recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Davor Palo** (født 2. november 1985 i Sarajevo) er en dansk sjakkspiller. Palo lærte å spille sjakk i 1993 i Sarajevo, mens byen var beleiret, og det ofte var umulig å være utendørs. Han kom til Danmark som flyktning i desember 1993 og deltok i sin første sjakkturnering i 1995. Han viste seg raskt å ha et stort talent for sjakkspillet. Allerede i 2002 ble han tildelt tittelen internasjonal mester i sjakk. Palo skårte sin første stormesternorm ved danmarksmesterskapet i 2003, hvor han ble nr. 2. Han vant ytterligere to stormesternormer ved turneringer i 2004 og 2005, noe som resultert i, at han i 2005 som 19-årig ble utnevnt til den hittil yngste danske stormester i sjakk. 
Han innstilte i 2006/7 sin sjakk karrieren for å satse på poker.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Davor Palo – FIDE Rediger på Wikidata

* (en) Davor Palo – chessgames.com Rediger på Wikidata

* (en) Davor Palo – OlimpBase Rediger på Wikidata

* (en) Davor Palo – 365Chess.com Rediger på Wikidata

Portaler: Danmark | Sport

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Må ikke forveksles med Dmitrij Safronov.

| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Russlands flagg Russland |
| Friidrett |
|  Para-VM i friidrett |
| Bronse | Dubai 2019 | 100 meter T35 |
| Sølv | Dubai 2019 | 200 meter T35 |
| Gull | Doha 2015 | 100 meter T35 |
| Gull | Doha 2015 | 200 meter T35 |
| Gull | Lyon 2013 | 100 meter T35 |
| Gull | Lyon 2013 | 200 meter T35 |
|  Para-EM i friidrett |
| Gull | Bydgoszcz 2021 | 100 meter T35 |
| Gull | Grosseto 2016 | 200 meter T35 |
| Sølv | Grosseto 2016 | 100 meter T35 |
| Gull | Swansea 2014 | 100 meter T35 |
| Gull | Swansea 2014 | 200 meter T35 |

**Dmitrij Safronov** (født 12. oktober 1995) er en russisk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klassen T35/F35, som er én av klassene for utøvere med redusert muskelstyrke eller -kontroll. Han har fire gullmedaljer på sprintøvelser i sin klasse fra Para-VM i friidrett.

Han er tildelt utmerkelsen *Honoured Master of Sport* i Russland.

Bakgrunn
--------

Safronov spilte tidligere fotball, men begynte med friidrett da han var 16 år gammel. Han har studert offentlig administrasjon.

Meritter
--------

Han deltok i Para-VM i friidrett 2013, og vant der 100 meter og 200 meter i klasse T35. Året etter vant han de samme to øvelsene under Para-EM i friidrett 2014, og forsvarte begge VM-gullene under Para-VM i friidrett 2015. Under Para-EM i friidrett 2016 vant han på nytt 200 meter, men kom på andreplass på 100 meter, der Artem Kalasjian vant.

Han fikk to nye VM-medaljer under Para-VM i friidrett 2019 i Dubai, der han kom på andreplass på 200 meter, bak Ihor Tsvietov, og han kom på tredjeplass på 100 meter.

Safronov deltar i Para-EM i friidrett 2021 i Bydgoszcz i Polen, og han vant der 100 meter, der han tangerte Ihor Tsvietovs verdensrekord (i denne klassen) på 10,77 sekunder.

Referanser
----------

1. 1 2   Gracenote Sports, IPC.infostradasports.com utøver ID 1103302, besøkt 7. september 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   *Gracenote Sports*, IPC.infostradasports.com utøver ID 1103302, Wikidata Q21010263
3. ↑  IPC - *2016 IPC Athletics European Championships, Grosseto - Men's 100m T35*, besøkt 4. juni 2021.
4. ↑  IPC - *Dubai 2019 World Para Athletics Championships - Event Overview - Men's 200m T35*, besøkt 4. juni 2021.
5. ↑  IPC - *Dubai 2019 World Para Athletics Championships - Event Overview - Men's 100m T35*, besøkt 4. juni 2021.
6. ↑  IPC - *2021 World Para Athletics European Championships - Men's 100m T35 Final*, besøkt 4. juni 2021.

Eksterne lenker
---------------

(en) Dmitrij Safronov – IPC.infostradasports.com Rediger på Wikidata

* (en) Dmitrij Safronov – Paralympic.org Rediger på Wikidata
**Lee Barry Cattermole** (født 21. mars 1988) er en engelsk tidligere fotballspiller.

Klubbfotball
------------

### Middlesbrough

Cattermole debuterte i en kamp mot Newcastle den 2. januar 2006, og spilte hele kampen som endte 2-2, der han ble utpekt til kampens beste spiller. Tidligere manager Steve McClaren roste spillet hans og sa: «When we needed people to stand up and be counted, it took a seventeen-year-old to bring everyone together».

Etter et 0-4 tap hjemme for Aston Villa ble en gråtende Cattermole vist på fjernsyn. Men, etter den kampen, vant laget 7 av de 8 neste kampene, og gikk videre til kvartfinalene i både FA- og UEFA-cupene og slo seriemestrene Chelsea 3–0, som bare var deres andre tap i sesongen.

Cattermole skåret sitt første ligamål for Middlesbrough den 2. april, i en 1–0 seier borte mot Manchester City.

Cattermole ble Middlesbroughs yngste kaptein da han ledet laget i et 1–0 tap borte mot Fulham den 7. mai. Under kampen, kom Middlesbroughs eldste spiller noensinne, Colin Cooper, på banen som innbytter og Cattermole ga opp kapteinsbindet uten instruksjon til Cooper, som spilte sin siste kamp før han la opp.

Fredag 20. oktober signerte Cattermole en ny fireårskontrakt med varighet frem til 2010.

### Wigan Athletic

Den 23. juli 2008 ble Cattermole kjøpt av Wigan Athletic FC. Overgangen ble gjennomført 29. juli, da Cattermole signerte en treårs kontrakt.

### Sunderland

12. august 2009 kjøpte tidligere manager i Wigan, Steve Bruce, ham til Sunderland. Kontrakten hans er på fire år.

Landslagsspill
--------------

Cattermole spilte sine første landskamper for England U21 i sluttspill i oktober 2006 mot Tyskland U21.

Trivia
------

Cattermole er søskenbarnet til den engelske musikeren Paul Cattermole som var et medlem i den suksessfulle popgruppen S Club 7.

Referanser
----------

1. ↑  (en) «Man City 0-1 Middlesbrough». **BBC Sport**. Besøkt 6. februar 2007.
2. ↑  (en) «Boro prodigy Cattermole pens four-year deal». ***ESPN Soccernet***. Besøkt 6. februar 2007.
3. ↑  (en) "Wigan bid for Cattermole" *BBC Sport* 23. juli 2008.
4. ↑  (en) «Latics seal Catt deal». **Sky Sports**. Besøkt 28. juli 2008.
5. ↑  (no) «Kjøpte Cattermole». **Aftenposten**. 29. juli 2008. Arkivert fra originalen 6. august 2008. Besøkt 1. august 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lee Cattermole – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Lee Cattermole – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Lee Cattermole – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Lee Cattermole – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Lee Cattermole – FBref Rediger på Wikidata
Et britisk Lee Enfield-gevær
**Gevær** (børse, eller dansk, bøsse), er et tohånds skytevåpen med langt løp beregnet for langholdsskyting (for eksempel over 100 meter). Et gevær kan enten ha glattborret løp (for eksempel haglegevær), riflet løp (for eksempel riflegevær) eller begge deler (for eksempel kombivåpen).

Ulike skytevåpen brukt av US Army under andre verdenskrig.

Opprinnelse
-----------

Ordet «gevær» kommer av det tyske ordet *Gewehr* i betydningen «verge», en betegnelse på et våpen brukt av den enkelte soldat. Betegnelsen indikerte ikke hvilken våpentype. Tidligere kan man ha ment «sidegevær», som kårde, sabel og lignende eller «kortgevær». De første håndholdte kanoner som var opprinnelsen for arkebusen, begynte å dukke opp allerede på 1200-tallet. Fra midten av 1400-tallet ble disse utformet slik at vi nå kan kalle disse de første geværer, med tenningslås, kolbe og løp. De ble brukt frem til begynnelsen av 1600-tallet. Den ble erstattet av musketten som ble brukt fra 1500-tallet og frem til denne ble erstattet av riflen på midten av 1800-tallet.

Rifle er et gevær der løpet har inndreid rifling i spiralmønster på innsiden. Dette får prosjektilet til å rotere, noe som bedrer presisjonen.

Gevær i Norge
-------------

Det vites ikke sikkert når gevær første gang ble avfyrt i Norge, men vi vet at gevær var blant våpnene da vitaliebrødrene under ledelse av Bartolomeus Voet plyndret Bergen i 1429.

Det mest kjente norske geværet er Krag-Jørgensen M/1894, som var standardgevær i det norske forsvar fra 1894 frem til andre verdenskrig. Forløperen var Jarmann M/1884, som også var norsk.

Typer
-----

Man har idag disse typer gevær:

* Glattboret gevær (gevær uten løpsrifling) som muskett eller haglegevær
* Rifle (gevær med løpsrifling)
* Karabin (kort gevær)
* Haglegevær (grovkalibret gevær som skyter hagl)
* Automatgevær (rifle med helautomatisk ild)
* Maskingevær (tyngre automatgevær)

Maskinpistol regnes ikke som et gevær, heller ikke en pistol, men en egen klasse imellom disse.

Bruk
----

Gevær brukes til jakt, skytesport og militært bruk. Til jakt og sportsskyting brukes repetergevær eller halvautomatisk gevær, fordi helautomatiske skytevåpen er forbudt til alt annet enn militært bruk. Halvautomatiske gevær med militært utseende er også forbudt til jakt, ifølge våpenloven.

Referanser
----------

1. ↑  «gevær», *NAOB*
2. ↑  *Who invented the first gun?*
3. ↑  «Det frivillige skyttervesens dramatiske tilblivelse», Alvdal skyttarlag
4. ↑  Live Vedeler Nilsen: «Piratkrigen i Bergen»

Eksterne lenker
---------------

* Se gevær på DigitaltMuseum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**OpenMoko** er et prosjekt med det mål å skape en åpen GSM smarttelefon-plattform, som følger fri programvare-filosofien. Plattformen bygger på GNU/Linux sammen med et grafisk brukermiljø basert på X.org-serveren, GTK+-verktøyene og Matchbox vindusbehandleren. Pakkehåndteringssystemet ipkg blir brukt for installasjon/avinstallasjon av programvare.

OpenMoko ble annonsert i 2006 av grunnleggeren First International Computer (FIC). Den første maskinvaren med støtte for OpenMoko er FICs mobilenhet kalt Neo1973, forløperen for Neo Freerunner.

Maskinvare
----------

### Neo1973

Utviklerversjonen av Neo1973 ble tilgjengelig den 9. juli 2007, og kostet US$300 pluss frakt. Sluttbrukerversjonen skal etter planen lanseres våren 2008.

Neo1973 er oppkalt etter det første året i mobil telekommunikasjon:

> At this point, we should tell you why we chose the name "Neo1973." "Neo" means new. Dr. Marty Cooper (the inventor of the mobile phone) made the first call ever in 1973.
> 
> 
> We believe that an open source mobile phone can revolutionize, once again, the world of communication. This will be the New 1973.
> 
> 
> The OpenMoko Team
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  «Liste med software benyttet av OpenMoko».
2. ↑  «Cheap, hackable Linux smartphone due soon». Arkivert fra originalen 29. juni 2012.
3. ↑  The OpenMoko Team, January 20, 2007, lists.openmoko.org Arkivert 26. februar 2007 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Openmoko – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* OpenMoko Presseinformasjon
* Wiki med detaljert informasjon om maskinvaren
* «LinuxDevices.com omtale». Arkivert fra originalen 29. juni 2012.
* OpenMoko Publisering
**Gunnar Dahl-Olsen** (født 31. august 1899 i Vágur, død 13. februar 1978 i Vestmanna) var en færøysk sysselmann og politiker (Ff.).

Han var sønn av sognefogd og postekspeditør Anders Ole Olsen fra Nysted og Julianne Pauline Dahl fra Vágur. Han var søstersønn av prost Jákup Dahl. Han giftet seg i 1923 med Johanne Dahl, datter av lagtingsmann og kjøpmann Jógvan Dahl. Deres dattersønn er lagtings- og folketingsmann Óli Breckmann.

Dahl-Olsen var sognefogd og postekspeditør på søndre Suðuroy før han var sysselmann på Streymoy 1929–1969. Han var også konstituert sysselmann på Vágar 1932–1934 og på Norðoyar 1956–1959.

Dahl-Olsen hadde en rekke offentlige verv, blant annet forlikskommissær på Norðurstreymoy 1929–1959, formann i menighetsrådet i Vestmanna fra 1945, formann i sognestyret (kommunestyret) i Vestmanna 1939–1965 og styreformann i det interkommunale kraftselskapet SEV 1946–1975.

Dahl-Olsen var ridder av 1. klasse av Dannebrogordenen og ridder av St. Olavs Orden.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  *Kraks Blå Bog 1974. 7545 nulevende danske mænd og kvinders biografier* (PDF) **(dansk)**. København: Kraks Forlag. 1974. s. 18. Arkivert (PDF) fra originalen 11. juni 2015.
2. 1 2 3 4 5  «Gunnar Dahl Olsen slóknaður». *Dagblaðið* **(færøysk)**: 4. 15. februar 1978.
3. ↑  «Ref. DDA-20483, Kipnr. C7928. Sogn: Vágur. Herred: Suduroy. Amt: Færøerne. Post 37/338» **(dansk)**. Dansk Demografisk Database. Besøkt 31. januar 2016.
4. ↑  Degn, Anton (1979). «Jacob Dahl». *Dansk Biografisk Leksikon* **(dansk)**. Besøkt 5. juli 2014.
5. ↑  Dahl, Árni (2002). «Ævisøgur». *Løgtingið 150 – Hátíðarrit* (PDF) **(færøysk)**. 2. Tórshavn: Løgtingið. s. 259. ISBN 978-99918-966-5-6. Arkivert (PDF) fra originalen 4. januar 2014.

Portal: Færøyene
Herefoss kirke
**Herefoss prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Vest-Nedenes prosti i Agder og Telemark bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet sogn i Herefoss, nå Birkenes kommune i Aust-Agder fylke, og hovedkirken var Herefoss kirke.

Herefoss prestegjeld og dets sogn er nå en del av Birkenes kirkelige fellesråd, som er underlagt Vest-Nedenes prosti.

Historikk
---------

*Hegrafors sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Herefoss antas å være lagt under Hommedal prestegjeld i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Herefoss sogn dannet grunnlaget for Herefoss formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837. Det ble eget formannskapsdistrikt ettersom det lå i et annet tinglag enn hovedkirken, nemlig Vegusdal.

Ved kgl.res. av 7. november 1874 ble Herefoss sogn fradelt Hommedal prestegjeld som eget sognekall, med Vegusdal overført fra Evje prestegjeld og Mykland fra Aamli som annekskirker, gjeldende fra 1. januar 1875.

Herefoss prestegjeld ble nedlagt ved kgl. res. 8. oktober 1976, hvorved Herefoss og Vegusdal sokn ble overført til Birkenes prestegjeld, og Mykland ble tillagt Froland prestegjeld.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1905). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 71.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 60.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
5. 1 2  Prestegjeld og sogn i Aust-Agder, arkivverket.no
**Oluf Stigsen Krognos** (d. ca. 1505) var en dansk riksråd, far til Mourits Olufsen Krognos. 

Han var sønn av Stig Olufsen Krognos til Krapperup og Bollerup og Barbara Clausdatter Brahe. I 1483 var han ridder og i 1492 riksråd. Fra 1486 til 1501 nevnes han som lensmann på Varberg, og i 1505 var han høvedsmann på Laholm. Han var tett knyttet til sin fetter rikshoffmester Poul Laxmand, og opptok hans barn i huset da Laxmand ble slått ihjel.

Krognos var gift to ganger, først med Gertrud Knudsdatter Hase og deretter med Anne Mouritsdatter Gyldenstjerne til Ågård og Bregentved. Anne Mouritsdatter giftet sig siden med Predbjørn Clausen Podebusk d. 1541).

Referanser
----------

1. ↑   Danmarks Adels Aarbog, bind 1893[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Bricka, Carl Frederik. «526 (Dansk biografisk Lexikon / IX. Bind. Jyde - Køtschau)». *runeberg.org* **(dansk)**. Besøkt 29. januar 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** Geni
 |

Portal: Danmark
Anna Margrethe Schalls gravminne på Assistens Kirkegård (København). Under de biografiske data leses teksten:   
DIN UNGDOM VAR EN DEILIG  
 MORGENSTUND   
DIN ALDERDOM ET ROLIGT  
 AFTENBLUND
**Anna Margrethe Schall** (født 6. oktober 1775 i København, død 24. november 1852 på Frederiksberg) var en dansk ballerina – en av de store i sin samtid.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Hun var datter av matros Rasmus Schleuther og Anna Kirstine Mortensdatter, og ble i sitt 13. år opptatt på Det Kongelige Teaters danseskole for balletbarn. 

### Ballett

I 1789 ble hun fast ansatt som balletpersonale, og 1792 rykket hun opp i danserinnenes klasse under ballettmesteren Vincenzo Galeotti. Den 16. desember 1795 giftet hun seg med fiolinist og kapellmusikeren Andreas Schall (1772–1810), men ble skilt igjen 14 dager senere, hvoretter hun flyttet inn hos Galeotti. Blant hennes mange elskere, opptrådte også statsminister Frederik Julius Kaas.

I sine yngre år ble hun kjent som groteskdanser innenfor komisk ballett. Hun var beundret, hverken for danseteknikk eller skjønnhet, men snarere for sjarme, uttrykksfull mimikk og en hurtighet som passet godt inn i Galeottis mimisk betonte handlingsballetter. I 1798 oppnådde hun å bli solodanser, og i 1802 fikk hun sin største suksess som *Nina* i Galeotti og Claus Schalls ballett «Nina eller den vanvittige af Kierlighed». Hun var aktiv som danser langt ut over den normale tid, og trakk seg først tilbake i 1827.

Referanser
----------

1. ↑   Dansk biografisk leksikon[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   no.wikipedia.org[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Find a Grave, oppført som Anna Margrethe Schall, Find a Grave 12587538, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  *Schall, Anna Margrethe*, Dansk biografisk Lexikon
5. ↑  *Anna Margrethe Schall*, gravsted.dk. Besøkt 3. juni 2013
6. ↑  *Margrethe Schall* Dansk Biografisk Leksikon. Besøkt 3. juni 2013
7. ↑  Aasted, Elsebeth: *Margrethe Schall (1775 - 1852)*, Dansk kvindebiografisk leksikon. Besøkt 3. juni 2013

Litteratur
----------

* Neiiendam, Robert: *To kvinder i H. C. Andersens Liv, Udg. i anledning af 150 årsdagen for hans fødsel*, København, 1954

Eksterne lenker
---------------

* Farvelitografi av Schall som *Nina* fra «Nina eller den vanvittige af Kierlighed», visithcandersen. Besøkt 3. juni 2013

  

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** Dansk kvindebiografisk leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** LCCN
 |
St. Markus
**St. Markus prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Bergen domprosti. Det omfattet sogn i Bergen kommune i Hordaland fylke, og hovedkirken var St. Markus kirke.

St. Markus' kirkesogn er nå en del av Bergen kirkelige fellesråd, og underlagt Bergen domprosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Bydelen Gyldenpris ble overført fra Laksevåg og innlemmet i Bergen 1. juli 1921, og ble geistlig lagt til Årstad prestegjeld. Ved kgl.res. av 16. desember 1927 ble Gyldenpris utskilt fra Årstad som eget *St. Markus prestegjeld*, med virkning fra 1. januar 1928. Prestegjeldet omfattet området mellom Fyllingsdalen, Puddefjorden og Fjøsangerveien. St. Markus kirke ble vigslet den 12. februar 1939. Fyllingsdalen sogn ble overført til St. Markus fra Fana prestegjeld i 1955, for så å bli utskilt som eget sognekall i 1967. Den 1. januar 2003 ble St. Markus slått sammen med Solheim prestegjeld, under navnet Løvstakksiden prestegjeld.

Referanser
----------

1. ↑  Madsen, Amund Helland (1933). *Årstad sogn i gammel og ny tid*. Lunde. s. 16.
2. ↑  St. Markus menighet, Bergen byleksikon
3. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
MF «Storfjord» på veg inn til Leirvåg  Foto: Markus Skjelanger 
**Leirvåg–Sløvåg** er et fergesamband på fylkesvei 57 mellom Austrheim kommune i Nordhordland og Gulen kommune i Sogn. Strekningen betjenes av Fjord1 med fergen MF «Storfjord». Tidligere har HSD Sjø, BNR og Norled drevet ruten. Overfarten fra Leirvåg til Sløvåg tar 20 minutter.

Fergeruten ble startet 15. desember 1980, men var da på mange måter en viderføring av fergeruten Rossnes–Gråvik som ble startet opp i 1978. I starten gikk ruten Leirvåg–Sløvåg–Sandebygda–Gråvik. Sandebygda, som ikke hadde fergelem, ble erstattet av Skipavik da fergekaien åpnet der i 1984. Da Byrknesøyna fikk broforbindelse i 1997, ble Gråvik sløyfet som stoppested. Da siste del av fastlandsforbindelsen til Sandøyna ble åpnet 4. november 2010, ble også Skipavik sløyfet som stoppested og ruten ble en ren pendlerute Leirvåg-Sløvåg. I løpet av 2010 ble det bygget ny fergekai og oppstillingsplass i Sløvåg og fergekaien i Leirvåg ble modernisert. Dette ble gjort som forberedelse til utlysning av ny anbudsrunde på drift av strekningen i 2011.

Litteratur
----------

* Viggo Nonås: *Bil, fira vaksne og sju ungar*, Kapabel 2008, ISBN 978-82-8163-023-9

Eksterne lenker
---------------

* Vegliste Sogn og Fjordane
* (no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv57
* (no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger


| * v
* d
* r
Ferjesamband i Sogn og Fjordane |
| --- |
| Nordfjord | 
* Barmsund–Barmen
* Lote–Anda
* Måløy–Oldeide
* Stårheim–Isane

 |  |
| Sunnfjord | 
* Askvoll–Gjervik–Fure–Værlandet

 |
| Sogn | 
* Daløy–Haldorsneset
* Hella–Dragsvik–Vangsnes
* Lavik–Oppedal
* Mannheller–Fodnes
* Rysjedalsvika–Rutledal–Krakhella
* Mjånes–Hisarøy
* Leirvåg–Sløvåg
* Ortnevik–Måren–Nordeide
* Solvorn–Ornes
* Kaupanger–Gudvangen (sommerferje)

 |
| Nedlagt | 
* Bjørnset–Haukå
* Dale–Eikenes
* Kaupanger–Årdalstangen
* Kaupanger–Revsnes
* Kongsnes–Nordeide
* Kjelkenes–Smørhamn

 |

Portal: Gulen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonal vegdatabank
 |
**Langevatnet** er en innsjø som ligger i Gulen kommune i Sogn og Fjordane. Det er en del av Svardalsvassdraget og er 3,0 km lang og 0,1–0,7 kilometer bred. Langevatnet har et areal på 0,80 km² og ligger 13 meter over havet. Vatnet har utløp mot vest gjennom Tverrelva, som munner ut i Litlevatnet.

Fiske
-----

Fiskebestandene i Langevatnet ble på slutten av 1900-tallet sterkt skadd som følge av sur nedbør. Bestanden av røye i vatnet gikk tapt på 1980-tallet til tross for gode gyteforhold. Bestanden av aure ble imidlertid ansett som god. Bestanden av ørret i Langevatnet ble også vurdert som «god» i 1990, til tross for at vassdraget var meget surt og hadde høyt innhold av aluminium. En forklaring kan være at både saltinnholdet og innholdet av organisk stoffer i vassdraget var høyt, noe som trolig bidro til å redusere giftvirkningen av aluminium og hindre salttap. For å bøte på forsuringsskadene ble det i 1992 satt igang bekkekalking ved Svardalsvatnet, som ligger oppstrøms fra Langevatnet. I årene 1994 – 2002 ble Svardalsvatnet fullkalket, noe som også påvirket Langevatnet. Kalkingsprosjektet er nå avsluttet.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 10. juni 2015
2. 1 2  Annie Elisabeth Bjørklund: *Naturressurskartlegging i Gulen kommune, Sogn og Fjordane: Miljøkvalitet i vassdrag*, Rådgivende Biologer AS, Rapport nr. 155, mars 1995, ISBN 82-7658-050-5
3. ↑  Annie Elisabeth Bjørklund, Bjart Are Hellen: *Kalkingsplan for Gulen kommune, 1997*, s.51, Rådgivende Biologer AS, Rapport nr. 286, 1997, ISBN 82-7658-145-5
4. ↑  Trygve Hesthagen Gunnel Østborg: *Endringer i areal med forsuringsskadde fiskebestander i norske innsjøer fra rundt 1990 til 2006*, NINA Rapport 169, s.95, Trondheim, desember 2008, ISBN 82-426-1724-4

Portal: Gulen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Vysotsk** (russisk: Высоцк, svensk: *Trångsund*, finsk: *Uuras*) er en by og havn i Leningrad oblast i Russland. Den ligger på det Karelske neset, på østbredden av Viborgbukta, 12 km sørvest for Vyborg og 159 km nordvest for St. Petersburg. Den er hjemsted for en base til den russiske Østersjøflåten. Innbyggertall: 1 673 (folketelling 2002).[] Den fikk bystatus i 1940, og er fortsatt en av de minste byene i landet. Navnet *Vysotsk* ble tildelt i 1948. Før den tid benyttet man på russisk transkripsjoner av det svenske eller finske navnet, henholdsvis Тронгзунд og Уурас.

Historie
--------

Festningen Trångsund ble bygget etter ordre fra Peter den store på begynnelsen av 1700-tallet, etter at Russland hadde erobret området fra Sverige under den store nordiske krig. I 1812 ble Viborgs län med Trångsund innlemmet i det nyopprettede Storfyrstedømmet Finland.

Mellom 1918 og 1940 vokste Trångsund (Uuras) som en viktig uthavn for Viborg, Finlands neste største by. Som følge av vinterkrigen i 1940 og freden i Moskva ble den annektert av Sovjetunionen og ble en del av den Karelsk-finske SSR. I 1941 ble Trångsund gjenerobret av finske tropper og igjen forent med Finland i fortsettelseskrigen. I juni 1944 falt byen igjen til Den røde armé og ble avstått til Sovjetunionen av Finland i henhold til våpenhvilen i Moskva og Paristraktatene. 

Vysotsk kan ses på som et av radioens fødesteder,[] ettersom det var der Alexander Stepanovitsj Popov gjennomførte sine banebrytende eksperimenter i 1897 og 1902.

Referanser
----------

1. ↑  ; arkiveringsdato: 17. oktober 2013; arkiv-URL: .
2. ↑  ; arkiveringsdato: 19. juni 2018; besøksdato: 22. juni 2018; arkiv-URL: .

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Artikkel om Trångsund i Nordisk familjebok, bind 30, spalte 118, 1920
* (fi) Kart over Viborg med Trångsund

  


| * v
* d
* r
Byer i Leningrad oblast |
| --- |
| Administrativt senter: St. Petersburg (administrativt separat fra Leningrad oblast) |
| Flagget til Leningrad oblast | Boksitogorsk **·** Gattsjina **·** Ivangorod **·** Kamennogorsk **·** Kingisepp **·** Kirisji **·** Kirovsk **·** Kommunar **·** Ljuban **·** Lodejnoje Pole **·** Luga **·** Nikolskoje **·** Novaja Ladoga **·** Otradnoje **·** Pikaljovo **·** Podporozje **·** Primorsk **·** Priozersk **·** Sertolovo **·** Siasstroj **·** Sjlisselburg **·** Slantsy **·** Sosnovyj Bor **·** Svetogorsk **·** Tikhvin **·** Tosno **·** Volosovo **·** Volkhov **·** Vsevolozjsk **·** Vyborg **·** Vysotsk | Russlands flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |
**Margrethe Marie Thomasine von Ingenhaef** (1705-1776) var en dansk adelskvinne, gift Numsen. 

Hun var datter av generalmajor Johan Peter Ingenhaeff (d. 1717) og Øllegaard Rantzau (d. 1757). I 1725, hvor hun var kammerfrøken hos dronning Anna Sophie, giftet hun seg i Christiansborg slottskirke med offiseren Michael Numsen (1686–1757). 

Hun spilte en betydelig rolle i hoffkretsene. I 1753 ble hun dekorert med l'union parfaite. Straks etter dronning Caroline Mathildes fengsling i 1772 ble Numsen overhoffmesterinne for den 4-årige kronprins Frederik. Prinsen knyttet seg til henne, og kaldte henne for *Mutter*. Allerede i 1773 ble hun fjernet fra stillingen, etter sigende fordi hun var innviklet i intriger mot enkedronning Juliane Marie og hennes parti. Samme år ble hun utnevnt til dekanesse for Vallø Stift. Tre år senere døde hun på Løvenborg på Sjælland.

Referanser
----------

1. ↑  Bricka, Carl Frederik. «296 (Dansk biografisk Lexikon / VIII. Bind. Holst - Juul)». *runeberg.org* **(dansk)**. Besøkt 16. mai 2021.
2. ↑  Hiort-Lorenzen og Thiset (1906). «Numsen». *Danmarks Adels Aarbog*. 23: 333.
3. ↑  Bricka, Carl Frederik. «334 (Dansk biografisk Lexikon / XII. Bind. Münch - Peirup)». *runeberg.org* **(dansk)**. Besøkt 16. mai 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** WikiTree
 |
**Australian Intelligence Corps** er en våpenart i Australian Army med ansvar for militær etterretning i alle forband. Per 2007 besto korpset av 169 offiserer og 232 soldater.

Rollen til korpset er å gi etterretningsstøtte til militære sjefer og avdelinger, herunder innhente informasjon om fienden og operasjonsområdet. I tillegg kommer aktive og passive tiltak for å forhindre fienden i sin etterretningsvirksomhet.

Australian Intelligence Corps ble dannet 6. desember 1907 med formål å trene soldater i etterretningsarbeid, slik som innhenting og nedtegning av topografisk og militær informasjon om Australia og fremmede land (spesielt i Stillehavsregionen), og fremstilling av taktiske kart og planer.

Korpset ble oppløst 30. september 1914 og erstattet av etterretningsseksjoner i generalstaben ved hvert militære distrikt i Australia. Det gjenoppsto i 1939 og fikk ansvar for etterretning, sikkerhetstjeneste, passkontroll, jernbane- og transportsikring, sensur, avhør av krigsfanger og datasinnsamling.

Referanser
----------

1. ↑  «Defence Jobs :: Careers Explorer :: Defence Academy :: Intelligence Corps Officer». *web.archive.org*. 31. august 2007. Archived from the original on 31. august 2007. Besøkt 23. november 2023. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Jorunn Sundgot-Borgen** (født 18. mars 1961) er professor ved seksjon for idrettsmedisinske fag, Norges idrettshøgskole. Hun er spesialist på ernæring, kosthold, spiseforstyrrelser og vektproblemer. Hun tok mastergrad ved Arizona State University i 1985 og doktorgrad ved Norges idrettshøgskole i 1993. 

Sundgot-Borgen ble første gang knyttet til Norges Idrettsforbund (Olympiatoppen) som konsulent ved det olympiske treningssenteret i 1994. Hun sa i januar 2008 opp sin stilling i Olympiatoppen, men kom senere tilbake til jobben som leder for ernæringsavdelingen. Høsten 2008 sa hun opp stillingen fordi hun mente at toppidretten ikke tok jobben med spiseforstyrrelser på alvor.[]

Ifølge en undersøkelse i *Morgenbladet* i 2008 var hun i Norges nest mest siterte kvinnelige professor i media. Sundgot-Borgen er en etterspurt foredragsholder.[]

Sommeren 2012 mottok Sundgot-Borgen en pris i ACSM[*klargjør*] for sin forskning på Den Kvinnelige Triaden, og i 2013 ble hun tildelt Norges forskningsråds formidlingspris.

Sundgot-Borgen sitter som fagekspert i tre forskjellige[hvilke?] IOC-kommisjoner i Lausanne.

Sundgot-Borgen er bosatt i Bærum.[]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Jorunn Sundgot-Borgen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Jorunn Sundgot-Borgen i BIBSYS
* Jorunn Sundgot-Borgens ansattside ved NIH

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** CRIStin
 |
**Midttunelva** (også skrevet **Midtunelva**) er ei elv i Gulen kommune i Sogn og Fjordane. Den begynner som flere strie fjellbekker som løper sammen ved Midttundalsstølen innerst i Midttundalen. Derfra renner elva i sørlig og senere vestlig retning til den munner ut i Midttunvågen en kilometer nordøst for kommunesenteret Eivindvik. Elva er 6,1 kilometer lang, og har et nedbørfelt på 15,47 km². Middelvannføringen ved munningen er 1,61 m³/s.

En stor del av nedbørsfeltet består av lavereliggende skogsområder. Øst for Midttunvatnet ligger et større myrområde. Nedenfor Midttunvatnet går elva gjennom et trangt juv, før dalen vider seg ut i den nederste delen av vassdraget, hvor det er bebyggelse og jordbruksområder. Det er ingen større innsjøer i Midttunelvas nedbørsfelt. I en sidebekk nord for Midttunvågen ligger Svartevatnet, som er drikkevannskilde for Eivindvik. 

Vassdraget er påvirket av sur nedbør og har et høyt innhold av aluminium. Det har vært kalket ved Midttunvatnet hvert år siden 1992. Elva er generelt næringsfattig og har et lavt innhold av organiske stoffer. De nederste delene er imidlertid påvirket av kloakk og landbruk, og spesielt på høsten er både næringsinnholdet, tarmbakterieinnholdet og innholdet av organiske stoffer høyt. Innholdet av metaller er imidlertid lavt.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Nedbørfelt til hav.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 12. juli 2017
2. ↑  Annie Elisabeth Bjørklund: «Naturressurskartlegging i Gulen kommune Sogn og Fjordane: Miljøkvalitet i vassdrag»[*død lenke*], Rådgivende biologer, rapport nr 155, mars 1995

Portal: Gulen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Uencyklopedisk:** Denne artikkelen er etter noens mening ikke i samsvar med Wikipedias regler for hvordan artikler bør se ut. Dette kan løses på flere måter:
* Artikkelen kan skrives om og gis en grundig opprydning i henhold til våre formateringsregler for tekst og våre overordnede retningslinjer.
* Artikkelen kan reduseres til en kort, definerende artikkel, der brødtekst bør inneholde minst 100 tegn, heriblant mellomrom, og deretter merkes med {{stubb}}.
* Artikkelen kan slettes og påbegynnes på nytt.

Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
**Språkvask:** Teksten i denne artikkelen kan ha behov for språkvask for å oppnå en høyere standard. Om du leser gjennom og korrigerer der nødvendig, kan du gjerne deretter fjerne denne malen.

**SuperMariologan** er en YouTube-kanal som reprensenterer plysjdukker og dens situasjoner SuperMarioLogan er en situasjonskomedie generelt de har også buktalerdukker i serien og de mest populære karakterene blir Jeffy, Junior, Joseph, Cody, ChefPeePee og mange andre. får så brukte de vanlige plysjdukker i Nintendo og nintendo saksøkte serien ogsp laget de sine egne karakterer, kanalen var laget av Logan Thirtyacre og han har hatt en lang historie mellom saker

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Skjermdump av sanntidsstrategispillet *Bos Wars*, først utgitt i 2004 og laget i sanntidsstategispillmotoren Stratagus.
**Sanntidsstrategispill** (fra engelsk ***Real-time strategy***, forkortet **RTS**) er en videospillsjanger. Det er et strategispill som, i motsetning til turbaserte strategispill, fungerer i sanntid. Det betyr at alle spillere kan foreta sine trekk samtidig uten å vente på tur.

Det første spillet i denne kategorien var *Dune II*. Sjangeren er blitt spesielt populær gjennom titler som *Age of Empires*, *Age of Mythology*, *Command & Conquer*, *Red Alert*, *Warcraft*, *StarCraft* og *Sudden Strike*.

Oppbygning
----------

Innenfor sanntidsstrategispill er økonomisk anvendelse av tiden et krav. Om man lar tiden gå kan fiendens styrker nå å mobilisere (om det er et krigsspill) eller markedsforholdet endres (om det er et økonomispill). Motstykket er et tur-basert strategispill (som *Heroes of Might and Magic*), hvor spillet står stille og venter på at hver spiller har tur og gjør noe. Typisk bygger et sanntidsstrategispill på oppbyggelse av en base, innsamling av ressurser, opptrening og etablering av en hær og bekjempelse av fiendens styrker.

Det finnes en rekke sanntidsstrategispill hvor målet ikke er å bygge baser og samle inn ressurser, men hvor man får tildelt noen enheter, og hvis de drepes kan man ikke erstatte dem med unntak av forsterkninger som man ikke kontrollerer selv. Gjennom dette blir spilleren nødt til å være mer forsiktig ved å for eksempel å bruke taktikk for å vinne slaget eller å fullføre oppdraget.

Noen spill i sjangeren
----------------------

* *Age of Empires*
* *Age of Mythology*
* *Blitzkrieg*
* *Dune II*
* *Command & Conquer-serien*
* *Empire Earth*
* *Hegemony*-serien
* *League of Legends*
* *Rise of Nations*
* *StarCraft*
* *Stronghold*
* *Stronghold Crusader*
* *Sudden Strike*
* *Supreme Commander*
* *Total Annihilation*
* *Tribal Wars*
* *Warcraft*

Referanser
----------

1. 1 2  «GameSpot Presents: A History of Real-Time Strategy Games». 27. april 2011. Arkivert fra originalen 27. april 2011. Besøkt 29. juni 2017.
2. ↑  «GameSpy.com - Top 10». 16. juni 2010. Arkivert fra originalen 16. juni 2010. Besøkt 29. juni 2017.
3. ↑  Adams, Dan (7. april 2006). «The State of the RTS». *IGN* **(engelsk)**. Besøkt 29. juni 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |

Portal: Videospill
Sandøyna
**Sandøyna** (også skrevet *Sandøya*) er den største øya i Gulen kommune, Sogn og Fjordane. Den ligger nord for Fensfjorden. Den har et areal på 31,91 km². Øya har 130 innbyggere.

Geologi
-------

Israndavsetningen Raet, som også kalles hovedtrinnet, går gjennom Ånneland på Sandøyna, og området er beskrevet som verneverdig i kvartærgeologisk sammenheng.

Samferdsel
----------

Fylkesvei 4 går over øya og forbinder den med fastlandet via Brandangersundet bru mellom Sandøy og Fivelsdal på fastlandet som åpnet 4. november 2010 og dermed gav fastlandsforbindelsen for øyene i Ytre-Gulen. De andre broene i denne forbindelsen er Mjåsundbrua som forbinder Sandøy med Mjømna, Nappsundbrua og Mjømnesundbrua som forbinder Mjømna med Byrknesøyna. Tidligere gikk fastlandsfobindelsen via fergesambandet Leirvåg-Sløvåg-Skipavik. Skipavik på Sande ble sløyfet som stoppested i fergesambandet da Brandangersundet bru åpnet.

Skjerjehamn, lengst nordvest på øya, var tidligere et knutepunkt for skipstrafikken i området.

Næringsliv
----------

Forsøk med torskeoppdrett fra midten på 1980-tallet. Stolt Seafarm hadde et anlegg på klekking og oppdrett av torskeyngel ved Ånnelandsundet. I 2000 tok Vestvik Marinefarm AS over torskeoppdrettet. I dag drives det torskeoppdrett, tidligere østersoppdrett, i Tunsbergpollen.

Referanser
----------

1. ↑  «Sandøyna». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 11. oktober 2016.
2. ↑  Sandøyna på Norgeskart.no fra Statens kartverk
3. ↑  «100 største øyene i Norge». *kartverket.no*. Kartverket. 4. juni 2014. Besøkt 18. februar 2016.
4. ↑   Israndlinjer i Norden. København 1998

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Røyelkampen (kvensk: Roijalonkaisa) er en markant fjellformasjon og et blikkfang i Reisadalen, og kan være forklaringen bak stedsnavnet Røyelen.
**Røyelen** (kvensk: *Rojalu ~ Roijalo*) er ei grend i Reisadalen i Nordreisa kommune, ca. 8 km fra kommunesenteret Storslett. Nærmeste flyplass er Sørkjosen lufthavn, som ligger om lag 12 km unna via Storslett. 

Røyelen ligger nederst i Røyeldalen, en sidedal fra Reisadalen som går inn mellom fjellene Jyppyrä og Røyelkampen. Her renner Røyelelva ned mot Reisaelva. 

På vinteren er det vanligvis åpen skuterløype mellom Røyeldalen og Raakkasjärvi (597moh), en innsjø som ligger mellom fjellene Faurisvaara og Raakkasvaara.

Navn
----

Det opprinnelige navnet på Røyelen skal være Rojalu (uttales *råja'lo*), som er et kvensk navn, og i nyere innsamling av stedsnavn fra 1970- og 80-tallet er navnet skrevet Roijalo (uttales *råija'lå*). Navnets betydning framkommer ikke av det innsamlingsarbeidet som er gjort. 

En teori er at navnet kan komme av 'royal; majestetisk, storslått', og ettersom Røyelkampen er en svært markant og ruvende fjellformasjon, og et blikkfang som skiller seg ut i det øvrige fjellandskapet i området, er det grunn til å tro at denne ligger til grunn for navnesettinga. 

Kvensk og finsk er nær beslektede språk, og i det finske vokabularet finnes ordet röijeli (uttales *røije'li*), som ligner på både Rojalu (kvensk) og Røielen (norsk, gammel skrivemåte). *Röijeli* kan blant annet oversettes til 'royal; kongelig', men også til 'røyl (det øverste råseilet på seilskip) på norsk. Det norske ordet *røyl* kommer av nettopp 'royal; kongelig', slik at disse betydningene har sammenheng med hverandre. Dette forklarer trolig også det norske navnet Røyelen.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, Oluf. «187 (Norske Gaardnavne. Oplysninger samlade til brug ved Matrikelens Revision / 17. Tromsø amt)». *runeberg.org* **(norsk)**. Besøkt 16. november 2021.
2. ↑  Qvigstad, Just (1935). *De lappiske stedsnavn i Troms fylke*. Oslo: H. Aschehoug & Co. (W. Nygaard). s. 19.
3. ↑  «Roijalo». *kvenskestedsnavn.no*. Kvenske stedsnavn. Besøkt 16. november 2021.
4. ↑  «royal | Etymology, origin and meaning of royal by etymonline». *www.etymonline.com* **(engelsk)**. Besøkt 18. november 2021.
5. ↑  «Kvener/norskfinner». *www.udir.no*. Besøkt 18. november 2021.
6. ↑  «Röijeli». *www.suomisanakirja.fi* **(finsk)**. Besøkt 17. november 2021.
7. ↑  Eisenhauer, Benjamin Maximilian. *röijeli* **(engelsk)**. The Great Dictionary Finnish - English: 100.000 Entries.
8. ↑  «røyl». *Store norske leksikon*. 18. august 2020. Besøkt 17. november 2021.
9. ↑  «Røyl». *naob.no*. Det Norske Akademis ordbok. Besøkt 17. november 2021.
**Paul Botten-Hansen jr.** (født 20. mars 1864 i Christiania, død 22. november 1948 i Vardal) var en norsk lektor og personalhistoriker.

Bakgrunn
--------

Han var sønn av Hanna (født Sang, 27. februar 1833, død 19. oktober 1917) og redaktør og universitetsbibliotekar Paul Botten-Hansen (1824–1869). Bare fire år gammel mistet han sin far, som døde av lungebetennelse.

Botten-Hansen jr. tok examen artium i 1885 og avla språklig-historisk lærereksamen i 1891 i gruppe III (geografi og historie) og gruppe IV (fransk og engelsk).

I 1894–1901 var han bestyrer av den private middelskolen i Vågå, og i 1901-1905 var han lærer ved Nes på Romerike. Dernest var han adjunkt ved den høyere skole i Ålesund 1906–1908 og i Kristiansand 1908–1909. I 1909 fikk han stilling som overlærer i Molde, og ble lektor ved byens gymnasium, «Molde kommunale høiere almenskole». Søtti år gammel, den 1. august 1934, gikk han av med pensjon fra lektorstillingen og bosatte seg i Vardal ved Gjøvik.

Botten-Hansen jr. ble gift i Hamar 17. august 1914 med Cecilia Bergljot Gjertrude Krogh (28. august 1875–31. mars 1965), datter av avdød adjunkt og skolestyrer, Jens Johan Krohg (23. april 1846–20. september 1897), og Anne Fernanda Selvig (2. februar 1852–7. november 1926).

Arbeid
------

Botten-Hansen jr. gjorde seg særlig bemerket gjennom utgivelsen av en matrikkel over samtlige norske studenter ved Universitetet i Christiania 1813–1894. Verket regnes blant personalhistorikere som en uvurderlig kilde til opplysning om akademiske borgere i Norge på 1800-tallet. I 1910 opplyser han fortsatt å ha befattet seg med «studenterfortegnelser». På dette tidspunkt opplyser han at det forelå i manuskript «et arbeide over studenterne fra 1813 til 1900, hvilket jeg dog vistnok ikke kommer til at utgi, da det er for omfangsrikt».

Han fikk mange offisielle verv. Botten-Hansen jr. var medlem av Molde skolestyre 1922–1924 (det siste året som viseformann), medlem av Molde skolers vikarkasse og av Molde og Omegns Riksmålsforening. Videre var han styreformann i Molde Folkeboksamling, varaformann i 10. krets av Filologenes og Realistenes Landsforening, og departementsoppnevnt representant i styret for Molde Folkeakademi.

Bibliografi
-----------

* *Norske studenter der har absolveret Examen Artium ved Christiania Universitet eller de artiumsberettigede Skoler, Oplysninger om Karaktererne til Artium, Anden Examen og Embedsexamen samt Livsstilling*. Albert Cammermeyers Forlag. Kristiania 1893.
* *Studenterne fra 1885. Biografiske Meddelelser samlet i anledning av deres 25-Aars Studenterjubilæum*. S.M. Bryde. Kristiania 1910.

Referanser
----------

1. ↑  Farens dødsfall skjedde uventet ettersom legene trodde han var på bedringens vei.
2. ↑  Cecilia Krogh var barnebarn av Vetnes-presten Otto Theodor Krohg, som Paul Botten-Hansen jrs far, Paul Botten-Hansen var i bitter avisfeide med i 1862.
3. ↑  *Studenterne fra 1885 - Biografiske meddelelser samlet i anledning av deres 25-aars studenterjubilæum*, 1910, s. 29.

Kilder
------

* Paul Botten-Hansen 75 år. *Morgenbladet* 21. mars 1939.
* Helga Sverdrup Ekrheim og Olav Ekrheim (red). *Norges filologer og realister*. Dreyers Forlag. Stavanger 1933.
Olavskjelda på Krossteigen i Eivindvik   John Erling Blad (2008)
**Olavskjelda i Eivindvik** er en vannkilde i Eivindvik i Gulen kommune. Vannkilden er på Krossteigen i Eivindvik hvor det også står et 2,5 meter høyt steinkors av nord-anglisk type.

Ifølge sagnet skal Olav den hellige ha drukket av kilden, som er kjent for å nesten aldri gå tørr. Rundt om i landet finnes det flere slike St. Olavs kilder, og de har lignende sagn. Etter tradisjonen er de gjerne omtalt som hellige offer- og helbredelseskilder, og gir velsignelse og styrke til den om drikker, eller berører det. Som de andre kildene sier sagnet at også denne ha helbredende virkning. Slike kilder er ofte antatt å tilknytning til hedenskap, og ritualer mot blant annet åsatru. Til kildene knytter det seg derfor gjerne flere sagn.

Mange som har studert steinkorsene i Eivindvik mener å finne en sammenheng mellom korset og denne kilden. En ønsket å overføre oppmerksomheten fra kilden til korset, hvor kilden kan ha hatt en eldre funksjon. Korset kan godt ha vært brukt i forbindelse med Gulatinget da det ble lyst tingfred under korsmerket. Korset ved kirkeporten kan ha fungert som samlingsmerke for kirkelige handlinger.

Under utbyggingen av kommunehuset på 80-tallet ble Olavskjelda drenert, men den ble rekonstruert i 2003.

Referanser
----------

1. ↑  Gulatinget: Steinkrossane i Eivindvik Arkivert 17. juli 2011 hos Wayback Machine.
2. ↑  Gulen kommune: Krossteigen opp og fram[*død lenke*]

Litteratur
----------

* Aaraas, Margrethe Henden, Dupedal, Torkjell. Vengen, Sigurd og Førsund, Finn Borgen; *På kyrkjeferd i Sogn og Fjordane*, bind 2 Sogn, Førde 2000 ISBN 82-91722-14-5
* *Nordsjøløypa*, Informasjonsark fra Turistinformasjonen i Gulen kommune
**Peter Holm** (født 1733 i Nyborg i Danmark, død 26. mai 1817 i Kristiansand) var en dansk-norsk amtmann og topografisk forfatter.

Han var sønn av Thomas Nicolai Holm, stads- og garnisonskirurg i Nyborg, og Cathrine Lucie Lengerchen. I 1751 ble han juridisk kandidat, 1757 assessor i hovretten i København, 1761 auskultant i General-Landøkonomi- og Kommercekollegiet, i 1767 justisråd. Samme år ble han amtmann i Nordlandene, 1771 amtmann i Bratsberg amt og 1773 i Lister og Mandals amt. I 1780 ble han etatsråd. Han fikk avskjed som amtmann 1. januar 1806 med full gasje.

Holm har skrevet en verdifull *Beskrivelse over Lister og Mandals Amt*, som ble trykket i *Topografisk Journal*. Han etterlot dessuten betydelige samlinger til et dansk-norsk adelsleksikon. Han var medlem av Det Kongelige Danske Genealogiske og Heraldiske Selskab fra stiftelsen i 1777.

Referanser
----------

1. 1 2   Eneveldets menn i Norge, side(r) 202[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Dansk biografisk Lexikon

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF
 |
Kobberstikk av Alexia de Lode fra Sorø  
Fra Det Kongelige Bibliotek
**Alexia de Lode** (født 1737, døpt 15. mai 1737, død 18. desember 1765) var en kvinnelig kobberstikker fra København. Hun var datter av stempelskjæreren og maleren Gustav de Lode den eldre og hans ektefelle. Hun var søster av kobberstikkeren Odvardt Helmoldt Lode.

de Lode har stukket et stort antall prospekter av danske byer til *Den danske atlas* som ble utgitt av Erik Pontoppidan.

I tillegg sto hun bak illustrasjonene til den danske utgaven av Edward Moores *Fables of the Female Sex* (dansk utgave: *Fabler for det smukke Kiøn*).

Referanser
----------

1. 1 2   Kunstindeks Danmark, Kunstindeks Danmark kunstner ID 9006, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* (da) Alexia de Lode på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
* Odvardt Helmoldt Lode fra Dansk Biografisk Leksikon

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alexia de Lode – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Kunstindeks Danmark
 |
**Beate Christoffersdatter Huitfeldt til Møllerød** (1554–1626) var en dansk hoffdame. 

Hun var datter av lensherre og riksråd Christoffer Huitfeldt og hustru Øllegård Trolle (1513–1578). Fordi moren var sykelig og faren fraværende, vokste hun opp hos slektningen Sidsel Skave. I 1572 ble hun hoff-frøken hos Danmark-Norges nye dronning, Sophie av Mecklenburg. To år senere giftet hun seg med Knud Ebbesen Ulfeldt på Svenstorp i Skåne (d. 1586). 1597 ble hun hoffmesterinne for dronning Anna Kathrine av Brandenburg og fra 1612 til 1617 hoffmesterinne for de kongelige prinsene. For sin tro tjeneste mottok hun Møllerød, mens hun i 1610 ble forlent med Gers Herred og med St. Peders Kloster i Lund. Hun er kjent for sin byggevirksomhet på Møllerød såvel som på Svenstorp.

Hun døde 1626 i Lund og ble bisatt i byens domkirke. Senere ble hun flyttet hen til sin avdøde ektemann i Igellösa. Gravstenen med paret avbildet i henholdsvis rustning og enkedrakt, er omgitt av familievåpen. Den ble gjenoppdaget og frilagt i 1964.

Referanser
----------

1. ↑  «Svenstorp, Sverige | Slottsguiden». *slottsguiden.info*. Besøkt 3. mars 2022.
2. ↑  Bricka, Carl Frederik. «Huitfeldt, Beate (Dansk biografisk Lexikon / VIII. Bind. Holst - Juul)». *runeberg.org* **(dansk)**. Besøkt 3. mars 2022.
3. ↑  «Ulfeldt nr 19 - Adelsvapen-Wiki». *www.adelsvapen.com*. Besøkt 3. mars 2022.
4. ↑  Evald Gustafsson (1964). «Herregravar i Igelösa kyrka» (PDF). *Ale. Historisk tidskrift för Skåneland*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** WikiTree
 |