recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ulykken på Filipstad i Oslo 19. desember 1943 sett fra Bygdø Foto: R. Kamrath-Lied, tilhører Trondheim byarkiv 
**Filipstad-ulykken** 19. desember 1943 var en større eksplosjon og etterfølgende brann i et kullopplag på havneområdet Filipstad og nærliggende boligområder på Skillebekk i Oslo. Ved siden av eksplosjonen på Vågen var Filipstad-ulykken den største katastrofe av sitt slag under okkupasjonen av Norge.

Eksplosjonen skjedde under lossing av ammunisjon fra DS «Selma». Over 800 tonn ammunisjon eksploderte, og drepte umiddelbart 22 havnearbeidere. Eksplosjonen og den påfølgende brannen ødela mer enn 400 bygninger, og raserte et område på 60 dekar. Tilsammen 45 nordmenn (deriblant fem brannmenn) og omkring 75 tyskere ble drept. Ca. 400 mennesker ble skadet. Det samlede skadebeløpet ble beregnet til 30 millioner kroner.

«Selma» ble slept fra kai for at resten av ammunisjonen skulle kunne reddes. Imidlertid eksploderte skipet 11. januar 1944 og sank.

Årsaken til eksplosjonene kan ha vært sabotasje. Ingen tok imidlertid på seg ansvaret for en slik aksjon. Tyskerne skal ha hatt mistanke om sabotasje i egne rekker, og iverksatte ingen represalier. Offisielt ble hendelsen presentert som en ulykke.

Se også
-------

* Reidar Myhre

Litteratur
----------

* Leif B. Lillegaard, *Filipstad i flammer 1943*, Mortensen forlag, Oslo 1963

Referanser
----------

1. ↑  Artikkel om Filipstad-eksplosjonen Arkivert 4. januar 2010 hos Wayback Machine. på *Norsk Krigsleksikon*
2. ↑  Søkbar digitalkopi av Leif B. Lillegaards *Filipstad i flammer 1943* (1963)

Eksterne lenker
---------------

* Temahefte med artikkel om Filipstad-ulykken
* «60 år siden Filipstad-eksplosjonen», fra NRK Østlandssendingen
* «Sto Myhre bak krigens største dødseksplosjon i Norge?», artikkel fra ABC nyheter 14. juni 2014

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon
 |

Portal: Oslo
Tonstad kirke
**Sirdal prestegjeld**, også benevnt **Tonstad prestegjeld**, var et prestegjeld tilhørende i Flekkefjord prosti i Agder bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet sogn i Sirdal kommune i Agder fylke, og hovedkirken var Tonstad kirke.

Sirdal og dets sogn er nå en del av Sirdal kirkelige fellesråd, som er underlagt Flekkefjord prosti.

Historikk
---------

*Sírudalr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Sirdal antas å være lagt under Lund i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Ved reskr. 3. februar 1741 ble Bakke som hovedsogn med Gyland og Tonstad som annekssogn skilt ut fra Lund og dannet et eget sognekall. Ved kgl. res. 25. februar 1854 ble dette igjen delt i to prestegjeld, ved at *Siredalen* med Tonstad som hovedsogn og Øvre Sirdal anneks ble et eget sognekall.

Ved avviklingen bestod Sirdal prestegjeld av menighetene i Tonstad og Øvre Sirdal.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1912). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 340.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 64.
3. ↑  Prestegjeld og sogn i Vest-Agder, arkivverket.no
4. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
5. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
**Hans Rasmus van der Pfordten** (født 1646, død 1710) var generalmajor av tysk avstamning. Han har vært kommandant ved Fredrikstad festning, danske Kronborg og sjef for fortifikasjonsetaten i Danmark.

*Van der Pfordten* stammer fra en saksisk adelsslekt, men han kom til Danmark allerede femten år gammel. I 1671, 25 år gammel, ble han utnevnt til fenrik ved *Kongens Livregiment til fods*. 

Under den skånske krig steg han raskt i gradene og ble kaptein i 1676, major i 1679 og oberstløytnant i 1679.

Etter krigen ble han visekommandant på Citadellet i København før han i 1683 ble utnevnt til oberst og kommandant ved Fredrikstad festning. Han vendte tilbake til Danmark i 1694 og ble kommandant ved Kronborg og senere sjef for fortifikasjonsetaten i Danmark. Han tjenestegjorde i den store nordiske krig, avanserte til generalmajor i 1708, men døde i mai 1710.

I *van der Pfordten*s tid i Fredrikstad ble Kongsten fort oppført i årene 1682-85. Fortet var planlagt av generalmajor Johan Caspar de Cicignon, men som kommandant for Fredrikstad festning var det van der Pfordten som ledet det praktiske arbeidet. Han var også en ivrig forkjemper for Rundellens utforming.

Litteratur
----------

* Dehli, Martin: *Fredrikstad bys historie* Bd. I-IV, Fredrikstad 1960
* Ovenstad, Olai: *Militærbiografier, Den norske hærs officerer fra 1628 til 1814*, Oslo 1948.
* Scheen, Rolf: *Kongsten fort 300 år. 1685-1985*, 1985

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel i *Dansk biografisk leksikon*
* Ovenstad, Olai: Militærbiografier, Den norske hærs officerer fra 1628 til 1814, Oslo 1948.

  

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Dansk biografisk leksikon **·** VIAF
 |
**Blixenskiold** var navnet på en dansk og norsk brevadelig slekt.

Historikk
---------

Blixenskiold og skrevet (de) Blixenskjold eller Blixenschiold var en norsk brevadelig slekt fra Fredrikshald, med opphav fra slekten Blix. Kjøpmann Thomas Anderssøn Blix i Fredrikshald, adles i 1749 med navnet de Blixenskiold. Thomas Blixenskiold eide Veden hovedgård.

Thomas Blix var gift med Marie Colbjørnsdatter, søster til Anna Colbjørnsdatter. Deres datter, Catharina de Blixenskiold (1721–1781) giftet seg med konferensråd Christopher Schøller. Slekten figurerer dog ikke i Danmark Adels Aarbog. Slekten døde ut på mannsiden med Thomas Blixenskiold den 19. januar 1757.

Våpen
-----

Blasonering er i følge Sven Tito Achen: *«Firdelt af blåt, hvori to gule skråbjælker, og hvidt, hvori en naturligt farvet jernklædt mand; rødt midterskjold med hvidt hestehoved med gult seletøj op fra en krone. På hjelmen midterskjoldets figur. Skjoldholdere: to hvide losser».*

 Kilder
-------

* H.W. Harbou, Personalhistorisk Tidsskrift, Anden Række, København 1890 hos Google Books
* Christopher Schøller i Dansk Biografisk Lexikon
* A. Thiset og P.L. Wittrup: *Nyt dansk Adelslexikon*, København 1904
* H. Storck: *Dansk Vaabenbog*, København 1910
* Sven Tito Achen: *Danske adelsvåbener*, København 1973

| * v
* d
* r
Danske og norske slektsnavn som slutter med -skiold |
| --- |
| Arentskiold **·** Blixenskiold **·** Castenskiold **·** Grevenkop-Castenskiold **·** Danneskiold-Laurvig **·** Danneskiold-Løvendal **·** Danneskiold-Samsøe **·** Falkenskiold **·** Holmskiold **·** Kiærskiold **·** Kragenskiold **·** Lohenskiold **·** Løvenskiold **·** Svanenskiold **·** Tordenskiold **·** Werenskjold **·** Wormskiold |
*Se også jazzmusikeren Georg Michael Reiss, født 1956*

**Georg Michael Dødelein Reiss** (født 12. august 1861 i Kristiania, død 25. januar 1914) var en norsk jurist, komponist og musikkforsker som i 1913 ble den første som disputerte til norsk doktorgrad over et musikkteoretisk emne.

Reiss var utdannet jurist, med en cand. jur.) fra 1886, og arbeidet som sekretær i Kirkedepartementet fra 1899. 
Han var elev av Ludvig Mathias Lindeman, Otto Winther-Hjelm og Christian Cappelen. Senere studerte han også ved høyskolen i Berlin. Han var organist ved Petrus kirke (fra 1962 kalt Sofienberg kirke) i Kristiania 1893–1914, musikkanmelder i Dagbladet 1893–96, i *Nordisk Musikrevue* 1903–06 og fra 1904 i Verdens Gang.

Selv skrev han en kirkekantate i 1902, og andre komposisjoner for sang og korverker, blant annet et åttestemmig kyrie.

Med understøttelse av Nansenfondet og som statsstipendiat fra 1908 studerte Reiss særlig neumeskrift, paleografi og middelalderlig musikkteori, offentliggjorde håndskrifter fra Riksarkivet, bearbeidet to sekvenser for St. Olav og disputerte til dr. philos.-graden i 1913 på avhandlingen «Musikken ved den middelalderlige Olavsdyrkelse i Norden» som ble Norges første doktorgrad i musikkhistorie.

Familie
-------

Georg var sønn av Hans Peter Reiss (1824–1908) og Petronelle Cornelia Hansen (1832–79). Faren var musikklærer. Selv ble Georg gift i 1893 i svenske Vänersborg med kjøpmannsdattera Elisabeth Dymling (1861–1920). De var foreldre til skuespilleren Thorleif (1898–1988) og Elisabeth Reiss (1902–70) som også trakterte pianoet.

Verker
------

* Reiss, Georg (1861-1914) (1900). *Drei Lieder in altern Stile für gemischten Chor a capella: Op. 3*. Christiania: Haakon Zapffe.
* Reiss, Georg (1861-1914) (1908). *Det norske rigsarkivs middelalderlige musikhaandskrifter: en oversigt*. Christiania: Dybwad.
* Reiss, Georg (1861-1914) (1912). *Musiken ved den middelalderlige Olavsdyrkelse i Norden*. Kristiania: I kommission hos J. Dybwad.  [Doktorgradsavhandling]

Referanser
----------

1. 1 2   oppført som Georg Michael Døderlein Reiss, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Ola Kai Ledang, *Georg Reiss* i Norsk biografisk leksikon.

Kilder
------

* Reiss, Georg i Illustreret norsk konversationsleksikon, 1907-1913
* Viggo Ullmann: «Elisabeth Reiss, Eventyret om gråspurven som ble dronning» i *Møte i musikk*, Tiden Norsk Forlag Oslo 1975, ISBN 82-10-01148-0

Eksterne lenker
---------------

* (en) Georg Reiss på Discogs Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** Discogs
 |
**Olaf Hallan** (født 1883 i Drammen, død 1957) var en næringslivsgründer og disponent fra Drammen i Buskerud. 

Hallans fabrikk i Malmøgata 7, 1955
Hallan hadde handelseksamen fra Drammens Latinskole, og begynte sitt yrkesliv på kontoret til Drammens Jernstøperi og Mek. Verksted i 1898. I 1908 flyttet han til Oslo og ble butikksjef hos Moltzau & Co. før han i 1911 startet Hallan & Co A/S med produksjon av esker, etuier, prøvekofferter etc. I 1921 var han medstifter av A/S Papirspon, og var styreformann der fra starten. Fra 1919 var han også formann i Eskefabrikantenes forening i Oslo, senere Norske Eskefabrikkers Landsforening. Dette vervet hadde Hallan i 30 år, og han hadde også styreverv i Oslo Håndverks- og Industriforening, Norges Industriforbund og Norsk Arbeidsgiverforening.

Da bransjen var på høyden, var det omkring 60 eskefabrikker i Norge. I dag (2015) er det bare et par igjen. Grunnen oppgis å være delvis at Norge importerer stadig mer ferdig emballerte produkter.

Mye av historien er tatt vare på av Gro og Knut Chr. Hallan (Olafs sønnesønn), som dannet Norsk Emballage Museum. Dette var en tid Norges minste museum, på Ulvøya i Oslo. Etter flytting til Son i Akershus, ble dette reetablert i 2014 som Hallanderiet i Son.

Olaf Hallan var øverste leder for Odd Fellow og har fått en egen losje i Drammen oppkalt etter seg.

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.begravdeioslo.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Merkantilt biografisk leksikon». Projekt Runeberg. Besøkt 30. september 2015.
3. ↑  «Bokser er også kultur». NRK. Besøkt 30. september 2015.
4. ↑  «Åpner embalasjemuseum i Son». Emballasjeforeningen. Arkivert fra originalen 27. juni 2015. Besøkt 13. mars 2016.
5. ↑  «Loge nr. 64 Olaf Hallan». Odd Fellow. Arkivert fra originalen 1. oktober 2015. Besøkt 30. september 2015.
Reichswehrs flagg.
Bayrischer Reichswehrkalender 1920.
Reichswehr feltøvelse i 1930.
**Reichswehr** (norsk: **Riksvernet**) var det tyske forsvaret fra 1919 til 1935 (fra 1919 til 1921 under navnet *Vorläufige Reichswehr*). Reichswehr bestod nesten bare av hæren og var derfor i praksis nærmest sammenfallende med denne forsvarsgrenen.

Bakgrunn
--------

Etter den første verdenskrigs slutt gikk den tyske hæren i oppløsning; dette var også i det vesentligste krevd ved våpenstillstanden i Compiègneskogen. Mange veteraner gikk inn i de høyreorienterte frikorpsene, paramilitære grupper som deltok i de mange urolighetene etter krigens slutt.

Den nylig grunnlagte Weimarrepublikken måtte da gjenoppbygge hæren, og 6. mars 1919 ble *Vorläufige Reichswehr* (norsk: det midlertidige riksvern) dannet. 

Versaillestraktaten la begrensninger på størrelsen på den nye tyske hæren. I 1921 ble Vorläufige Reichswehr omorganisert til *Reichswehr* for å oppfylle traktatens begrensninger.

> Etter første verdenskrig begynte interimsperioden med Reichswehr, en av de merkeligste hærstyrkene i militærhistorien. Dets offiserer levde i fortiden og for fremtiden, men klarte ikke å identifisere seg med den sørgelige nåtiden.
> 
> 
> 
> Historiker og oberst Karl-Heinz Frieser i boken *The Blitzkrieg Legend*, s. 330
> 
> 

Det nye Reichswehr besto av sju infanteridivisjoner og tre kavaleridivisjoner, i tillegg til en liten Reichsmarine (riksmarine). Størrelsen på de væpnede styrkene kunne ikke overstige 100 000 mann.

Etter at Adolf Hitler kom til makten i 1933 ble Tysklands væpnede styrker kraftig rustet opp. I 1935 ble Reichswehr ved lov gitt det nye navnet Wehrmacht, samtidig som verneplikten ble gjeninnført. Siden 1955 het det vesttyske forsvaret Bundeswehr, mens det østtyske forsvaret het Nationale Volksarmee og ble dannet i 1956. Sistnevnte ble oppløst i 1990 da DDR ble oppløst.

Se også
-------

* Deutsches Heer

Fotnoter
--------

1. ↑  After World War I began the interim period of the Reichswehr, one of the strangest armies in military history. Its officers lived in the past and for the future, but they were unable to identify with the sad present.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Reichswehr – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Deutsches Historisches Museum om Reichswehr (tysk)
* feldgrau.com om Reichswehr (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Ove Conrad Langaard Vangensten** (født 13. juni 1880 i Le Havre, død 7. november 1946 i Locarno, Sveits) var en norsk romanist og diplomat som var kjent som ekspert på Leonardo da Vinci.

Ove Vangensten var sønn av Herman Sophus Stranger Vangensten (1849–) som var sjømannsprest i Le Havre fra 1876 til 1881. Mora het Nelly Rebekka Langaard (1858–) og var datter til tobakksmannen Conrad Langaard. Han ble student i 1897 og tok språklig-historisk lærereksamen i 1906 og var universitetsstipendiat fra 1910. I 1919 ble han *dr. philos.* med en avhandling om «Leonardo da Vincis sprog».

Vangensten utga *Michel Behaims reise til Danmark og Norge i 1450* i 1908. Sammen med Adolf Fonahn og Halfdan Hopstock utga han Leonardo da Vincis *Quaderni d'anatomia* fra 1911 til 1916. Han skrev en rekke artikler og avhandlinger i vitenskapelige tidsskrifter.

Vangensten ble i 1917 *attaché* ved den norske legasjonen i Roma, fra 1919 legasjonssekretær. I 1927 guidet han Edvard Munch rundt i byen.Der forble han til 1940 da han grunnet krigsutbruddet ble forflyttet til legasjonen i Bern, Sveits, der han var legasjonsråd. I juni 1945 ble han legasjonsråd og chargé d’affaires ved legasjonen i Aten, men så døde han i sveitsiske Locarno under et rekreasjonsopphold året etter. 

Vangensten ble *dr. hon. causa* (æresdoktor) ved Universitetet i Padova i 1922 og medlem av flere italienske vitenskapelige selskaper. Han ble innbudt som medlem av æreskomitéen ved feiringen av Leonardo da Vincis 400-årsjubileum i 1919, og var norsk delegert ved flere kongresser i Italia. Han hadde giftet seg i 1913 med Ada Mazzega (1891–), datter av en advokat i Venezia. Hun oversatte flere norske bøker til italiensk. Sønnen Herman Enrico Vangensten ble advokat.

Utgivelser
----------

* Vangensten, Ove C.L. (1917). *Leonardo da Vinci's sprog: en stilistisk-sproglig undersøgelse*. Christiania: Dybwad.  [Dr.gradsavhandling]

Referanser
----------

1. ↑   Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase, NKC-identifikator uk2016934503, besøkt 22. februar 2022[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   *Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase*, NKC-identifikator uk2016934503, Wikidata Q13550863,
3. ↑  Vangensten, Herman i Hvem er Hvem, 1930.
4. ↑  *Norges filologer og realister*. Stavanger: Dreyer. 1933.
5. ↑  Edvard Munchs visit to Rome in 1927 Arkivert 5. oktober 2015 hos Wayback Machine. venneforening for Cimitero acattolico di Roma, No. 29, side 8.
6. ↑  *Studentene fra 1897: biografiske oplysninger samlet til 50-års jubileet 1947*. [Bergen]: [s.n.] 1948.
7. ↑  Bonafede, Cecilie Wiborg (1929-2012) (1981). *Norge i Italia: skrifter om Norge og nordmenn, norske forfatteres original-arbeid, oversettelser av norsk litteratur, publisert i Italia = La Norvegia in Italia*. Oslo: Universitetsbiblioteket i Oslo. ISBN 8270001139.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Ove Vangensten i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Carl Caspar Riiber** (født 11. desember 1864 i Kongsvinger, død 13. oktober 1957) var en norsk bergingeniør og bergmester.

Etter examen artium 1882, ble han cand. min. (bergkandidat) i 1888. I 1887 hadde han begynt å jobbe som amanuensis, altså en som foreleser, ved det metallurgiske laboratorium ved Det Kongelige Frederiks Universitet. Etter ett år ved Røros Kobberverk i 1890 jobbet han fra 1891 til 1914 ved Kongsberg Sølvverk, først som aspirant, i 1899 som *markscheider*, som er en som måler opp (kartlegger) nye malmforekomster. Han ble i 1900 konstituert som *myntguardein*, altså en embetsmann som sjekker at myntene holdt ønsket kvalitet. Fra 1904 var han konstituert hyttemester (fast fra 1907), den med det øverste ansvar for en smeltehytte. Riiber innførte utlutningsmetode med cyankalium, et svært giftig hvitt pulver som løser opp sølvet, som igjen synker til bunns og kan suges ut i en renere form. Han ble i 1915 bergmester i Nordlandske distrikt 1915 med bopel i Bodø, i Østenfjeldske distrikt fra 1919 til 1932.

På Kongsberg satt han i bystyret fra 1910 til 1915. I Svalbardperioden (fra 1926) satt han i ligningsrådet. I 1932 ble han formann i Norsk Bergindustriforening. Han var fagredaktør i Tidsskrift for Kemi og Bergvæsen fra 1920 til 1934.

Han var sønn av Carl Magnus Riiber (1825—1905) og Caspara Petrea Ræder. Faren var en av landets første jernbane-ingeniører. Broren Claus Nissen Riiber (1867–1936) var kjemiprofessor og rektor ved NTH.

Carl Caspar giftet seg i 1896 med Trine Bolette Thaulow (1872–1943) som var datter av sognepresten i Andebu, Peder Nissen Thaulow og Inga Cornelia Müller; se slektene Nissen, Thaulow og Müller. Datteren Inga Synnøve Thaulow ble arkivar ved Norges Bank.

Utgivelser
----------

* Riiber, Carl C. (1893). *Norges granitindustri*. Kristiania: I Kommission hos H. Aschehoug.  [Fra reiser i 1889 og 1891, innberettet til Norges geologiske undersøkelse, nr. 12]

Referanser
----------

1. 1 2  Dødsdato fra gravferdsetaten i Oslo
2. ↑  Riiber, Carl Caspar i Hvem er Hvem, 1948.
3. ↑  myntguardein i Store norske leksikon.
4. 1 2  *Studentene fra 1882: fest og minneskrift til 50-årsjubileet 1932*. Oslo. 1932.
5. ↑  Amundsen, Sverre S. (1937). *Kongsberg Sølvgruber og Mynten*. Oslo. s. 11.
6. ↑  Falck-Muus, Rolf (1949). *Bergsmannsutdannelsen i gamle dager: norske bergmenn til Sverige som ledd i utdannelsen*. Stockholm.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** GND
 |
Diagram som viser reglene til Stein, saks, papir.Diagram som viser reglene til Stein, saks, papir.
**Stein, saks, papir** er et enkelt spill som ofte brukes til å avgjøre småting mellom to personer. Spillet stammer fra Øst-Asia, men er i dag i bruk over store deler av verden.

Reglene er enkle: Hver spiller starter med knyttet neve, og beveger armen opp og ned et avtalt antall ganger (vanligvis tre eller fire) før begge spillerne viser tegnene samtidig. Tegnene er som følger:

* «stein» (knyttet neve) – taper for papir (pakkes inn), vinner over saks (sløver)
* «saks» (peke- og langfinger utstrukket i ca. 30-45 graders vinkel, vertikalt) – taper for stein (sløves), vinner over papir (klipper)
* «papir» (hånden ut, alle fingrene sammen horisontalt) – taper for saks (klippes), vinner over stein (pakker inn)

Hvert tegn slår altså et annet.

Dersom begge spillerne gir samme tegn, blir resultatet uavgjort, og man må spille om igjen helt til en spiller slår den andre.

* Knyttneve som skal skildre en «stein»«Stein»
* Hånd med to utstrakte fingre, pekefinger og langfinger, som skal skildre en «saks»«Saks»
* Håndflate med alle fingre rett ut, samt tommel rett på siden av håndflaten, som skal skildre et «papir»«Papir»

Instituttet for forskning på primater ved universitetet i Kyoto introduserte syv sjimpanser av varierende alder og kjønn til spillet. Valgte apen vinneren, ble den belønnet med en eplebit. Den smarteste av apene mestret spillet etter 53 dager. Som kontrollgruppe ble 38 barn i alderen 3-6 år introdusert til spillet. Sjimpansene mestret spillet på nivå med fireåringene.

Se også
-------

* Norgesmesterskapet i stein, saks, papir

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Det internasjonale forbundet for stein, saks, papir
* VM i stein, saks, papir
* VM i London i 2016
* Norsk forbund for stein, saks, papir
* Samisk forbund for stein, saks, papir

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BBC Things
 |
Portal: Danmark

Cisterciensermunk. Fra *English Monastic Life* av F. A. Gasquet, London, 1904.
**Guldholm kloster** var et cistercienserkloster i middelalderens Sydslesvig. I 1191 innviet Slesvigs biskop Valdemar Knudsen, en illegitim sønn av Knud V, klosteret på en liten halvøy ved Langsjøen nær Slesvig by i Angel.

Årsaken til Guldholm klosters grunnleggelse var begivenhetene i det lille kluniasensiske munke- og nonnesamfund i St. Michaels kloster i Slesvig. Der lå abbeden og noen av munkene hans døddrukne nede i et av byens ølhus, hvor de hadde sviret og hygget seg med jenter. Denne episoden fikk biskop Valdemar til å beslutte seg for å flytte klosteret fra Slesvig til Guldholm under cistersienserne fra Esrums regler.

De forskjellige slags munker kunne dog ikke enes. Da biskop Valdemar ble fengslet i 1192, dro sortebrødrene (kluniasensene) tilbake til det gamle kloster og hjemsøkte Guldholm med strid og plyndring. Paven og kongen viste dog cisterciensene sin støtte, men i 1209-10 flyttet disse til Ryd kloster ved det senere Lyksborg.

Det er ikke funnet rester av klosteret på stedet.

Se også
-------

* Sankt Hans kloster

Kilder
------

* Slesvigland
* Projekt runeberg om Ryd kloster
* Om biskop Omer

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
***I Can Explain*** er en amerikansk stumfilm fra 1922 regissert av George D. Baker.

Handling
--------

Jimmy Berry blir forfulgt av sin misunnelige forretningspartner Howard Dawson. Når Howard får øye på Jimmy sammen med Howards kone Dorothy på en golfbane, forsøker han å skyte Jimmy. Howard foreslår at Jimmy burde flytte til kontoret deres i New York City, og deretter til Sør-Amerika, for å skille ham fra Howards kone.

Men når Jimmy skal reise til Sør-Amerika, skal Dorothy reise med det samme skipet som ham og ytterligere komplikasjoner oppstår når de blir oppdaget sammen. Jimmy blir deretter kastet i fengsel av president Gardez, og blir deretter involvert i en revolusjon som blir iscenesatt av noen fredløse.

Skuespillere
------------

* Gareth Hughes som Jimmy Berry
* Bartine Burkett som Betty Carson
* Grace Darmond som Dorothy Dawson
* Herbert Heyes som Howard Dawson
* Victor Potel som Will Potter
* Nelson McDowell som Henry
* Edwin Wallock som Juan Pedro Vistuano Gardez

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 19. november 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *I Can Explain* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *I Can Explain* på AllMovie Rediger på Wikidata
Aarestrup kirke hvor Krabbe ligger begravet.  Foto: Bococo 
**Gregers Krabbe** til Torstenlund (født 12. januar 1594 i Jylland, død 20. desember 1655 på Akershus) var en dansk adelsmann, diplomat for Christian IV og norsk stattholder i sine fire siste leveår.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Gregers Krabbe var født på godset *Vesløsgård* i Jylland som sønn av Niels Krabbe til Vesløsgård og Torstedlund (-1597-) og Vibeke Ulfstand (1559–1611). Fra han var 14 til han var 23 år gammel oppholdt han seg i utlandet, dels som dannelsesreise, og dels med studier i Tyskland, Frankrike og Italia. 

### Embedsmann

Fra 1617 til 1625 var han sekretær, etterhvert oversekretær, i Danske kanselli. I 1626 fulgte han kong Christian i krigen i Tyskland. Fra 1627 var han lensherre over Hindsgavl len; og fra 1639 til 1651 i Riberhus len. 

Han var medlem av riksrådet fra 1640, og hadde flere diplomatiske oppdrag. 1640 til England; 1641-42 fulgte han prins Valdemar Christian til Russland; 1643 deltok han i fredskongressen i Osnabrück. Han ble slått til ridder i 1648.

Krabbe var en forholdsvis velstående mann; og betegnes også som en from og gavmild mann. I 1648 opprettet han en folkeskole for fattige bønder i en liten stue på hospitalet i Aarestrup. Skolen er Danmarks eldste fungerende folkeskole.

### Stattholder i Norge

Som stattholder i Norge samarbeidet han med kansler Jens Bjelke om flere initiativ, blant annet bygging av kornmagasiner, grensebefestning og befestning av Fredrikstad.

### Familie

Krabbe var gift første gang 12. september 1630 i Odense med Helvig Corfitsdatter Rud (1613–1638). Han ble gift annen gang 1. februar 1646 i Viborg med Dorthe Daa (1617–1675), datter av riksadmiral Claus Daa. Han fikk flere barn med begge sine koner.

Han var svoger av sin etterfølger som stattholder Niels Trolle. Krabbe og hans siste kone ble begravet i Aarestrup kirke i Jylland.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Til Torstedlund Krabbe, Norsk biografisk leksikon ID Gregers\_Krabbe, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Hvem var Gregers Krabbe, gregerskrabbefriskolen.dk
3. ↑  *Gregers Krabbe af Østergaard, til Torstedlund*, Skeel-Holbek, Schaffalitzky de Muckadell, Stamtavler over danske adelsslægter

Eksterne lenker
---------------

* Biografi i DBL


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Hannibal Sehested** | **Stattholder i Norge**(1651–1655) | Etterfølger:**Niels Trolle** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Dansk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Geni **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND
 |

Portal: Danmark
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
**Den nasjonale folkekongress' stående komité** (pinyin: *Dàibiǎo Dàhuì Chángwù Wěiyuánhuì*) er en komite med om lag 150 medlemmer i Den nasjonale folkekongress i Folkerepublikken Kina. Den sammenkalles til møter innimellom Folkekongressens plenarmøter. Komiteen har konstitusjonell myndighet til å modifisere lovgivning innen de rammer som Folkekongressen har fastlagt. Komiteen er dermed *de facto* et lovgivende organ.

Den stående komité ledes av en formann som i kraft av dette embede er Kinas ledende lovgiver, og konvensjonelt rangeres som nummer tre idet kinesiske politiske system.

Den nasjonale folkekongress' stående komite har også myndighet til å tolke landets lover, også Folkerepublikken Kinas forfatning.

Ledende medlemmer
-----------------

* President (formann):
	+ Wu Bangguo
* Viseformenn:
	+ Wang Zhaoguo
	+ Lu Yongxiang
	+ Uyunqimg
	+ Han Qide
	+ Hua Jianmin
	+ Chen Zhili
	+ Zhou Tienong
	+ Li Jianguo
	+ Ismail Tiliwaldi
	+ Jiang Shusheng
	+ Chen Changzhi
	+ Yan Junqi
	+ Sang Guowei

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Må ikke forveksles med Lastbærer.
En **lasteenhet** refererer til størrelsen på en ansamling av en rekke gjenstander som er kombinert sammen for enkel lagring og transport, og kan si noe om volumet på lasteenheten i forhold til andre deler av lasten. En pallelast, en kontainer eller en varebil kan alle være eksempler på en lasteenhet.

En pallelast er en vanlig lasteenhet, og kan flyttes med jekketralle eller gaffeltruck. Lasteenheten representerer en enhet for fraktformål. Enhetene kan pakkes tett inn i et lager, konteiner eller en lastebil, men også lett brytes fra hverandre på et distribusjonspunkt, vanligvis i et distribusjonssenter, en grossist eller butikk for bruk eller salg til forbrukere.

Se også
-------

* Emballasje
* Eurokasse
* Europall
* Heisekran

Referanser
----------

1. ↑   *Design Criteria for Ammunition Unit Loads*, U.S. DOD, Dept of the Navy, Naval Sea Systems Command, 8 April 1970, MIL-STD-1660, arkivert fra originalen on 2007-11-24, besøkt 2008-01-01
2. ↑  Permisjon/Sluttet. «Lasteenhet». *www.ssb.no*. Besøkt 31. januar 2022.
3. ↑   *Unitizing Goods on Pallets and Slipsheets, FPL-GTR-52*, 1986, besøkt 7 April 2020
**Peder Hansen Resen** (født 17. juni 1625 i København, død 1. juni 1688 samme sted) var en dansk jurist og historiker, sønn av biskop Hans Hansen Resen, sønnesønn av biskop Hans Poulsen Resen.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Etter en utdannelse gitt av privatlærere begynte bispesønnen i 1641 på Vor Frue skole og i 1643 på Københavns Universitet. I 1645 bestod han den teologiske eksamen. I 1647 begav han seg til utlandet. Han oppholdt seg i fire år i Leiden i Nederlandene og studerte der rettsvitenskap og filologi. I 1651 dro han til Paris for noen måneder, og så til Orléans. Derfra reiste han gjennom Frankrike og Spania. Bare fryktet for å bli tatt til fange av «tyrkerne» avholdt ham fra å legge ut fra Gibraltar til Afrika. På hjemreisen var han gjennom Sør-Frankrike og kom via Genova til Padova. 

### Karriere

Resen tok 1653 juridisk doktorgrad i Padova og ble professor i sedelære i 1657 samt i jura i 1662. Han ble i 1664 borgermester og i 1672 president i København, i 1669 dessuten høyesterettsassessor. Årene 1680-81 medvirket Resen til den endelige revisjonen av Danske lov. Han ble adlet i 1686. 

Som forfatter er han kjent ved den ukritiske men underholdende *Kong Frederik den andens krönike* (1680), hvortil forarbeider var foretatt av Claus Christoffersen Lyschander. Men han ledet dessuten utgivelsen av flere gamla danske lover, Snorres *Edda*, og *Völuspá* og *Hávamál* og de av den islandske studenten Guðmundur Andrésson bearbeidede delene av Den eldre Edda samt av Andréssons islandsk-latinske ordbok (1683). 

Derimot ble han aldri ferdig med sitt eget hovedverk, *Atlas danicus*, som han hadde begynt på allerede i 1666; bare et par avdelinger (Samsø og København) ble utgitt 1675-77. 

Bildene ble stukket i kopper, men platene ble ødelagt sammen med hans samlinger i 30 foliobind, da universitetsbiblioteket, som de var blitt skjenket til, brant i 1728. Bare noen avskrifter av hans bearbeidelser og plansjene er i behold.

### Ekteskap

Peder Hansen Resen hadde giftet seg 8. juli 1655 i København med Anna Meier, som han levde med i barnløst ekteskap. Hun var født i 1625 i Itzehoe, der hennes far, Heine Meier, var en respektert forretningsmann. Anna var enke etter Michael von Uppenbusch (død 1645 som toller i Glückstadt) og Poul Duus (død 1654). Hun overlevde også Rese, og døde i desember 1689.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 121697735[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 15. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* 

 *Denne artikkelen er helt eller delvis basert på materiale fra* Resen, 2. Peder Hansen *i Nordisk familjebok, utgitt mellom 1904 og 1926 – i dag offentlig eiendom.*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** ICCU **·** BNE
 |
**Einar Knutsson Bergve** (født 10. juli 1889 i Fyresdal, død 5. august 1981 Oslo) var en norsk kjemiker.

Utdannelse
----------

Etter examen artium fra Skiens latinskole i 1909 reiste han til Darmstadt i Tyskland. Der studerte han elektrokjemi, og ble uteksaminert som diplomingeniør i 1913. I 1914 ble han dr.ing. på en avhandling som het *Zersetzungsspannungen geschmolzener Salze und deren Änderung mit der Temperatur*.

Yrkesliv
--------

Etter ett år ved Arendal Smelteverk jobbet han fra 1915 til 1928 hos Norsk Hydro, blant annet under den tidligere kjemiprofessor Birger Fjeld Halvorsen (1877–1943) ved forsøksstasjonen på Skøyen; forsøksstasjonen var aktiv fra 1919 til omkring 1928.

Etter en kort tid som sjef for Rjukanfoss Forniklingsanlegg ble han i 1929 teknisk direktør i et firma som het A/S Si-Ko. Firmaet var etablert i 1925 og laget kostmetikkvarer og barberskum, samt en type tannkrem med patenter som Einar satt på. 

For Norsk Kjemisk Selskap var han varepresident fra 1934 og president fra 1936 til 1946. Han ble senere æresmedlem av selskapet.

Familie
-------

Einar Bergve var sønn av gårdbruker Knut Tormodsson Bergve (1832–97) og Signe Halvorsdatter Moghus (1843–1931). Han var bror av overlærer Tormod Knutson.

Einar Bergve giftet seg i 1923 med Gunvor Arntzen (1895–1974), som var skuespillerinne ved Nationaltheatret. Han er morfar til redaktør John Olav Egeland (født 1951) og filmklipper Einar Egeland (født 1956).

Referanser
----------

1. 1 2 3   Digitalarkivet, www.digitalarkivet.no, besøkt 23. oktober 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Dødsdato hentet fra Einar Knutsson Bergve i slektsdatabasen geni.com.
3. 1 2  Steenstrup, Bjørn. «52 (Hvem er Hvem? / 1973)». *runeberg.org* **(norsk)**. Besøkt 13. januar 2023.
4. ↑  1919: Med forskning som motor og inspirasjon Arkivert 8. desember 2015 hos Wayback Machine. fra Norsk Hydros hjemmesider.
5. ↑  «Gunvor Arntzen». *IMDb* **(engelsk)**. Besøkt 13. januar 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Hidalgo** er en by i Hidalgo County i delstaten Texas i USA.

Geografi
--------

Byen ligger sør i Texas ved U.S. Highway 281, på grensen til Mexico ved Rio Grande, overfor Reynosa. Den ligger 100 km vest for Mexicogolfen. Den har et areal på 11,5 km².

Historie
--------

De første hvite beboere her kom i 1749 til José de Escandóns koloni; han var grunnlegger og guvernør av kolonien Nuevo Santander i visekongedømmet Ny-Spania. Navn på bosettingen var *La Habitación*, *Rancho San Luis*, og *San Luisito*. I 1852 kom skotten *John Young* hit. Han kalte stedet **Edinburgh**. I 1885 ble navnet nok en gang endret, til *Hidalgo*. Frem til 1915 var det her stasjonert styrker fra US Army og Texas Rangers.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Hidalgo, Texas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Handbook of Texas
* Hidalgos historie
* Statistikker om Hidalgo (Texas)


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
**Elline Mogensdatter Gøye** (også Eline og Gjøe), (født ca. 1510, død 20. november 1563 i Ring Kloster) var en dansk adelsdame og godseier. 

Hun var datter av rikshoffmester Mogens Gøye (død 1544) og dennes første hustru Mette Bydelsbak (død 1512). Mest kjent er hun blitt for den såkalte *Fru Eline Gøyes Jordebog* som inneholder en fortegnelse over hennes og hennes første husbonds arvegods, samt moren- og farens og svigermoren Anne Mouritsdatter Gyldenstiernes omfattende gods. Jordeboken er en av de viktigste kilder til dansk adelshistorie og topografi i slutten av middelalderen og i det 16. århundre.

Da faren hadde mange barn, ble hennes arv mere beskjeden. Utover et stort antall festegårder mottok hun sammen med sin bror Albert Gøye herregården Clausholm ved Randers i Jylland. Alberts kone Anne Rosenkrantz og Elline kom til å strides over denne gården i flere år, således at kong Frederik II tilsist grep inn. Elline opprettholdt tett kontakt med søsteren Birgitte Gøye, med hvem hun hadde felles åndelige interesser.

Hun giftet seg første gang senest omkring 1534 med den skånske adelsmann Mourits Olufsen Krognos (død 24. november 1550), og fikk med ham sønnen Mogens som døde i ung alder, Mette som giftet seg med Holger Ottesen Rosenkrantz til Boller (1517–1575) og også døde tidlig, samt den senere riksråd Oluf Mouritzen Krognos. Elline giftet seg for annen gang i 1559 med den unge Vincents Juel, sønn av Jens Juel til Hesselmed. Dette ekteskapet forble barnløst. Hun døde i 1563 hos søsteren Birgitte i Ring Kloster, og ble begravet i St. Bendts kirke på Sjælland. Hennes portrett ses på likstenen i samme kirke, utført av Morten Bussert ca. 1555.

Referanser
----------

1. ↑   Dansk biografisk leksikon, Dansk Biografisk Leksikon-ID Elline\_Gøye[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Dansk Biografisk Leksikon, 3. utgave[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *Gjøe, Elline*, Dansk biografisk Lexikon
4. ↑  *Elline Gøye*, Dansk kvindebiografisk leksikon
5. ↑  *Elline Gøye*, Dansk biografisk Lexikon
6. ↑  *Ringsted St. Bendts. Gravsten. Slægtstavler for Mourids Krognos og Eline Gøye*, gravstenogepitafier.dk

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** Dansk kvindebiografisk leksikon **·** Geni
 |

Portal: Danmark
**Anna** var ifølge tradisjonen jomfru Marias mor. I kristen tradisjon har hun dermed en spesiell rolle, som oppdrager for Maria og som mormor til Jesus Kristus. Dette er spesielt fremtredende i de kirker som praktiserer helgenkult. Verken hun eller mannen Joakim er nevnt i Det nye testamente. Det eldste skriftet som nevner dem er *Jakobs protoevangelium* fra det 2. århundre; det er ingen grunn til å feste lit til det som en historisk korrekt fremstilling. Men i mangel på kunnskap om dem kalles de Anna og Joakim.

Hun er ofte kjent under tilnavnet *Anna selvtredje*, som sikter til den vanligste fremstillingen av henne i kunsten: Sittende med jomfru Maria på fanget, som i sin tur har Jesusbarnet på fanget. 

I Den katolske kirke er hun formelt omtalt som «Guds allerhelligste mors hellige mor».

Hun feires i vestkirken sammen med sin mann Joakim den 26. juli. Det er også en tilleggsfest den 9. desember, dagen etter festen for Marias uplettede unnfangelse. I østkirken feirest paret sammen den 9. september.

Anna var før reformasjonen en viktig helgen i Norge. Dette skyldes dels hennes patronat for en rekke grupper, men også at flere ordenssamfunn fremmet kulten for Anna og Joakim, ikke minst fordi de var et forbilde for ektepar. Anna ble også sett som bildet på den perfekte mormor.

Relikvier
---------

Relikviene hennes skal ha blitt brakt til Konstantinopel i 710. I 1333 var de fortsatt i Hagia Sofia. De ble så delt mellom Jerusalem og Roma; i Roma har man avbildninger av henne fra det 8. århundre i Santa Maria Antiqua, så hennes kult er svært gammel der.

Senere har en rekke steder hevdet at de har relikvier fra Anna: Düren i Rhinland (hodet), Wien (en arm), Apt-en-Provençe, Canterbury, Reading og Durham. Ifølge tradisjonen i Apt ble hennes legeme bragt dit av Lasarus, gjemt av Auspicius i det 4. århundre og så gjenfunnet under Karl den store. I 1664 ble de lagt i et vakkert kapell. Hodet ble ifølge en annen tradisjon oppbevart i Mainz inntil 1510, da det ble stjålet og bragt til Düren. 

Det er ikke samsvar mellom de forskjellige tradisjoner, og det er derfor ingen sikker viten om hvorvidt noen av de angivelige relikvier er ekte.

Referanser
----------

1. ↑   Legenda Aurea[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Jakobs protoevangelium[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Saint Anne – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Santez Anna – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* The Protoevangelium of James, The Birth of Mary
* Pseudo Matteus evangelium

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
Alfonsinske tabeller
**De alfonsinske tabeller** (latinsk: *Tabulae Alphonsinae*, spansk: *Tablas Alfonsíes*, ofte også *Tabulae Alphonsine*) er en historisk astronomisk samling av tabeller, efemeride, for å beregne planetenes posisjoner. Tabellene ble utarbeidet på slutten av 1200-tallet i Toledo, Spania, på oppdrag av Alfonso X av Castilla. Verket utgjør den første astronomiske tabellsamlingen i det kristne Europa.

Tabellen
--------

Tabellen var et matematisk instrument for å kunne beregne posisjonene og bevegelsene for solen, månen og de fem planetene Merkur, Venus, Mars, Jupiter og Saturn.

De alfonsinske tabellene bestemte årets lengde til 365 dager, 5 timer, 49 minutter og 16 sekunder.

Tabellen forenklet de astronomiske posisjonsberegningene og kunne dermed benyttes uten de underliggende matematiske modellene i de *Ptolemeiske planettabellene*. Dette gjorde det lettere for de tidlige oppdagelsesreisene til sjøs.

Historie
--------

Astronomiske beregninger var hittil basert på de *ptolemeiske planettabellene* som var utarbeider av Klaudios Ptolemaios så tidlig som på 100-tallet. Disse hadde imidlertid i lengre tid ikke vært tilstrekkelig nøyaktige.

Alfonso X samlet et femtitalls astronomer under ledelse av *Jehuda ben Moses Cohen* og *Isak ben Sid*. Arbeidet med å skape de nye beregningstabellene baserte seg på iakttagelser av moriske astronomer.

Arbeidet ble påbegynt i 1248 og avsluttet rundt 1252 og ble trolig presentert i sin helhet for første gang 31. mai 1252.

Verket er opprinnelig skrevet på spansk og ble senere oversatt til latin. Tabellen ble det mest innflytelsesrike astronomiske arbeidet i Europa frem til 1600-tallet. Verket ble blant annet studert av Nikolaus Kopernikus ved det jagellonske universitet i Kraków. Selv Georg Peurbach benyttet seg av tabellene i sin bok *Theoricæ novæ planetarum, id est septem errantium siderum nec non octavi seu firmamenti* som kom ut i 1472.

Den nye beregningstabellen ble imidlertid enda mer nøyaktig da man som Ptolemaios forklarte planetbanene gjennom epicykler.

4. juli 1483 utkom det første trykte bokopplaget utgitt av den tyske boktrykkeren Erhard Ratdolt i Venezia.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  «Alfonsinske tabeller» **(svensk)**. Nordisk familjebok. Besøkt 24. april 2011.
2. 1 2 3 4 5  Jeremy Norman. «Among the Earliest Printed Mathematical Tables» **(engelsk)**. History of Science. Besøkt 24. april 2011. [*død lenke*]
3. 1 2  «Alfonsinske tabeller» **(engelsk)**. Encyclopædia Britannica. Besøkt 24. april 2011.
4. ↑  «Journeys of the Imagination : Architecture and Design» **(engelsk)**. Smithsonian Institution Libraries. Besøkt 24. april 2011.
5. 1 2  «Astronomical Tables» **(engelsk)**. University of Cambridge. Arkivert fra originalen 26. januar 2013. Besøkt 24. april 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Detaljbilde av 1492 års opplag

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Johan Jørgen Broch Hagemann** (født 1. november 1840 i Kristiansand, død 14. desember 1919 i Stavanger) var en norsk lege som var en sentral drivkraft i opprettelsen av Mandal sykehus. 

Han avla medisinsk embedseksamen 1867 med haud og var i 1867 og 1868 ansatt som kandidat ved Rigshospitalets Hovedafdeling. I mai 1868 kom han til Mandal, der han regnes som initiativtaker og drivkraft til opprettelse av Mandal sykehus som stod ferdig 9. oktober 1879. Han ble formann i byggekomiteen og deretter formann i sykehusstyret. Han var og flere år medlem av sunnhetskommisjonen. Hagemann var også formann i Byselskabet i Mandal som ble stiftet 5. september 1877. Byselskabet fikk i 1883 lagt ny vei til Kleven. 

Hagemann ble i 1884 distriktslege i Indre Hardanger. I 1895 flyttet familien til Stavanger der han var distriktslege og også amtslege og overlege ved Stavanger Amtssygehus. Han tok avskjed fra sistnevnte i 1910, og trakk seg helt tilbake i 1918.

Hagemann var en pasjonert dyrker av seilsporten.

I 1874 giftet han seg med ei mandalsdame, Laura Charlotte Salvesen (1856–1919), som var datter til kjøpmann og bankkasserer Søren Salvesen. Han var far til offiser Reginald Fredrik Hagemann (f. 1879, d. 1955).

Referanser
----------

1. ↑   Stavanger Aftenblad, side(r) 5, utgitt 23. september 1927[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stavanger Aftenblad, side(r) 1, utgitt 15. desember 1919[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Distrikslæge Joh. Hagemann avgikk ved døden igaar». *Stavanger Aftenblad*, 15. desember 1919.
4. ↑  Hvem er hvem 1948

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Paal Clasen** (født 10. april 1921, død 7. desember 2003) var en norsk sportsjournalist fra Oslo, som på 1960-tallet arbeidet i NRK TV-sporten. Han kommenterte blant annet turn. Etter karrieren i NRK var han kroppsøvingslærer ved Sogn videregående skole i noen år.

Clasen hadde en form med sine kommentarer som gjorde ham noe omstridt, men også anerkjent og underholdende. Blant annet var han kjent for sitt nesten utømmelige lager av «folkevogn-vitser.» Hans kommentarer bidro likevel til at han ble oppsagt fra NRK i 1969.[] Blant hans kontroversielle kommentarer er denne om turneren Unni Holmen kanskje den best kjente:

> Der går Unni Holmen ut i spagaten på bommen så hele pølsebua åpner seg. Den som hadde vært bom nå, dere.
> 
> 
>

Referanser
----------

1. ↑   Aftenposten, side(r) 21, besøkt 10. desember 2003[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Aftenposten 10. desember 2003, s. 21
3. 1 2  nrk.no (20. august 2010): *Profiler gjennom 50 år*, hentet 3. august 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Geni **·** VIAF
 |