt rundede sider, i midten foran med en knøl, bak denne med en stor, rund grop som dekker mye av oversiden hos hannen. Hunnen ligner hanner, men er litt mer avlang, uten gropen foran på pronotum, men med en grunn fordypning i den bakre delen. Dekkvingene er uten tydelige punktrekker. På beina har for-leggene tre store, skarpe tenner.

Levevis
-------

Svært lite er kjent om biologien til denne slekten, og larvene er ukjente. Generelt for Pentodontini lever larvene under bakken, i jorda eller nedgravd i sand. Mens de fleste andre hornbiller er skogsinsekter forekommer Pentodontini ofte i relativt tørre områder. Noen av artene kan gjøre en del skade i jordbruket ved at larvene spiser røtter.

Utbredelse
----------

Arten er vidt utbredt i Sør-Amerika, fra Colombia i nord til Argentina i sør.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Pentodontini Mulsant, 1842
						* Slekten *Bothynus* Hope, 1837
							+ ***Bothynus medon*** (Germar, 1824)

Kilder
------

* Dynastidae du monde- nettside om arten
* Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Bothynus*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bothynus medon* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Bothynus medon* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Bothynus medon* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Bothynus medon* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* (en) Bothynus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
*For programlederen, se Jan Erik Larssen.*

**Jan-Erik Larsen** (født 27. mai 1963) er en norsk pressemann, kommunikasjonsrådgiver og Ap-politiker. Han er medeier og daglig leder i kommunikasjonsselskapet Kruse Larsen. 

Larsen er tidligere journalist i lokalavisa *Indre Nordmør*, *Nordmørsposten* (*Romsdalsposten*), *Arbeider-Avisa*. Han var journalist og redaksjonssjef i *Dagbladet* (1987–1990) og sjefredaktør og disponent i *Tidens Krav* første gang 1990–1993. Han var videre sjefredaktør og adm. direktør *Telemarksavisa* (TA) 1993–1998 i Skien og var konsernredaktør i A-pressen 1998–2000 og 2003–2004. 

Fram til 2008 var han sjefredaktør i *Tidens Krav* i Kristiansund og deretter administrerende direktør i samme avis  *og leder for Mediehuset Nordmøre.* 

Jan-Erik Larsen var statssekretær ved Statsministerens kontor (Ap) 2000–2001 og spesialrådgiver i Arbeiderpartiets Stortingsgruppe 2001–2003. Han var kommunikasjonsrådgiver med egen virksomhet 2004–2005 og deltok under Soria Moria-forhandlingene.

Han var på nytt statssekretær ved Statsministerens kontor (SMK) i 2008-2009. Høsten 2009 var han en av flere som etablerte kommunikasjonsbyrået First House, hvor Larsen var seniorrådgiver i perioden 2009-2014.

I februar 2015 etablerte Larsen sitt eget byrå, Kruse Larsen AS, som han i dag eier og driver sammen med Bjarne Håkon Hanssen.

Bibliografi
-----------

* Larsen, Jan Erik *Kristiansund - by av hav* (KOM Forlag), 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Jan-Erik Larsen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Manfredonia** er en by i provinsen Foggia i regionen Puglia i Italia med omkring 55 000 innbyggere[]. Byen ligger ved kysten av Adriaterhavet, omkring 35 km nordøst for Foggia med jernbane og sør for fjellet Gargano,

Historie
--------

Området rundt Manfredonia ble bosatt i antikken av dauni-stammen, som kom hit fra Illyria.[] Den blomstrende greske kolonien kom senere inn under samnittene og ble gjenerobret rundt 335 f.Kr. av kong Aleksander av Ípiros, Aleksander den stores onkel. I 189 f.Kr. ble den erobret av romerne.

I 663 ble den erobret av og ødelagt av slavere. På 800-tallet var den en periode underlagt sarasenerne.

I 1042 gjorde normannerne byen til sete for et av deres tolv grevskap, mens Monte Gargano ble værende under Østromerriket. Normannerne vant en avgjørende seier der over den østromerske Argyrus i 1052. Byen ble så erkebispedømme i det normanniske grevskapet Puglia.

Etter et jordskjelv i 1223 ble vannet i lagunene helseskadelig og den gamle byen ble forlatt.[] Den moderne byen Manfredonia ble bygd av kong Manfred mellom 1256 og 1263, noen kilometer fra ruinene av den antikke byen.[]

I 1528 stod Manfredonia i mot et fransk angrep ledet av vicomten av Lautrec. I 1620 ble den ødelagt av osmanerane, som kun etterlot borgen og deler av bymurene.

Sport
-----

Fotballklubben SS Manfredonia Calcio fra Manfredonia spiller i Lega Pro Seconda Divisione.

Referanser
----------

1. ↑  «Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011». Istituto nazionale di statistica. Besøkt 16. mars 2019.
2. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Manfredonia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Manfredonia – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**IBM Extended Density Format** (**XDF**) er en måte å formatere standard høy tetthet 3½-tommers og 5¼-tommers disketter til en kapasitet som er større enn standard. Den er støttet som standard av IBMs PC DOS versjon 7 og 2000 og med OS/2 Warp 3 videre, ved hjelp av XDF og XDFCOPY kommandoer (direkte i OS / 2).

Når formatert som XDF disker, 3½-tommers disketter kan holde 1860 KB, og 5¼-tommers disketter kan holde 1540 KB, ved hjelp av ulike antall sektorer samt annen sektorstørrelse per spor (ikke alle sektorer i samme spor er av samme størrelse).

Men bruker den første sylinder standard formatering, og gir en liten FAT12 del som kan nås uten XDF støtte og som kan sette en ReadMe-fil eller XDF driverne. Floppy distribusjoner av OS / 2 3.0, PC DOS 7 og videre brukt XDF formatering for det meste av media settet. Disketter formatert med XDF kan kun leses i diskettstasjoner som er knyttet direkte til systemet ved hjelp av en FDC. Dermed kan USB festet diskettstasjoner ikke lese XDF formatert media.
**Jamyang Khyentse Wangpo** (født 1820 i Derge, død 1892) var en svært anerkjent buddhistisk lærer og reformator. Han regnes som en autoritet innenfor alle de fire retningene av Vajrayana i Tibet, og hans samlede skrifter omfatter 35 bind.

Han hadde opprinnelig bakgrunn fra Sakya-tradisjonen, hvor han fikk sin religiøse utdannelse. Fra ca. 1850 var han knyttet til klosteret Dzongsar i Øst-Tibet. Klosteret er knyttet til *Nyingma*- tradisjonen i Tibetansk buddhisme. Nyingma er den eldste av fire retninger innen Tibetansk buddhisme. Jamyang Khyentse Wangpo var Tertön (oppdager av skjulte spirituelle skatter) også.

Sammen med *Jamgon Kongtrul Lodro Thaye* og *Orgyen Chokyur Lingpa* grunnla han Rime-bevegelsen, en buddhistisk økumenisk tradisjon som vektlegger en felles lære, og ønsker å redusere oppsplittingen i innebyrdes isolerte «skoler».

Wangpo hadde spådd at han ville bli inkarnert i nye mestre. Jamyang Khyentse Chökyi Lodrö (1893–1959) er kjent som en av inkarnasjonene hans. Den bhutanske filmskaperen Khyentse Norbu er Wangpos tredje inkarnasjon.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 1024146987, besøkt 17. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Faceted Application of Subject Terminology, oppført som ʼJam-dbyaṅs Mkhyen-brtseʼi-dbaṅ-po, FAST-ID 120524, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Khyentse Foundation
* Rime Foundation Arkivert 16. februar 2007 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**IBBY Norge – Barnebokforum**, tidligere **Norsk Barnebokforum**, er en norsk ideell organisasjon som arbeider med å spre kunnskap om barne- og ungdomslitteratur. Den ble stiftet i 1956 under navnet **Norsk Kuratorium for Barne- og Ungdomsbøker** som norsk seksjon av International Board on Books for Young People (IBBY). Medlemmene er organisasjoner og privatpersoner, og ledes av et styre som er valgt blant medlemmene. Organisasjonen gir faglige råd, blant annet til Utenriksdepartementet.

IBBY Norge arrangerer hvert år informasjonsmøter om årets utgivelser av barne- og ungdomsbøker og utgir medlemsbladet *Barnebokforum*. Bladet inneholder blant annet kursoversikter og omtale av aktuelle bøker og i 2019 hadde det et opplag på 540. Organisasjonen deler også ut Askeladdprisen annethvert år, samt nominerer norske kandidater til H.C. Andersen-prisen og Litteraturpriset till Astrid Lindgrens minne.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Årsmelding 2020» (PDF). IBBY Norge. april 2020. Besøkt 4. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Norsk barnebokinstitutt

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** Brønnøysundregistrene
 |
Devil's Tower i Wyoming i USA er dannet gjennom intrusjon.
I geologien er **intrusjon** en smeltemasse bestående av magmatiske bergarter som ble dannet ved krystallisasjon fra smeltet magma under jordens overflate (dypbergarter), og trengte opp mot overflaten gjennom sprekker eller vulkanrør (gangbergarter). Store biter av magma som har størknet i dypet før de når jordoverflaten, kalles plutoner, og har fått navnet sitt etter Pluto som i romersk mytologi var underverdenens gud. Bergarter av denne typen blir omtalt som *plutoniske bergarter* eller *intrusivbergarter*. Dette er i motsetning til *effusive bergarter*. Smeltemasse som omringer en pluton, kalles *sidebergarter*.

I sammensetning inkluderer intrusivbergarter hele rekken av magmatiske bergarter, fra det kompakte og mørke ultramafiske peridotitt til de lyse og løse alkaliske granitt og syenitt. Et velkjent eksempel på en intrusjon er Devils Tower i Wyoming i USA.

Strukturelle typer
------------------

Intrusivbergarter finnes også i en rekke former og størrelse – fra batolitter på størrelse med fjell til årelignende sprekk-fyll av aplitt. Intrusive strukturer blir ofte klassifisert blant annet i helhold til foliasjon av steinen: dersom intrusjonen er parallell til sidebergarten er hovedbergarten en konkordant, mens dersom den skjærer tvers over er den en diskordant. Strukturelle typer inkluderer:

* Batolitt – store uregelmessige intrusjoner.
* Stokk – Mindre, irregulære diskordante intrusjoner.
* Gang – En relativt smal, lagdelt, diskordant smeltemasse, ofte i nær vertikalt retning.
* Lagergang/sill – En relativt tynn, lagdelt konkordant smeltemasse som har intrudert langs lagflater, ofte i nær horisontal stilling når de oppstår, men kan intrudere i skråstilte sedimenterte lag, eller så kan hele massen bli skråstilt av senere deformasjon.
* Lavapropp: Sirkulær eller hylseformet nær-vertikal steinmasse, som tidligere kan ha vært en vulkansk skorstein.
* Lakkolitt – Kokordant smeltemasse som en nær flat sokkel og kuppel-formet øvre overflate. Den har vanligvis en skorstein under.
* Lopolitt – Konkordant smeltemasse med en base som er grunn, koveks base (skjeformet), og en øvre del som varierer mellom flat og nedhengende. Kan ha gang eller skorstein under.
* «Phacolith» – En konkordant linseformet pluton som vanligvis ligger på toppen av en antiklinal eller i rennen til en synklinal.

Se også
-------

* Dypbergart
* Gangbergart
**Gundishapur** (گندی شاپور, mellompersisk: *Why-'andywk-shpwhry* = «Shapurs bedre Antiokia», gammelsyrisk: *Beth-Lapat*) ligger sør for landsbyen Shahadad nord i dagens iranske provins Khuzestan, ca. 10 km sørøst for Dezful. Den var en sassanidedynastiets viktigste byer, og kanskje den nest største av dem, og her lå Gundishapurakademiet, et kulturelt og vitenskapelig sentrum i det førislamske Persia.

Noen vitenskapsfolk har reist tvil om hvor viktig Gundeshapur skal ha vært, især om sykehuset faktisk har eksistert.

Historie
--------

Byen ble grunnlagt av kong Shapur I etter erobringen av den romerske metropolen Antiokia ved Orontes. Den ble også kalt *Shapurs Antiokia*. Det er muligens slik at byen ikke var en helt ny grunnleggelse, men at det dreiet seg om en gammel by som fikk et nytt navn og en ny start. Hit ble det deportert folk fra det erobrede Antiokia i vest. Byen var, særlig under Shapur I, sassanidekeisernes vinterresidens. Det var antagelig i Gundishapur at den fangne romerske keiser Valerian døde. 

Gundishapur ble åsted for mange kristne og manikeiske martyrier. Her døde således for eksempel både Mani og katholikos Simon bar Sabbae. Byen var sete for en metropolitanbiskop. I 484 fant *Synode i Beth-Lapat* sted her, og den erklærte Nestorius' lære for rettesnor for de kristne i det persiske rike. 

Byen bestod til inn i den islamske tid, men mistet etterhvert sin betydning. Den siste kildefaste biskop her er belagt i 1318.

Arkeologi
---------

Det er ikke blitt foretatt omfattende utgravninger av byen. Det ble foretatt en «survey» i 1963, som har gjort at man kan gjøre seg et grovt bilde av hvordan byen så ut. Ruinene dekket et område på ca. 3 x 2 km. Gatenettet var etter sjakkbrettmønster, noe som kan tyde på en opprinnelig gresk grunnleggelse. Kanskje var det de deporterte fra Antiokia som foretok byplanleggingen. Funnene stemmer med beskrivelser gitt av persiske geografer som Hamzah al-Isfahani og Yaqut, som forteller at byen var åtte gater lang og bred, og at gatene krysset hverandre i rette vinkler.

Referanser
----------

1. ↑  Dols, Michael (1987). «The Origins of the Islamic Hospital: Myth and Reality». *Bulletin of the History of Medicine*. 61: 367–91.

Litteratur
----------

* Daniel T. Potts: *The Archaeology of Elam*. Cambridge University Press, Cambridge 1999, s. 419–424, ISBN 0-521-56358-5.
* Louis Cheikho: *Les savants arabes chrétiens en Islam (622-1300)*, Beyrouth, 1983.
* Michael Dols: «The Origin of the Islamic Hospital : Myth and Reality», i *Bulletin of the History of Medicine* 61, s. 367-391.
* Raymond Le Coz: *Les médecins nestoriens au Moyen Âge : Les maîtres des Arabes*, L'Harmattan, Paris, 2004.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Roquel Billy Davis** (født 11. juli 1932, død 2. september 2004) var en USA-amerikansk musikkprodusent, låtskriver og sanger med Detroit som tilholdssted. Han har skrevet ei rekke hitlåter innen soul-sjangeren, samt flere kjente reklamesnutter (jingles), blant annet for Coca-Cola. 

Tidlig i karrieren jobba Davis med *The Four Aims* (som seinere blei til The Four Tops). Mot slutten av 1950-tallet skreiv han (sammen med Berry Gordy) flere hitlåter for Jackie Wilson. Mest kjent er «Lonely Teardrops», som også Gwen Gordy (Berrys søster og Billys kjæreste) var med å lage. Davis og Gwen starta seinere platemerket *Anna*, som i begynnelsen var distributør for Berry selskap Tamla (det seinere Motown).

På midten av 1960-tallet var Davis en av sjefene i Chess Records. Han skreiv og produserte da for blant annet Etta James, The Dells, Billy Stewart, Jackie Ross og Fontella Bass. Deres «Rescue Me» fra 1965 var Davis' største hit.

Davis blei så ansatt i reklamebyrået McCann-Erickson, der han etter hvert blei musikkansvarlig. Han hadde The Coca-Cola Company som hovedkunde, og han har produsert flere berømte jingles for dem, blant annet «I'd Like to Teach the World to Sing» fra 1971 (seinere på plate med The New Seekers), «It's the Real Thing», «Things Go Better With Coke» og «Country Sunshine».

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 13134974, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 14757038b[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Mick Patrick: «Spectropop Remembers Billy Davis» på nettstedet Spectropop.com; besøkt 9. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Billy Davis på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Billy Davis på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Billy Davis på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Billy Davis på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Billy Davis på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Billy Davis på AllMusic Rediger på Wikidata
* (en) Billy Davis på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE **·** MusicBrainz **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Gunhild Emanuelsen** (født 31. desember 1914 i Kristiania, død 19. oktober 2006) var en norsk freds- og kvinnesaksaktivist.

Emanuelsen arbeidet på Standard Telefon og Kabelfabrik. Etter Melkestreiken under andre verdenskrig deltok hun i motstandsarbeidet på fabrikken, og distribuerte illegale aviser.

Etter krigens slutt gikk hun inn i Norges Kommunistiske Parti, men hun ble ekskludert i forbindelse med Furubotn-oppgjøret. Hun viet seg deretter til fagforeningsarbeid, med spesielt fokus på kampen for likelønn. Hun var også aktiv i Norsk Kvinneforbund, og representerte Norge i internasjonale kvinnekonferanser. I 1982 var hun del av delegasjonen som reiste til Moskva for sammen med Sovjetunionens Kvinnekomité og Sovjetunionens Fredskomité å arrangere en nordisk-sovjetisk fredsmarsj.

Etter mange år som uavhengig sosialist gikk hun etterhvert med i Sosialistisk Venstreparti. Hun satt i Oslo bystyre for SV, og var også tredje vara til Stortinget i periodene 1977–1981 og 1981–1985. På 1990-tallet var hun i flere perioder leder i Nei til atomvåpens hovedstyre.

Referanser
----------

1. 1 2   www.stortinget.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Gunhild Emanuelsen». *Uhørte stemmer*. portretter.no. 2006. Besøkt 31. august 2018.
3. 1 2  Scheen, Kjersti (1980). *Underveis 1969-1979*. Bedriftsklubben. s. 45-46, 55-56.
4. ↑  Skjønsberg, Else (1998). *Kvinnenes fredsbevegelse på åttitallet*. Oslo: ProSus. s. 176. ISBN 8274800656.
5. ↑  «50 år siden». *Arbeiderbladet*, 10. november 1994.
6. ↑  «Landsmøte i Nei til Atomvåpen». *Klassekampen*, 19. november 1997.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Gunhild Emanuelsen hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Gunhild Emanuelsen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**DJJ1** «Blå pil» (**Blue Arrow** på engelsk, forenklet kinesisk: 蓝箭; tradisjonell kinesisk: 藍箭) er et kinesiskbygd elektrisk motortogsett utviklet for den statlige jernbanen i Folkerepublikken Kina av CRRC Zhuzhou Electric Locomotive Co. i år 2000. Togtypen er basert på det svenske X2000 krengetoget som hadde vært en suksess på Guangzhou-Shenzhen jernbanelinjen med sine egenskaper deriblant høy hastighet og høy pålitelighet siden august 1998.

I forbindelse med utbyggingen av jernbanetrafikken var det besluttet å ha en serieproduksjon på åtte motortogsett. Disse åtte togsettene som fikk kallenavnet «Blå pil», var i allmenn trafikk fra januar 2001 til november 2012.

Historie
--------

«Blue Arrow» motorvogn forrest.
Det første eksemplet var levert fra Zhuzhou den 3. september 2000 for utprøving. I den 8. januar 2001 ble toget døpt «Blå pil», satt i kommersiell drift med makshastighet på 220 km/t og sluttet seg til det svenske X2000-toget. Hele serien ble levert fra oktober 2000 inn i det neste året.

Men ambisjonene var større enn ferdighetene, man hadde fremdeles ikke helt oppnådde den samme standard som de andre jernbanemateriellbyggerne i spørsmål om teknisk pålitelighet og driftssikkerhet. De fleste problemene ble utrettet med tiden, men de ble erstattet med CRH1A togsettene og overført til jernbanelinjen mellom Shaoguan og Pingshi i juli 2007. I november 2012 var det besluttet å ta DJJ1 togsettene ut av trafikken. Togsettene var ikke lenge ansett for å være pålitelig som passasjertog.

Konstruksjon
------------

Selv om togsettene opprinnelig var konstruert som et sett på sju vogner, kunne to togsett kombineres inn i ett sett på to motorvogn og ti vogner, ved å ta bort styrevognene. Dette var mulig ettersom DJJ1 teknisk sett var et push-pull tog eller *styrevognstog* med lokomotiv, passasjervogn og styrevogn. Styrevognstoget kunne bestå av en «tradisjonell» togstamme eller en enhetstogstamme.

Det svenske krengetoget var brukt som inspirasjonskilde for de kinesiske togsprodusentene, og dermed ikke hadde krengeutstyr til tross for utseendet og oppbyggingen av konstruksjonen. Man hadde en gjennomsnittlig hastighet på 160 km/t og makshastighet på 200 km/t i allmenn drift, men togsettet nådde sin topphastighet i utprøvelsene den 20. desember 2000 med 235,6 km/t. Kineserne hadde brukt det svenske krengetoget som modell for sine innfødte togsettene, men den tekniske påliteligheten var betydelig dårlig. Mens det innleide toget fra Sverige hadde teknisk svikt bare syv ganger i 1998 til 2003, opplevde DJJ1 togene 113 tilfeller med teknisk svikt i 2001-2003.

Se også
-------

* X2000
* DJJ2

Referanser
----------

1. ↑  «"蓝箭"号动车组抵渝 航空式座椅可坐可躺». 新华网. 17. februar 2008. Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 30. april 2012.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 21. juli 2017.
2. ↑  «广深线"子弹头"瘫在途中 旅客砸玻璃透气». 新浪新闻. 9. august 2002. Besøkt 30. april 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) China Railways DJJ1 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* 南车株洲电力机车有限公司：DJJ1 (蓝箭) 电动旅客列车组[*død lenke*] (Kinesisk)
* 长春轨道客车股份有限公司：蓝箭号动车组 (Kinesisk)
* 广州中车：蓝箭电动车组 (Kinesisk)
Wiktionary har ordbokoppføringer om ***anglisere***

Wiktionary har ordbokoppføringer om ***anglifisere***

Å **anglisere** eller å **anglifisere** betyr å snakke eller handle engelsk. Dette gjelder blant annet språk, kultur og opptreden. Verbene skilles ved at førstnevnte omtales om en prosess der eksempelvis et uttrykk gjøres «mer engelsk» enn tidligere, mens anglifisering omhandler et fenomen som allerede er forandret i retning av det engelske språk, kultur og lignende. På de britiske øyer betegner anglifisere også stedsnavn i områder hvor ikke engelsk var det opprinnelig språket, som skotsk-gælisk i Skottland og irsk i Irland, eksempelvis er byen Carlow i Irland en anglisering av irske Ceatharlach.

Ved den økende bruken av engelsk i litteratur og medier, kanskje spesielt på internett er det norske språket utsatt for anglisering/anglifisering, noe det norske Språkrådet arbeider med. Eksempler på engelske ord og uttrykk som benyttes ofte i det norske språket i dag kan være *aircondition*, *breakdance* og *deadline*.

Referanser
----------

1. ↑  anglicization (n.), *Online Etymology Dictionary*
2. ↑  Flanagan, Deirdre; Laurence Flanagan (1994): *Irish Place Names*. Dublin: Gill & Macmillan. ISBN 0-7171-2066-X; s. 188.
3. ↑  «På godt norsk – avløserord». Språkrådet. Arkivert fra originalen 26. januar 2012. Besøkt 14. februar 2012.

Se også
-------

* Anglisisme
* Lånord

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
«**Billy Boy**» er tittelen på en amerikansk tradisjonell slager, som har vært mye brukt både på plate, og i skolens sangbøker. Den er en variant av en tradisjonell engelsk folkevise, «My Boy Billy», samlet av Ralph Vaughan Williams og publisert av ham i 1912. 

Skjønt barnerimet er ironisk og ertende, har både spørsmål-og-svar-formen og narrativet blitt knyttet til «Lord Randall», en mordballade fra de britiske øyer, der beileren blir forgiftet av den kvinne han besøker.

Derimot benytter Robin Fox sangen til å si noe om kokekunst og kurtise:

> Feeding has always been closely linked with courtship […] With humans this works two ways since we are the only animals who cook: the bride is usually appraised for her cooking ability. («Can she bake a cherry pie, Billy boy, Billy boy?») In some cultures this is far more important than her virginity.
> 
> 

Sangen er blitt bearbeidet til norsk av Vidar Lønn-Arnesen i 1976, og Rita Engebretsen og Bjøro Håland gjorde den virkelig kjent med norsk tekst på platen Countryfest 1.

Referanser
----------

1. ↑  More type 43f43f: see Bruce P. Hayes, Margaret MacEachern, *Quatrain Form in English Folk Verse*
2. ↑  Fox, Dan (2003) «Billy Boy» in *A Treasury of Children's Songs* New York: Macmillan. ISBN 0-8050-7445-7, ISBN 978-0-8050-7445-1
3. ↑  Fox, Robin: *Food and Eating: An Anthropological Perspective*. Social Issues Research Centre. p.11; see also Fox, Robin (1994): *The Challenge of Anthropology: Old Encounters and New Excursions*. Transaction Publishers, ISBN 156000827X
Denne artikkelen omhandler den norske loven.  For den danske loven, se Militær straffelov (Danmark).

**Militær Straffelov** er en norsk lov som inneholder sentrale bestemmelser om militære forseelser og forbrytelser og straff for militært personell. Den ble vedtatt 22. mai 1902.

I fredstid får loven bare anvendelse på egentlig militært personell, men i krigstid omfatter den blant annet også krigsfanger samt enhver – også sivile – som gjør seg skyldig i krigsforræderi eller forgåelser på krigsskueplassen.

Militær straffelov er delt i tre. Del I omhandler alminnelige bestemmelser, del II retter seg mot militære forseelser og forbrytelser, mens del III omhandler krigsartiklene. Lovens fjerde del ble opphevet i 1921 og erstattet av lov om militær disiplinærmyndighet.

Lovens § 81 hever strafferammen for flere av lovbruddene i Almindelig borgerlig Straffelov når de i krig begås av personer som hører under Militær straffelov.

Referanser
----------

1. ↑  NOU 2003: 18
2. ↑  Ot.prp. nr. 8 (2007–2008)

Eksterne lenker
---------------

* Lovdata
*For den afroamerikanske blues musiker, se Papa Charlie McCoy.*

**Charlie McCoy** (født Charles Ray McCoy 28. mars 1941 i Oak Hill, Vest-Virginia) er en amerikansk musiker kjent for sitt spill på munnspill.

Han ble født i West Virginia, men familien flyttet til Miami i Florida da han var en liten gutt. Da han var åtte år gammel begynte han å spille munnspill og utviklet sine ferdigheter så langt at han valgte å satse på en karriere i musikk. I 1959 flyttet han så, 18 år gammel, til Nashville i Tennessee, hovedstad for countrymusikk. Da han ikke var i stand til å finne nok arbeid som en løsarbeider i musikk, vendte han tilbake til sitt hjem, men nektet å gi slipp på drømmen om å spille munnspill. Han begynte derfor på kurs i musikkteori mens han også tok stemmeundervisning. Han stahet ga belønning da han fikk en sjanse hos Monument Records til å spille munnspill på Roy Orbisons innspilling av *Candy Man* i 1961. Sangen åpner med et riff på munnspil som er en integrert del av musikkproduksjonen. Som et resultat av dette vellykkede samarbeidet ble døren åpnet på vidt gap for McCoy og han startet å jobbe som løsarbeider for noen av de andre store navn i musikk, inkludert Elvis Presley, Bob Dylan, Johnny Cash og Paul Simon.[]

McCoy er også dyktig på gitar, bass, keyboard og trommer så vel som på flere treblåseinstrumenter og messing.[] I tillegg til studioarbeid har han vært musikalsk leder i 19 år for det populære TV-programmet Hee Haw.[] Han har også sunget og spilt på mer enn to dusin egne musikkalbum og i 1973 fikk han Grammy Award for Best Country Instrumental Performance for sitt album, *Charlie McCoy/The Real McCoy*.

McCoy har et internasjonalt renomme og har blitt populær med årene både i Japan og Europa, hvor han turnerer jevnlig.[] Han er med på siste plata til Bjøro Håland: Diamonds Are Forever.

Kjente sanger som han medvirker på
----------------------------------

* Bob Dylans *Desolation Row*, fra albumet *Highway 61 Revisited*
* Bob Dylans *Sad Eyed Lady of the Lowlands*, fra albumet *Blonde on Blonde*
* Bob Dylans *John Wesley Harding*

Referanser
----------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6626c97, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Charlie McCoy på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Charlie McCoy hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Charlie McCoy på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Charlie McCoy på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Charlie McCoy på Songkick Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**DJM Records** var et engelsk plateselskap stiftet av i 1969 av Dick James. Distribusjon ble gjort av den tidligere elektronikkjeden Pye. DJM er en forkortelse for Dick James Music. Elton John var en av selskapets mest markante artister før han i 1976 byttet over til sitt eget selskap Rocket Records.

Andre artister som i en periode tilhørte DJM på 1970-tallet var Mr. Bloe (med pianist Zack Laurence og munnspillmusiker Harry Pitch), tidligere Fleetwood Mac–medlem Danny Kirwan som spilte inn de tre albumene *Second Chapter* (1975), *Midnight In San Juan* (1976) og *Hello There Big Boy!* (1979) med DJM, The Tremeloes, Dennis Waterman, Phillip Goodhand-Tait, Johnny Watson og flere studiomusikere som har samarbeidet med Elton John og Procol Harum. Sistnevnte saksøkte også plateselskapet på 1980-tallet over rettighetene til hans tidligere arbeider.

Etter at Dick James døde av et hjerteinfarkt i 1986 ble katalogen og selskapet kjøpt opp av PolyGram.

Se også
-------

* Elton Johns diskografi
* Procol Harums diskografi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Military History** er et amerikansk digital kabel- og satellitt-tv-nettverk som er eiet av A+E Networks, et joint venture mellom Disney–ABC Television Group datterselskap av The Walt Disney Company og Hearst Corporation (som hver eier 50%). Kanalen har programmer om militær historie og betydelige militære slag og andre hendelser.

Kanalen ble lansert den 5. januar 2005, som **Military History Channel**, en spin-off av History Channel. Som sitt overordnede nettverk droppet kanalen ordet "Channel" fra navnet i mars 2008.

Programmering
-------------

Kanalen har programmer som fokuserer på historiske slag og kriger, så vel som programmer som profilerer personer som generaler, soldater og spioner. Det sendes også dokumentarer og serier som gir innsikt i hvordan disse krigene ble utkjempet, og livene til de som tjenstgjorde i dem. Mange av programmene fokuserer på andre verdenskrig, og dette er samme type programmer som ble sendt på History Channel under navnet «Hitler Channel» frem til disse programmene ble overført til Military History

Internasjonalt
--------------

I tillegg til at den dekker USA er kanalen tidligere blitt lansert i Storbritannia og Irland i mars 1999. I mars 2010 ble Military History lagt til på Virgin Media. Military History ble erstattet av sinsøsterkanal, H2 i de landene den 4. mai 2013, både i Sky Digital og Virgin Media. .

Referanser
----------

1. ↑  «Military History Channel to Launch on Virgin Media». World Screen. 25. mars 2010.
2. ↑  «H2 launching Saturday, May 4th». imediamonkey. 19. april 2013. [*død lenke*]
Rollefiguren Charlie Pace ble spilt av Dominic Monaghan.
**Charlie Pace** er fiktiv figur i den amerikanske TV-serien *Lost* som forteller om livene til de overlevende etter et flykrasj på en øde, mystisk øy i Stillehavet. Charlie er spilt av den engelske skuespilleren Dominic Monaghan. Han var en fast rollefigur i de første tre sesongene og fortsatte å dukke opp fra tid til annen i de påfølgende sesongene fram til finaleepisoden.

Charlie er introdusert som en av hovedfigurene i den første episoden. Tilbakeblikk viser livet hans før flystyrten. Han var medlem av et rockeband kalt Drive Shaft. Innledningsvis kjempet han mot sin avhengighet mot heroin, men klarer til sist å holde seg ren samtidig som han etablerer et vanskelig romantisk forhold til Claire Littleton (spilt av Emilie de Ravin), og forsøker å fungere som en farsfigur for Claires sønn Aaron. I tillegg utvikler han et nært vennskap med Hugo «Hurley» Reyes (spilt av Jorge Garcia) og Desmond Hume (spilt av Henry Ian Cusick).

I sesong tre av showet begynner Charlie å møte sin uunngåelige død da Desmond gjentatte ganger forutser hans skjebne. I finaleepisoden i sesong tre, «Through the Looking Glass», drukner Charlie i hendene på rollefiguren som kaller seg for Mikhail Bakunin, ikke den historiske russiske anarkisten (spilt av Andrew Divoff), og ofrer seg selv i et forsøk på å redde de andre overlevende. Grunnet at *Lost* ikke hadde en lineær foretellerteknikk i henhold til historiens virkelige og overnaturlige hendelser, opptrer Charlie flere ganger i sesong fire og seks, og er framtredende figur i seriens avslutning «The End».

Referanser
----------

1. ↑  Fordis, Jeff (21. september 2004): «ABC Television Studio Lost September 22, 2004 Episode "Pilot" Entertainment Press Release», *ABC Medianet*

Se også
-------

* Liste over rollefigurer i Lost
**DIN 31635** (*Deutsches Institut für Normung*) er et romaniseringssystem for arabisk skrift som ble tatt i bruk i 1982. Det baserer seg på Deutsche Morgenländische Gesellschafts regler for romanisering slik de ble fastsatt av den internasjonale orientalistkongressen i Roma i 1936. Den viktigste forandringen som ble gjort var at ﺝ (kan uttales både [dʒ] og [g]) ble romanisert som ǧ i stedet for j. Et merkbart trekk ved systemer er at hver arabisk tegn romaniseres med én bokstav (ﺵ skrives for eksempel š, ikke sh).

De tjueåtte arabiske bokstavene skrives slik i DIN 31635

DIN 31635| arab. | ﺍ | ﺏ | ﺕ | ﺙ | ﺝ | ﺡ | ﺥ | ﺩ | ﺫ | ﺭ | ﺯ | ﺱ | ﺵ | ﺹ | ﺽ | ﻁ | ﻅ | ﻉ | ﻍ | ﻑ | ﻕ | ﻙ | ﻝ | ﻡ | ﻥ | ه | ﻭ | ﻱ |
| lat. | ʾ/ā | b | t | ṯ | ǧ | ḥ | ḫ | d | ḏ | r | z | s | š | ṣ | ḍ | ṭ | ẓ | ʿ | ġ | f | q | k | l | m | n | h | w/ū | y/ī |
| IPA | ʔ/æː | b | t | θ | dʒ | ħ | x | d | ð | r | z | s | ʃ | sˁ | d̪ˁ | t̪ˁ | ðˁ | ʕ | ɣ | f | q | k | l | m | n | h | w/uː | j/iː |

*Ḥarakāt, fatḥah, kasrah og ḍammah* (vokalmerkene) skrives a, i, u. En šaddah resulterer i en lang konsonant, og skries dobbelt, bortsett i artikkelen, hvor den blir skrevet med solbokstaver som blir assimilert (šamsiyyah). En ʾalif som markerer /aː/ blir romanisert som ā. (ﺓ) tāʾ marbūṭah skrives -h eller -t i ordendelser. Hamzah-tegnet har mange varianter: أ إ ء ئ ؤ; disse avhenger av hvor i ordet den skrives, og de blir alle romansert som ʾ. ʾAlif i begynnelsen av et ord (ا) uten hamzah blir ikke transkribert som ʾ først i ordet, bare initialvokalen skrive (om den uttales): i-. (ﻯ) ʾalif maqṣūrah skrives ā, og kan ikke skilles fra ʾalif. De lange vokalene /iː/ and /uː/ skrives ī og ū. Nisbah-suffikset /ij(j), ijja/ skrives -iyy, -iyyah selv om hannkjønnsversjonen (den første) normalt skrives -ī; dette ignoreres i romaniseringen. En bindestrek – brukes for å skille morfologiske deler, særlig artikler og preposisjoner.

De arabisk-indiske tallene (‭٠ ١ ٢ ٣ ٤ ٥ ٦ ٧ ٨ ٩‬) som brukes med arabisk skrift skrives som de vestlige/arabiske tallene (0 1 2 3 4 5 6 7 8 9).
| Operasjon Aktiv Bestrebelse |
| --- |
| Konflikt: Krigen mot terror |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | Oktober 2001–Dags dato |
| Sted | Middelhavet |
| Status | Pågående operasjon |

 |
| Stridende parter |
| NATOs flagg NATO* Romanias flagg Romania
* Canadas flagg Canada
* Kroatias flagg Kroatia
* Danmarks flagg Danmark
* Polens flagg Polen
* Portugals flagg Portugal
* Spanias flagg Spania
* Tyrkias flagg Tyrkia
* Storbritannias flagg Storbritannia
* USAs flagg USA
* Tysklands flagg Tyskland
* Norges flagg Norge
* Albanias flagg Albania

Georgias flagg Georgia
Israels flagg Israel
Russlands flagg Russland
Ukrainas flagg Ukraina
Marokkos flagg Marokko | Uspesifiserte terrorgrupperinger og smuglere |

**Active Endeavour** er en NATO-operasjon satt i gang oktober 2001, i kampen mot terrorisme. I denne operasjonen overvåkes skipstrafikken i Middelhavet. Deltakende land er Albania, Kroatia, Belgia, Danmark, Tyskland, Italia, Nederland, Norge, Polen, Portugal, Spania, Tyrkia, Storbritannia, USA, Canada, Israel, Russland, Ukraina, Egypt, Marokko, Tunisia, Georgia og Montenegro.

Norske skip i Active Endeavour
------------------------------

KNM «Trondheim»
Til denne operasjonen har Norge bidratt femten ganger, med fem fregatter, fire missiltorpedobåter, fire undervannsbåter og to overvåkningsfly. KNM «Narvik» deltok i to perioder fra 2001-2002, KNM «Trondheim» høsten 2002, 21. MTB skvadron og mobilt støtteelement i 2003, KNM «Narvik» igjen i 2004 og KNM «Trondheim» i 2005. I tillegg kommer to P-3 Orion overvåkningsfly i 2005 og 2006.

KNM «Utstein», en ULA-båt
Flere Ula-ubåter har deltatt i Active Endeavour. Ubåtenes oppgave er å innhente informasjon om skipstrafikken, og de har utmerket seg som blant de mest effektive. Under operasjonen i det subtropiske klimaet ble et problem med kjølingssystemene oppdaget, og KNM Ula har fått en oppgradering som skal sørge for at temperaturene ikke blir for høye.

Andre lands skip i Active Endeavour
-----------------------------------

Tyskland har bidratt med 190 mann, en fregatt og en ubåt i operasjonen. I tillegg deltar Alster (klasse 423), som er et etterretningsskip. Dette seiler under tysk flagg og er ikke avgitt til NATO-kommandoen.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Bekjempelse av terrorisme i Middelhavet Arkivert 10. november 2006 hos Wayback Machine. Artikkel i Natonytt
**Lionel Charlie Mance** (født 3. desember 1900 i Stratford, Victoria, i Australia, død 13. september 2001) var en høyt dekorert australsk soldat som kjempet på alliert side under mange av slagene under den første verdenskrig.

Liv og virke
------------

Han var sønn av Albert Earnest og hans kone Harriot Agnus Mance. Mance giftet seg med Bessie Matilda Luckwill i 1919, og de hadde en sønnen Lionel sammen. I en alder av 16 år løy han på alderen og vervet seg til det australske militæret for å kunne delta under første verdenskrig. Han ble såret i kamper i Frankrike, den 15. juni 1918, men han returnerte til aktiv tjeneste, den 11. juli 1918.

Han ble utsatt for tyske gass-angrep, noe som gjorde ham både døv og blind i flere uker, og senere ble han såret av granatsplinter, men forble på i aktiv tjeneste. Han returnerte til Australia igjen i februar 1920 og han hadde 1061 dager med effektiv militær tjeneste under første verdenskrig. De mange traumene som han fikk i ettertid på grunn av hans opplevelser under første verdenskrig hadde et bittert etterspill for ham personlig. 

I årene som fulgte, misbrukte han alkohol. Senere bestemte han seg for å begynne med rehabilitering og han avsto fullstendig fra å drikke alkohol, og i mange år drev han en avdeling med Anonyme Alkoholikere i Merrylands. Han utvidet sitt veldedige arbeid til å drive rådgivning for rusmiddelavhengige personer, og i noen tilfeller hjalp han avhengige i fengsel som var blitt vurdert umulig å hjelpe. Han prøvde også å utdanne alle rundt ham om krigens farer og redsler som han selv hadde opplevd under verdenskrigen. 

Han arbeidet i en periode som murer både i Victoria og Canberra. Han flyttet til Merrylands i 1953. Han fortsatte å arbeide som murer frem til han pensjonerte seg i 1960. Han døde i en alder av 101 år i 2001, og han fikk en statsbegravelse. Han ble tildelt mange æresbevisninger og medaljer, som inkluderer Æreslegionen som er Frankrikes største dekorasjon. Han var en av de aller første krigsveteranene i verden til å motta denne æren. Han fikk også Victory Medal og den britiske krigsmedaljen.

Referanser
----------

1. ↑  «Lionel Charles Mance». *holroyd.nsw.gov.au* **(engelsk)**. Holroyd City. Arkivert fra originalen 21. juli 2008. Besøkt 26. juli 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Milindapanha*** er en religiøs tekst fra buddhismen. Den er skrevet ca 100 f.Kr. og er i form en angivelig samtale mellom kong Menander I av det indo-greske kongedømme og en buddhistisk lærd kalt *Nagasena*. Navnet betyr «Milindas spørsmål»; kong Menander var kjent som *Milinda* på pali.

Milindapanha, eller Milinda panha, er en del av tekstsamlingen *Khuddakanikaya*, som igjen er en del av Sutta pitaka, den «andre kurven» i theravadabuddhismens kanon tripitaka. Milindapanha finnes i burmesiske versjoner, men ikke i Thailand og Sri Lanka. Teksten regnes for å være en sammenredigering av enkeltavsnitt, og en kinesisk-buddhistiske versjon av teksten er kortere enn Theravada-versjonen. 

Utdrag fra teksten er oversatt til norsk og utgitt i samlingen *Buddhas fortellinger,* 2001.

Referanser
----------

1. ↑  Lamotte, Etienne (1981). *Buddhas vei*. Lysaker: Solum. s. 33. ISBN 8256001879.
2. ↑  *Østens visdom: hinduisme, buddhisme, konfutsianisme, daoisme, shintoisme*. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 73. ISBN 8203221874.
3. ↑  Hellern, Victor (1970). *Tekster til Verdens religioner*. Oslo: Dreyer. s. 29-30.
4. ↑  Langeland, A. St. (1969). *Menneskenes liv og historie: India og Sørøst-Asia*. Oslo: Cappelen. s. 69.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |