recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***On – drakon*** (originaltittel: *Он – дракон*) er en russisk film fra 2015, regissert av Indar Dzjendubajev.

Handling
--------

I Kyivriket kjenner innbyggerne ingen lykke, bare frykt fordi en fryktelig drage har terrorisert en lokal landsby og dens folk. For å blidgjøre dragen bruker landsbyboerne et ritual som ofrer unge jomfruer, og de synger en eldgammel sang for å tilkalle dragen. Dragen bortfører en av jomfruene, men en modig ridder reiser til en øy hvor dragen holder til for å redde sin store kjærlighet. Ridderen og dragen kjemper en hard kamp, og dragen blir beseiret. Ridderen frigjorde folket sitt fra frykt, og det fryktede ritualet ble i stedet forvandlet til en bryllupseremoni.

Mange år senere er den unge prinsesse Miroslava (spilt av Maria Pojezzjaejva) med kallenavnet Mira, forlovet med Igor, dragedreperens barnebarn. Faren og søsteren Jaroslava tror hun er umoden og barnslig, fordi hun fremdeles liker eventyr og synes det er morsomt med leketøy. Mira blir sendt for å møte sin fremtidige ektemann. Samtidig synger folket hans den eldgamle rituelle sangen til bryllupet deres. Men under bryllupet dukker dragen opp igjen, og fanger Mira. Der møter hun en merkelig skapning, og en ung mann som ikke kan huske sitt eget navn. Mira tror mannen er en annen fange, og kaller ham Arman.

Snart oppdager hun at Arman egentlig er dragen som bortførte henne. Han lever i sin menneskelig form, men blir noen ganger forvandlet til en drage mot sin vilje. Som drage er Arman ikke istand til å kontrollere seg selv. Arman ønsker å leve som en vanlig mann, og knuse sin indre drage fordi han er redd for å skade Mira. Miras frykt for dragen får henne til å klargjøre en båt i all hemmelighet for å komme seg unna. Når Arman får vite om forberedelsene hennes, avslører han den virkelige grunnen til at dragene tidligere hadde brakt jomfruer for å kunne brenne dem til døde, og fra asken til hver kvinne blir en ny drage født. Det var slik Arman ble født.

Arman beordrer Mira å reise sin vei, slik at hun kan unngå denne skjebnen. Mira kommer seg hjem. Men da hun forbereder seg til bryllupet med Igor, innser Mira at hun egentlig elsker Arman, og ikke kan leve uten ham. Mira synger den rituelle sangen for å tilkalle dragen. Arman fanger Mira på nytt, og bringer henne til øya. Han har til hensikt å brenne henne, men Mira viser ikke frykt for dragen og bekjenner sin kjærlighet til ham. Dette lar Arman endelig kontrollere seg selv som en drage.

Skuespillere
------------

* Marija Poezzjajeva som Miroslava «Mira»
* Matvej Lykov som Arman
* Ivo Gospodinov
* Stanislav Ljubsjin
* Ieva Andrejevaite som Jaroslava

Referanser
----------

1. ↑  Умер писатель и сценарист Сергей Дяченко
2. ↑  Он — дракон (2015)

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
Denne artikkelen omhandler melkeproduktet.  For verbet «å fløte», se tømmerfløting.
Vispet kremfløte, servert i en kopp kakao.
Vispet kremfløte, servert på et kakestykke.
**Fløte** (eller **fløyte**) er den fettrike delen av melken, og framstilles ved separering av melk fra ku. Fløten blir pasteurisert før den kommer i handelen, men den blir ikke homogenisert.

Fløte brukes i matlaging blant annet i supper, sauser, gryteretter og desserter. Spesielt i det franske kjøkken benyttes fløte som en viktig ingrediens. Fløte kan også brukes som den er, for eksempel til frisk frukt og bær.

Etter et par dager kan fløten benyttes til å framstille *krem* (frisk fløte kan ikke så lett piskes stivt). Krem kan brukes som topping til en kopp kakao, til fruktsalater og desserter eller lignende, og den er også mye brukt som pynt på kaker.

Fløtetyper
----------

I Norge finnes følgende typer fløte i handelen:

* *Kremfløte* – fløte som har høyt fettinnhold og kan piskes til krem. I Norge inneholder kremfløten 38 % fett. Andre land kan ha lettere piskefløte, med fettinnhold på 32 %, eller «dobbel kremfløte» som inneholder 48 % fett.
* *Matfløte* – et fløteprodukt med 20 % fett. Den kan ikke piskes til krem.
* *Kaffefløte* – et fløteprodukt med 9 % eller 12–13 % fett, beregnet til kaffe eller te. Kaffefløte kan heller ikke piskes til krem.
* *Fløtebase* – et fløteprodukt av 99 % fløte med 15 % fett, og 1 % gelatin. Fløtebasen kan ikke piskes til krem. Derimot er den med på å styrke andre melkeprodukter, ved at den fungerer som en emulgator/stabilisator.

Bruksområder
------------

Fløte kan brukes til å flere retter, som blant annet:

- Panna Cotta

- Bløtkake

- Kremfjes

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cream – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
***The Great Moment*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Sam Wood.

Handling
--------

Sir Edward Pelham, gift med en russisk sigøyner, frykter at datteren hans kommer til å følge i fotsporen til moren hennes. Faren hennes arrangerer derfor et ekteskap med sin egen fetter, som datteren hans overhodet ikke er interessert i. Men under en reise til Nevada sammen med faren sin, møter hun ingeniøren Bayard Delavel, som redder livet hennes etter at hun blir bitt av en slange.

Men etter at faren hennes oppdager henne sammen med Bayard i hytta hans, tvinger han dem til å gifte seg. Delavel tror at Nadine ikke elsker ham, og forlater henne for å søke om skilsmisse. I Washington blir Nadine snart forsonet med faren sin, og går med på å gifte seg med Hopper - en millionær. Hun møter imidlertid Delavel igjen samme kveld som hun blir forlovet med Hopper, og de to elskerne blir gjenforent.

Skuespillere
------------

* Gloria Swanson som Nada og Nadine Pelham
* Alec B. Francis som Edward Pelham
* Milton Sills som Bayard Delaval
* F.R. Butler som Eustace
* Raymond Brathwayt som Crombie
* Helen Dunbar som Crombie
* Julia Faye som Sadi Bronson

Referanser
----------

1. ↑  «The Great Moment (1921)» **(engelsk)**. Besøkt 23. januar 2023.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 23. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
**Fjord Boats AS** er en produsent av lystbåter i glassfiber. Bedriften ble etablert som *Fjord Plast* i Arendal i 1960.

Fjord Plast ble startet av Alf R. Bjercke og Finn B. Røer med flere. Det var Jan Herman Linge som fikk i oppdrag å utvikle båter for selskapet. Fjord Plast kjøpte opp Herwa, Selco, Trifoil og Norcems plastbåtvirksomhet helt på slutten av 60-tallet. Fjord Plast vokste til å bli Nord-Europas største plastbåtprodusent men fikk hard medfart av olje-krisen i 1973. Samme år overtok Norcem eierskapet i bedriften. Fjord Plast hadde da produksjon i Arendal, Tromøy, Grimstad og Rjukan. Det ble også etablert en fabrikk på Filippinene. Den fallende etterspørselen medførte at virksomheten måtte redusere kraftig mot slutten av 70-tallet og kun fabrikken på Rjukan overlevde.

I 1981 ble Fjord Plast AS solgt til Bjørn Minde, Tor Egil Baardsen og Odd Simonsen. Minde overtok etterhvert som eneeier og fusjonerte Fjord Plast, som fikk det nye navnet Fjord Boats, med Wiking Boats.

Senere solgte Minde Fjord Boats til Eivind Astrup i 1991, som igjen solgte Fjord Plast til Inger Sande Brøvig i 1996. I mars 2006 kjøpte Hanse Yachts 51% av aksjene i Fjord.

Båtmodeller
-----------

Blant de mer populære båtmodellene som Fjord Plast produserte var Fjordlingen. Den kom i produksjon allerede i 1962. De produserte også Fjordwing, Muslling og Wesling.

Arkivet
-------

Arkivet etter Fjord Boats befinner seg ved KUBEN i Arendal. Arkivet omfatter om lag 22 hyllemeter og inneholder korrespondanse, regnskap, personal, reklamebrosjyrer, foto og båttegninger. Det meste stammer fra 1980- og 1990-årene.

Referanser
----------

1. ↑  Hanseyacht.de
2. ↑  Fjordlingen, *Avtrykk.no*, 20.04.2016

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Arkiv etter Fjord Boats på Arkivportalen
**Fjordglimt leirsted**, som eies af Det norske Misjonsselskap, ligger ved Sekkekilen i Bamble kommune. Leirsted benyttes i ferier til kurs, konferanser, menighetsturer og leirer.

Hovedbygget inneholder internat med plass til 49 personer fordelt på 13 rom.
Møtesalen har plass til ca. 60 og i salongen og spisesal plass til ca. 50.

Det er flere hytter tilknyttet leirstedet og store utendørs arealer med fot- og volleyballbane samt plass til campingvogner.
Stedet råder over et antall robåter.
Adresse: Grunnsundveien 105, 3960 Stathelle

Litt nord for Fjordglimt Leirsted ligger "potetkjeller'n til Hansen", en virkelig flott oppmurt kjeller på drøye 8 meter i diameter og 1,5 meter høy og bygget etter mønster av sakristiet den gamle Olavskirken i Bamble og opprinnelig bygget som kruttkjeller for kaperskip som holdt til her på 1700-tallet. Ifølge arkeolog og historiker ved Nidarosdomen, Øystein Ekroll, er dette er en av Norges ti fineste og mest velbevarte kjellere fra kapertiden.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside[*død lenke*]
**Adrian Saxrud Danielsen** (født 27. september 1992 i Hamar) er en norsk ishockeyspiller som spiller back for Storhamar IL Siden 2022.

Han debuterte for Dragons' A-lag borte mot Sparta Warriors i GET-ligaen 2007/08 som 15-åring. Adrian Saxrud Danielsen står med 174 Eliteserie kamper for Storhamar Dragons.

Han har spilt på Norges U-20 landslag og han står også oppført med tre A-landskamper for Norge.

I 2011 ble han draftet av det canadiske juniorlaget Drummondville Voltigeurs i QMJHL der ble han til jul. Saxrud Danielsen kom opp på Storhamars A-lag i 2010/11-sesongen og ble utlånt til Danske Herlev Eagles ut 2015-sesongen. 
Våren 2016 signerte han for Stjernen. Gikk så til Tingsryds AIF før han Spilte på Lillehammer fra 2018 til 2020. Etter det gikk turen til HC TWK Innsbruck etter det var han innom Sheffield Steelers i to sesonger.

Danielsen er søskenbarn til Comet-spiller Simen Saxrud.

Referanser
----------

1. 1 2   Elite Prospects, Eliteprospects.com spiller-ID 46574, besøkt 21. august 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Adrian Saxrud Danielsen – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Adrian Saxrud Danielsen – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Agnete Bjørneboe** (født 31. oktober 1943 i Tanzania), er en dansk kunstner. Hun arbeider hovedsakelig innen maleri, grafikk, collage, mosaikk og papirklipp. Bjørneboe er født i Moshi i Tanzania. Under oppveksten bodde hun i Tanzania, Kenya og Uganda. Hun er utdannet botaniker og zoolog. Sin kunstneriske utdannelse har hun ved Århus kunstakademi. 

Hennes arbeider tar ofte utgangspunkt i motivverdenen fra hennes østafrikanske oppvekst, supplert med inntrykk fra studiereiser i India, Nepal, Syria og Egypt. På 1980-tallet var hennes arbeider preget av geometriske mønstre, mens senere bilder er mere dominert av motiver fra plante- og dyreverdenen.

Referanser
----------

1. ↑   Artists of the World Online, AKL Online kunstner-ID 42251722[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Kunstindeks Danmark, Kunstindeks Danmark kunstner ID 5654, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Om Agnete Bjørneboe på webmother.dk
* Om Agnete Bjørneboe på Kunstindex Danmark & Weilbachs kunstnerleksikon
* Agnete Bjørneboe på Netopnu.dk Kunstguide

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Kunstindeks Danmark **·** VIAF
 |
**Gretelill Fries** (født 18. august 1923 i Bergen, død 7. juni 1977 i Oslo) var en norsk skuespiller.

Fries debuterte ved Rogaland Teater i 1947 og var engasjert ved Nationaltheatret 1952-1954. Hun var også ved Det Nye Teater og Folketeatret. Fries spilte oftest unge kvinner og gjorde seg mest bemerket som tjenestejenta Mirza i Friedrich Hebbels *Judith* 1954. Hun medvirket i 1956 i Leif Sindings film *Gylne ungdom*. På slutten av 1950-tallet avsluttet Fries sin skuespillerkarriere og trakk seg tilbake til privatlivet.

Hun var datter av skuespiller og teatersjef Hjalmar Fries samt søskenbarn av Harald Schwenzen.

Filmografi
----------

* 1956 – *Gylne ungdom*

Referanser
----------

1. 1 2   sceneweb.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Hvem er Hvem? 1973[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  «Gretelill Fries». IMDb.com. Besøkt 9. juni 2016.
4. 1 2 3  «Gretelill Fries». Sceneweb. Besøkt 9. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gretelill Fries på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Gretelill Fries hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Gretelill Fries hos The Movie Database Rediger på Wikidata
Ottarshaugen i Vendels sogn i Uppland der Ottar Vendelkråke sies å være begravd.
Ottars død, illustrasjon til Ynglingesagaen av Gerhard Munthe, 1899
**Ottar Vendelkråke** var en mytisk konge av ynglingeætten i Uppsala i Sverige som skal ha levd på 500-tallet. Ottar nevnes i Ynglingesagaen og er sannsynligvis også identisk med den *Ohthere* som nevnes i det gammelengelske kvadet Beowulf fra 700-tallet.

Ynglingesagaen
--------------

Ottar var sønn av kong Egil Aunsson (i Beowulf kalt *Ongentheow*) som var sønn av Aun den gamle, og fikk riket og kongedømmet etter sin far. Faren Egil hadde vært nødt til å be om hjelp fra danekongen Fred-Frode (Frode den frøkne) på Jylland og måtte ifølge avtalen betale skatt til danene. Dette løftet holdt han ikke, og Ottar nektet også å betale skatt. Kong Frode reiste derfor en hær og dro mot svearne og herjet stygt i Svitjod (Sverige). Sommeren etter dro Frode i viking i austerveg, og Ottar fikk høre om dette. Han samlet en hær og dro til Danmark og herjet. Frodes jarler, Vott og Faste, styrte landet mens Frode var borte, og de samlet folk og kom overraskende på Ottar i Vendsyssel ved Limfjorden på Jylland. Det kom til kamp som endte med at Ottar falt. Danene lot liket hans bli hakket og spist av dyr og fugler. Etterpå laget de en trekråke som de sendte til Svitjod og sa at kongen deres var ikke mer verd. Han ble siden kalt Ottar Vendelkråke. Tjodolv den kvinværske diktet dette om Ottar:

*Ottar falt*
*under ørneklør*
*dugelig*
*for danske våpen;*
*hærfuglen*
*med blodig fot*
*sparket i ham*
*sør ved Vendel.*
-
*Dette verk*
*av Vott og Faste*
*ble til sagn*
*hos svenske folket,*
*at Frodes jarler*
*fra øylandet*
*hadde drept*
*den djerve kjempe.*
Ottar ble etterfulgt av sin sønn Adils som konge.

Íslendingabók
-------------

I den kongerekka som nevnes i Íslendingabók er Ottars far oppført som *Egil Vendelkråke*, og Ottar er oppført uten dette tilnavnet. Snorre er den eneste som tillegger Ottar tilnavnet Vendelkråke.

Moderne tolkninger
------------------

Historikeren Henrik Rytter hevder at Snorre har feiltolket stedsnavnet «*á Vendi*» når han har plassert hendelsen i det danske Vendsyssel. Rytter mener det henviser til Vendil noen mil nord for Uppsala der det også er gjort rike arkeologiske funn, og som må ha vært hjemstedet til en rik høvdingætt.

I henhold til en svensk tradisjon fra 1600-tallet skal Ottar være gravlagt i Ottarshaugen i det svenske Vendil, nord for Uppsala.

Referanser
----------

1. ↑  Snorre, Ynglingesagaen, kap. 27
2. ↑  Tjodolv den kvinværske, Ynglingatal
3. ↑  Henrik Rytter, Beowulf, Oslo (1929), fotnote s 157

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt biografiskt lexikon
 |
**Agnete Erichsen** (født 9. mai 1958) er en norsk billedkunstner, bosatt i Høvåg i Lillesand kommune.

Erichsen studerte ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole Oslo (1977–1981) og fortsatte på Statens kunstakademi (1981–1985).

Hun har deltatt på Sørlandsutstillingen en rekke ganger, og også vært antatt på Høstutstillingen i Oslo i 1986. Hennes verker er innkjøpt av Riksutvstillinger, Norsk kulturråd, Oslo kommunes kunstsamlinger og Sørlandets Kunstmuseum og hun har levert utsmykninger til Førde sentralsykehus og Huseby utdanningssenter for blinde og svaksynte. 

I 2000 fikk hun Sørlandets litteraturpris for barneboka *Alfabetet om sommeren*.

Referanser
----------

1. ↑  CV Agnete Erichsen[*død lenke*]; billedkunst.no
2. ↑  Agnete Erichsen; ovaering.no
3. ↑  *Uten tittel*; nasjonalmuseet.no
4. ↑  Erichsen, Agnete (1916-) (2000). *Alfabetet om sommeren*. Kristiansand: Barnas forl. ISBN 8279510133.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | KulturNav
 |
Serafimermedaljen
**Serafimermedaljen** er en svensk medalje, som utdeles av Sveriges monark. Den ble innstiftet i 1748 og er tilknyttet Serafimerordenen. Ulikt ordenen, som fra 1975 bare tildeles utlendinger og svenske kongelige, tildeles Serafimermedaljen fortsatt svenske borgere for særlig humanitære eller samfunnsnyttige fortjenester.

Kongelige medaljer
------------------

Serafimermedaljen er, sammen med H.M. Kongens medalje, Medaljen Litteris et Artibus, Prins Eugen-medaljen og Prins Carl-medaljen, en av de kongelige, svenske medaljer som nå tildeles i hoffprotokoll.

Utforming
---------

Serafimermedaljen er laget i gull og bærer på advers Fredrik I av Sveriges portrett omgitt av kongens navn og tittel på latin. Reversen har innskriften «ORDO EQ. SERAPHIN. RESTAURATUS NATALI REGATUS LXXIII» omgitt av Serafimerordenens ordenskjede. Ytterst står en omskrift med devisen «PROCERES CUM PRINCIPE NECTIT» (*den forener de fremste med fyrsten*) og årstallet «1748». Devisen er et sitat fra den romerske poeten Claudius Claudianus. Medaljen er i 8. størrelse i det svenske systemet for medaljedimensjoner.
 Den har en kongekrone på toppen og er opphengt ved hjelp av en rekke lenker.

Tildeling
---------

Serafimermedaljen tildeles svært sparsomt. Blant mottagere av medaljen er forretningsmannen og bankdirektøren Jacob Wallenberg (1975), diplomaten Olof Rydbeck (1987), forretningsmannen Peter Wallenberg (2000), diplomaten Hans Blix (2004), professor Sture Linnér (2008) og dirigenten Herbert Blomstedt (2012).

Referanser
----------

1. 1 2  «Serafimermedaljen» Arkivert 2013-10-20, hos Wayback Machine. Sveriges kongehus.
2. ↑  Areen, Ernst E.: *De nordiska ländernas officiella belöningsmedaljer. Heders- och minnestecken från 1500-talet till våra dagar*, Stockholm: J. Beckman Bokförlag, 1938, s. 59.
3. ↑  «Sök medaljförläning» Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. Sveriges kongehus.

Eksterne lenker
---------------

* Serafimermedaljen, Det svenske kongehuset
**Angrepet på D/S «Romsdal» og M/K «Norden»** var en hendelse under Andre verdenskrig, da de to båtene ble angrepet av allierte fly 23. mars 1945. D/S «Romsdal» ble angrepet midt på Herøyfjorden, mens M/K «Norden» ble angrepet på Leinevika. Tilsammen ble fem personer drept og fem såret i angrepet på de sivile båtene.

Angrepet
--------

D/S «Romsdal» gikk i rutetrafikk på Nordvestlandet og hadde denne dagen akkurat satt i land noen passasjerer i Herøy kommune da allierte fly av typen Mosquito fra Banff Strike Wing løsnet skudd mot båten. En passasjer ble drept med det samme, mens to omkom av skadene like etter. En passasjer til ble såret, men overlevde sammen med tre av mannskapet som også ble såret.

Samme dag var andre fly fra Dallachy Strike Wing av typen Beaufighter i området og gikk til angrep på fiskebåten M/K «Norden» i Leinevika. To av fiskerne ombord mistet livet og en ble såret. Undersøkelser i etterkant viste at båten var blitt truffet av minst 40 kuler. M/K «Norden» lå tett oppunder land under angrepet og folk som var på land måtte også søke dekning da det var stor spredning av ammunisjonen

Fra rapportene
--------------

8 beaufighterere fra 489. skvadron i Dallachy Strike Wing hadde ordre om å angripe skip på havnen i Ålesund, da det hadde kommet rapporter om en tysk kovoi. Med seg hadde de 32 beaufighterar fra 144. skvadron, 455. skvadron og 489. skvadron, 1 mosquito fra RAF sin filmavdeling, 12 mustanger fra 65. skvadron og 2 fly av typen ASR Warwicks fra 279. skvadron. Flyene som lettet fra flybasen i Dallachy i Skottland bommet ifølge rapporten på Ålesund på grunn av tåke og dis, og kom i stedet inn over Hareidlandet. Etterhvert ble M/K «Norden» feilaktig angrepet. Sivile øyenvitner til angrepet sier at det var sol og klart vær denne dagen, noe som en også kan se på bilder og film tatt av filmflyet til RAF. Også selve angrepet filmet, da opptak fra angrepet er funnet.

Banff Strike Wing hadde med seg førtito mosquitoer og tolv mustanger for angrep på skip ved Stad, Ålesund og Dalsfjord og ble etterhvert involvert i angrepet på D/S «Romsdal». 143. skvadron og 235. skvadron var med på dette oppdraget.

Portal: Andre verdenskrig
DS «Habil» var et av skipene som ble senket
**Angrepet på Shetlandskonvoien** var en hendelse under første verdenskrig der en konvoi med 12 handelsskip på vei fra Norge til Storbritannia ble angrepet av tyske kryssere.

16. oktober 1917 la 12 skandinaviske handelsskip ut i konvoi fra Marsteinen eskortert av de britiske jagerne HMS «Mary Rose» og HMS «Strongbow». På morgenen 17. oktober ble konvoien oppdaget av de to tyske krysserne SMS «Brummer» og SMS «Bremse» som klarte å senke de britiske jagerne. Tyskland hadde i januar samme år erklært uinnskrenket ubåtkrig og krysserne gikk derfor løs på handelsskipene uten hensyn til mannskapet ombord. Tre av handelsskipene klarte å unnslippe, mens ni ble senket og 21 norske sjøfolk mistet livet. 29 overlevende ble plukket opp av en britisk tråler. De to tyske krysserne hadde tatt en stor risiko ved å befinne seg i et havområde kontrollert av britiske styrker, men det tok tid før meldingen om hendelsen nådde frem, og tyskerne unnslapp derfor.

Skipene i konvoien var:

* DS «Lonionier» – Belgia
* DS «Margrethe» – Danmark
* DS «Dagbjørg» – E. B. Aabye – Drammen – Norge
* DS «Habil» – Det Stavangerske Dampskibsselskab – Stavanger – Norge
* DS «Kristine» – Johannes Fresvik – Haugesund – Norge
* DS «Silja» – A/S Kragerø v/K. Sandaas – Kragerø – Norge
* DS «Sørhaug» – Stavanger Provianteringsråd v/Brødrene Olsen – Stavanger – Norge
* DS «Benclugh» – Storbritannia
* DS «City of Cork» – Storbritannia
* DS «Stella» – Sverige
* DS «Visbur» – Sverige
* DS «H. Wicander» – Sverige

Hendelsen ble en brannfakkel inn i den politiske debatten om Norges standpunkt som nøytrale i krigen. Mange mente man måtte kutte alle handelsforbindelser til Tyskland, og polarhelten Roald Amundsen reagerte med å nekte å bære sine tyske ordener. Også på britisk side vekket angrepet forargelse, og det besluttet å øke slagkraften på handelskonvoiene.

Referanser
----------

1. ↑  Forsvarsforeningen i Norge gjennem 50 år, s. 110 (Nasjonalbiblioteket)
2. ↑  Verdenskrigen i samtidige skildringer s. 814 (Nasjonalbiblioteket)
3. ↑  Loss of HMS Mary Rose and Strongbow Great War Primary Documents Archive
4. ↑  Amundsen, Roald: *Mitt liv som polarforsker*, s. 79
5. ↑  Halpern, P. (1995). *Naval History of World War I*. Naval Institute Press, Annapolis. ISBN 1-55750-352-4

Eksterne lenker
---------------

* En konvojs undergang, af Gert N. Andersen (2010)
Lengdesnitt av hunnblomst av squash, som viser fruktemne (=fruktknute+griffel+arr), frøemner, og kronblader
**Fruktknuten** (latin: ovarium, engelsk: ovary) er den nederste delen av fruktemnet hos frøplanter. Fruktknuten inneholder én eller flere frøemner (ovuler), som utvikles til frø etter befruktning. 

Kronbladene og begerbladene kan være festet over, under eller omkring fruktknuten. Fruktemnet kan bestå ev ett eller flere sammenvokste fruktblader. I dette bildet av en squash, er kronbladene og begerbladene festet over fruktknuten, og en slik blomst sies å være *oversittende* (epigyn). De ytterste delen av støvveien, over fruktknuten, er griffel og arr, der pollen tas imot og spirer for så å vokse ned gjennom griffelen til fruktknuten hvoretter hvert enkelt pollenkorn vokser inn i ett enkelt frøemne. Noen vindpollinerte (vindbestøvede) blomster har svært reduserte og modifiserte fruktknuter.

Frukt
-----

En frukt er de(n) modnede fruktknuten(e) — sammen med frø — fra én eller flere blomster. Frukten beskytter og sprer (befruktede) frø, som inneholder plantens embryo. Hos mange arter har frukten islett av eller er omgitt av annet vev.

Blomstens stilling i forhold til fruktknuten: I undersittende (hypogyn) II omkringsittende (perigyn) III oversittende (epigyn). *a* støvbærer (androecium) *g* fruktblad (gynoecium) *p* kronblad (petal) *s* begerblad (sepal) *r* blomsterbunn (receptaculum). Festepunktet er der *a*, *p*, og *s* møtes.

Se også
-------

* Frukt

Referanser
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Eiendomsdagen** er et årlig arrangement ved Handelshøyskolen BI i Oslo, med røtter fra Handelshøyskolen BI i Sandvika. 

Eiendomsdagen er blant de største arrangementene på BI hvor kjente aktører fra næringslivet deltar som gjester og foredragsholdere. Arrangør er Eiendomsutvalget. 

Arrangementet er til for å gi studentene et godt innblikk i næringseiendom, herunder investering, utvikling og forvaltning. Eiendomsdagen skal dessuten være en aktuell møteplass og bidra til utvikling av relasjoner mellom studenter og næringsliv.

Tidligere var også eiendomsdagen den dagen eiendomsprisen FIABCI Prix d’Excellence for Norge ble delt ut i samarbeid med FIABCI. Dette er en pris, utdelt til eiendomsprosjekter som fremstår som "helhetlige prosjekter som dekker samfunnets behov for optimale løsninger på hvert sitt eiendomsbehov". Tidligere vinnere er blant andre Telenor-bygget på Fornebu, som forøvrig også vant verdensfinalen i 2005. BI-bygget i Nydalen vant prisen i 2004.

Kjente foredragsholdere som har deltatt på Eiendomsdagen:

* Olav Thon
* Christian Ringnes
* Olav Selvaag
* Harald Magnus Andreassen
* Gunnar Krogsveen
* Karsten Kallevig (investeringsdirektør for eiendom i oljefondet)
* Martin Mæland

Eksterne lenker
---------------

* Eiendomsutvalgets nettsted Arkivert 7. september 2019 hos Wayback Machine.
* FIABCI Prix' nettsted
**Paj-Khoj** (russisk: Пай-Хой) er en kjede av åser og lave fjell i det autonome området Nenetsia, lengst nordøst i den europeiske delen av Russland. Kjeden er rundt 200 kilometer lang, og strekker seg fra de nordligste Uralfjellene i nordvestlig retning over den sentrale delen av Jugorskijhalvøya og øya Vajgatsj, som er skilt fra fastlandet ved Jugorskijsundet. Det høyeste punktet i Paj-Khoj er Gora Moreiz på 467 moh.

Geologisk sett er Paj-Khoj en del av en nordlig fortsettelse av Uralfjellene, som også strekker seg videre nordover til fjellene på Novaja Semlja. Berggrunnen består av krystallinsk glimmerskifer, sedimentære sandsteinbergarter, mergel og kalkstein. Vegetasjonen består hovedsakelig av steinete fjelltundra. På lavereliggende deler vokser gress, mose og reinlav. Lave busker forekommer, om enn sjelden, i de sørlige delene.

Den første gang Paj-Khoj ble beskrevet av europeere var under en forskningsekspedisjon ledet av geologen Ernst Karlovitsj Hoffmann, som mellom 1847 og 1853 foretok de første geologiske og biologiske undersøkelsene av området.

Referanser
----------

1. 1 2  «Пай-Хой». *Store sovjetiske encyklopedi* **(russisk)**. Besøkt 28. februar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** GeoNames
 |
Jablonkovpasset sett fra de gamle befestninger

**Angrepet på Jablonkovpasset**, eller **Jabłonkówhendelsen** (polsk: *Incydent jabłonkowski*, tsjekkisk: *Jablunkovský incident*) fant sted natten 25./26. august 1939, ved den daværende polsk-slovakiske grense. Jablonkovpasset er (2019) i Tsjekkia, men tett ved de to nevnte land.

En gruppe tyske *Abwehr*-agenter under ledelse av Abwehroffiser Erwin von Lahousen angrep da en jernbanestasjon. Hovedhensikten var å erobre Jablonkovpasset med den viktige jernbanetunnel inntil ankomsten av tyske væpnede styrker. Angriperne ble slått tilbake av enheter fra den polske hær.

Hendelsen betraktes som et forspill til den tyske invasjonen av Polen som begynte den 1. september. *Jabłonkówhendelsen* er derfor også blitt betraktet som den andre verdenskrigs første commandooperasjon.

Det tyske angrepet var opprinnelig planlagt å finne sted den 26. august, men Adolf Hitler grep inn i siste liten og det ble utsatt. Gruppens radiomottaker sviktet og kontraordren kom ikke frem.

Referanser
----------

1. ↑  Oskar Schindler by David Crowe, page 68 ...this was the first official dispatch of World War II
2. ↑  Canaris, by Michael Mueller, Geoffrey Brooks, page 136 ...who one year later would lead the first commando operation of the Second World War...

Litteratur
----------

* Franz Kurowski: *The Brandenburger commandos. Germany's elite warrior spies in World War II.* Stackpole Books, Mechanicsburg PA 2005, ISBN 978-0-8117-3250-5 (*Stackpole military history series*), Volltext online bei Google Books.
* Julius Mader: *Hitlers Spionagegenerale sagen aus. Ein Dokumentarbericht über Aufbau, Struktur und Operationen des OKW-Geheimdienstamtes Ausland/Abwehr mit einer Chronologie seiner Einsätze von 1933 bis 1944.* 2. Auflage, Verlag der Nation, Berlin 1971.
* Karl Glaubauf, Stefanie Lahousen: *Generalmajor Erwin von Lahousen-Vivremont. Ein Linzer Abwehroffizier im militärischen Widerstand.* LIT-Verlag, Münster 2002.
**Paistu kommune** er en tidligere landkommune i Viljandi fylke i Estland. Kommunen hadde cirka 1 700 innbyggere og et areal på 129 km². Kommunen lå omtrent midt i fylket. Administrasjonssenteret var landsbyen Paistu med 350 innbyggere, en annen større landsby er Holstre med 220 innbyggere.

Landskapet her er svært variert, med bølgete og tildels bratte høydedrag, samt en rekke formasjoner av rød sandstein som tiltrekker seg geologer. Paistukløften har inntil 20 meter dype stup. Dette landskapet inngår i Loodi naturpark (2.151 ha, 21,5 km²). Kommunen har en rekke sjøer fra istiden, blant annet Holstre- og Sinialliku-sjøene som mange besøker. Også plantelivet er rikt her, med store innslag av eik og hele 11 arter av bregner på dette lille området.

Det er et rikt og godt avkastende landbruk i kommunen, med produksjon av melk,svinekjøtt og raffinerte produkter som brennevin og sirup. Det er også et stort sportsanlegg og aktivitetssenter i Paistu.

Maleren Juhan Muks (1899-1983) er fylkets kanskje største kunstner, og malte landskapsbilder fra Paistu.

Referanser
----------

1. ↑  «KOV pindalad». Unionen av estiske byer og kommuner. Arkivert fra originalen 20. mai 2018. Besøkt 15. oktober 2018.
2. ↑  ; *Folketellingen 2011 i Estland*; besøksdato: 14. juli 2014.
3. ↑  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, forlaget Regio. Tallinn, 2011, side 152.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Paistu Parish – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Kommuner i Viljandi fylke |
| --- |
| Regionens våpen | Bykommuner | Viljandi | Estlands flagg |
| Landkommuner | Mulgi **·** Põhja-Sakala **·** Viljandi |
| Historiske kommuner | Abja **·** Abja-Paluoja **·** Halliste **·** Karksi **·** Karksi-Nuia **·** Kolga-Jaani **·** Kõo **·** Kõpu **·** Mõisaküla **·** Paistu **·** Pärsti **·** Saarepeedi **·** Suure-Jaani (bykommune) **·** Suure-Jaani **·** Tarvastu **·** Vastemõisa **·** Viiratsi **·** Võhma |

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Fjordane tingrett** var en førsteinstansdomstol i Gulating lagdømme. Domstolen hadde kontorsted i Førde i Sogn og Fjordane, og rettskretsen omfatta kommunene Askvoll, Bremanger, Eid, Fjaler, Flora, Førde, Gaular, Gloppen, Hornindal, Hyllestad, Høyanger, Jølster, Naustdal, Selje, Solund, Stryn og Vågsøy. 

Tingretten blei sammenslått med Sogn tingrett i juli 2017. Den sammenslåtte tingretten heter Sogn og Fjordane tingrett.

Historie
--------

Domstolen ble etablert 1. januar 2005 ved en sammenslåing av Nordfjord tingrett, Sunnfjord tingrett og deler av Ytre Sogn tingrett. Disse tre domstolene kunne føre sine aner tilbake til tiden da sorenskriverembetene i Norge ble etablert. Nordfjord sorenskrivarembete ble etablert allerede i 1592, Sunnfjord i 1625 og Ytre Sogn omkring 1630 ved deling av Sogn sorenskriverembete, som ble opprettet i 1609. Gulen hørte til Fjordane tingrett inntil Nordhordland tingrett noe forsinket ble etablert i 2006.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «domstol.no Domstolkartet forandres i Hordaland og Rogaland». Arkivert fra originalen 12. mars 2013. Besøkt 10. februar 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Fjordane tingrett

| * v
* d
* r
Tingretter i Gulating lagdømme |
| --- |
| Nåværende | Sogn og Fjordane **·** Hordaland **·** Haugaland og Sunnhordland **·** Sør-Rogaland | Riksvåpenet |
| Tidligere | Bergen **·** Dalane **·** Fjordane **·** Hardanger **·** Haugaland **·** Jæren **·** Nordhordland **·** Sogn **·** Stavanger **·** Sunnhordland |
| *Tingretter i norske lagdømmer* (maler): Agder  **·** Borgarting  **·** Eidsivating  **·** Frostating  **·** Gulating  **·** Hålogaland |
***Fjordingen*** er en avis som blir utgitt i Stryn i Vestland.

Avisa kom under navnet *Innfjordingen* ut første gang i 1928 etter initiativ fra Nils Hertzberg og Finn Larsen som var avisas første redaktør og forretningsfører. Etter en konkurs i 1929 kom avisa ut igjen, men denne gangen under navnet *Fjordingen*. Avisa kom ikke ut mellom 1942 og 1945.

Mellom 1928 og 1936 var Ingemund Fænn journalist, og i realiteten også redaktør i avisa.

Avisa blir utgitt tirsdag, og fredag. *Fjordingen* ble kjøpt av *Sunnmørsposten* i 2002 og er i dag en del av mediekonsernet Polaris Media. Fram til 2006 ble *Fjordingen* trykt i eget trykkeri i Stryn. Nå er det Polaris Media sitt trykkeri i Spjelkavik som står for dette.

Ansvarlig redaktør
------------------

* Bengt Flaten (2005-
* Inge Fænn
* Harald Vartdal
* Martin Lilleheim
* Ingvar Svarstad
* Paul Svarstad (1949–1951)
* Audun Aarheim
* Erling Bø (1945–)
* Torleif Bergmann (1929–)
* Nils Hertzberg (1928–1929)

Opplag
------

Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:

|  |  |
| --- | --- |
| * 1988: 4 451
* ---
* 1990: 4 593
* 1991: 4 653
* 1992: 4 655
* 1993: 4 710
* 1994: 4 695
* 1995: 4 698
* 1996: 4 709
* 1997: 4 688
* 1998: 4 671
* 1999: 4 685
* 2000: 4 701
* 2001: 4 730
* 2002: 4 627
 | * 2003: 4 737
* 2004: 4 589
* 2005: 4 401
* 2006: 4 330
* 2007: 4 310
* 2008: 4 285
* 2009: 4 299
* 2010: 4 269
* 2011: 4 228
* 2012: 4 120
* 2013: 3 979
* 2014: 3 863
* 2015: 3 797
* 2016: 3 721
* 2017: 3 734
 |

Referanser
----------

1. ↑  Aviskatalogen, tall fra nettsidene til Mediebedriftenes Landsforening Arkivert 25. februar 2012 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* *Fjordingen* i skannet utgave ved Nasjonalbiblioteket

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
«Primus» har flere betydninger.

Fuhrmeister primus fra etter 2. verdenskrig.

**Primus** (av latin: «den første») er en turbrenner hvor væskeformig brensel forgasses og så brennes i sin gassform. Navnet kommer fra det registrerte varemerket «Primus»,.

Det første sotfrie parafin-kjøkkenet er designet av Frans W. Lindqvist i 1892(Stockholm, Sverige) og heter Primus. Lindqvist og J.V. Svenson produserte parafinkjøkken i et smiverksted i Stockholm. Selskapet fikk opprinnelig navnet J.V. Svensons Fotogenköksfabrik.

Den tradisjonelle primusen i Norge, er en 3-benet messingtank for parafin, med brenner og kjelestøtte montert oppå tanken. Norske produsenter har vært Fuhrmeister nær Bergen og Høvik Verk nær Oslo. Fra tiden rundt andre verdenskrig begynte Forsvaret å bruke en sammenleggbar primus, montert i en beskyttende stålkasse.

1897 Andrée bruker et parafiniskjøkken fra Primus når han prøver å nå Nordpolen med en varmluftsballong. 

1911 Roald Amundsen bruker et parafiniskjøkken fra Primus når han når Sydpolen. 

1953 Når Sir Edmund Hillary og Tenzing Norgay blir de første til å bestige Mount Everest 29. mai 1953, brukes et Primus-kjøkken. 

Andre kjente polfarere, fra Nansen i 1890-årene til Monika Kristensen i 1986-87, benyttet primuser av tradisjonell type. På senere polferder, har det vært benyttet mer kompliserte brennere, som likevel er enkle å betjene. 

Primus er også utbredt i enkelte u-land, og ikke minst blant beduiner i Sahara.[]

Til vanlig tur- og campingbruk har gasskokeapparater, på grunn av enkel betjening og lavere pris, stort sett tatt over markedet.
Foruten den tradisjonelle primusen og gassapparatet, finnes også en tredje variant: Spritbrenneren som fyres med rødsprit benyttes av mange på grunn av sin hendige størrelse og enkle konstruksjon.[]

Funksjon
--------

En primus virker ved at brennstoff, vanligvis parafin, ved hjelp av lufttrykk blir presset gjennom en varm brenner med dyse, slik at dysen avgir brennstoffet i dampform, og at dette så forbrennes med luft. Forbrenningen er nesten fullstendig, og det dannes lite sot. For å oppnå parafindamp i starten, forvarmes brenneren, oftest med en spritflamme.

Det har vært liten teknisk utvikling av primusen siden introduksjonen. Endringene går hovedsakelig ut på at brennerene er blitt lettere, enklere å behandle og mer driftssikre. Siste nytt i utviklingen, er osmotisk pumping av drivstoff. Dette var ikke lansert kommersielt på begynnelsen av 2000-tallet, men under utprøving hos forsvaret i USA. Resultatet pr. 2011 var at disse er for følsomme for urenheter i drivstoffet.[]

Se også
-------

* Turbrenner
* Bål
* Termos, herunder mattermos
* Fluktsekk (tredagerssekk)

Referanser
----------

1. ↑  varemerkeregistrering hos Patentstyret[*død lenke*] (registrert i 1907, tilhører Primus AB (Sverige))

Eksterne lenker
---------------

* (en) Portable stoves – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Fjorda** er en stor og sterkt forgrenet innsjø på åsen mellom Sperillen og Randsfjorden sør for Bjoneroa. Fjorda var opprinnelig seks separate innsjøer, men disse fløt sammen ved oppdemming etter konsesjon gitt i 1918. Innsjøen er regulert som magasin for Toverud kraftstasjon ved Randsfjorden, med reguleringshøyde 2,10 meter. Ofte blir området kalt Velmunden, men Velmunden er egentlig navnet på den største av de opprinnelige innsjøene i området. Deler av Fjorda drenerte naturlig til Bjoneelva, men dette utløpet er nå stengt med dam. Utløpet er nå via Velmundselva i øst til Sortungen.

Det spesielle landskapet som ble skapt av oppdemmingen, er et sjeldent eksempel på at industrielle inngrep har gitt positive virkninger for naturen.

Området er kjent som et eldorado for kanoentusiaster, og er spennende å padle i, med alle sine øyer, trange viker og sund. I området er det tillatt å slå leir og gjøre opp ild på anviste plasser. Å gjøre opp ild forutsetter medbrakt ved og underskrevet midlertidig dispensasjon. Anlegget har over 10 000 besøkende årlig, med hyppigst besøk i sommerhalvåret. Mange skoler legger friluftslivkurs hit. Vannene har gode fiskemuligheter, og flere plasser er vannet så grunt at det blir forholdsvis tidlig bra badetemperaturer. Det er flere kommersielle aktører som leier ut kanoer i området. *Solvik kanoutleie* på nordsiden av anlegget har godt utvalg på kanoer og en mindre kiosk og salg av fiskekort. *Vestland* i nordenden av Saltbufjorden har både hytter og kanoer.

Kanopadlere som legger ut fra Solvik.   John Erling Blad (2007)

Geografi
--------

Fra Velmunden som ligger mot øst, kan man nå Haukfjorden som ligger mot sør gjennom noen trange sund. Fjorda er delt av halvøyene Sevaldrudholmen i nord, og Ålbogan fra sør. Mellom disse landområdene henger østdelen sammen med vestdelen gjennom sundene Smørmarksundet og Saltbusundet. I våtområdets vestside finnes innsjøene Saltbufjorden og Vestlandsfjorden. Disse henger sammen via trange sund. Vestlandsfjorden henger sammen med Båhusfjorden og Svarttjern mot nordøst i Fjordaområdet. Mot sør fra Vestlandsfjorden ligger Osfjorden med mulighet til å nå Bjørnsjøen med kano via elver og de mindre vannene Fløyta og Sekken.

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Herav 39,45 km² i Velmundselvas nedbørfelt og 18,83 km² i Bjoneelvas nedbørfelt

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 27. juni 2015
2. 1 2  «NVE Atlas». *Vannkraft – Utbygd vannkraft – Magasin.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 27. juni 2015
3. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 27. juni 2015
4. ↑  Fylkesmannen i Oppland, vassdragsrapport om Velmundvassdraget[*død lenke*]
5. ↑  Visithadeland.no om Fjorda[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fjorda – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Mexcaltitán** er en liten menneskeskapt øyby langs kysten av den mexicanske delstaten Nayarit. Den tilhører Santiago Ixcuintla kommune. Mexcaltitán hadde 818 innbyggere i 2010.

Tidlig på 1980-tallet hevdet Mexicos president José López Portillo at Mexcaltitán var den geografiske beliggenheten til Aztlán, aztekernes mytiske urhjem. Delstaten la til symbolet på Aztlán i sitt våpenskjold sammen med inskripsjonen «Nayarit, mexicanernes hjemland». 
Flere historikere har forkastet dette som et politisk utspill, og vitenskapelige artikler har påvist dette som en politisk bløff for å trekke til seg turister.

Øya er tilgjengelig via båt fra havneområdet La Batanza, som befinner seg 40 kilometer fra sentrum av Santiago Ixcuintla. Den blir markedsført som et turistmål, og fikk status som «Pueblo Mágico» i 2001, men mista denne statusen i 2009 fordi den ikke lenger klarte å oppfylle krava.

Referanser
----------

1. ↑  INEGI – Censo de Población y Vivienda 2010
2. 1 2  Jesús Jáuregui: *Mexcaltitán-Aztlán: un nuevo mito*, *Arqueología mexicana*, México, D.F.: Instituto Nacional de Antropología e Historia, Editorial Raíces, **12** (67), 2004, sidene 56–61, ISSN 0188-8218, OCLC 29789840.
3. ↑  «Sectur retira rango a tres pueblos mágicos Arkivert 22. januar 2012 hos Wayback Machine.». El Universal. 20. august 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mexcaltitán – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Akers gymasium** var en videregående skole i Oslo. Skolen ble etablert i 1912 som *Akers kommunale middelskole*. 

Middelskolen var fri for innbyggerne i Aker kommune, men også andre elever kunne betale seg inn til plass. De to første årene leide skolen lokaler i Nickelsens pikeskole i Tordenskiolds gate 9. I 1914 flyttet skolen til egen skole i Universitetsgata 6. Fra 1918 åpnet skolen også privat gymnas. Dette tok kommunene over i 1919 under navnet Akers gymnasium. I 1921 ble middelskolen avviklet. Samme år ble en ny Aker kommunale middelskole opprettet på Grefsen, og ble forløperen til Grefsen videregående skole.

Akers gymasium ble fellesgymnas for hele Aker etter at middelskolen ble nedlagt. Fra 1934 leide skolen lokaler i Akersgata 73a i bydel St. Hanshaugen, i lokalene til Hammersborg skole. Etter hver fikk alle sognene i Aker egne gymnas, og behovet for Akers gymnasium falt bort, og skolen ble lagt ned i 1939.

Referanser
----------

1. 1 2  Tvedt, Knut A. (red). «Akers gymasium» i *Oslo byleksikon*, Kunnskapsforlaget 2010

| * v
* d
* r
Tidligere offentlige videregående skoler i Oslo |
| --- |
| Akers gymnasium **·** Berg **·** Berles **·** Bredtvet **·** Elisenberg **·** Fagerborg **·** Fernanda Nissen **·** Forsøksgymnaset **·** Frogner **·** Frogner Gymnas **·** Grefsen **·** Groruddalen **·** Hallings **·** Hegdehaugen **·** Manglerud • Nordstrand **·** Riis **·** Sandaker **·** Sinsen **·** Sofienberg **·** Sogn **·** Teisen **·** Vahl **·** Østre Aker |  |

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
**Angorakatt** eller **tyrkisk angora** (tyrkisk: Ankara Kedisi) er en katterase med utspring fra avl i Tyrkia.

Utseende og gemytt
------------------

Denne katten er grasiøs og atletisk, med sped benstamme og silkemyk pels. 

Katten er liten til middels stor når den er ferdig utvokst. Den har ingen underpels, og pelsen skinner når den beveger seg. Den finnes i alle farge- og mønstervarianter, bortsett fra dem som kan tyde på hybridisering. De er livlige og blir ansett som morsomme av oppdrettere[]. 

Hodet har en myk trekant, med smal snute som fortsetter ansiktets linjer, uten pinch ved værhårsputene. Øyefargen er ikke avhengig av pelsfargen, men på utstillinger anses det at øynene og pelsfargen må gå i harmoni med hverandre.

Opprinnelse
-----------

Enkelte[hvilke?] skriftlige kilder om rasen gjentar fremdeles den usannsynlige hypotesen om at den stammer fra den ville Pallas-katten; tartarene skal ha temmet Pallas-katten og brakt den til Tyrkia. Tyrkerens halvlange pels er muligens et resultat av en mutasjon for hundrevis av år siden i en isolert tamkattpopulasjon i Sentral-Asia. 

Rasen oppsto på 1400-tallet. Angorakatter fra Tyrkia kom først til Frankrike og Storbritannia på 1600-tallet. På begynnelsen av 1900-tallet hadde utkryssavl til andre langhårsraser faktisk ført til utslettelse av rasen utenfor Tyrkia. Rasen ble reddet takket være et avlsprogram i Ankaras zoologiske hage. Rasen er nå beskyttet i Tyrkia. Oppdrettere i Sverige, Storbritannia og USA importerte katter fra Tyrkia etter andre verdenskrig og startet et vellykket avlsprogram.

Kilder
------

* «Alle Verdens Katter» Forfatter: Bruce Fogle

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Computer animation
Kamaksel.
**Kamakselen** på en bensinmotor åpner og lukker ventilene på motoren. Dette gjøres for å ta inn luft/bensin og blåse ut eksos. Kamakselen er som regel forbundet med veivakselen med en registerreim.

Tradisjonelt har man i en 4-sylindret motor én inntaksventil og én utblåsventil per sylinder, tilsammen 8 ventiler. I mange nyere motorer har man 16 ventiler. En 16V motor har to kamaksler; en til inntaksventilene og en til utblåsventilene. Grunnen til at man bruker fire ventiler for hver sylinder er at motoren skal puste lettere. Ventilene åpnes samtidig; grunnen til at det brukes doble kamakseler er at det ikke er nok plass til alle ventilløfterne på en enkel aksel.

Man kan se kamakselen ved å skru av toppdekselet på motoren. Disse er gjenstand for utbytting ved trimming av motoren, da kamakselens profil har mye å si for hvordan motoren yter ved høye turtall.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
Det jødiske museum i Belgia ligger i Brussel
**Angrepet på Det jødiske museum i Belgia** fant sted i Brussel den 24. mai 2014, idet en bevæpnet mann åpnet ild mot museet og drepte fire personer. Tre døde under angrepet, en fjerde på sykehuset den 6. juni. Angrepet ble regnet som terrorisme av de belgiske myndigheter.

Den 30. mai ble en 29 år gammel fransk statsborger av algerisk opprinnelse, Mehdi Nemmouche, arrestert i Marseille i forbindelse med skytingen. Den franske påtalemyndigheten opplyste at han hadde vært mer enn et år i Syria og hadde forbindelser til radikale islamister. En video viste at han bar et flagg fra opprørsgruppen Den islamske stat i Irak og Syria.

Referanser
----------

1. ↑  "Vierde slachtoffer aanslag Joods museum overleden". De Morgen. 6 June 2014. Retrieved 6 June 2014.
2. ↑  "La tuerie du Musée juif de Bruxelles qualifiée d'acte "terroriste "" [Killings at the Belgian Jewish museum treated as "terrorism"]. Le Monde. 26 May 2014.
3. ↑  "Brussels Jewish Museum killings: Man held in Marseille". BBC News. 1. juni 2014. Retrieved 1 June 2014.
4. ↑  "Pourquoi Mehdi Nemmouche est le principal suspect de la tuerie de Bruxelles" [Why Mehdi Nemmouche is the principal suspect of the killings in Brussels] (in French). 1 June 2014.