recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Herman Hirsch Becker** (født 30. juli 1920 i Stavanger, død 21. mars 1945) var en norsk navigatør på fly under andre verdenskrig.

Herman Hirsch Beckers foreldre var urmaker Hille Becker og hans kone Judith. Faren var urmaker og kom fra Smolensk i 1914, moren kom fra Petrograd året etter. De fikk tre barn.. De bosatte seg i Stavanger hvor Herman og hans yngre søster Ada Abigael (f. 1922) ble født. Herman Becker var elev ved Kongsgård skole i Stavanger i årene 1934–1937. I årene 1937–1940 var han gymnasiast ved St. Svithun gymnas.

I august 1941 rømte Becker til Orknøyene med M/S «Solid». Han kom seg til Little Norway i Canada, der han begynte på flygerutdanning. Etter å ha «vasket ut» som flyelev, utdannet han seg til navigatør. Becker fløy først som navigatør på Catalina-fly ved 333 skvadron, som var stasjonert i Skottland. Han fløy atten tokt med skvadronen før han i juni 1944 ble overført til den australske Mosquito-skvadronen 464 Squadron i RAF Bomber Command. 

I 1942 ble Beckers familie i Norge arrestert under massearrestasjonene av norske jøder. Først ble faren og broren arrestert i oktober, så moren og søsteren måneden etter. De ble deportert, og ankom Auschwitz henholdsvis november 1942 og mars 1943. I løpet av 1944 kan Becker ha fått greie på hva som hadde skjedd med familien.

På et tokt 21. mars 1945 mot Gestapo-hovedkvarteret i København, ble flyet med Becker og Flight Officer Palmer skutt ned. Det styrtet i havet ved Storebælt, og Beckers levninger fløt i land ved Samsø, der han ble begravet på Tranebjerg kirkegård 26. mars. 

Beckers grav var lenge merket «En ukendt engelsk Flyver», men i 2000 fant Krigsgravtjenesten i Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet ut hvem levningene tilhørte, og en ny stein ble oppført.

Kort tid før sin død, i januar 1945, ble Becker tildelt den norske Krigsmedaljen og britiske Distinguished Flying Cross.

Herman Beckers plass ved Våland skole i Stavanger er oppkalt etter ham.

Referanser
----------

1. ↑   Commonwealth War Graves Commission database[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Våre falne: 1939-1945*. Oslo: Grøndahl. 1949. s. 217, 218.
3. 1 2 3 4  Aftenposten 29. mai 2000:Graven funnet etter 55 år (Cato Guhnfeldt), s. 5
4. ↑  Stavanger Aftenblad: "Herman var en god gutt", 22. april 1995 s.20.
5. ↑  Stavanger Aftenblad: "Jødefamilien fra Stavanger ble utradert", 22. mars 1995 s.40.
6. ↑  Ulstein, Ragnar (1920-) (1979). *Englandsfarten*. Oslo: Samlaget. s. 351. ISBN 8252109837.
7. ↑  Aftenposten 12. februar 1998:Norske jøder i aktiv krigsinnsats, s. 21
8. ↑  Bernard Duncan Lyng, 2008
9. ↑  Stavanger Aftenblad 10. februar 2010

Litteratur
----------

* *Herman Beckers krig : historien om familien Becker og jødene i Rogaland under andre verdenskrig*. Sæland, Frode. Aschehoug, 2009. ISBN 9788203291517

Kilder
------

* Aftenposten 12. februar 1998
* Aftenposten 29. mai 2000
* Historie 3-2008 (Bernard Duncan Lyng), besøkt 4. september 2016
* Catalina mot ubåt (Harald Hartmann, 1998, s. 67, s. 112) ISBN 82 992194 4 2

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** Våre falne

 |
***Styrax americanus*** er en løvfellende busk eller lite tre i styraksfamilien.

Den har ei vid krone og blir 3–5 m høy. Stammene kan ha en diameter på opptil 7,5 cm. Barken på stammen er glatt og mørkegrå til brun, men kvistene kan være grønne, grå eller rødbrune. Unge kvister er hårete, men blir glatte. Bladene sitter spredt og er elliptiske til eggformede, 1,2–10 cm lange og 0,6–5,7 cm brede. De er helrandede eller fintannede, glatte på oversiden og hårete under.

Busken blomster i mars–juni med duftende, hvite blomster som sitter enkeltvis eller 2–5 sammen. Det er 5 kronblad, og den hvite griffelen stikker ut forbi de 10 pollenbærerne. Frukten er en rund, 7–9 mm stor kapsel med som regel 1 frø, mer sjelden 2–3 frø. Den er moden i juni–oktober.

*Styrax americanus* vokser på fuktig, sur jord i skog, sumper og langs bekker, ofte sammen med sumpsypress og *Nyssa*. Den er utbredt i det sørøstlige USA på kystslettene fra Virginia sørover til Florida og vestover til Louisiana og østlige Texas. Arten finnes også i Mississippi- og Ohio-dalene nordover til sørlige Missouri, sørlige Illinois, Indiana og sørlige Ohio.

Åmene til prometeusspinner (*Callosamia promethea*) kan leve på *Styrax americanus*.

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger»Åpent tilgjengelig. Artsdatabanken. 2. oktober 2023. Besøkt 2. oktober 2023.
2. ↑  Hegre H, Solstad H, Alm T, Fløistad IS, Pedersen O, Schei FH, Vandvik V, Vollering J, Westergaard KB og Skarpaas O (11. august 2023). «Karplanter. Vurdering av økologisk risiko for sumpstyraks *Styrax americanus* som NK (NR i 2018) for Fastlands-Norge med havområder»Åpent tilgjengelig. *Fremmedartslista 2023*. Artsdatabanken. Besøkt 2. oktober 2023.

Kilder
------

* K.F. Connor (2004). «*Styrax americanus* Lam.». I J.K. Francis. *Wildland shrubs of the United States and its territories: Thamnic descriptions: Volume 1.* U.S. Department of Agriculture, Forest Service. s. 737–738.
* «*Styrax americanus*». Flora of North America. Besøkt 30. april 2020.
* «*Styrax americanus*». Missouri Botanical Garden. Besøkt 30. april 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Sedgefield** er en by og verdslig sogn i grevskapet Durham i England. Byen har gitt navn til distriktet Sedgefield, men er ikke distriktets administrasjonssenter. I henhold til folketellingen i 2011 har byen en befolkning på 5211 innbyggere.

Stedet har blant annet en regional hesteveddeløpsbane, Sedgefield Racecourse, samt en 45-hulls golfbane, Knotty Hill Golf Centre.

En romersk «stigebosetning» ble oppdaget av TV-kanalen Channel 4s program *Time Team* i 2003 på markene rett vest for Sedgefield. Det besto av rader med hustufter og verksteder på begge sider av en gammel vei som gikk nord-sør. Den ble sikkert datert ved funn av mange romerske mynter.

Sognekirken St Edmund's i Sedgefield er bemerkelsesverdig for dens dekorative trearbeider preget av John Cosin, særegent for Durham etter at kirkeinnredningen i landsbyen Brancepeth ble ødelagt av brann.

Den sørafrikanske politikeren og industrimannen Henry Barrington ble født i Sedgefield, og det var utslaggjørende for at byen Sedgefield i den sørafrikanske provinsen Western Cape fikk sitt navn, oppkalt etter Barringtons fødested.

Sedgefield var kjent i området grunnet sykehuset Winterton Hospital. Det var et epidemisykehus og et psykiatrisk sykehus. Stedet var som en landsby i seg selv med egen brannstasjon, bank og cricketlag. I dag er det få spor igjen av sykehuset, bortsett fra kirken som nå er omgitt av Wintertons boligfelt og vitenskapsparken NETPark (North East Technology Park).

Sedgefield vennskapsby med Hamminkeln i Tyskland.

Referanser
----------

1. ↑  «Town population 2011» Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. *Neighbourhood Statistics*
2. ↑   «Local History: Sedgefield (County Durham)» Arkivert 18. oktober 2016 hos Wayback Machine. *Keys to the Past*
3. ↑  A View to a Kiln — Sedgefield, County Durham[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Sedgefield Town Council
* Sedgefield Racecourse
* Sedgefield Cricket Club
* NETPark

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Alan «Al» Jackson jr.** (født 27. november 1935 i Memphis, Tennessee, død 1. oktober 1975 i Memphis, Tennessee) var en amerikansk trommeslager, låtskriver og plateprodusent, mest kjent som medlem av Booker T. & the M.G.'s som han var med på å starte i 1962 sammen med Booker T. Jones, Steve Cropper og Lewie Steinberg. 

Jackson var studiomusiker for plateselskapet Stax Records, og spilte på en rekke av hitlåter for artister som blant andre Wilson Pickett, Otis Redding og Isaac Hayes. På 1970-tallet skrev han flere låter sammen med Al Green, blant andre «Let's Stay Together» og «I'm Still in Love with You». Jackson ble flere ganger nevnt som sin tids beste trommeslager.

1. oktober 1975 ble Jackson skutt og drept i sitt eget hjem. Hans kone, som i juli 1975 hadde skutt ham i brystet, påsto at han ble skutt av en tyv. Jackson ble funnet bundet til en stol, skutt fem ganger i ryggen med både armbåndsur og lommebok på seg. Mannen som ble mistenkt for mordet døde etter en skuddveksling med politiet 15. oktober 1976.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, oppført som Al Jackson, Find a Grave 6972800, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   *Montreux Jazz Festival Database*, Montreux Jazz Festival konsert ID 3981, Wikidata Q99181182

Eksterne lenker
---------------

* (en) Al Jackson jr. på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Al Jackson jr. på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Al Jackson jr. på AllMusic Rediger på Wikidata
* Al Jackson jr. på SpinningSoul.com
* GiggingDrummer – Al Jackson jr.
* Al Jackson jr. på Allmusic.com

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Irlands flagg Irland |
| Boccia |
|  VM i boccia |
| Gull | Lisboa 2010 | BC1, individuelt |

**Padraic Moran** (født 20. januar 1985 i Bray i Wicklow) er en irsk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC2, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese. 

Han er født prematurt, med cerebral parese, og begynte å spille boccia 12 år gammel. I 2010 ble han verdensmester individuelt.

Karriere
--------

Ved VM i boccia i 2006 kom han på 10.-plass, og ved World Cup 2007 kom han på 31.-plass. Han deltok ved sine første paralympiske leker i 2008 i Beijing, der han kom på femteplass individuelt. Han deltok også ved lagkonkurransen ved Paralympics i 2008, i klassen BC1-2, men Irland ble slått ut av Kina i kvartfinalen. Her spilte han sammen Gabriel Shelly, Tom Leahy og Roberta Connolly. Han deltok også ved EM i boccia 2009, der han kom på femteplass individuelt, etter å ha blitt slått ut i kvartfinalen av Antonio Marques. I lagkonkurransen i klassen BC1-2 kom Irland på 4.-plass.

I 2010 ble han verdensmester individuelt, ved VM i boccia 2010 som ble arrangert i Lisboa. Her slo han portugisiske João Paulo Fernandes 3-2 i finalen. I lagkonkurransen (BC1-2) nådde Irland semifinalen, men tapte 5-6 for Thailand, og tapte deretter 5-10 for Spania i bronsekampen. De endte dermed på 4.-plass. Her spilte Moran sammen Tom Leahy, Roberta Connolly og Jason Kearney.

Ved World Cup i boccia 2011 kom han på 46.-plass.

Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London deltok han i lagkonkurransen, der Irland ble slått ut i innledende runde, der de tapte 2-11 for Brasil. De andre deltakerne på det irske laget var Tom Leahy, Roberta Connolly og Gabriel Shelly.

Referanser
----------

1. ↑  CPISRA - *Boccia CPISRA World Ranking List 2009* Arkivert 16. september 2012 hos Wayback Machine.besøkt 20. januar 2013.
2. ↑  CPISRA - *Boccia European Championships 2009 - Regional Championships Povoa de Varzim* Arkivert 16. september 2012 hos Wayback Machine. besøkt 21. januar 2013.
3. ↑  CPISRA - *CPISRA Boccia World Championships Lisboa 2010* Arkivert 16. september 2012 hos Wayback Machine. besøkt 21. januar 2013.
4. ↑  CPISRA - *World ranking list of BC2 Friday, Dec 16 2011* Arkivert 16. september 2012 hos Wayback Machine. besøkt 21. januar 2013.
5. ↑  London2012.com - *Boccia Mixed Team - BC1-2 Pool A* Arkivert 13. september 2012 hos Wayback Machine. besøkt 21. januar 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Profil hos IPC Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
* Paralympics Ireland - Padraic Moran
* London 2012 - Padraic Moran
* London 2012 - Athletics - Boccia (resultater PL 2012)
**Alma Karoline «Karo» Espeseth**, senere **Alma Karoline Von Mende** (født 15. desember 1903 i Skåre ved Haugesund, død 1991) var en norsk forfatterinne. Hun utga kun to bøker. Den første, *Sår som ennu blør*, ble kritisert for å være utuktig og spilte dermed en rolle i 1930-årenes kulturkamp i Norge.

Familie
-------

Karo Espeseth var datter av skomaker Moses Abrahamsen Espeseth og Petra Pedersen. Foreldrene ble gift først et halvt år etter hennes fødsel.
Hun var gift med den tyske turkologen Gerhard von Mende (1904–1963), som hadde tilknytning til den høytstående nazisten Alfred Rosenberg. Hun var mor til sinologen Erling von Mende (født 1940).

Liv og virke
------------

Karo Espeseth kom fra Skåre ved Haugesund. Hun studerte jus, sosialøkonomi, litteraturhistorie, kunsthistorie og psykologi i Oslo, Strasbourg, Berlin, Köln og Paris. I 1931 utga hun sin første roman, *Sår som ennu blør*, hos Gyldendal. Med denne boken plasserte Espeseth seg i den psykoanalytiske retningen innenfor norsk litteratur, sammen med blant andre Sigurd Hoel og Aksel Sandemose. Romanen handler om et sadomasochistisk forhold mellom en tysk mann som har opplevd første verdenskrig, og en norsk studine. Boken var uvanlig ved at den var skrevet nærmest som et prosadikt. Litteraturhistorikeren Philip Houm mener den med full rett kunne kalles «en slett etterligning av tysk ekspresjonisme».

*Sår som ennu blør* spilte en rolle i striden omkring litteraturens moral i Norge på begynnelsen av 1930-tallet. Sammen med Rolf Stenersens *Godnat da du*, Sigurd Hoels *En dag i oktober* og Hans Backer Fürsts *Duskregn* ble den omtalt i Fredrik Ramms artikkel «En skitten strøm flyter utover landet» i *Morgenbladet* 28. oktober 1931. Forlaget hadde kalt boken «dristig», men Ramm mener at «boken er ikke dristig, men sadistisk, og kommer inn som en god nr. 1 i den norske konkurranse om literært svineri Gyldendal Norsk Forlag har arrangert i høst.»

I 1983 utga Espeseth sin andre bok, den selvbiografiske *Livet gikk videre*.

Bibliografi
-----------

* 1931: *Sår som ennu blør*, roman
* 1983: *Livet gikk videre*, erindringer

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.begravdeioslo.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   www.haugalandmuseene.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Folketelling 1910 for 1153 Skåre herred: Bosted land: 0041 Sørhaug
4. ↑   SAST, Haugesund sokneprestkontor, H/Ha/Hab/L0004: Klokkerbok nr. B 4, 1889-1905, s. 76
5. ↑  SAST, Haugesund sokneprestkontor, H/Ha/Haa/L0004: Ministerialbok nr. A 4, 1886-1908, s. 212
6. ↑  Hans Fredrik Dahl: *Quisling: A Study in Treachery*, s. 113. Cambridge University Press, 1999.
7. ↑  Harald Grieg: *En forleggers erindringer*, s. 253. Oslo: Gyldendal, 1971.
8. ↑  Helge Groth: *Hovedlinjer i mellomkrigstidens norske litteratur*, s. 249. John Griegs boktrykkeri, 1949.
9. ↑  Philip Houm: *Norges litteratur fra 1914 til 1950-årene*, s. 349. Oslo: Aschehoug, 1965.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Karo Espeseth i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
Må ikke forveksles med Jordal Ishockeyklubb.

**Jordal Idrettsforening** (stiftet 13. juni 1921) var et norsk idrettslag. Klubben hadde tilhold på Jordal og Vålerenga i Oslo.

Idrettslaget het opprinnelig *Olymp* og ble stiftet 13. juni 1921 av Dagfinn Olsen, Trygve Andersen, Asbjørn Berger, Dagfinn Pedersen og Thorbjørn Olsen. Like etter stiftelsen ble en annen klubb, *Storm*, stiftet i nærheten. I 1923 slo de to klubbene seg sammen under navnet *Jordal IF*. Klubben søkte i 1921 og 1922 om å bli tatt opp i Norges Fotballforbund, men ble nektet. I 1923 var Jordal IF derfor med på å grunnlegge *Kristiania og Omegns Fotball-liga*, en fellesorganisasjon for klubber som ikke kom med i fotballkretsen. Jordal vant fotballigaen i 1924. Samme år ble Arbeidernes Idrettsforbund opprettet, og i likhet med de andre klubbene i fotballigaen gikk Jordal over i arbeideridrettsforbundet.

I 1932 var Jordal tapende finalist i arbeidermesterskapet i fotball. I 1930 vant laget kretsmesterskapet i Oslo.

Selv om Jordal gjorde seg mest bemerket som fotballklubb, hadde den, i perioder, også grupper i bandy, ishockey, friidrett, håndball og volleball. Klubbens dameavdeling ble opprettet i 1929 og tok i 1936 opp nettball (forløperen til volleyball), som en av de første klubbene i Norge.

På grunn av sviktende rekruttering fikk klubben gradvis lavere aktivitet. I jubileumsåret 1996 hadde klubben 70 medlemmer og aktiviteten besto av gymnastikk og turn på mosjonsplan. 1. januar 2011 ble Jordal IF registrert nedlagt på Norges Idrettsforbunds nettsider.

Referanser
----------

1. 1 2  Arne Brustad, red. (1952). *Aktive fotballspillere. Bind 1*. Oslo: Idrettsforlaget. s. 613.
2. 1 2  Brynjulf Nygaard (14. juni 1996). «Jubilerer i det stille». *Aftenposten Aften*.
3. 1 2 3  Dagfin Olsen, Henry Johansen og Karsten Granli, red. (1933). *Arbeidernes Fotballkrets Oslo. Jubileumsberetning 1923–1933*. Oslo.
4. ↑  Reidar Sollie (29. desember 2012). «Vålerengas sjel runder hundre». Dagsavisen. Arkivert fra originalen 1. januar 2013. Besøkt 10. januar 2013.
5. ↑  Kolbjørn Rafoss (1998). *Å spille ballen tilbake: volleyballens historie i Norge*. Bærum. s. 17. ISBN 8291355096.
6. ↑  «Jordal IF - Gymnastikk og turn». Norges Idrettsforbund. Arkivert fra originalen 29. desember 2013. Besøkt 28. desember 2013.

Eksterne lenker
---------------

* To Jordal IF-bilder på oslobilder.no
* Tidligere Jordal-medlem Rolf Karlsrud forteller (Vålerenga historielag, 2012).
* Oslomestere i håndball 1947 (Bjørg Wang, Kampen historielag, 2010).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***Viktorija*** er en sovjetlatvisk dramafilm fra 1988 regissert av Oļģerts Dunkers. Manuset ble skrevet av Dagnija Zigmonte. Det bygger Knut Hamsuns roman, *Victoria*, fra 1898.

*Viktorija* ble filmet i Rīgas kinostudija.

Handling
--------

Møllerens sønn, Juhanness, har fra tidlig i barndommen elsket den velstående slottsherrens datter Victorija. De vokste opp sammen og følte ikke forskjellen mellom deres sosiale rangposisjoner. Når tiden er inne for Victorija til å gifte seg, ønsker hennes far at hun skal velge en rik mann. Overveldiget av sorg begynner Juhanness å skrive poesi og reiser bort. Han vender etter en tid hjem igjen som en berømt poet. Nå er det ikke bare den sosiale posisjonen som hindrer dem, men også deres stolthet. Først etter Victorijas bortgang får han vite i hennes brev at hun har elsket ham i hele sitt liv.

Rolleliste
----------

* Maija Apine — Viktorija
* Jānis Reinis — Juhanness
* Tatjana Kuzņecova — Kamilla
* Rūdolfs Plēpis — Oto
* Gunārs Cilinskis
* Gražina Baikštīte
* Rūdolfs Allaberts
* Valentīns Skulme
* Ivars Puga
* Juris Lejaskalns
* Antra Liedskalniņa

Kilder
------

* *Viktorija* (1988) i IFDB.lv

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Viktorija* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Viktorija* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (en) *Viktorija* på AllMovie Rediger på Wikidata
**Nordkoreansk kalender** eller **Juchekalenderen** er et årstallssystem som benyttes i Nord-Korea. Kalenderen ble innført i 1997, basert på fødselsdagen til landets «evige president», Kim Il-sung 15. april 1912. Året 1912 er *Juche 1* i det nordkoreanske systemet. *Juche 0* finnes ikke. Kalenderen benytter den gregoriansk kalender sine tradisjonelle måneder..

Gregoriansk og Juche
--------------------

| Gregoriask år | Juche år | Dangun år |
| --- | --- | --- |
| 1912 | 1 | 4245 |
| 1962 | 51 | 4295 |
| 2007 | 96 | 4340 |
| 2008 | 97 | 4341 |
| 2009 | 98 | 4342 |
| 2010 | 99 | 4343 |
| 2011 | 100 | 4344 |
| 2012 | 101 | 4345 |
| 2013 | 102 | 4346 |
| 2014 | 103 | 4347 |

Bruk
----

I mange sammenhenger som omfatter ikke-koreansk bruk, blir Juche-året gitt etter året etter gregoriansk kalender, for eksempel *12. juni 2007 (Juche 96)*. Teknisk er dette feil, for offisiell bruk fra nordkoreanske myndigheters side setter det gregorianske året sist, som i *12. juni Juche 96 (2007)*.

Juche-kalenderen benytter det samme nummereringssystemet som Minguo kalender benytter i Republikken Kina (Taiwan).

Eksterne lenker
---------------

* (en) DPRK official page
* (en) Juche Calendar

Portal: Korea
**Nina Stensrud Martin** (født 29. august 1972) er en norsk radio- og fjernsynsjournalist ansatt som programleder i NRK. Hun startet i RadiOrakel, der hun var redaktør på midten av 90-tallet, har vært feature- og magasinredaktør i Klassekampen, og ble senere ansatt i NRK P3 hvor hun blant annet laget programmet Mamarazzi sammen med Anne Lindmo og Christine Koht. Hun har bl.a. også vært programleder for debattprogrammet Nyhetsblikk og kulturprogrammet Stereo på NRK 1 og NRK 2. For tiden leder hun programmet RadioSelskapet i Nrk P2 og har også vært å høre i Reiseradioen i NRK P1. Hun er dessuten også fra tid til annen med på NRK P1s program 20 spørsmål.

Nina Stensrud Martin er også tegner og forfatter, og arrangør av Quart-på-Festivalen sammen med NRK-journalistkollega og DJ Guttorm Andreasen. Nina Stensrud Martin ble kåret til Årets Programleder under Prix Radio 2008. I 2010 ble hun hedret med Arne Hestenes’ journalistpris.

Hun er niese av Gene Dalby.

Referanser
----------

1. ↑  «"NRK: Nina Stensrud Martin Årets Programleder"». Besøkt 16. juni 2010.
2. ↑  «"Nina Stensrud Martin fikk Hestenesprisen"». Besøkt 24. august 2010.
3. ↑  «"Dagbladet.no: *Jeg leser mest dikt. Veldig glad i min onkels, Gene Dalbys, ting*."». Besøkt 16. juni 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nina Stensrud Martin på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Minoritetsspråkpakten**, eller **Den europeiske pakt for regionale språk eller minoritetsspråk** (engelsk *European Charter for Regional or Minority Languages;* fransk *Charte européenne des langues régionales ou minoritaires*) er en europeisk mellomstatlig avtale som ble inngått i 1992 i regi av Europarådet. Hensikten var å beskytte og støtte tradisjonelle regionale og minoritetsspråk.

Avtalen har kun gyldighet for de språk som tradisjonelt har var snakket av statsborgere i de landene som har underskrevet avtalen (og utelukker på den måten de språk som gjelder de som nylig har flyttet til landet). Det dreier som om språk som avviker markant fra flertallets språk eller det offisielle språk i de landene som har underskrevet avtalen. Språkene skal enten ha tilknytning til et bestemt område eller de skal tales av et språklig mindretall innenfor staten som helhet.

Det skal finnes mulighet for de som snakker disse språkene for blant annet nytte dem ved utøvelsen av sine medborgerlige rettigheter. Selv det å forhindre eller minske diskriminering er et viktig delmål. Det er Europarådets oppgave å se til og kontrollere at konvensjonens bestemmelser respekteres og følges. Konvensjonen om minoritetsspråk er oppbygd av 23 ulike artikler. De land som har godkjent konvensjonen sår selv undertegne og velge frivillig hvilke artikler som skal godkjennes. I 1998 trådte konvensjonen i kraft etter at fem land hadde godkjent den.

Norge har per 10. november 1993

* Samisk (kun delene II og III)
* Kvensk (kun del II)
* Romanes (kun del II)
* Romani rakripa (kun del II)

Referanser
----------

1. ↑  Rapport som klargjør Norges gjennomføring av stiftelsesoverenskomsten: Kultur- og kirkedepartementet: *Second periodical report, Norway, March 2002*

Eksterne lenker
---------------

* lovdata.no Norsk oversetteilse av Europeisk pakt om regions- eller minoritetsspråk av 1992
* Nettsted for Den europeiske pakt for regionale språk eller minoritetsspråk (juridiske forhold), engelsk
* Europarådet: Generell informasjon om pakten, engelsk
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | (en) European Charter for Regional or Minority Languages – originaltekster fra den engelskspråklige Wikikilden |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Tsjekkias flagg Tsjekkia |
| Boccia |
|  Paralympiske leker |
| Sølv | London 2012 | BC4, par |
| Bronse | Beijing 2008 | BC4, par |
|  EM i boccia |
| Gull | Povoa de Varzim 2009 | BC4, individuelt |

**Radek Procházka** (født 9. juni 1985) er en tsjekkisk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC4, som er en av klassene for utøvere med alvorlige funksjonshemminger, som ryggmargsskade, duchennes muskeldystrofi eller tetraplegia, men ikke cerebral parese. 

Procházka har kvadriplegi (tetraplegi), dvs lammelse i begge armer og bein, etter en tyggmargsskade i 2002. Han begynte med boccia samme år. Kallenavnet hans, «Schumacher», fikk han på barneskolen fordi han gikk så sakte.

Han er utdannet innen finans fra Mendel-universitetet, og jobber som aksjemegler.

Karriere
--------

Procházka kom på 12.-plass ved EM i boccia i 2005, og 4.-plass ved VM i 2006.

I 2009 fikk han gull ved EM i boccia i Povoa de Varzim i Portugal. Der vant han finalen 3-2 over Fernando Pereira. Året etter kom han på 20.-plass ved VM i boccia. I 2011 kom han på 17.-plass individuelt ved World Cup som ble arrangert i Belfast. Han var også med på det tsjekkiske laget som fikk bronse i parkonkurransen ved World Cup 2011, der han spilte sammen med Leoš Lacina og Petr Hubalovsky. Ved utgangen av 2011 var han rangert som nummer 21 i verden i klassen BC4.

Han deltok ved Paralympiske sommerleker 2012 i London. I parkonkurransen i klassen BC4 fikk Tsjekkia sølvmedalje, der han spilte sammen Leoš Lacina. Tsjekkia tapte her 3-5 for Brasil i finalen. Individuelt kom han på 6.-plass, etter at hun tapte kvartfinalen 3-5 for Stephen McGuire, og tapte for Yuk Wing Leung i kampen om 5.-plassen i plasseringsspillet.

Referanser
----------

1. 1 2  IPC - *PROCHÁZKA Radek* Arkivert 19. april 2015 hos Wayback Machine. besøkt 21. desember 2012.
2. ↑  CPISRA - *Boccia CPISRA World Ranking List 2006* Arkivert 16. september 2012 hos Wayback Machine. besøkt 22. desember 2012.
3. ↑  CPISRA - *Boccia European Championships 2009* Arkivert 16. september 2012 hos Wayback Machine. besøkt 22. desember 2012.
4. ↑  Sports Ulster - *CPISRA Boccia World Cup - 18-27 August 2011 - Fixtures & Results* Arkivert 14. desember 2013 hos Wayback Machine. besøkt 22. desember 2012.
5. ↑  CPISRA - *Boccia World Rank List - Friday, Dec 16 2011* Arkivert 16. september 2012 hos Wayback Machine. besøkt 22. desember 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos IPC Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
* London 2012 - Radek Prochazka
* London 2012 - Athletics - Boccia (resultater PL 2012)
**«La Amistad»** var et spansk slaveskip. Det er blitt kjent fordi det i 1839 brøt ut en oppstand blant de afrikanske slaver om bord. De tok kontrollen med skipet og førte det mot USA der det ble oppbragt og bragt til havn av den amerikanske marine. Afrikanerne ble arrestert, og fikk rettshjelp. De etterfølgende rettsforhandlinger ble fulgt med stor interesse i USA og tildels også internasjonalt. Saken ble behandlet i filmen *Amistad *(1997)*, regissert av Steven Spielberg.*

I mars 2000 ble en kopi av *La Amistad* sjøsatt fra Mystic i Connecticut under navnet **Amistad**. Skipet seiler langs den amerikanske østkysten og tjener som et slags «skoleskip» for undervisning om slaveri og rasediskriminering. Dets hjemmehavn i New Haven i Connecticut, der den første av Amistadprosessene fant sted.

Referanser
----------

1. ↑  «Unidentified Young Man». *World Digital Library*. 1839–1840. Besøkt 28. juli 2013.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
Gammel skriftestol av nygotisk type, Polen
Skriftemål (Schumacher: Katholisches Religionsbüchlein)
**Skriftestol** er en møbel primært typisk for katolske kirker, beregnet for skriftemål. 

Skriftestolen er todelt, skjønt ofte tredelt: Presten sitter i midten atskilt fra de skriftende med vegg med gitter, og mottar skriftemålet fra de troende (pønitentene) som kneler i de ytre avdelingene. Når det er to avdelinger er det på samme vis, presten i den ene og den skriftende i den andre, og det er da ikke noe behov for å avsikre gitteret med den skyvelem som skal hindre lyd å høres inn i avdelingen på den annen side av prestens rom. 

Iblant vises det en lampe om skriftestolen er ledig. I mange land er det også vanlig å tilkjennegi at en prest sitter i skriftestolen (skriftestolen er «betjent») ved at noe av prestens stola er slik plassert at den vises fra utsiden.

Historie
--------

Skriftestolen ble oppfunnet og utviklet på midten av 1500-tallet for å komme tilrette med at det i ettertid skulle fremkomme beskyldinger (berettigede eller uberettigede) om at presten hadde kommet med upassende tilnærmelser. Ettersom presten var bundet av skriftemålets hemmelighet (som begrenser hvordan presten kan ta til motmæle) og dessuten omstendighetene rundt de hemmelige skriftemål er slik at ytre vitner kunne være blant sjeldenhetene, var problemstillingen relevant. Skridtestolen var dermed ment som en sikkerhet både for skriftefaren og for den skriftende, og på en slik måte at den skriftendes diskresjon/anonymitet ville kunne bevares så adekvat som mulig. En synode i Valencia i 1565 gikk sterkt inn for bruken av skriftestoler, og i 1614 bestemte den katolske kirke alment at skriftestoler skulle tas i bruk i kirkene.

Skriftestolen ble utviklet fra en enkel stol inne i selve kirken, til et møbel med stol, vegg og kneleskammel, og helt til skaplignende konstruksjoner der den som skrifter kan - hvis ønsket - unnlate å vise sitt ansikt for presten. 

Senere er det blitt utviklet skrifterom, der prest og skriftende kan se hverandre. Vatikanet har imidlertid klargjort at prester ikke er forpliktet til å ta imot skriftende på slik måte, men kan velge en måte (for eksempel skiftestol eller andre modeller) som vanskeliggjør ettertidige falske anklager.

Referanser
----------

1. ↑  *A history of the Inquisition of Spain*, volume 2, Book 8: Spheres of Action. Chapter 6: Solicitation. Charles Henry Lea (1825 – 1909)
2. ↑  Fråga prästen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Confessionals – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Confessional – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
For metaforen om hvite elefanter, se *Hvit elefant (uttrykk)*
En kongelig hvit elefant, avbildet i denne tegningen fra 1800-tallet.
En **hvit elefant** er et hellig dyr i Sørøst-Asia, der det har vært en tradisjon for kongene i Thailand, Laos, Burma og Kambodsja å holde slike dyr, og både kongen av Thailand og Than Shwes militærjunta i Burma gjør det. At kongen hadde hvite elefanter var et tegn på at han styrte rettferdig og godt, og at kongedømmet ville oppleve tider med fred og velstand. Derfor var en hvit elefant et spesielt godt tegn ved begynnelsen av en konges regjeringsperiode. En «hvit» elefant er kun nominelt hvit, i virkeligheten er den mer rosa-rødlig, og behøver ikke å ha denne fargen over hele kroppen. På thai kalles elefanten heller ikke «hvit», men «ช้างเผือก», som betyr «albino-elefant».

Hvis en hvit elefant sees i Thailand, skal dette meldes til myndighetene, og det vil tas prøver for å se om elefanten virkelig er hvit. Man vil undersøke elefantens hår, hale, øyne, tånegler, kjønnsorganer, munnen og huden. I tillegg er plasseringen av de «hvite» flekkene viktig. Dersom elefanten er å anse som «hvit», og et nobelt dyr, vil den foræres til kongen i en seremoni, som gir den stilling som en kongelig, hvit elefant, og jambyrdes med en prins. På grunn av de hvite elefantenes status, kan de ikke brukes til å utføre noe fysisk arbeide, kun for kongelige plikter. Kong Bhumibol Adulyadej har ti kongelige, hvite elefanter.

Thailands flagg fra 1855 til 1916. Den hvite elefanten var et viktig dyr for thailendere, og dette gjenspeilte seg i at den hvite elefanten prydet Thailands flagg frem til 1916, da kong Vajiravudh endret det til dets nåværende form. Grunnen var at dersom man var uforsiktig med vaskingen kunne rødfargen smitte av, og Vajiravudh syntes da at elefanten så mer ut som en rosa gris, enn en nobel, hvit elefant. Siden hvite elefanter var så respektert og ble sett opp til slik, var noe av det gjeveste man kunne oppnå, å bli forært en hvit elefant av kongen. Dette var en ære, på grunn av dyrets rang. I Thailand anses det å motta en hvit elefant kun som en ære, mens man i vestlig kultur har hatt en tendens til òg å anse det for å være en ulykke, siden dyret på grunn av sin rang *kun* kunne brukes til kongelig arbeid, og følgelig ville ende opp som en ren utgiftspost for eieren. Det er her den engelske metaforen om «a white elephant» har sitt opphav: Denne «elefanten» (også i overført betydning om andre ting) er noe som har stor prestisje for eieren, men liten eller ingen nytte, og er snarere en ulempe for eieren sin, siden et slikt eierskap vil gi høye utgifter.

Referanser
----------

1. ↑  «The Royal White Elephants». Mahidol University. 2. november 2002. Arkivert fra originalen 27. mai 2012. Besøkt 24. juli 2008.
2. ↑  «Elephants in Thailand». Arkivert fra originalen 10. juli 2008. Besøkt 23. juli 2008.
3. ↑  Stephen Lyon Wakeman Greene (1999). *Absolute Dreams: Thai government under Rama VI, 1910-1925*. Bangkok: White Lotus Press.
**Romanias forfatterforening** (rumensk: *Uniunea Scriitorilor din România*) er en forening for rumenske forfattere. Den har 15 lokalavdelinger (inkluderer en avdeling i Moldova).

Den rumenske forfatterforening er en fortsettelse av *Societatea Scriitorilor Români* («Rumenske forfatteres forbund») som ble stiftet i 1908 eller 1909 etter modell av Frankrikes *Société des Gens de Lettres*, og som skiftet navn i 1949 da det fusjonerte med *Societatea Autorilor Dramatici* («Skuespillforfatterforbundet») og med *Uniunea Scriitorilor Maghiari din România* («Ungarske forfatteres forening i Romania»)*.* 

Det rumenske forfatterforbundet hadde ved stiftelsen i 1909 47 forfattere som medlemmer. Første formann var Mihail Sadoveanu, og viseformann var Dimitrie Anghel. Andre formenn var, senere, Emil Gârleanu, Mihail Dragomirescu og Liviu Rebreanu.

I mars 1949, ved fusjonen med *Skuespillforfatterforbundet*, ble det nye navnet *Uniunea Scriitorilor din Republica Populară Romînă*, senere (da Romania skiftet navn fra «folkerepublikk» til «sosialistisk republikk») *Uniunea Scriitorilor din Republica Socialistă România*, og i 1990 fikk den sitt nåværende navn.

Mellom 1949 og 1989 var den juridisk sett underordnet staten og fikk finansiering derfra. 

Forfatterforeningen etablerte i 1969 det såkalte Litterærfondet, et organ som ivaretok forfatternes opphavsrett og ga dem økonomisk hjelp hvis det var nødvendig.

Etter den rumenske revolusjonen i 1989, ble foreningen uavhengig av staten. 

Mellom 1982 og 1989 ble ingen nye medlemmer tatt opp. 

Foreningen gir ut flere tidsskrifter og gir ut premier hvert år for forskjellige kategorier.

Formenn/ledere
--------------

* Zaharia Stancu (1949 - 1956)
* Mihail Sadoveanu (1956 - 1961)
* Mihai Beniuc (1962 - 1964)
* Demostene Botez (1964 - 1966)
* Zaharia Stancu (1966 - 1974)
* Virgil Teodorescu (1974 - 1978)
* George Macovescu (1978 - 1982)
* Dumitru Radu Popescu (1982 - 1990)
* Mircea Dinescu (1990 - 1996)
* Laurențiu Ulici (1996 - 2000)
* Eugen Uricaru (2000 - 2005)
* Nicolae Manolescu 2005 -

### Ærespresidenter

* Mihail Sadoveanu (1949 - 1956)
* Tudor Arghezi (1962 - 1967)
* Victor Eftimiu - 1972
* Ștefan Augustin Doinaș - 1990

Referanser
----------

1. ↑  «Uniunea Scriitorilor din România - Filiale». *www.uniuneascriitorilor.ro*. Besøkt 16. januar 2017.
2. ↑  «O instituţie demonizată UNIUNEA SCRIITORILOR - Fundatia Romania Literara». *www.romlit.ro*. Arkivert fra originalen 3. mars 2016. Besøkt 16. januar 2017.
3. ↑  «Uniunea Scriitorilor din România - Istoric». *www.uniuneascriitorilor.ro*. Besøkt 16. januar 2017.
4. ↑  «Uniunea Scriitorilor din România - Istoric». *www.uniuneascriitorilor.ro*. Besøkt 16. januar 2017.
5. ↑  «Premiile USR - Scriitori si debutanti». Besøkt 16. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** NKC
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Frankrikes flagg Frankrike |
| Friidrett: |
| Friidrett U23-EM i friidrett |
| Sølv | Bydgoszcz 2017 | 4x100 m |
| Friidrett U23-middelhavsmesterskapet i friidrett |
| Gull | Radés 2016 | 200 m |
| Gull | Radés 2016 | 4x100 m |
| Friidrett Junior-EM i friidrett |
| Bronse | Eskilstuna 2015 | 200 m |
| Bronse | Eskilstuna 2015 | 4x100 m |

**Maroussia Paré** (født 18. juli 1996 i Bordeaux) er en fransk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp, og representerer klubben US Talence. Hun har gull på 200 meter fra U23-middelhavsmesterskapet i friidrett 2016 som fremste internasjonale meritt.

Idrettskarriere
---------------

2013
Paré vant 200 meter ved det franske ungdomsmesterskapet i 2013.

2014
Ved junior-VM i friidrett 2014 deltok hun på begge sprintstafettene for Frankrike. Frankrike fullførte ikke 4 x 100 meter, og på 4 x 400 meter løp de inn til 5.-plass i sitt innledningsheat, og gikk ikke videre til finalen.

2015
Hun deltok ved junior-EM i friidrett 2015, der hun fikk to bronsemedaljer. Individuelt kom hun på 3.-plass på 200 meter, bak Gina Lückenkemper og Shannon Hylton, og hun deltok også på Frankrikes stafettlag som kom på 3.-plass på 4 x 100 meter. Frankrike deltok i Super League ved lag-EM i friidrett 2015, og Paré deltok her på 4 x 100 meter stafett, der Frankrike kom på 6.-plass. Frankrike kom på 3.-plass sammenlagt i lagkonkurransen. Den 28. juni satte hun personlig rekord på 200 meter, med tiden 23,29, da hun vant et internasjonalt juniorstevne i Mannheim i Tyskland. 

Hun deltok også ved VM i friidrett 2015, der Frankrike fikk 14. beste tid av de 16 lagene som løp i innledningsheatene, og gikk dermed ikke til finalen. 

2016
I juni vant hun 200 meter ved U23-middelhavsmesterskapet i friidrett 2016, med tiden 23,51, og hun deltok også på Frankrikes stafettlag som vant 4 x 100 meter stafett. 

Ved det franske mesterskapet i juli fikk hun sølv på 200 meter, bak Jennifer Galais.

2017
Paré vant 200 meter under det franske mesterskapet innendørs i 2017, og hun vant også 200 meter under det franske U23-mesterskapet innendørs. Hun ble tatt ut til å delta i U23-EM i friidrett 2017, der hun kom på sjuendeplass individuelt, og Frankrike kom på andreplass på 4 x 100 meter stafett.

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 285293, oppført som Maroussia Pare[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  FFA - *Maroussia Pare*, besøkt 24. juli 2017.
3. ↑  FFA - *24/06/16 - Championnats de France Elite*, besøkt 24. juli 2017.
4. ↑  FFA - *18/02/17 - Championnats de France Elite en salle*, besøkt 24. juli 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Maroussia Paré – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Maroussia Paré – World Athletics Rediger på Wikidata

* (fr) Maroussia Paré – Fédération française d athlétisme Rediger på Wikidata

* (en) Maroussia Paré – Diamond League Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Alice & the Mountain** er kvartetten Silje Kåfjord, Trygve Tambs-Lyche, Andreas S. Løwe og Morten Martens.

Alice & the Mountain har gitt ut to singler på henholdsvis Universal Music og Karmakosmetix Music, og er i gang med å ferdigstille debutalbumet som ventes våren 2013 på Karmakosmetix Music. 

I løpet av de siste årene har Alice & the Mountain spilt live, men da under navnet Silje Kåfjord. De har blant annet spilt under By:Larm, på Kortfilmfestivalen i Grimstad, Buen kulturhus i Mandal, Supersonic og på Sukkerbiten i Oslo under Sørlandsgodt 2012. 

Silje Kåfjords stemme og Marius Christiansens melodi,"Like in a Dream". (Nsb Minipris reklamefilm) ble plukket opp av Universal Music Norge og ble utgitt som singel januar 2010.

Silje Kåfjords andre singel, "Hold Me", er tittelsporet til NRKs komiserie "Schmokk". 

Silje Kåfjord, er 21 år gammel og fra Vigeland, i Lindesnes kommune, 5 mil vest for Kristiansand. Produsenten som oppdaget henne og fikk stemmen hennes kringkastet heter Marius Christiansen, er 32 år gammel og tross sin unge alder en veletablert låtskriver, komponist og produsent fra Kristiansand.

Christiansen har komponert og produsert musikk for en rekke ulike oppdragsgivere. Han har blant annet vært medkomponist og produsert spellemannsvinner-albumet "Uppers, Downers, Screamers & Howlers" for Kjetil Grande og spellemannsnominerte "Jacket" for Marthe Wülf. Han har komponert og produsert filmmusikken til filmene "Sønner", TV-dramaet "Ran" og NRK-serien "Schmokk".

Referanser
----------

1. ↑  Alice & the Mountain l-a.no


  

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
Fritzøehus
**Mille-Marie Treschow** (født 3. april 1954 i Larvik, død 29. september 2018 i Tønsberg) var en norsk brukseier, skogeier og forretningskvinne.

Liv og virke
------------

### Familiebakgrunn

Mille-Marie Treschow var datter av brukseier Gerhard Aage Treschow (1923–2001) og Nanna f. Meidell (født i 1926). Slekten Treschow nedstammer fra Niels Hansen (død i 1593), som var en av de mest velstående kjøpmenn i Næstved på Sjælland. Hans sønn var kjøpmann Niels Nielsen (død i 1633) med tilnavnet *Træskomager*. Deretter fulgte kjøpmann Rasmus Nielsen (fl. 1605 –1629), som i likhet med faren kalte seg *Træskomager*. Derfra utviklet navnet seg til fast slektsnavn. Samtidig ble det forkortet til *Træsko* og fikk skrivemåten *Treschow*.

### Ekteskap

Mille-Marie Treschow var gift tre ganger. I 1980 giftet hun seg med Morten Henrik Kielland (født 1952). I 1984 inngikk hun sitt andre ekteskap, med Andreas Stang (født 1954), som tilhørte Stang-slekten fra Halden. De fikk to barn, Michael Stang Treschow (født 1987) og Victoria Marie Treschow gift Forsberg (født 1989).I 2004 giftet hun seg med Stein Erik Hagen (født 1956). I august 2012 ble det gjort kjent at Treschow og Hagen hadde tatt ut separasjon.

### Fritzøehus

Treschow eide og bodde på Fritzøehus slott, som er Norges største privateide bolig. Hun sørget for omfattende restaurering og modernisering av slottet.

### Utdannelse

Treschow gikk på kostskolen Croft House School i Dorset i England. Hun tok examen artium i Norge og utdannet seg til siviløkonomi i Sveits og USA.

### Ledervirksomhet

Fra sin base i Larvik-området ledet Treschow en omfattende samling av næringsvirksomheter. Foruten store skog- og jordeiendommer drev hun også virksomhet innen industri og handel. Hun var eneeier av Treschow-Fritzøe AS, som hun i 1986 overtok etter sin far. Ifølge *Kapitals* liste over rike mennesker var hun den femte rikeste kvinne i Norge.

Treschow var blant annet styremedlem i Steen & Strøm ASA.

Se også
-------

* Treschow

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Mille-Marie\_Treschow[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.aftenposten.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.vg.no[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3 4  «Treschow-Fritzøe - Familien». *fritzoe.no*. Arkivert fra originalen 23. februar 2013. Besøkt 30. september 2018.
5. ↑  «Mille-Marie Treschow er død». *www.vg.no*. Besøkt 15. mai 2021.
6. ↑  «Utgir boken Mille-Marie Treschow døde fra: − Vil gjerne hedre mamma». VG. 11. november 2020.
7. ↑  Hans O. Torgersen (20. august 2012). «Stein Erik Hagen og Mille Marie Treschow separeres». *Aftenposten*. Besøkt 30. september 2018.
8. ↑  Bård Gultvedt (27. mars 2004). «Spår rush av kvinnelige toppledere». VG. Besøkt 30. september 2018.
9. ↑  «Kapitals 400 rikeste». *Kapital*. Arkivert fra originalen 10. november 2015. Besøkt 30. september 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Geni
 |
Flyulykken på Kastrup 1947
Flyruten fra Amsterdam til Stockholm via København
**Flyulykken på Kastrup 1947** var en flyulykke hvor den svenske arveprinsen Gustav Adolf mistet livet.
Ulykken inntraff den 26. januar 1947 da en Douglas DC-3 fra det nederlandske flyselskapet KLM underveis fra Amsterdam (Schiphol) til Stockholm (Bromma) hadde mellomlandet på Kastrup lufthavn i København.

Da flyet skulle ta av hadde høyderoret låst seg fordi parkeringslåsen ikke var blitt fjernet. Flyet steg til 50 meter og styrtet i bakken. Alle ombord, 16 passasjerer og seks besetningsmedlemmer mistet livet. Blant passasjerene var det, foruten arveprinsen flere internasjonalt kjente, bl a. den amerikanske sangerinnen Grace Moore.

Referanser
----------

1. ↑  Aviation-safety.net – Douglas DC-3C (C-47A-30-DK) PH-TCR Kobenhavn-Kastrup Airport (Besøkt 6. april 2015)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Air disaster at Kastrup 1947 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Brian Carlsen** (født 6. mai 1983 i Sandefjord) er en norsk tidligere troppsturner som er landslagstrener i troppsgymnastikk for Norge og som har vært sportslig ansvarlig i troppsgymnastikk for Drammens Turnforening siden 2016. Han har også vært trener for Holmen Tropp og Turn.

Utdanning og idrettskarriere
----------------------------

Carlsen har grunnfag i idrett fra Norges idrettshøgskole.

Som utøver var han med å vinne gull i junior mix i Nordisk mesterskap i troppsgymnastikk 1996 og bronse i mix i EM i troppsgymnastikk 2004. Han var også med på Norges lag som vant gull i mix i EM i troppsgymnastikk 2010.

Som trener var han hovedtrener for Norges uoffisielle landslag i troppsgymnastikk i EM i 2012, der Norge fikk sølv i mix og bronse i herreklassen, og ved EM i 2014, der Norge fikk tre sølv- og en bronsemedalje.

Han har sittet i Teknisk komité i Norges Gymnastikk- og Turnforbund (NGTF) siden 2011, og har jobbet med reglement og kursing for både Union Européenne de Gymnastique og NGTF.

Referanser
----------

1. ↑  LinkedIn - *Brian Carlsen*, besøkt 20. mars 2017.
2. 1 2 3  Drammens Turnforening - *Brian Carlsen*, besøkt 20. mars 2017.
3. ↑  Østlands-Posten - *Overlykkelige turnere*, besøkt 20. mars 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Drammens Turnforening - Brian Carlsen
**Skogerbygget** på Strømsø torg 9, er et dominerende punkthus ved enden av Bybrua på Strømsø som ble oppført for A/S Bankgården/Skoger Sparebank etter tegninger fra Ragnar Anker Nilsen og Arne Grenager arkitekter. Da bygningen ble oppført hadde den en gulvflate på 5.100 kvadratmeter, fordelt på ti etasjer. Utvidelser og ominnredninger fant sted i 1970, 1978, 1983 og 1988. Bygningen ble i 2000 solgt til Ticon og omdøpt «Ticonbygget». I 2013 ble en utvidelse på plan to og tre langs bybrua utført, noe som resulterte i 1000 kvadratmeter areal. I 2020 ferdigstilte eieren Prosjekt Ticonbygget 2.0, blant annet med integrerte solceller i veggene.

Referanser
----------

1. 1 2   Drammen byleksikon-ID drammensbanken-skoger-sparebank[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Skogerbygget i Drammen byleksikon

Eksterne lenker
---------------

* (en) Skogerbygget – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon
 |