Christian Lindner har vært finansminister siden 8. desember 2021.
Detlev Rohwedder-huset i Wilhelmstrasse er departementets hovedkontor. Bygget ble reist i 1936 for Tysklands Reichsluftfahrtministerium.
**Listen over Tysklands finansministre** omfatter lederne av det kontor eller departement som i Tyskland har hatt ansvaret for de føderale finansene, fra Det tyske keiserriket og frem til idag. De enkelte delstatene har gjennomgående hatt egne finansministre, men disse er ikke med på denne listen. 

Listen begynner med den første leder, kalt statssekretær, av det føderale riksfinanskontoret i Det tyske keiserriket. Den fortsetter med Weimarrepublikken, da finanskontoret ble omdannet til et departement, og lederen fikk tittelen minister. Videre omfatter listen finansministrene under den nasjonalsosialistiske periode, og etter den andre verdenskrigen også finansministrene i DDR (1949-1990). Listen omfatter finansministrene i Forbundsrepublikken Tyskland frem til idag. I 1990 ble DDR oppløst og de østlige områdene ble del av Forbundsrepublikken med felles regjering og parlament.

Tysklands finansminister er leder av landets finansdepartement og medlem av Tysklands regjering. Vedkommendes tittel er forbundsfinansminister (tysk: Bundesfinanzminister/in). Forstavelsen *forbund* viser at vedkommende tjener forbundsrepublikken, og ikke en enkelt delstat.

Departementets hovedkontor ligger i Detlev Rohwedder-huset i Wilhelmstrasse i Berlin.

Historisk bakgrunn
------------------

Under Wienerkongressen som ble holdt etter Napoleonskrigene, oppsto det tyske forbund. Dette var et statsforbund av selvstendige stater, altså ingen føderasjon. Preussen var en av de viktigste statene i forbundet, men engasjerte seg i begynnelsen ikke for noen ytterligere integrasjon av forbundsstatene. Etter en tid vokste imidlertid også Preussen inn i det tyske fellesskap, og landet tok deretter en ledende rolle i forbundet. Dette er utgangspunktet for den senere utvikling av tysk skattevesen og skatterett.

I 1820 opphevet Preussen alle direkte skatter, bortsett fra inntektsskatt. Dette medførte at bare den som tjente penger, måtte betale skatt. Samtidig var det bare de som betalte skatt som fikk stemmerett. Konkret medførte dette den prøyssiske treklassestemmeretten.

På det generelle plan pekte revolusjonen i Tyskland i 1848 fremover mot en samling av den tyske nasjon, og det samme gjorde utvidelsen av tollforbundet i 1842.

Statssekretærer i det keiserlige riksfinanskontoret 1880–1918
-------------------------------------------------------------

Johannes von Miquel innførte inntektsskatt og formuesskatt i Preussen.
Ved rikssamlingen i 1871 var delstatenes skattesystemer, forvaltningssystemer og regler for saksbehandling, innbyrdes meget forskjellige. I de sørlige delstatene Bayern og Württemberg var det på 1800-tallet etablert selvstendige og effektive skatteetater, med faglig skolerte saksbehandlere. I landets nordlige delstater fantes det ikke egne skatteetater; der ble skattene fastsatt av folkevalgte takseringskommisjoner og beskatningen foregikk på kommuneplan. Utdannede offentlig ansatte saksbehandlere fantes ikke.

Den føderale forfatning i keiserriket fra 1871, ga delstatene en sterk stilling i forholdet til den føderale stat. Bismarck mente at føderalstaten skulle finansieres som «en spisegjest hos delstatene» («Ein Kostgänger der Einzelnstaten»).

Føderalstaten utskrev ikke direkte skatter av borgernes inntekter, men fikk noe inntekter av indirekte skatter, for eksempel tollavgifter. Det meste av det føderale budsjettet ble dekket over delstatenes budsjetter. 

De føderale finansspørsmål ble behandlet av rikskanslerens kontor, i begynnelsen ledet av en understatssekretær. Siden ble det opprettet et eget finanskontor (tysk: Reichsschatzamt) ledet av en statssekretær. Statssekretæren ble imidlertid lenge behandlet som en underordnet av Preussens finansminister.

Den såkalte Frankensteinske klausul fra 1879, skulle bremse på føderalstatens inntekter og utvikling. Bestemmelsen ble vedtatt som et kompromiss mellom føderalstaten representert ved Bismarck, og konservative politikere fra sør, blant dem Georg Arbogast von und zu Franckenstein fra Bayern. Klausulen innebar at føderalstatens nettoinntekter av toll og tobakkavgifter som oversteg 130 millioner riksmark, skulle videreføres til de tyske delstatene, etter folketall. Den franckensteinske klausul ble opphevet i 1904 under finansminister Hermann von Stengel. Loven som opphevet Den frankensteinske klausul fikk tilnavnet *Lex Stengel (Stengels lov),* etter initiativtakeren.

Johannes von Miquel var den første prøyssiske finansminister (1890 til 1901). Den omfattende finans- og skattereform 1891–1893 som han ledet, fikk stor innvirkning på det prøyssiske og senere det føderale tyske skattesystemet. Miquel innførte i Preussen en progressiv inntektsskatt, samt formuesskatt, og han flyttet beskatningen av næringslivet fra staten til kommunene.

Ved riksfinansreformen i 1906 fikk føderalstaten innføre arveavgift og i 1913 dessuten eiendomsskatt og formuesskatt.

| Statssekretær riksfinanskontoret (Reichsschatzamt) | Det tyske keiserrikets våpen |
| --- | --- |
| Nr. | Navn | Bilde | Leveår | Tiltredelsesår | Fratredelsesår | Parti | RikskanslerLeder av det folkevalgte råd(Rat der Volksbeauftragten) |
| 1 | Adolf Heinrich Wilhelm Scholz |  | 1833–1924 | 1880 | 1882 | - | Bismarck |
| 2 | Emil von Burchard |  | 1836–1901 | 1882 | 1886 | - | Bismarck |
| 3 | Karl Rudolf Jacobi |  | 1828–1903 | 1886 | 1888 | - | Bismarck |
| 4 | Helmuth von Maltzahn |  | 1840–1923 | 1888 | 1893 | Deutschkonservative Partei | Bismarck |
| 5 | Arthur von Posadowsky-Wehner |  | 1845–1932 | 1893 | 1897 | Freikonservative Partei | BismarckLeo von CapriviHohenlohe-Schillingsfürst |
| 6 | Max Franz Guido von Thielmann |  | 1846–1929 | 1897 | 1903 | - | Hohenlohe-Schillingsfürst |
| 7 | Hermann von Stengel |  | 1837–1919 | 1903 | 1908 | - | Bülow |
| 8 | Reinhold Sydow |  | 1851–1943 | 1908 | 1909 | - | Bülow |
| 9 | Adolf Wermuth |  | 1855–1927 | 1909 | 1912 | - | Bethmann Hollweg |
| 10 | Hermann Kühn |  | 1851–1937 | 1912 | 1915 | - | Bethmann Hollweg |
| 11 | Karl Helfferich |  | 1872–1924 | 1915 | 1916 | - | Bethmann Hollweg |
| 12 | Siegfried von Roedern |  | 1879–1954 | 1916 | 1918 | - | Bethmann HollwegMichaelisHertlingBaden |
| 13 | Eugen Schiffer |  | 1860–1954 | 1918 | 1919 | - | Ebert*Leder av det folkevalgte råd(Rat der Volksbeauftragten):*EbertHaaseScheidemann |

Finansministre i Weimarrepublikken 1918–1933
--------------------------------------------

Utdypende artikkel: Den Erzbergerske riksfinansreform

Matthias Erzberger var den største reformator av tysk skattevesen på 1900-tallet. Han ble drept i 1921 i et politisk attentat. Her til venstre sammen med parlamentsmedlem Eduard David.  Foto: Deutsches Bundesarchiv, Bild 146-2005-0166 / CC-BY-SA 
Hyperinflasjon: pengetransport i 1923 måtte foregå med store vesker for alle sedlene.  Foto: Georg Pahl, Deutsches Bundesarchiv, Bild 102-00133 / CC-BY-SA 
Etter novemberrevolusjonen i 1918 startet arbeidet med en finansreform i Tyskland. Landets utenlandsgjeld var tredoblet sammenliknet med nivået før krigen. Samtidig krevde seiersmaktene at Tyskland fjernet tollbarrierene og det førte til lavere inntekter for staten. Finansminister Matthias Erzbergers finans- og skattereform fra 1919/1920 la lovgivningskompetansen og innfordringen av de viktigste skattene, til den føderale staten. I tillegg ble det innført et skattesystem med sterkt progressive skatter. Det skulle bli den betydeligste reform i tysk finanshistorie på 1900-tallet.

Effekten av de økte skatteinntektene til staten, ble imidlertid sterkt redusert av hyperinflasjonen, i perioden 1922 til 1923. Den økonomiske krise på 1920-tallet førte til en redusert nasjonalinntekt for Tyskland, økt arbeidsledighet og et betydelig underskudd i finansbudsjettet. Deflasjonspolitikken som ble ført, forsterket denne utvikling. Med innføringen av sysselsettingsprogrammet i 1932 fulgte også en kursendring i retning av en ekspansiv finanspolitikk. Denne kurs ble fulgt også i den nasjonalsosialistiske periode. 

| Riksfinansminister | Weimarrepublikkens våpen |
| --- | --- |
| Nr. | Navn | Bilde | Leveår | Tiltredelsesår | Fratredelsesår | Parti | Regjering |
| 1 | Eugen Schiffer |  | 1860–1954 | 1919 | 1919 | DDP | Scheidemann |
| 2 | Bernhard Dernburg |  | 1865–1937 | 1919 | 1919 | DDP | Scheidemann |
| 3 | Matthias Erzberger |  | 1875–1921 | 1919 | 1920 | Zentrum | Bauer |
| 4 | Joseph Wirth |  | 1879–1956 | 1920 | 1921 | Zentrum | Müller I, Fehrenbach, Wirth I |
| 5 | Andreas Hermes |  | 1878–1964 | 1921 | 1923 | Zentrum | Wirth II, Cuno |
| 6 | Rudolf Hilferding |  | 1877–1941 | 1923 | 1923 | SPD | Stresemann I |
| 7 | Hans Luther |  | 1879–1962 | 1923 | 1925 | Partiløs | Stresemann I, Marx I og II |
| 8 | Otto von Schlieben |  | 1875–1932 | 1925 | 1925 | DVP | Luther I |
| 9 | Luther |  | 1879 - 1962 | 1925 | 1926 | Partiløs | Luther I |
| 10 | Peter Reinhold |  | 1877–1955 | 1926 | 1927 | DDP | Luther II, Marx III |
| 11 | Heinrich Köhler |  | 1878 - 1949 | 1927 | 1928 | Zentrum | Marx IV |
| 12 | Rudolf Hilferding |  | 1877–1949 | 1928 | 1929 | SPD | Müller II |
| 13 | Paul Moldenhauer |  | 1876 - 1947 | 1929 | 1930 | DVP | Müller II, Brüning I |
| 14 | Hermann Dietrich |  | 1879–1954 | 1930 | 1932 | DDP | Brüning I, Brüning II |
| 15 | Lutz Schwerin von Krosigk |  | 1887–1977 | 1932 | 1933 | Partiløs | Papen, Schleicher |

Riksfinansminister i Det tredje rike 1933–1945
----------------------------------------------

Under det tredje riket ble den føderale stat erstattet med enhetsstaten. Under det nasjonalsosialistiske diktaturet ble likevel deler av samfunnssystemet som skatterett, plikten til å holde avtaler, eiendomsrett og annen sivilrett i hovedsak opprettholdt. Uten disse elementer ville samfunnet brutt sammen. Skattesystemet og innfordringen var dermed en viktig forutsetning for opprettholdelsen av diktaturet. Skattesystemet ble imidlertid også misbrukt, noe som særlig gjaldt overfor jødene. Jødenes eiendom ble beslaglagt til fordel for statskassen, blant annet når de søkte utreisetillatelse; som motytelse for utreisetillatelse måtte jødene gi fra seg sine eiendommer. I 1938 ble jødene pålagt 20 % ekstraskatt som reaksjon på attentatet mot Ernst vom Rath.

Mot slutten av 1930-tallet var Det tredje rikes finanspolitikk først og fremst innrettet på å tjene utviklingen av næringslivet og dernest opprustingen. Skattebyråkratiet ble utbygget og skattevesenets stilling overfor borgerne ble forsterket. I domstolene fikk dette utslag ved anvendelsen av prinsippet «in dubio pro fisco» (ved tvil for skatteoppkreveren).

Fra 1939 ble finanspolitikken innrettet fullt ut for å tjene krigføringen. Under den andre verdenskrigen økte skattene og det samme gjorde statens gjeld. 

En uavhengig historikerkommisjon ble i 2009 opprettet for å vurdere finansdepartementets stilling som et verktøy for makthaverne under det tredje riket.

| Riksfinansminister | Tysklands våpen under nasjonalsosialismen |
| --- | --- |
| Navn | Bilde | Leveår | Tiltredelsesår | Fratredelsesår | Parti | Statsleder |
| Lutz Schwerin von Krosigk |  | 1887–1977 | 30. januar 1933 | 23. mai 1945 | NSDAP | Adolf Hitler |

Finansministre i Den tyske demokratiske republikk (DDR) 1949–1990
-----------------------------------------------------------------

Det offentlige finansvesen i DDR var bygget på to hovedelementer: staten skulle eie produksjonsmidlene og det skulle skje en sentral planstyring av økonomien. Statsbanken var sidestilt med finansdepartementet, i den forstand at begge var underlagt ministerrådet (regjeringen). I samsvar med den prinsippene for den demokratiske sosialisme var statsbanken ingen selvstendig bank, men styrt av staten ved regjeringen. 

Det vesentligste av statens inntekter kom fra statsselskapene (VEB), sammenliknet med disse inntektene betydde skatteinntekter fra private svært lite.

Befolkningens innsikt i statsfinansene var begrenset. Den første gangen offentligheten fikk kunnskap om at staten delvis var finansiert med lån, var da finansminister Ernst Höfner i 1989 svarte på spørsmål om dette i Folkekammeret.

| Finansminister | DDRs våpen |
| --- | --- |
| Nr. | Navn | Bilde | Leveår | Tiltredelsesår | Fratredelsesår | Parti | Regjeringssjef | President/leder av Statsrådet/Folkekammerets president |
| 1 | Hans Loch |  | 1898–1960 | 11. oktober 1949 | 26. november 1955 | LDPD | *Ministerpresident:* Otto Grotewohl | *President:* Wilhelm Pieck. |
| 2 | Willy Rumpf |  | 1903–1902 | 26. november 1955 | 12. desember 1966 | SED | Otto Grotewohl*Leder av ministerrådet:*Willi Stoph | Wilhelm Pieck *Leder av Statsrådet:*Walter Ulbricht |
| 3 | Siegfried Böhm |  | 1928–1980 | 12. desember 1966 | 5. mai 1980 | SED | Horst Sindermann Willi Stoph | Walter UlbrichtWilli StophErich Honecker |
| 4 | Werner Schmieder |  | 1926– | 5. mai 1980 | 26. juni 1981 | SED | Willi Stoph | Erich Honecker |
| 5 | Ernst Höfner |  | 1929–2009
  | 26. juni 1981 | 7. november 1989 | SED | Willi Stoph | Erich HoneckerEgon Krenz |
| 6 | Uta Nickel |  | 1941– | 18. november 1989 | 12. april 1990 | SED | Hans Modrow | Egon KrenzManfred Gerlach |
| 7 | Walter Romberg |  | 1928–2014 | 12. april 1990 | 16. august 1990 | SPD | *Ministerpresident:*Lothar de Maizière | *Folkekammerets president:* Sabine Bergmann-Pohl |
| 8 | Werner Skowron |  | 1943– | 16. august 1990 | 2. oktober 1990 | CDU | Lothar de Maizière | Sabine Bergmann-Pohl |
|

Forbundsfinansministre i Forbundsrepublikken Tyskland
-----------------------------------------------------

### Under alliert okkupasjon

Okkupasjonsmaktene regjerte Tyskland gjennom det allierte kontrollråd og innførte det hardeste skattetrykk i Tyskland noensinne. Kontrollrådet hadde kontor i bygningen Berlins kammerrett, navnet på bygningen og institusjonen *Berlin høyesterett*.
Da Tyskland kapitulerte 7. og 8. mai 1945 opphørte staten i praksis å eksistere, og de fire okkupasjonsmaktene overtok ledelsen av landet. For denne ledelsen gjaldt det to grunnprinsipper: hver av de øverstkommanderende, Eisenhower, Montgomery, Zjukov og Tassigny var innenfor sitt lands okkupasjonssone, kun ansvarlig overfor sine egne regjeringer. I saker som gjaldt hele Tyskland opptrådte de fire som et kollektivt beslutningsorgan, det allierte kontrollrådet. Beslutningene i rådet måtte treffes enstemmig. En rekke beslutninger om skatter ble truffet i enstemmige vedtak i kontrollrådet.

Sakene for kontrollrådet ble forberedt av de alliertes nestkommanderende, Clay, Sokolovskij, Robertson og Koeltz. Under disse oppsto det et stort byråkrati, organisert i tilsammen tolv direktorater. Direktørstillingene skiftet med jevne mellomrom mellom de fire okkupasjonsmaktene. 

Det enhetlige føderale skattevesen som var opprettet i 1919, ble som resten av statsforvaltningen oppløst i 1945. De ansatte i skattevesenet fortsatte imidlertid sitt arbeid under ledelse av de allierte okkupasjonsmaktene. I denne perioden gjennomførte det allierte kontrollrådet den sterkeste beskatning i Tyskland noensinne. I mars 1948 trakk Sovjetunionen seg fra kontrollrådet som protest mot Sekslandskonferansen i London og i juni samme år startet Berlinblokaden.

Tyskland innførte i 1948 Deutsche Mark til erstatning for Reichsmark. Etter denne reformen fulgte en betydelig økonomisk oppgangstid for landet.

### Selvstendig stat fra 1949

Forbundsrepublikken Tyskland ble etablert med sin grunnlov i mai 1949, og den første regjering Adenauer I, i september samme år. Grunnloven delte retten til beskatning mellom den føderale staten og delstatene. Det ble etablert atskilte skattemyndigheter i det føderale Tyskland og i hver enkelt delstat. Denne arbeidsdelingen har ført til et relativt komplisert skattesystem som imidlertid siden har vært gjenstand for reformer. 

Finansminister Fritz Schäffer brukte mye av sin åtteårige tjenestetid fra 1949 til 1957 til å behandle konsekvensene av det nasjonalsosialistiske styret og sikringen av den tyske valutaens verdi. Det skjedde gjennom en streng budsjettpolitikk. En planlagt, gjennomgripende «organisk skattereform» ble ikke gjennomført. En viktig enkeltstående reform har likevel vært innføringen av omsetningsavgiften i 1967. Tysklands omsetningsavgift er en sisteleddsavgift, altså en merverdiavgift.

Den tidligere deling mellom et departement for statens eiendeler (tysk: Bundesschatzministerium) og ett finansdepartement, er forlatt til fordel for bare ett departement, finansdepartementet.

### Etter Tysklands gjenforening

Tyskland hadde riksmark inntil 1948
DDRs valuta ble kalt Mark der Deutschen Notenbank fra 1964 til 1967 og Mark der DDR fra 1967 til staten ble gjenforent med Tyskland i 1990
Forbundsrepublikken Tyskland innførte Deutsche Mark i 1948
Tyskland innførte euro i 2002 (elektronisk fra 1999)
Etter Tysklands gjenforening fikk Treuhandanstalt oppgaven med å avvikle eller privatisere den såkalte Volkseigentum fra DDR-tiden. Treuhandanstalt ble oppløst i 1994. Allerede fra 1990 hadde det gjenforente Tyskland ett skattesystem for hele landet.

| Forbundsminister for finans | Forbundsrepublikken Tysklands våpen |
| --- | --- |
| Nr. | Navn | Bilde | Leveår | Parti | Tiltredelsesår | Fratredelsesår | Regjering |
| 1 | Fritz Schäffer |  | 1888–1967 | CSU | 20. september 1949 | 29. oktober 1957 | Adenauer I Adenauer II |
| 2 | Franz Etzel  | KAS-Etzel, Franz-Bild-638-1.jpg | 1902–1970 | CDU | 29. oktober 1957 | 14. november 1961 | Adenauer III |
| 3 | Heinz Starke  |  | 1911–2001 | FDP | 14. november 1961 | 19. november 1962 | Adenauer IV |
| 4 | Rolf Dahlgrün |  | 1908–1969 | FDP | 13. desember 1962 | 28. oktober 1966 | Adenauer VErhard I |
| 5 | Kurt Schmücker |  | 1919–1996 | CDU  | 28. oktober 1966 | 30. november 1966 | Erhard II |
| 6 | Franz Josef Strauß  |  | 1915–1988 | CSU  | 2. desember 1966 | 20. oktober 1969 | Kiesinger |
| 7 | Alexander Möller  |  | 1903–1985 | SPD  | 22. oktober 1969 | 13. mai 1971 | Brandt I |
| 8 | Karl Schiller  |  | 1911–1994 | SPD  | 13. mai 1971 | 7. juni 1972 | Brandt I |
| 9 | Helmut Schmidt  |  | 1918–2015 | SPD  | 7. juni 1972 | 16. mai 1974 | Brandt IBrandt II |
| 10 | Hans Apel  |  | 1932–2011 | SPD  | 16. mai 1974 | 15. februar 1978 | Schmidt ISchmidt II |
| 11 | Hans Matthöfer  |  | 1925–2009 | SPD  | 16. februar 1978 | 28. april 1982 | Schmidt IISchmidt III |
| 12 | Manfred Lahnstein  |  | 1937– | SPD  | 28. april 1982 | 1. oktober 1982 | Schmidt III |
| 13 | Gerhard Stoltenberg  |  | 1928–2001 | CDU  | 4. oktober 1982 | 21. april 1989 | Kohl IKohl IIKohl III |
| 14 |  Theodor Waigel |  | 1939– | CSU | 21. april 1989 | 27. oktober 1998 | Kohl IV |
| 15 | Oskar Lafontaine  |  | 1943– | SPD  | 27. oktober 1998 | 18. mars 1999 | Schröder I |
| 16 | Hans Eichel  |  | 1941– | SPD  | 12. april 1999 | 22. november 2005 | Schröder ISchröder II |
| 17 | Peer Steinbrück  |  | 1947– | SPD  | 22. november 2005 | 28. oktober 2009 | Merkel I |
| 18 | Wolfgang Schäuble  |  | 1942– | CDU  | 28. oktober 2009 | 24. oktober 2017 | Merkel IIMerkel III |
| 19 | Olaf Scholz |  | 1958– | SPD | 14. mars 2018 | 8. desember 2021 | Merkel IV |
| 20 | Christian Lindner |  | 1979– | FDP | 8. desember 2021 | sittende | Scholz |

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Bundeszentrale für politische Bildung: Constanze Hacke: *Der Zehnte – ein Streifzug durch die Steuergeschichte* lest 2. april 2015
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  «BMF im Wandel der Zeit». Tysklands finansdepartement. Besøkt 14. juni 2015.
3. 1 2  Witt, Peter-Christian i Vierteljahrshefte für Zeitgeschichte, januar 1975: *"Reichsfinanzminister und Reichsfinanzverwaltung 1918-1924"* side 4 besøkt 9. august 2014
4. ↑  «Franckensteinske klausul». Wikisource. Besøkt 7. juni 2015.
5. ↑  «Lex Stengel som opphevet Franckensteinske klausul». Wikisource. Besøkt 7. juni 2015.
6. 1 2  «Zeittafel - Johannes Popitz» (PDF). Tysklands finansdepartement. Arkivert fra originalen (PDF) 5. februar 2015. Besøkt 14. juni 2015.
7. ↑  Witt, Peter-Christian i Vierteljahrshefte für Zeitgeschichte, januar 1975: *"Reichsfinanzminister und Reichsfinanzverwaltung 1918-1924"*: Schiffer var statssekretær i Reichsschatzamt fra 13. november 1918 til 12. februar 1919 (side 19). Reichschatzamt ble kalt Reichfinanzministerium fra februar 1919 (side 9). Besøkt 8. august 2014
8. ↑  Witt, Peter-Christian i Vierteljahrshefte für Zeitgeschichte, januar 1975: *Reichsfinanzminister und Reichsfinanzverwaltung 1918-1924* side 11 besøkt 9. august 2014
9. ↑  Googlebooks: Profess Dr. Günter Hedtkamp og Dr. Karl Brodtbeck i Handwörterbuch der Wirtschaftswissenschaft side 195 besøkt 16. august 2014
10. ↑  Filmsnutt fra Folkekammerets møte Arkivert 29. november 2014 hos Wayback Machine. Deutsches Rundfunkarchiv, lest 2. april 2015
11. ↑  Ifølge Artikkel 75 a i DDRs grunnlov Arkivert 14. september 2017 hos Wayback Machine. tilføyd 5. april 1990 skulle presidenten av Folkekammeret overta oppgavene til statsoverhodet inntil det ble vedtatt en ny lov om DDRs president.*(bis zur Verabschiedung eines Gesetzes über die Stellung, die Aufgaben und die Befugnisse des Präsidenten der Republik und bis zu seiner Wahl […] der Präsident der Volkskammer die Befugnisse des Vorsitzenden des Staatsrates der Deutschen Demokratischen Republik wahr.)* Ettersom Folkekammeret siden bestemte seg å gjenforene DDR med Forbundsrepublikken Tyskland, ble det aldri avholdt noe presidentvalg i DDR.
12. 1 2  Wolfgang Benz (13. juli 2005). «Errichtung der Besatzungsherrschaft». Bundeszentrale für politische Bildung. Besøkt 24. juni 2015.
13. ↑  «Aliierte Besatzung». LEMO. Besøkt 24. juni 2015.
14. ↑  «Deutschland als Ganzes». verfassungen.de. Arkivert fra originalen 12. juni 2015. Besøkt 24. juni 2015.
15. ↑  Grunnloven på justisdepartementets internettside, se kapittel X Das Finanzvesen besøkt 5. august 2014
16. ↑  Bundeszentrale für politische Bildung: Mehrwertsteuer besøkt 5. august 2014

Portal: Tyskland