recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Per Egil Aske** (født 1954) er en norsk skuespiller som har hatt sitt hovedvirke på scenen. Han er ansatt ved Nationaltheatret.

Aske er født i Stavanger, men bodde i Molde fra han var fem til 15 år. Han gikk Statens teaterhøgskole fra 1974 til 1977.

Han startet karrieren ved Teatret Vårt i Molde hvor han var ansatt fra 1977 til 1981. Deretter var han ved Trøndelag Teater 1981–1986, der han blant annet spilte sentrale roller i Frank Wedekinds *Vårløsning* og Lars Noréns *Kaos er guds nabo*, samt den unge Peer i *Peer Gynt*. I 1986 ble han ansatt ved Nationaltheatret. Herfra kan man nevne roller som blant annet James Tyrone jr. i *Lang dags ferd mot natt*, Trilètskij i *Stykke uten tittel,* Ejlert Løvborg og Tesman i *Hedda Gabler*, Doktor Wangel i *Fruen fra havet,* Lopakhin i *Kirsebærhaven*, Jacob i *Jeppe på bjerget*, tittelrollen i *Byggmester* *Solness*, Peter Stockmann i *En* *folkefiende*, Carl Ekdahl i *Fanny* *og* *Alexander*, Gregers Werle i *Vildanden*, Engstrand i *Gjengangere*. Han har også spilt i enkeltoppsetninger ved Chateau Neuf, Christiania Theater, Riksteatret. Han har gjennom karrieren tolket et hundretalls roller.

Han filmdebuterte i *Kjærleikens ferjereiser* (1979), hvor han hadde en birolle. Han har utover dette hatt biroller filmer som blant annet *Smykketyven* (1990), *Evas øye* (1999), *Budbringeren* (1996), *Tommys inferno* (2005), *Jeg er Dina* (2002), *Gymnaslærer Pedersen* (2006), *Iskyss* (2008), *Tunnelen* (2019) og *Torden* (2020).

Han tv-debuterte i miniserien *Av måneskinn gror det ingenting* (1987), hvor han hadde en liten birolle. Han har utover dette hatt biroller i serier som blant annet *Vazelina Hjulkalender, Størst av alt, Kodenavn Hunter, Hjem*, *Øyevitne* og *Lilyhammer*.

Aske har også medvirket i flere hørespill.

I 1984 ble han tildelt Trøndelag Teaters pris og i 1988 fikk han Gøste Ekmans Ærespris.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Norsk Telegrambyrå, utgitt 20. mai 1994, besøkt 20. september 2021, «Skuespiller Per Egil Aske, Oslo er 40 år 10. juni.»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Bygdebladet 1991.08.24». Norge;Møre og Romsdal;;Ørskog;;;;. s. 5.
3. ↑  «Per egil aske | Nationaltheatret». *www.nationaltheatret.no* **(norsk)**. Besøkt 20. september 2021.
4. ↑  «Person». *Hørespilldatabase*. Besøkt 20. september 2021.
5. ↑  Bikset, Lillian (25. februar 2020). «Per Egil Aske». *Store norske leksikon*. Besøkt 20. september 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Per Egil Aske på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Per Egil Aske hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (sv) Per Egil Aske i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Per Egil Aske på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Per Egil Aske på danskefilm.dk Rediger på Wikidata

* (da) Per Egil Aske på danskfilmogtv.dk Rediger på Wikidata

* (da) Per Egil Aske på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Per Egil Aske på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Per Egil Aske på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Per Egil Aske hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Tonje Grave** (født 19. august 1968) er en norsk journalist, kommunikasjonsleder og leder som fra august 2022 har vært konsernsjef i Oslo Taxi. Før dette drev hun selskapet Grave Consulting og leverte kommunikasjons-, rådgivnings-, foredrag/undervisnings- og omsorgstjenester. I 2016 og 17 var Grave daglig leder i Prima omsorg og assistanse som tilbyr brukerstyrt personlig assistanse til mennesker med funksjonsnedsettelser. Grave arbeidet som kommunikasjonsdirektør ved Sunnaas sykehus HF fra 2014 til 2016. Fra 2009 til 2014 var hun kommunikasjonsdirektør ved Universitetet for miljø- og biovitenskap på Ås. Fra april 2005 til 2009 arbeidet hun som informasjonsdirektør ved Nasjonalbiblioteket, mens hun fra 2000-2005 var ansatt som informasjonssjef ved Ullevål universitetssykehus.

Hun har grunnfag i statsvitenskap og mediefag (fra henholdsvis Universitetet i Oslo (UiO) og MRDH) og er utdannet journalist ved Norsk journalisthøgskole i Oslo (1991-1993.) Hun har også en mastergrader i hhv i PR og strategisk kommunikasjonsledelse og innovasjon og strategisk forretningsutvikling fra Handelshøyskolen BI. 

Grave har journalistisk erfaring blant annet fra NRK som reporter i Dagsrevyen og Morgennytt, og som programleder og reporter i Dagsnytt, NRK Alltid Nyheter og NRK Vestfold og Telemark (i perioden 1990 – 1999). 
Hun har også hatt et årsvikariat i TV 2 Nyhetenes Oslo-redaksjon, og arbeidet fra 1999/2000 som prosjektutvikler og programleder i Dagbladet.nos web-tv-prosjekt, og en kort periode i avisens kulturavdeling, før hun begynte ved Ullevål universitetssykehus.

Før journaliststudiene arbeidet hun som frilansjournalist i det sørlige Afrika (1988–1989), og deretter som vikar og frilanser i norske nyhetsredaksjoner, parallelt med studier.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Bilde fra GSMA World Mobile Conference i Barcelona, februar 2008.
GSMAs visepresident Jon Fredrik Baksaas under organisasjonens årlige mobilmesse i Barcelona.
**GSM Association** (forkortet **GSMA**) er en global organisasjon som forvalter interessene til GSM-mobiloperatører i hele verden. Organisasjonen har 930 nettoperatører i 222 land og territorier som medlemmer, og disse har mer enn 2,76 mrd av verdens om lag 3,5 mrd mobilbrukere som kunder. Hovedkontoret er i Dublin og London. GSMA er inndelt i regionale organisasjoner, deriblant GSME for Europa. 

GSMA utgir statistikk for mobiltelefoni på land- og selskapsnivå for alle operatører som baserer seg på GSM og IMT2000-standarder, samt noen av de avvikende CDMA-teknologiene. Sammen med analyseselskapet Ovum utgir de også samlet statistikk for samtlige mobilteknologier, gjennom ventureselskapet Wireless Intelligence. 

GSMA utgir også bransjemagasinene *Mobile Business Briefing* og *Mobile Planet*. Organisasjonen utgir dessuten statistikk for mobildekning og egne dekningskart, samt samordner statistikk, teknologisk og kommersiell dokumentasjon mellom medlemmene. Hver vår arrangerer GSMA en global mobilmesse i Barcelona i Spania, med 50-100.000 utstillere og deltakere. GSM Asia arrangerer en tilsvarende men mindre årlig messe i Asia, sist gang (2007) i Macao i Kina.

GSMA koordinerer også politisk og regulatorisk påvirkningsarbeid overfor overnasjonale organisasjoner, og støtter enkeltmedlemmer i arbeid med rammebetingelser for mobiltelefoni. I februar 2008 lanserte GSMA et initiativ for bedre beskyttelse av barn som bruker mobiltelefon, etter initiativ fra blant annet Telenor. Initiativet sikter mot å bekjempe misbruk av barn gjennom f.eks barnepornografi over mobiltelefon.

Ledelse og organisasjon
-----------------------

GSMA har følgende struktur og toppledelse:

* GSM Association
	+ Styreleder Craig Ehrlich, Hutchinson
	+ Adm.dir Robert G. Conway
* GSM Europe
	+ Styreleder Kaisu Karvala, Sonera Finland
* GSM Asia pacific
	+ Styreleder Anoja Obeyesekere, Dialog Telekom Ltd
* GSM Arab World
	+ Styreleder Bisher Muhana, Syriatel
* GSM North America
	+ Styreleder Jim Healy, T-Mobile USA
	+ Adm.dir Sue Monahan
* GSM Latin America
	+ Styreleder Oliver Flögel, Telefonica Movil Chile
* GSM Africa
	+ Styreleder Vitalis Olunga, Safaricom Kenya
* GSM India
	+ Styreleder Naresh Gupta, Hutchison Essar Mobile Services

Nordmennene Arve Johansen og Stein Hansen fra Telenor satt begge i styret i GSMA fram til 2009, da selskapet fikk innvalgt sin toppsjef Jon Fredrik Baksaas til styret i GSMA. Siden 2010 er Baksaas nestleder i styret i GSMA globalt.

Referanser
----------

1. ↑  Kilde: GSM World Coverage 2008, *Comfone*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* GSMA Mobile World Congress
* GSMA og Ovums statistikkportal
* GSMA dekningskart
* GSMA-brosjyren 2008

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
GSIs logo
Modell av GSI
En del av lagringsringen ESR.
**GSI Helmholtzzentrum für Schwerionenforschung** (Helmholtz-senter for forskning på tunge ioner) i Wixhausen, Darmstadt i Tyskland er et forskningsinstitutt grunnlagt i 1969 som *Gesellschaft für Schwerionenforschung* (GSI). 

Instituttet er kjent blant annet for å ha oppdaget seks grunnstoffer: meitnerium (1982), hassium (1984), darmstadtium (1994), roentgenium (1994), bohrium (1996), og copernicium (1996). I tillegg til grunnforskning driver instituttet anvendt medisinsk forskning.

Instituttets eldste og viktigste verktøy er den lineære partikkelakseleratoren *Universal linear accelerator* (UNILAC) som kan akselerere ioner til 20 % av lyshastigheten. I 1990 fikk instituttet tilført synkrotronen SIS18, som kan akselerere ioner til 90% av lyshastigheten, og lagringsringen ESR.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** CiNii
 |
**Cellina** er en høyre sideelv til Meduna i regionen Friuli-Venezia Giulia i Italia. 

Cellinas kilde ligger i De karniske Alper i kommunen Claut i den tidligere provinsen Pordenone (nå den interkommunale unionen UTI delle Valli e delle Dolomiti Friulane). Den første delen av løpet går i en sørvestlig retning. Ved samløpet med Cimoliana endres retningen skarpt mot sørøst, og Cellina flyter inn i dalen den har gitt navn til, Valcellina. Cellina er 58 kilometer lang, av disse er omtrent 30 i Valcellina. Ved Barcis har en demning skapt den kunstige innsjøen Lago di Barcis. Nedenfor demningen strømmer elva gjennom en trang kløft. Her finnes et naturreservat og en gammel vei langs elva, som kan følges til fots eller med sykkel. Ved Montereale Valcellina finnes nok en oppdemning, Lago di Ravedis, og nedenfor denne bøyer elva av mot sørøst og antar et bredt, forgreinet løp på slettelandet de resterende 20 kilometrene til samløpet med Meduna.

Referanser
----------

1. ↑  «Friuli Venezia Giulia acque interne». *www.fiumi.com*. Besøkt 30. juli 2019.
2. ↑  «Torrente Cellina». *Comune di Barcis* **(italiensk)**. Besøkt 16. mai 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cellina River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Cordillera Occidental** («Vestfjellene») er en fjellkjede i de colombianske Andesfjellene.

Kjeden er den laveste av de tre grenene (Cordillera Occidental, Cordillera Central og Cordillera Oriental) i den andinske regionen av Colombia. Gjennomsnittlig høyde er på 2 000  moh. og det høyeste punktet er Cerro Tatamá (4 100 moh.).

Fjellkjeden er orientert nordøst-sørvest, med en lengde på om lag 1 200 kilometer. I sør starter den i Nariño-departementet, og fortsetter nordover gjennom departementene Cauca, Valle del Cauca, Risaralda, Chocó og Caldas til Paramillo-massivet. Her deler den seg i tre grener, og blir gradvis lavere før den går over i den karibiske sletten nord i landet.

Den vestlige delen nord til kystfjellene Baudó dreneres av en rekke mindre elver som renner ut i Stillehavet. I dalen mellom Baudófjellene og Cordillera Occidental renner elva Atrato nordover og ut i Det karibiske hav. De østlige hellingene hører til Caucas nedbørfelt som også drenerer til Det karibiske hav.

Referanser
----------

1. ↑  Peakbagger.com: Cordillera Occidental (Colombia)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cordillera Occidental – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Cordillera Blanca sett fra Cordillera Negra, mellom vilke ligger Callejón de Huaylas.
**Cordillera Blanca** («Den hvite fjellkjeden») er en snødekt fjellkjede i det peruanske Andes.

Cordillera Blanca ligger i Ancash i den nordlige delen av Peru. Sammen med Cordillera Negra (vest for Cordillera Blanca) avgrenser den området Callejón de Huaylas. Gjennom dette området renner elven Santa.

Fjellkjeden har 50 topper med en høyde over 5500 meter i et svært begrenset område. Den er cirka 23 kilometer bred og 200 kilometer lang. Perus høyeste fjelltopp, Huascarán (6768 moh), ligger her. Huascarán nasjonalpark, som ble grunnlagt i 1975, omfatter nesten hele området til Cordillera Blanca.

Opprinnelse
-----------

Cordillera Blanca er en følge av at den søramerikanske kontinentalplaten hevet seg på grunn av trykket fra Nazcaplaten, og senere dannet fjellkjeden.

Naturreservat
-------------

Nesten hele fjellkjeden er beskyttet gjennom Huascarán nasjonalpark. Den har fjelltopper som Huandoy og Huascarán, og ytterligere 663 isbreer, 269 sjøer, 42 elver og foruten 33 arkeologiske funnsteder.

Kjente topper
-------------

| Fjell |  Høyde |
| --- | --- |
| Huascarán Sur | 6 768 moh |
| Huascarán Norte | 6 655 moh |
| Huandoy Norte | 6 395 moh |
| Nevado Huantsan | 6 395 moh |
| Chopicalqui | 6 354 moh |
| Copa | 6 188 moh |
| Hualcan | 6 122 moh |
| Chacraraju | 6 112 moh |
| Artesonraju | 5 999 moh |
| Alpamayo | 5 947 moh |
| Taulliraju | 5 830 moh |
| Nevado Pisco | 5 752 moh |
|

Referanser
----------

1. ↑  Cordillera Blanca *Peakbagger.com*
2. ↑  Se UNESCOs Verdensarvenliste

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cordillera Blanca – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Informasjon om Cordillera Blanca Arkivert 2. mars 2012 hos Wayback Machine. (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
***Abiphis*** er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae). Den eneste kjente arten har et ganske karakteristisk utseende.

Utseende
--------

Middelsstore (ca. 15-20 millimeter), kraftige, oransje eller røde og svarte smellere. Artene har kamformede antenner. Pronotum er rundet, lengre enn bredt, oransje eller mursteinsrødt med en bred, svart midtstripe, bakhjørnene kort, skrått tilbaketrukne, bakkanten rundet innbuktet. Scutellum er svart. Dekkvingene er oransje til røde med svarte flekker på hver side av scutellum, en stor, svart flekk på hver dekkvinge noe bak midten og et svart tverrbånd nær spissen, noen ganger er hele spissen svart. De har også fine punktstriper. Beina er tynne og forholdsvis korte.

Levevis
-------

Ingenting er kjent om biologien til denne slekten, og larver og pupper er ukjente.

Utbredelse
----------

Slekten lever på Madagaskar.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien smellere, Elateridae
				+ Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857
					- Stammen Hemirhipini Candéze, 1857
						* Slekten ***Abiphis*** Fleutiaux, 1926
							+ *Abiphis candezei* (Alluaud, 1896)
							+ *Abiphis controversa* Karsch
							+ *Abiphis fairmairei* (Fleutiaux, 1903)
							+ *Abiphis insignis* Klug, 1832
							+ *Abiphis nobilis* (Illiger, 1800)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Abiphis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Abiphis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Per Einar Watle** (født 11. september 1971) er en norsk jazzgitarist. Han er utdannet ved Agder musikkonservatorium (1992–1997) der han gikk rytmisk Linje. Han har vært aktiv som frilans-musiker i Oslo siden 1998. Watle spiller i Christianssand String Swing Ensemble, Per Einar Watle Trio, Grupo Zanza, StringZone, Søyr, Latino Folk Joik og flere. 

Han har også blitt brukt til filmmusikk-innspilling, f.eks. til filmene *Min misunnelige frisør*, *Elsk Meg Imorgen*, *100% Menneske* (dokumentar fra 2005).

Band
----

* Christianssand String Swing Ensemble
* Per Einar Watle Trio
* Grupo Zanza
* StringZone
* Søyr
* Latino Folk Joik

Utgivelser
----------

### Med Christianssand String Swing Ensemble

* *I Paris* – (2001, *<ingen plateselskap>*) (inneholder 14 spor)
* *Sirkushesten Igor* – (2005, *Vogna*, VDCD0105) (inneholder 13 spor)
* *Christianssand String Swing Ensemble* – (2009, *CSSE Records*, CSSE03) (inneholder 12 spor)

### Med Per Einar Watle trio

* *Corrientes* – (2010)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Musikkguiden, Per Einar Watle

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Signe Prøis Tynning** (født 12. januar 1963 i Porsgrunn) er en norsk journalist og programleder som var tilknyttet TV 2 fra 1994 til 2016.

Før Tynning kom til TV2 arbeidet hun ni år som journalist i Radio 1. Hun begynte som sportsanker i TV2 i 1994, men gikk etter hvert over til TV 2 Nyhetene. Fra 1997-98 var hun programleder for helseprogrammet *På godt og vondt* som hun laget 21 utgaver av.

Hun var deretter programleder i *God morgen Norge* på TV 2.

Etter tiden i TV2 flyttet Signe Tynning tilbake til Porsgrunn hvor hun blant annet er engasjert Kirkens Bymisjon.

Signe Tynning er datter av Torstein Tynning som var stortingsrepresentant (H) for Telemark 1965-1985 og mor til tidligere stortingsrepresentant (Ap) Christian Tynning Bjørnø.

Referanser
----------

1. ↑  «Signe Tynning». *Journalisten.no - Nyheter og debatt om medier og journalistikk*. Besøkt 12. oktober 2015.
2. ↑  Potrettintervju med Signe Tynning i BY Magasinet utgitt av Kirkens Bymisjon nr. 3/2019

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Signe Irene Time** (født i 1987 på Time, Jæren) er en norsk vokalist og komponist kjent fra flere band og musikkutgivelser.

Karriere
--------

Time er oppvokst på en gård på Jæren. Hun utdannet seg til lektor i utøvende musikk ved Universitetet i Stavanger. Per 2021 er hun aktiv i flere musikalske prosjekter, som Significant Time, Song Circus, og Kitchen Orchestra. I tillegg holder hun konserter i eget navn. Hun har utøvd i og komponert musikk til flere scenekunstprosjekter, blant annet familieforestillingen *«BJØRNEN - en sanselig, leken og forunderlig forestilling om og med en bjørn»* og *«Paraplyene til Obstfelder»* sammen med kunstpedagog Grethe Bekkevold. 

Hun har spilt på flere av Norges største jazzfestivaler og scener, som Kongsberg Jazzfestival, Nattjazz, Oslo Jazzfestival, og i 2013 var hun plakatansikt for Maijazz.

Signe Irene Time har mottatt flere priser og stipender, blant annet Stavanger kommunes Kunstnerstipend i 2018 og i 2021, samt Universitetet i Stavangers IMD- fondsstipend i 2013.

Referanser
----------

1. ↑   Proff, besøkt 23. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
|  |
| --- |
| * **«Ondskapens akse» som beskrevet av George W. Bush:**
1. Irak
2. Irans flagg Iran
3. Nord-Koreas flagg Nord-Korea
* **«Den utvidede ondskapens akse» som beskrevet av John R. Bolton:**
1. Cubas flagg Cuba
2. Libyas flagg Libya
3. Syrias flagg Syria
 |

**Ondskapens akse** (*Axis of Evil*) er et uttrykk som ble brukt av USAs president George W. Bush, i hans *State of the Union-tale* (om nasjonens tilstand) 29. januar 2002, for å beskrive regimer som støtter terror (og andre fiender av friheten). Bush nevnte spesifikt Iran, Irak og Nord-Korea i talen.

Talen
-----

> [Our goal] is to prevent regimes that sponsor terror from threatening America or our friends and allies with weapons of mass destruction. Some of these regimes have been pretty quiet since September the 11th. But we know their true nature. North Korea is a regime arming with missiles and weapons of mass destruction, while starving its citizens.
> 
> 
> Iran aggressively pursues these weapons and exports terror, while an unelected few repress the Iranian people's hope for freedom.
> 
> 
> Iraq continues to flaunt its hostility toward America and to support terror. The Iraqi regime has plotted to develop anthrax, and nerve gas, and nuclear weapons for over a decade. This is a regime that has already used poison gas to murder thousands of its own citizens—leaving the bodies of mothers huddled over their dead children. This is a regime that agreed to international inspections—then kicked out the inspectors. This is a regime that has something to hide from the civilized world.
> 
> 
> States like these, and their terrorist allies, constitute an **axis of evil**, arming to threaten the peace of the world. By seeking weapons of mass destruction, these regimes pose a grave and growing danger. They could provide these arms to terrorists, giving them the means to match their hatred. They could attack our allies or attempt to blackmail the United States. In any of these cases, the price of indifference would be catastrophic.
> 
> 
> George W. Bush
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  «State of the Union Address (January 29, 2002)». *millercenter.org*. Arkivert fra originalen 11. oktober 2011.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 11. oktober 2011. Besøkt 25. januar 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BBC Things
 |
**Generalstabens Hoveddirektorats sjette direktorat** - er en del av den militære etterretningen i Russland (Russisk:Шестое Управление-Главное управление Генерального штаба - Sjestoje Upravlenie-Glavnoye Upravlenie Generalnogo Sjtaba*) som hovedsakelig arbeider med signaletterretning (ELINT).*

Direktoratets viktigste ressurs er:
85. spesialservicehovedsenter (engelsk: Special Service Main Center) – FPN 26165 (Russisk:85-й главный центр специальной службы-Военная часть 26165))  lokalisert i Komsomolskij prospekt, Moskva.


I tillegg har GU operativ kontroll over signaletterretning innen militærdistriktene (ОсНаз ГРУ)

* 7. signaletterretningsregiment
* 74. signaletterretningsregiment
* 82. signaletterretningsbrigade
* 88. signaletterretningsbrigade
* 92. signaletterretningsbrigade
* 146. signaletterretningsbrigade
* 154. signaletterretningsbrigade

Referanser
----------

1. ↑  «ГРУ — это вообще что? Кого берут в шпионы? И почему их так часто раскрывают?». *meduza.io*. 15. oktober 2018. Besøkt 30. mai 2020.
2. ↑  Roland Oliphant (4. oktober 2018). «What is Unit 26165, Russia's elite military hacking centre?». *telegraph.co.uk*. Besøkt 30. mai 2020.
3. ↑  Michael Schwirtz (8. oktober 2019). «Top Secret Russian Unit Seeks to Destabilize Europe, Security Officials Say». *nytimes.com*. Besøkt 30. mai 2020.
4. ↑
5. ↑
6. ↑
Jonas Lie på tidspunktet han skrev bøker som Max Mauser, ofte på kontoret mens han var politijurist
**Max Mauser** var et psevdonym for forfatteren og politijuristen Jonas Lie (1899–1945). 

«Mitt stolte Tyskland har kapitulert,» skrev den 18-årige Jonas Lie i dagboken sin da det tyske keiserrike kapitulerte i 1918 etter første verdenskrig. Psevdonymet Mauser etter den tyske våpenfabrikken ved samme navn, var derfor treffende for de spennende kriminalromanene som etter hvert kom ut under navnet til den tyske hærens feltrifle.

Bøker gitt ut som Max Mauser
----------------------------

* *Dødsdiamanten* – kriminalroman (1932)
* *Natten til fandens geburtsdag* – kriminalroman (1934)
* *Rittet fra Olesko* – kriminalroman (1935)
* *Fetisj* – kriminalroman (1937)
* *En hai følger båten* – kriminalroman (1939)

Litteratur
----------

* Willy Dahl: *Max Mauser – men Jonas Lie. En studie i dikt og liv* (1990)
* Bernt Rougthvedt: *Med penn og pistol. En biografi om politiminister Jonas Lie* (2010) ISBN 978-82-02-27290-6
**Varigheten** av en prosjekt sitt terminalobjekt (et objekt som ikke kan deles opp videre, se arbeidsnedbrytingsstruktur) er antallet kalenderperioder det tar fra tidspunktet når utførelsen av elementet begynner til det øyeblikket det er fullført.

Sammenlignet med arbeid
-----------------------

Varighet må ikke forveksles med arbeid. Det kan for eksempel ta 3 dager for brevpost å komme fra avsender til mottaker, mens arbeidet som krevdes for å få sendt brevet kan har vært 0.5 timer.

Eksempel på beskrivelse av en varighet
--------------------------------------

Strengt tatt er uttrykket "*Varigheten av terminalobjekt A er 5 dager*" ufullstendig, ettersom det unnlater å spesifisere følgende:

* Sannsynligheten for at ferdigstillelsen forventes innen den tildelte tiden (siden ethvert estimat bare er en prediksjon om den usikre fremtiden, se kritisk kjede)
* Ressurser som skal brukes (noen ganger gjør flere ressurser eller ulike ressurser at arbeidet går raskere)
* Forutsetningene ligger til grunn
* Hvem som har forfatteret estimeringen
* Datoen da estimatet ble gjort
* Tidsplanen for ressursene som skal utføre arbeidet
* Og så videre

En forbedret setning kan dermed være:

*Jeg, Marek Kowalczyk, har per 2005 mars 27 stor tro på at hvis jeg legger inn min fulle arbeidsinnsats i å fullføre terminalobjekt A og jobber 8 timer om dagen hver dag, inkludert helligdager, og har alle materialene for hånden, så ville jeg ha fullført det på 5 kalenderdager.'* Dette er et eksempel på metamodellering.
En så komplisert uttalelse kan virke uhåndterlig, men mangel detaljer fører ofte til misforståelser.
Komponistens hytte (83x116) av Arne E. Holm Innkjøpt Trondhjems Kunstforening 1946

**Trondhjems Kunstforening** er en medlemsforening som ble stiftet i 1845 av Lars Hansen og I.C. Dahl og er en av de eldste kunstinstitusjonene i Norge. 

Foreningens formål er å vise, formidle, og støtte norsk samtidskunst, samt å være en møteplass for kunst, kultur, og debatt.

Foreningen eier huset i Bispegata 9A, byens gamle bispebolig, som ligger ved siden av Trondheim Kunstmuseum og nær Nidarosdomen. I første etasje ligger Café Ni Muser, som ble etablert i 1991. I andre etasje ligger gallerirommene, hvor foreningen også har sitt kontor.

Referanser
----------

1. ↑   *Sceneweb*, Wikidata Q19387768,

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (no) Offisiell blogg Rediger på Wikidata
* (no) Trondhjems Kunstforening på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Trondhjems Kunstforening på Instagram Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Oliver Eduardo Elliot Bañados** (født 19. juni 1987 i Viña del Mar i Chile) er en chilensk svømmer. Elliot er fristilsvømmer og debuterte i De olympiske leker 2008 i Beijing i øvelsen 50 m fri. Han vant sitt heat med tiden 22,75 sek, men klarte ikke å kvalifisere seg til semifinalen. Elliot vant gull i Copa Italia de Santiago i juli 2008 og satte samtidig chilensk rekord. Samtidig kvalifiserte han seg til sommerlekene.
Olivet Elliot nevner den russiske svømmeren Aleksandr Popov og den australske svømmeren Eamon Sullivan som sine største forbilder.

Elliots far, Oliver, er av britisk avstamning, mens moren, Pamela, er chilensk. Oliver er bror til basketballspilleren Mark Elliot.

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,
2. ↑  «Oliver Elliot alcanzó una medalla de plata en la Copa Italia de natación (spansk)». Emol.com. 12. juli 2008. Besøkt 13. august 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Oliver Elliot – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Oliver Elliot – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Oliver Elliot – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Oliver Elliot – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Oliver Elliot – FINA Rediger på Wikidata

* (en) Oliver Elliot – swimrankings.net Rediger på Wikidata

* (en) Oliver Elliot – TheSports.org Rediger på Wikidata
**Hisham Ramez Abdel Hafez** er en egyptisk økonom, som var sentralbanksjef for Egypts sentralbank (Al-Bank al-Markazī al-Masrī) fra februar 2013 til november 2015.

Han ble utnevnt 10. januar 2013, og overtok stillingen 3. februar 2013. Han overtok stillingen etter Dr. Farouk El Okdah, og Ramez har også tidligere vært visesentralbanksjef.

Biografi
--------

Ramez begynte sin arbeidskarriere i Bank of America, der han jobbet med valuta og pengemarkeder, og etterhvert ble han manager og seniormegler. I 1988 ble han *vice president* i Arab Banking Corporation i Bahrain, og fra 1996 til 2006 var han direktør, og senere administrerende direktør, i Egyptian Gulf Bank. Han gikk til Suez Canal Bank i 2006, som styreformann og direktør, før han i 2007 begynte i Egypts sentralbank som styremedlem og visesentralbanksjef. 

I 2011 forlot han sentralbanken, og begynte som visestyreformann og administrerende direktør i Commercial International Bank (CIB). Da sentralbanksjef Farouk El Okdah sin tredje periode utløp ble Ramez spurt om å overta stillingen. Han takket først nei, men godtok senere tilbudet, og ble utnevnt til ny sentralbanksjef 10. januar 2013. Hans periode utløp 23. november 2015. 

Da hans termin utløp i november 2015 overtok Tarek Amer denne stillingen.

Referanser
----------

1. ↑  Egypts sentralbank - *Formation of the CBE Board of Directors* (arkivert), besøkt 2. mai 2016.
2. 1 2  Reuters - *Egypt replaces central bank governor Hisham Ramez*, besøkt 2. mai 2016.
3. ↑  - *Egypt får ny sentralbanksjef* Arkivert 6. september 2018 hos Wayback Machine. besøkt 12. januar 2013
4. ↑  Egypt Business Directory - *Who is Hisham Ramez, CBE's new governor?* Arkivert 18. september 2013 hos Wayback Machine. besøkt 12. september 2013.
5. ↑  Amwal Al Ghad - *Hisham Ramez Rejects CBE's Governor Post* Arkivert 15. april 2016 hos Wayback Machine. besøkt 13. september 2013.
6. ↑  Ahram online - *Hisham Ramez replaces Farouq El-Oqda as Egypt Central Bank governor*, besøkt 13. september 2013.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Farouk El Okdah** | **Sentralbanksjef for Egypts sentralbank**(2013–2015) | Etterfølger:**Tarek Amer** |
***His Western Way*** er en amerikansk stumfilm fra 1912, regissert av Romaine Fielding.

Handling
--------

En jente og gutt som har kjent hverandre godt siden de var barn, og de vokser opp til å bli kjærester. Men jentas mor har større sosiale ambisjoner, og tvinger faren og jenta til å flytte til en større by. Jenta nekter å gifte seg med den tidligere kjæresten sin, og reiser heller sammen med foreldrene sine til byen. Der møter hun snart en annen mann, som etter hvert frir til henne - noe hun godtar. Men hennes tidligere kjæreste på hjemstedet savner den tidligere lekekameraten sin, og faren hans ber sønnen sin reise for å hente jenta hjem igjen. Gutten reiser derfor til storbyen, på leting etter kjæresten sin.

Men når gutten snart oppdager hvor godt jenta trives i byen, ønsker han umiddelbart reise tilbake til hjemstedet. Men gutten møter tilfeldigvis også jentas nye kjæreste som, under påvirkning av alt for mye brennevin, viser frem fotografier av kjæresten hans til en kamerat. Han skryter også over denne «erobringen» hans. Dette gjør at gutten forstår at jenta han elsker ikke passer sammen med denne nye kjæresten hennes, og gutten ønsker å slåss i håp om å få kjæresten sin tilbake.

Skuespillere
------------

* Romaine Fielding
* Mary Ryan
* Robyn Adair – Percy

Referanser
----------

1. ↑  George A. Katchmer. *A Biographical Dictionary of Silent Film Western Actors and Actresses*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *His Western Way* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Fasade til Monnaie de Paris, sett fra Ile de la Cité. Domen til høyre tilhører Institut de France.
**Monnaie de Paris** (Mynten i Paris) eller, rent formelt og administrativt, *Direktoratet for mynter og medaljer*, er den franske regjeringens administrative enhet med ansvar for å utgi mynter samt å prege medaljer og lignende. Mynten har mange oldtidsmynter i sitt myntkabinett. Grunnlagt i 864, er dette Frankrikes eldste institusjon som fortsatt er i drift..

Historie
--------

Det ble offisielt grunnlagt i 864 med ediktet i Pistres under kong Karl den skallede. Verkstedet i Paris, direkte tilknyttet kronen, fikk berømmelse under eneveldet, tiden Ancien Régime, som landets fremste produksjon av myntpreging.

Filosofen og matematikeren Nicolas de Condorcet var myntdirektør i perioden 1774–1791

Arkitektur
----------

Bygningen Hôtel de la Monnaie er et nyklassisk byggverk, tegnet av Jacques-Denis Antoine og bygget i tidsrommet 1767–1775 på Seinens vestre bredd. Mynten i Paris var den første store offentlige monumentale bygningen som Antoine påtok seg, men framstår likevel med et høyt kunstferdig nivå når det gjelder den arkitektoniske delen. I dag blir Mynten i Paris ansett som et nøkkeleksempel på fransk neoklassisisme i det førrevolusjonære Paris. Bygningen preges av sin tunge utvendige rustikke og strengt dekorative karakter. Den framviser en de lengste fasadene langs Seinen. Bygningens framtreden har blitt sammenlignet med den italienske palazzo-tradisjonen. Bygningen som huser myntverksted, kontorer, og en boligdel, omkranses av en stor indre gårdsplass. Hôtel de la Monnaie er åpen for publikum og inneholder et numismatisk museum i den delen som tidligere var hovedstøperi.

Virksomhet
----------

Siden 1973 har virksomheten i Monnaie de Paris blitt delt. I den historiske bygningen på Quai de Conti preges medaljer og mynter av edelmetaller. I Pessac ble det 1973 bygget et moderne myntverk som preger de franske sirkulasjonsmyntene og samlemynt fra flere land. De åtte Euro-myntene har blitt preget der siden 1998, med en kapasitet på 9 millioner mynter per dag. I Pessac finnes også det europeiske laboratoriet for å avsløre falske mynter.

Referanser
----------

1. ↑   «1,150 years of history» Arkivert 15. november 2017 hos Wayback Machine. *Monnaie de Paris*
2. ↑  Monnaie de Paris

Litteratur
----------

* Zerah, Dov Michel (2006): *La Monnaie de Paris. 12 siècles d’Histoire*, Paris: Le Cherche Midi.
* d'Orves, Nicolas d'Estienne (2015): *La monnaie de Paris, 1150 ans d'histoire*, Paris: Albin Michel.

Eksterne lenker
---------------

* Monnaie de Paris (fransk)
* Monnaie de Paris Arkivert 27. juni 2015 hos Wayback Machine. (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Englehierarkiet er fremstilt i kuppelen i Baptisteriet til Domkirken i Firenze.

Pseudo-Dionysius Areopagitten utviklet en lære om englene der han plasserer dem i *det Himmelske hierarki* etter deres funksjon og i hvilken avstand de er fra det guddommelige.

| Første orden |
| --- |
| Serafene | Kjerubene | **Tronene** |
| Andre orden |
| Maktene | Kreftene | Herredømme |
| Tredje orden |
| Fyrstedømme | Erkeengler | Engler |

**Tronene** er ifølge den kristne forfatteren/tekstsamlingen Pseudo-Dionysius Areopagitten fra 500-tallet et nivå i englenes hierarki. De er også brukt som et ikonografisk tema i kirkekunst.

Beskrivelse
-----------

Typologien tar utgangspunkt i de skapningene som profeten Esekiel beskriver som hjul som er utstyrt med vinger og øyne.

Tronene flytter seg på hjul i midten av hjul som er blågrønn av farge.
Over hodene har de "himmelen" som er farget som krystall, 
og under er vingene, to på hver side av kroppen.

Lyden av vingene var som lyden av "fossende vann"

Disse englenes hovedfunksjon er å være Guds vogn
De er også menneskelige og rettferdige forhandlere av Guds dømmekraft, og
budbringer av Guds ønsker.
Disse er de siste i Den Første Orden, hvor Guds utstråling begynner å ta en mere materialistisk form,
og derved eksisterer i en overgang

Referanser
----------

1. ↑  Esekiel 1.4-11 og Esekiek 1.15-19 7

Litteratur
----------

* Hellemo, Geir; *Guds billedbok, virkelighetsforståelse i religiøse tekster og bilder*, Oslo 1999 ISBN 82-530-2034-1
* Nes, Solrunn; *Mysteriets formspråk*, Bergen 2000 ISBN 82-419-0266-2 s. 93

Eksterne lenker
---------------

* De hellige verneengler, Katolsk.no
* *StarDust om engler*
* *Det himmelske hierarki*
* Stanford Encyclopedia of Philosophy

| * v
* d
* r
Engler |
| --- |
|  | 
* Barakiel
* Englene
* Erkeengel
* Erkeengelen Gabriel
* Erkeengelen Mikael
* Erkeengelen Rafael
* Erkeengelen Uriel
* Forsamlingen av erkeengler
* Fyrstedømme
* Herredømme
* Jegudiel
* Kjeruber
* Kreftene
* Lucifer
* Maktene
* Selafiel
* Serafer
* Troner

 |
**Trondhjem Mikrobryggeri** ligger i Prinsensgate 39, sentralt i Trondheim by og er en pub som selger øl og brennevin de har brygget selv. 

Trondhjem Mikrobryggeri åpnet 4. desember 1998, og var den andre bryggeripuben som startet sin virksomhet i Norge. Bryggeriet har også kjøkken og egen matmeny.

Bryggerne mener at ølelskere har drukket seg lei på at de store industribryggeriene med sine strenge profittkrav er tvunget til å kutte tilbake på kvaliteten og mengden av de ingredienser som gir ølet sin gode smak — humle og malt. Trondhjem Mikrobryggeri får malten fra de samme bøndene som leverer malt til Skottlands kjente maltwhisky-destillerier. Humlen kjøper de fra de mest anerkjente humlegårdene i Tsjekkia, Tyskland, England og USA. Alt øl som serveres hos Trondhjem Mikrobryggeri er brygget på stedet. Er du heldig kan du se bryggeren i aksjon rundt bryggekjelene bakerst i lokalet.

Siden Januar 2017 har de også produsert brennevin, de lager små batcher, som enten serveres etter en kort periodes lagring, eller en lengre tids modning på eikefat. De lager vodka, akevitt, gin og whisky.

Referanser
----------

1. ↑  Lynum, Sissel (25. mars 2015). «Øl fra Trondhjem Mikrobryggeri kommer i butikken». *adressa.no*. Besøkt 12. juni 2021.
2. ↑  «Destilleri, Trondhjem Mikrobryggeri». *Tmb hjemmeside*. Besøkt 12. juni 2021.
3. ↑  «Trondhjem Mikrobryggeri - Drikkeglede: Bryggeri- og Drikkevareforeningen». *www.drikkeglede.no*. Arkivert fra originalen 12. juni 2021. Besøkt 12. juni 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Trondhjem Mikrobryggeri på RateBeer Rediger på Wikidata

* (en) Trondhjem Mikrobryggeri på Untappd Rediger på Wikidata
* Trondhjem Mikrobryggeri på Facebook Rediger på Wikidata

* Trondhjem Mikrobryggeri på Instagram Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
***Mono*** er en roman av Geir Olav Jørgensen, utkommet på Cappelen i 2006. Den er Jørgensens debut som forfatter.

Jeg-fortelleren er Fjodor, som vi følger fra han er sju til han er midt i tenåra. Fjodor vokser opp på garden Aabothnes i ei vestlandsk fjordbygd, med mor, far, veslebror Vladimir og bestefar. Familien skiller seg på mange måter ut fra bygdefolket ellers; mor er ukrainsk jøde som utvandra til Israel, der hun traff den norske sjømannen som tok henne med hjem til Aabothnes. Livet blir en serie prøvelser for Tania. Under et besøk på helsestasjonen blir Fjodor og Vladimir smitta med hjernehinnebetennelse; Fjodor mister hørselen på ett øre og Vladimir blir helt døv. Mannen viser seg å bære på en psykisk sjukdom som slår ut alt mens guttene er små. Han stenger seg inne i løa i lange perioder, ute av stand til å ta seg av verken jobb, gard eller familie. Han forsvinner inn i sitt store prosjekt – å få i gang et stort damplokomotiv som onkelen en gang i tida fikk brakt til gards. Tania utkjemper mange kamper med mannen for å få han tilbake til livet, men må gang på gang gi opp. Sjøl har Tania fått hepatitt B etter en blodoverføring i Israel, og stundom overmannes hun av kraftløshet og blir liggende til sengs. Sjøl om guttene har et nært og godt forhold til mora, får de ikke den omsorgen de bør ha, og helsemyndighetene reagerer. Fjodor blir til beste i skolegården, og de andre gir han tilnavnet «Mono» på grunn av hørselsskaden.

Ved et par sjeldne anledninger kommer et pust fra den store verden til Aabothnes. Det er når moras slektning onkel Eli kommer på besøk fra New York. De dagene som onkel Eli er der, står for Fjodor som lysende unntak fra en ellers vanskelig hverdag. Da kommer faren inn fra løa, hele familien samles, de spiser god mat og drikker vin, han hører mora le. Den siste gangen er mora svært sjuk, og i stedet for fest arrangerer onkel Eli en sabbat.

*Mono* er langt fra en så trist fortelling som de ytre omstendighetene skulle tilsi. Fjodors beretning vitner om en sinnets letthet som bærer han over alle vanskeligheter. Han registrerer det som foregår rundt han, men han er øyensynlig en robust natur, og gir ikke inntrykk av sjøl å ta skade. Jørgensens stil bidrar til at stemningen i romanen tross alt er lett. Han bruker en ytterst parataktisk stil med nesten bare korte hovedsetninger, noe som gir teksten fart og friskhet og avviser grubling og svartsyn.

Portal: Litteratur
**Brett Ratner** (født 28. mars 1969 i Miami Beach i Florida) er en amerikansk filmskaper og musikkvideoregissør.

Han er best kjent for sine filmer *The Family Man*, *Red Dragon*, *Rush Hour*-serien, og *X-Men: The Last Stand*. Han var også produsent på Fox-dramaserien *Prison Break*. Han redigerte den engelske versjonen av den indiske filmen *Kites*. Hans mor, Marcia Presman, var datter av østeuropeiske jøder som bodde på Cuba før han flyttet til Florida i 1960. Hans far var Ronny Ratner, som sønn av en velstående forretningsmann i Miami. Ratners foreldre giftet seg da han gikk siste år på high school, og hans far døde i 2006. 

Han gikk på high school i Israel og ble i 1990 ble utdannet ved New York University. Han har uttalt at filmen *Raging Bull* fra 1980 var hans inspirasjon å gå inn filmbransjen. Ratner har regissert flere musikkvideoer, og action komedien *Money Talks* fra 1997, før han hadde kommersiell suksess med actionkomedien *Rush Hour* (1998), med skuespillerne Jackie Chan og Chris Tucker, som begge ble gjenforent med Ratner for denne filmens to oppfølgere, *Rush Hour 2* (2001) og *Rush Hour 3* (2007). Ratner var interessert i å regissere filmene *X-Men* (2000) og *Superman Returns* (2006), men begge ble til slutt regissert av Bryan Singer. I mai 2008 ble det kunngjort at Ratner ville regissere den kommende filmen *Beverly Hills Cop IV*.

Se også
-------

* Møtet med dødsleirene

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 1137974, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6d806q6, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Brett Ratner – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Brett Ratner på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Brett Ratner i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Brett Ratner på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Brett Ratner på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Brett Ratner på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Brett Ratner på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Brett Ratner hos Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) Brett Ratner hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Brett Ratner hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**.454 Casull** er en patron til revolver utviklet i 1957 av Dick Casull og Jack Fulmer.

Design
------

Patronen ble først annonsert i magasinet Guns & Ammo i november 1959 og er bygget på hylsen til .45 Colt, hvor en forlenget og forbedret denne. .45 Coltpatroner kan skytes i revolvere kamret for .454 Casull og både .45 Colt og .454 Casull kan skytes i revovere kamret for .460 S&W Magnum fordi kaliberet er det samme. Det er i stort bare hylselengden som varierer mellom de tre patronene. Nyere .454 Casullpatroner bruker liten tennhette for rifle (small rifle), istedenfor tennhette for pistol, for å bedre motstå trykket i patronen.

Ballistikk
----------

Patronen sender avgårde en 16 grams (250 grains) kule med en munningshastighet på over 580 m/s (1900 ftps). Patronen er hovedsakelig ment for jakt av medium til storvilt og metallsiluettskyting.

Se også
-------

* Liste over patrontyper

Referanser
----------

1. ↑  Barnes, Frank C. (20. oktober 2009). *Cartridges of the World 12th Edition: A Complete and Illustrated Reference for Over 1500 Cartridges*. Krause Publications. s. 568. ISBN 978-0-89689-936-0.

Eksterne lenker
---------------

* (en) .454 Casull – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Satellittbilde av Tyskebukta
**Tyskebukta** (tysk: *Deutsche Bucht*, nederlandsk: *Duitse Bocht*, frisisk: *Dútske Bocht*, dansk: *Tyske Bugt*) er havbukta mellom Danmark, Tyskland og Nederland som utgjør den sørøstre delen av Nordsjøen. Doggerbank regnes som den nordlige avgrensninga av Tyskebukta. Vadehavet er her rundt 10 til 12 kilometer bredt.

Bukta er grunn, med svakt skrånende bunn nordover. Største dyp er 56 m, sørvest av Helgoland. En rekke store elver munner ut i Tyskebukta; fra nord mot sør: Eider, Elben, Weser og Ems. 

En av verdens mest trafikkerte seilingsleder går gjennom den sørlige delen av Tyskebukta. Samtidig er mye av kysten og de kystnære områdene gitt beskyttelse gjennom ulike vernetiltak, for eksempel fuglefredningsområdet Östliche Deutsche Bucht og Vadehavet nasjonalpark, som for en stor del er nasjonalpark.

Referanser
----------

1. ↑  C.Michael Hogan. 2011. *Wadden Sea*. eds. P.Saundry & C.Cleveland. Encyclopedia of Earth. National Council for Science and the Environment. Washington DC

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Valeira-demningen** (portugisisk: *Barragem da Valeira*) er en demning med et vannkraftverk og en sluse i elven Douro, på grensen mellom distriktene Viseu i sør og Braganca i nord, i det nordlige Portugal. Den ligger rett nedenfor kløften Cachão da Valeira, og dette er den nest øverste av fem dammer i elven.

Demningen
---------

Demningen er en 48 meter høy og 113 meter lang gravitasjonsdam i betong. Den skaper et reservoar som er 36 km langt, og har et største oppdemmet vannvolum på 97 millioner m³.

Det går en kjørevei over demningen og det er en fisketrapp her.

Den ble påbegynt i 1971 og stod ferdig i 1975.

Kraftverket
-----------

Kraftverket ble satt i drift i 1976, har en totalt installert effekt på 216 - 250 MW, den gjennomsnittlige årlige produksjonen er 801 GWh. Kraftstasjonen har 3 Kaplan turbinger med 83,6 MW hver.

### Slusen

Det er også en sluse her, Valeira sluse, slik at båter kan passere dammen.

Slusen er 83 meter lang og 11,4 meter bred og hever båtene ca. 32 meter, den ligger på høyre side av dammen.

Nedstrøms port åpnes og lukkes som en giljotin. Inne i slusen er det fire fortøyningskroker på begge veggene i slusen, krokene følger båtene når de heves eller senkes.

Slusen ble bygget samtidig med dammen, den ble påbegynt i 1971 og stod ferdig i 1975.

Innkjøringen til slusen
Slusen

Referanser
----------

1. ↑  Portugal, ecoTours. «The 5 Dams of the Douro River. ecoTours Portugal Blog». *www.ecotoursportugal.com* **(engelsk)**. Besøkt 2. februar 2021.
2. ↑  «Mapy.cz». *Mapy.cz*. Besøkt 2. februar 2021.
3. ↑  «Valeiraficha». *cnpgb.apambiente.pt*. Besøkt 2. februar 2021.

Se også
-------

* Liste over verdens største vannkraftverk

Eksterne lenker
---------------

* Hydropower & Dams in Europe 2011. Besøkt 17. januar 2012.

| * v
* d
* r
Demninger i Douro |
| --- |
| 
Cuerda del Pozo **·** Los Rábanos **·** San José **·** Villalcampo **·** Castro **·**  Miranda **·** Picote **·** Bemposta **·**  Aldeadávila **·** Saucelle **·**  Pocinho **·** Valeira **·** Régua **·** Carrapatelo **·** Crestuma-Lever |