recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**August Annuss** (født 27. oktober 1893, død 5. januar 1984) var en latvisk maler, en av de største innenfor latvisk figurativ malekunst. Mange kjente latviske kirker har sine altere dekorerte av Annuss.

August Annuss ble født i Liepaja, og var først student ved Den keiserlige kunstskolen i Kyiv, deretter ved Stieglitz' skole for teknisk tegning (1913–1917), og så ved Kunstakademiet i St. Petersburg (1918).

I 1926 tok han eksamen ved Det latviske kunstakademiet, hvor han hadde studert figurativ malekunst under John Tilbergs. Hans første utstilling var i 1920. I 1944 flyktet han fra Latvia for å unngå Den røde armé. Han emigrerte til først til Tyskland, og flyttet deretter i 1950 til USA.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Augusts Annuss – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Augusts Annuss – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** LCCN **·** ISNI **·** ULAN
 |
Gluvreklettbreen på kartet over AntarktisGluvreklettbreenGluvreklettbreenGluvreklettbreen på kartet over Antarktis
**Gluvreklettbreen** er en isbre i Fimbulheimen i Dronning Maud Land. Den strømmer nordvestover mellom Terningskarvet og von Essenskarvet i den sørlige delen av Gjelsvikfjella.

Breen ble oppdaget og fotografert fra fly av den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39 under ledelse av Alfred Ritscher. Detaljert kartlegging ble utført av norske kartografer basert på undersøkelser og flyfotografering gjennomført under Maudheimekspedisjonen og den norske antarktisekspedisjonen 1956–60. Breen er navngitt etter den nærliggende toppen Gluvrekletten.

Kilder
------

* Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 5418
* Gluvreklettbreen *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR **·** Norsk polarinstitutt

 |
**«Glymdrott»** er en coverlåt med norsk tekst skrevet av Svein Erik Børja. Den ble først utgitt 27. februar 2007 på albumet Viser i trengsel. Flere artister bidro med innspillinger til det albumet, og «Glymdrott» var et av Øystein Sundes bidrag. Opprinnelig ble albumet utgitt på vinyl i 1972 uten «Glymdrott».

Originalen heter «Rondo amoroso», Op. 14, No. 7, og er et norsk pianostykke fra 1939 som ble skrevet av komponisten Harald Sæverud.

Teksten er en slags parodi på sørgmodig og nasjonalromantisk diktopplesning som ledsages av stemningsfullt gitarspill. Sunde synger akkompagnert av sin gitar.

«Glymdrott» ble fremført 7. mai 1971 i *Flimra* på NRK. Samme opptak ble vist 26. desember 2010 i sin helhet i programmet *Øystein Sunde – med god avstand til bilen bak*. Sunde spilte gitar og sang, mens de øvrige medlemmene av Christiania Fusel & Blaagress sto rundt ham med levende lys.

Referanser
----------

1. ↑  WiMP – Medium: *Viser i trengsel* (CD versjon) – 27. februar 2007
2. ↑  *Ja takk, begge deler* – diskografiside i programmet som ble solgt på forestillingen
3. ↑  SNL – Medium: «Rondo amoroso» – Harald Sæverud (1939)
4. ↑  VG – 27. februar 1971 side 45
5. ↑  NRK TV – *Flimra* fra 7. mai 1971
6. ↑  VG – 7. mai 1971 side 35
7. ↑  VG – 26. desember 2010 side 54
**Laxmi Kunwar** (født 29. mars 1989) er en nepalesisksk handicapidrettsutøver, som konkurrerer i svømming. Hun er klassifisert i klassen S6.

Bakgrunn
--------

Kunwar er lam i beina etter at hun falt ned fra et tre da hun var 16 år gammel, og skadet ryggmargen. Hun begynte med svømming i 2010, og hun spiller også rullestolbasketball.

Idrettskarriere
---------------

2014
Hun deltok ved Asian Para Games 2014, og kom der på 8.-plass på 50 meter fri i klassen S6 og 14.-plass på 100 meter fri, i klassen S8. På 100 meter bryst (SB5) ble hun diskvalifisert. 

2015
Hun var påmeldt Para-VM i svømming 2015, men stilte ikke til start. 

2016
Ved Paralympiske sommerleker 2016 i Rio de Janeiro deltok hun på 100 meter fri i klassen S6. Hun svømte på 3:11,76, som var over dobbelt så lang tid som de andre deltakerne, og endte sist i kvalifiseringsheatene.

Referanser
----------

1. ↑  IPC - *Nepalese athletes aim to learn from Rio 2016*, besøkt 2. november 2016.
2. ↑  Rio 2016 - *Women's 100m Freestyle - S6 - Standings*, besøkt 2. november 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Profil og resultater hos IPC
* (en) Rio 2016 - Laxmi Kunwar (arkivert)
**John McCartney** (født 1870 i Darvil, død 1942) var en skotsk fotballspiller. Mest kjent er han fra sin tid i Liverpool FC. Hans posisjon på banen var forsvarsspiller.

McCartney spilte for *Newmilns FC*, *St. Mirren* og *New Brighton* før han ble hentet til Liverpool av managerne John McKenna og W. E. Barclay i 1892. Han var en av 13 skotter som ble hentet i klubbens første år. 

McCartney spilte Liverpools første obligatoriske kamp gjennom tidende i Lancashire League, i 8-0 seieren på Anfield mot *Higher Walton*. Liverpool vant Lancashire League denne sesongen, og rykket dermed opp til 2. divisjon i The Football League.

McCartney var en av de elleve spillerne som fikk æren over å spille i Liverpools første kamp i 2. divisjon i 2-0 seieren borte mot Middlesbrough Ironopolis på Paradise Ground 2. september 1893. Liverpool gikk ubeseiret gjennom ligaen, og vant også mot *Newton Heath*, (ble til Manchester United i 1902), i opprykskampen til 1. divisjon. McCartney spilte 16 av de 28 kampene Liverpool spilte dette året, og scoret et mål i bortekampen mot Woolwich Arsenal, i en kamp Liverpool vant hele 5-0.

I sesongen 1896/1897 var McCartney den eneste spilleren i klubben som spilte samtlige kamper. 

McCartney forlot Liverpool i 1898.

Statistikk
----------

### Kamper

* **1892 – 1898:** Ligakamper – mål: 124 kamper – 4 mål.
* **1892 – 1898:** Kamper totalt: – mål: 167 kamper – 6 mål.

### Medaljer

* **1893/1894:** 2. Divisjon – Vinner.
* **1895/1896:** 2. Divisjon – Vinner.

Se også
-------

* Statistikk om Liverpool FC

Eksterne lenker
---------------

* Profil på LFChistory.net

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**John Edward Mayasich** (født 22. mai 1933 i Eveleth i Minnesota) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo og 1960 i Squaw Valley.

Mayasich vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Han var med på det amerikanske ishockeylaget som kom på andreplass i turneringen bak Sovjetunionen. Det var ti lag som deltok, etter gruppespillet spilte de seks beste lagen en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. USA vant fire kamper og tapte en, 0-4 til Sovjetunionen i sluttspillsserien. Sovjetunionen vant alle fem kampene og vant serien med maksimale ti poeng foran USA med åtte og Canada med seks.

Fire år senere, under vinter-OL 1960 i Squaw Valley ble han olympisk mester i ishockey. USA vant alle fem kampene i finaleserien som besto av seks lag. Canada ble nummer to og Sovjetunionen kom på tredjeplass.

Mayasich ble også verdensmester i ishockey 1960, OL-turnering i Squaw Valley var også det 27. verdensmesterskapet i ishockey. Han deltok i åtte verdensmesterskap, 1957, 1958, 1961, 1962, 1966 og 1969.

OL-medaljer
-----------

* 1960 USAs flagg Squaw Valley - Gull **Gull** i ishockey USAs flagg USA
* 1956 Italias flagg Cortina d'Ampezzo - Sølv Sølv i ishockey USAs flagg USA

VM-medaljer
-----------

* 1960 USAs flagg Squaw Valley - Gull **Gull** i ishockey USAs flagg USA
* 1956 Italias flagg Cortina d'Ampezzo - Sølv Sølv i ishockey USAs flagg USA
* 1962 USAs flagg Colorado Springs - Bronse Bronse i ishockey USAs flagg USA

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) John Mayasich – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) John Mayasich – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) John Mayasich – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) John Mayasich – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Helen Nontando «Noni» Jabavu** (født 20. august 1919 i Eastern Cape i Sør-Afrika, død 19. juni 2008) var en sørafrikansk forfatter. Som forfatter signerte hun bøkene sine som Noni Jabavu. Hun var av xhosafolket.

Biografi
--------

Noni Jabavu var født i 1919 i Eastern Cape. Hun ble født inn i en utdannet familie, der farfar var redaktøren John Tengo Jabavu, og faren var Davidson Don Tengo Jabavu, den første xhosa-professor i afrikanske språk og Latin ved universitetet i Fort Hare. 

Tretten år gammel ble Noni Jabavu sendt på skole i England. Der bodde hun i en rekke år og ble en av de første kvinnelige afrikanske forfattere og journalister.

I 1955 returnerte hun til Sør-Afrika for et kortere opphold, og besøkte blant annet hennes far, professor D.D.T. Jabavu, i Fort Hare og slektninger ellers i Eastern Cape og Johannesburg. Boken *The Ochre People*, ble først utgitt i 1963, og var en levende fremstilling fra hennes opplevelser av landet hun elsket og de mennesker hun møtte. I 1960 kom hun med sin andre selvbiografi, *Drawn in Colour*. Begge bøkene ble skrevet tidlig i karrieren og fikk gode kritikker. Bøkene speiler hennes bakgrunn fra både Sør-Afrika og England, noe som gav henne et spesielt perspektiv på fremstillingene, og samtidig en uklar identitet til Vestens påvirkning i Afrika. Denne identitetskonflikten beskriver hun selv i *Drawn in Colour* (1960) slik:

> I belong to two worlds with two loyalties: South Africa, where I was born, and England, where I was educated. When I received a cable sent by my father, I flew back to South Africa to be amongst my Bantu people, leaving my English husband behind in London. Later that year, he and I went to live in East Africa, to be near my only sister who had married out there. I've told here something of my own background and circumstances. This is a personal account of an individual African's experiences and impressions of the differences between East and South Africa in their contact with Westernization. 
> 
> 
> Noni Jabavu 
> 
> 

Den omtalte engelske ektemannen var filmregissøren Michael Cadbury Crosfield, barnebarn av kveker og forretningsmann, Joseph Crosfield. Joseph Crosfield var en venn av Noni Jabavus farfar, John Tengo Jabavu.

Referanser
----------

1. ↑  *Celebrating Women*, South African History Project, Department of Education, 9. august 2002, side 2

Kilder
------

* Dictionary of African Christian Biography: Helen Nontando (Noni) Jabavu 1919-2008

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Nonnegata** (11-21, 4-16; ikke alle numre er i bruk) er en gate i Gamlebyen i bydel Gamle Oslo. Den går parallelt med Schweigaards gate innenfor husrekker fra Klostergata / Jarlegata til Vikengata. Det meste av gatelengden er for gang- og sykkelvei å regne, med begrensninger på biltrafikken.

Gaten fikk navn i 1871 etter Nonneseter kloster. Mange av husene inntil gaten (særlig på sørsiden) sogner til nabogatene. Husene som har adresse Nonnegata, varierer i alder og stil. På nordsiden innenfor Myklegardgata (nr. 4-6) er et par leiegårder som stilmessig kan tidfestes til slutten av 1890-tallet, mens nr. 19-21 (på sørsiden) er en USBL-blokk fra 2000.

Kilder
------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Nonnegata». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 385. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (N)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
***Kerrang!*** er et ukentlig rock-magasin som utgis av medieselskapet Wasted Talent Ltd i Storbritannia.

Bladets tittel er et lydord og stammer fra lyden som lages når man slår i stykker en elektrisk gitar.

*Kerrang!* ble først utgitt 6. juni 1981, med Geoff Barton som redaktør. Det var først et engangsbilag i avisa *Sounds*, viet til New Wave of British Heavy Metal (NWOBHM) og fremveksten av hardrock-band som AC/DC, hvor gitarist Angus Young figurerte på *Kerrang!*s første forside.

Gjennom 1980-tallet og det tidlige 1990-tall plasserte *Kerrang!* mange thrash- og glam metal-band på forsiden (som Mötley Crüe, Slayer, Metallica, Poison, Testament), men forkastet dem da grungeband som Nirvana ble berømt. Magasinet blir ofte kritisert av leserne for å gjenta denne prosessen hver gang en ny musikktrend blir populær[]. For eksempel er det mange klager[*av hvem?*] på bladets nåværende vektlegging av emo- og metalcore-musikk, spesielt etter at de hadde My Chemical Romance på forsiden i flere uker sammenhengende etter utgivelsen av albumet *The Black Parade*.[]

*Kerrang!*s mest suksessfulle periode var rundt årtusenskiftet, under redaktøren Paul Rees, på samme tid som nu-metal-sjangren, med band som Limp Bizkit og Linkin Park, vokste i popularitet. I 2002 tok de igjen rivalen *New Musical Express* og ble det største ukentlige musikkmagasin i Storbritannia. Rees sluttet for å overta *Q*, og Ashley Bird tok over som redaktør fra 2003 til 2005. Nu-metals tilbakegang i 2003 medførte at *Kerrang!*s salg sank raskt.

Da Paul Brannigan tok over som redaktør i april 2005, ble *Kerrang!*s fokus endret i retning av mer musikalsk mangfoldighet, men også med respekt for magasinets historie. I de følgende månedene dekte *Kerrang!* mere stylistisk varierte band, som My Chemical Romance, HIM, 30 Seconds to Mars, Avenged Sevenfold, Senses Fail, Mastodon og Bullet for My Valentine. Samtidig dekte bladet også eldre band, som Metallica, Slayer, Iron Maiden (som har vært på forsiden oftere enn noe annet band[]), Nirvana, System of a Down og Green Day. Mere nylig har bladet ivaretatt den økende populariteten til britiske band som Bring Me the Horizon, Enter Shikari, Lostprophets og kanskje aller mest Gallows.[]

Ifølge opplagstall utgitt i august 2006 hadde *Kerrang!* igjen blitt større enn *New Musical Express*. og i februar 2007 solgte *Kerrang!* over 12 000 flere eksemplarer pr uke enn rivalen.

I 2008 ble *Kerrang!* solgt fra EMAP til Bauer Media Group, som eier bl.a. Radio Norge.

Se også
-------

* NME
* Melody Maker
* Q magazine

Referanser
----------

1. ↑  BBC.co.uk News
2. ↑  «Blabbermouth.net». Arkivert fra originalen 12. desember 2007. Besøkt 5. desember 2007.
3. ↑  «Themusic.com». Arkivert fra originalen 11. oktober 2006. Besøkt 5. desember 2007.
4. ↑  Mad.co.uk Arkivert 16. juni 2008 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *Kerrang!* på Last.fm Rediger på Wikidata
* (en) Kerrang! Radio


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISSN **·** MusicBrainz
 |
**Kerry Dienelt** (født 25. februar 1969 i Darwin i Nordterritoriet), australsk softballspiller som deltok i de olympiske leker 1996 i Atlanta og 2000 i Sydney.

Dienelt vant en olympisk bronsemedalje i softball under sommer-OL 1996 i Atlanta. Hun var med på det australske laget som kom på tredjeplass i den første olympiske softballturneringen bak USA og Kina.

Fire år senere, under sommer-OL 2000 i Sydney vant hun en ny bronsemedalje med det australske softballdamelandslaget som kom på tredjeplass bak USA og Japan.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1996 USAs flagg Atlanta - Bronse i softball Australias flagg Australia
* Bronse 2000 Australias flagg Sydney - Bronse i softball Australias flagg Australia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kerry Dienelt – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Kerry Dienelt – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Kerry Dienelt – Australian Olympic Committee Rediger på Wikidata





1. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,
***Ringeren i Notre Dame*** (originaltittel: *The Hunchback of Notre Dame*) er en amerikansk stumfilm fra 1923 regissert av Wallace Worsley med Victor Hugos roman av samme navn som forelegg. Hovedrollen som Quasimodo spilles av Lon Chaney.

Handling
--------

Historien utspiller seg i Paris i år 1482. Quasimodo er en døv og halv-blind pukkelrygg som arbeider ved den berømte katedralen Notre Dame i Paris. Sjefen hans, en mann som heter Jehan, den onde broren til Notre Dame sin erkediakon Dom Claude. En kveld ønsker Jehan at Quasimodo skal kidnappe Esmeralda, en dansende sigøyner-jente. Politi-etterforsker Phoebus redder Esmeralda fra Quasimodo, og Phoebus blir betatt av Esmeralda. Til sin forferdelse får Jehan vite at Phoebus håper å gifte seg med Esmeralda, til tross for at han allerede er forlovet med Fleur de Lys. 

Phoebus overtaler Esmeralda til å følge ham til en danse-ball. Men Esmeraldas adoptiv-far Clopin, ledsaget av hans tiggere, bryter seg inn på festlighetene og krever at Esmeralda skal returneres til ham. For å unngå blodsutgytelse sier Esmeralda at hun ikke hører hjemme blant aristokratiet. Men senere sender Esmeralda imidlertid en dikter, Pierre Gringoire, for å gi Phoebus et notat, og arrangere et møte ved Notre Dame for å si farvel til ham. Phoebus ankommer, men blir stukket i ryggen av Jehan. Etter at Esmeralda feilaktig blir dømt til døden for denne forbrytelsen, blir hun reddet fra galgen av Quasimodo og tatt med til katedralen. Senere den kvelden leder Clopin hele den kriminelle underverdenen for å storme katedralen. I mellomtiden blir Phoebus varslet og leder sine menn mot de kriminelle.

Skuespillere
------------

* Lon Chaney som Quasimodo
* Patsy Ruth Miller som Esmeralda
* Norman Kerry som Phoebus de Chateaupers
* Kate Lester som Madame de Gondelaurier
* Winifred Bryson som Fleur de Lys
* Nigel De Brulier som Dom Claude.
* Brandon Hurst som Jehan
* Ernest Torrence som Clopin
* Tully Marshall som Kong Louis XI
* Harry von Meter som Monsieur Neufchatel
* Raymond Hatton som Gringoire
* Nick De Ruiz som Monsieur le Torteru
* Eulalie Jensen som Marie
* Roy Laidlaw som Charmolue
* Ray Myers som Charmolue's assistent
* William Parke som Josephus
* Gladys Brockwell som Sister Gudule
* John Cossar en dommer.
* Louise LaPlanche som en ung sigøyner-jente.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ringeren i Notre Dame* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Ringeren i Notre Dame* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Ringeren i Notre Dame* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Ringeren i Notre Dame* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Ringeren i Notre Dame* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Ringeren i Notre Dame* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Ringeren i Notre Dame* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Ringeren i Notre Dame* på Silent Era Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Kunstnerforbundet** er et kunstgalleri i Oslo, og Norges eldste privateide galleri for samtidskunst. Galleriet ble etablert i 1910 av kunstnere, og er organisert som et aksjeselskap. 150 samtidskunstnere er i dag tilknyttet galleriet som aksjonærer. Kunstnerforbundet har siden 2018 også satset på produksjonslokaler for samtidskunstnere i samme bygg, med prosjektet Atelier Kunstnerforbundet. For dette mottok de Oslo Opens hederspris i 2022.

Bygning
-------

Kunstnerforbundet eier bygården i Kjeld Stubs gate 3, sentralt beliggende bak Rådhuset i Oslo sentrum, hvor utstillingsvirksomheten foregår. Gården ble ervervet i 1917 etter pådriv fra arkitekt Arnstein Arneberg, som senere tegnet Rådhuset. Hans assistenter Gudolf Blakstad og Herman Munthe-Kaas tegnet overlyssalen samme år, og i 1919 sto salen ferdig. Overlyssalen er klassisk, og regnes av flere som det vakreste utstillingsrommet i Norge.

Utstillinger og butikk
----------------------

Kunstnerforbundet har et aktivt utstillingsprogram med 27 separatutstillinger innen alle uttrykk, inkludert kunsthåndverk, samt tre kollektive utstillinger årlig. Galleriet representerer flere enn 300 kunstnere, hvorav 120 grafikere. I salgsavdelingen har galleriet et rikholdig utvalg grafikk, skulptur og maleri for daglig salg, samt en egen butikk for kunsthåndverk i underetasjen.

Daglig leder er f.o.m 2022 Lars Sture.

Referanser
----------

1. ↑  Mørch, Hilde. «Oslo Opens hederspris 2022 delt ut». *kunstavisen.no*. Besøkt 13. juni 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kunstnerforbundet, Oslo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
**Kunstskolen i Bergen (KIB)** tilbyr en toårig fagskoleutdanning innen visuelle kunstfag. Skolen er plassert midt i Bergen sentrum og er en aktiv bidragsyter til byens kunst- og kulturscene, med åpne foredrag, diverse kvelds- og helgekurs, debatter, kunstfestivaler o.l. 

Skolen ble etablert i 1988, og ble i 2006 akkreditert som fagskole av NOKUT. Skolen har 54 studieplasser og mottar statsstøtte. Skolen kan tilby studieplass til søkere som ikke har fullført og bestått videregående utdanning. Inntil 30 % av utsendte tilbudt om studieplass kan gå til disse søkere etter gjennomført opptaksprøve. Man kan oppnå generell studiekompetanse dersom man fullfører og består 2-årig akkreditert fagskoleutdanning. Fullført og bestått utdanning ved Kunstskolen i Bergen gir graden høyere fagskolegrad. Studentene har rett til lån og stipend fra Lånekassen. Skolen er medlem i SAMMEN (Studentsamskipnaden på Vestlandet). 

KIB er medlem av Forum for kunstskolene og alle lærerne ved KIB er praktiserende billedkunstnere. Skolen flyttet fra Møllendalsveien 8 til nye lokaler i Marken 37 sommeren 2020, før oppstart av studieåret 2020/2021.

Referanser
----------

1. ↑  «Om skolen – Kunstskolen i Bergen». Besøkt 2. august 2020. «Sommern 2020 flyttet KiB fra Møllendalsveien 8 til Marken 37 i Bergen sentrum.»

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Strobeling av polyppen til en brennmanet
**Strobilering** eller **strobilasjon** er en form for ukjønnet formering som forekommer på polyppstadiet hos stormaneter og hos bendelorm. Strobilering likner på knoppskyting, men foregår ved at kroppen segmenteres og hvert segment snøres av og blir et eget individ.

Hos stormaneter
---------------

Stor- og hydrozoer har en komplisert dobbel livssyklus, der larvene i de fleste arter ikke vokser opp til nye meduser, men gir opphav til et fastsittende stadium som formerer seg ukjønnet. Hos stormanetene skjer dette ved at planula-larven fester seg til havbunden og vokser opp til en polypp. Denne polyppen kalles en '*Scyphistoma*.

Scyphistomaen vil etter hvert strekke seg og får et tverrstripet utseende og kalles da en *strobila*. Stripene vil etter hvert bli dype furer, slik at strobilaen blir seende ut som en stabel med tallerkener. Hver av «tallerknene» blir et eget individ som etter hvert løsner fra enden av strobilaen og svømmer avgårde som en liten meduse.

Hos bendelorm
-------------

Hos bendelorm gjennomgår det voksne dyret kontinuerlig strobilisering. Etter hvert som bendelormen vokser og strekker seg, vil nye segmenter oppstå ved overgangen til skolex (festeorganet). Hvert segment kalles en *proglottid*. De øverste proglottidene tar til seg seg næring, vokser og parer seg. Etter hvert som nye segmenter dannes oppe ved skolex og eldre felles av bakenden, vil hver enkelt proglottid stadig befinne seg nærmere enden av dyret.

Når proglottiden faller av, har den sluttet å ta til seg næring og består i all hovedsak av befruktede egg. Når den løsner, vil den følge med vertens avføring ut av tarmen og bevege seg som et selvstendig individ.

Referanser
----------

1. ↑  Barns, R.D. (1969). «Class Scyphozoa». *Invertebrate Zoology*. Philadelphia: Sauders (W.B.). s. 99–100. ISBN 9780721615615.
2. ↑  «The Common Tapeworm (Dipylidium caninum)». *Mar Vista Animal Medical Center*. 6. mai 2012. Arkivert fra originalen 29. oktober 2013. Besøkt 26. november 2013.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 29. oktober 2013. Besøkt 15. juni 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
«***Nattergalvisen***» er et meget gammelt skillingstrykk. Skillingsvisen skal stamme fra det fjortende århundret.

Teksten
-------

**1.**Jeg ved vel hvor der stander et slot,  

som er så vel bepryded.  

Med sølv og med rødest guld  

og med hugne stene opmured.  

  

**2.**Og inden det slot der stander en lind,  

med blade så deilig og skjønne,  

hvor under bor en nattergal fin  

som liflig mon røre sin tunge.  

  

**3.**Så kom der en ridder ridende ind  

og hørte den nattergal sjunge.  

Hvorover han høilig forundrede sig  

thi thi det var ved midnattens stunde.  

  

**4.**O hør du liden nattergal,  

en vise jeg beder deg kvæde.  

Din fjære jeg lader med guld beslå,  

din hals med perler beklæde.  

  

**5.**Jeg agter ei på de fjære av guld,  

som jeg for deg skulde bære.  

I verden jeg er en fremmed vild fugl,  

og ingen mand monne mig kjende.  

  

**6.**Er du iblandt alle en fremmed vild fugl,  

og ingen mand monne dig kjende.  

Dig tvinger vist hunger sne og kuld,  

som falder på veien den brede.  

  

**7.**Mig tvinger ei hunger ei kuld og sne,  

som falder på veien den brede.  

Mig tvinger mere den lønnlige ve  

den gjør mig stor angest og kvide.  

  

**8.**Imellom bjerge og dyben dal  

henrinde de stride vandstrømme,  

men den som haver en huld tro ven  

han går ei så snart utav glemme.  

  

**9.**Jeg havde mig en kjæreste bold  

en ridder så mægtig og vædlig,  

min stemoder kasted det hastig omkuld  

for hun ei så have det vilde.  

  

**10.**Min stemor mig skabte til nattergal  

at jeg skulde verden omflyve,  

min broder til en ulv så grå  

bønd hannem i skoven at løbe.  

  

**11.**Strax løp han hen i skoven ind  

bad Gud ham ei helbrede.  

Før han rev hendes hjærte og drak hennes blod  

syv år derefter så skede.

Kilder
------

* De gamle visene 5 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1983
Aerotechnik EV97A Eurostar, en traktor konfigurasjon fly, blir trukket  i posisjon av piloten for bunkring.
En Britten-Norman Trislander fly (med en 3. trekkmotor på halen) på Guernsey flyplass, Channel Islands.
Et fly bygget som **trekkfly**, en **traktor konfigurasjon** har motoren og propellen montert i fronten, slik at flyet blir «trukket» gjennom luften, i motsetning til skyvekonfigurasjon, der motoren og propellen er montert bak og "skyver" flyet fremover.
I de tidlige årene av var både traktor og pusher vanlig. Imidlertid, ved midten av første verdenskrig dominerte traktor-konfigurasjon. I dag domminerer propelldrevene fly av trekk-varianten.

Tidlig bruk av begrepet
-----------------------

Så tidlig som i 1910, i flyvningens tidlige år ble det ble skilt mellom de to. I Royal Flying Corps ble trekkfly kalt  «Bleriot type» etter Louis Bleriot for å skille dem fra «Farman-type».
...

Militær luftfart i første verdenskrig
-------------------------------------

Fra et militært synspunkt var problemet med en-motors trekkfly det at det ikke var mulig å skyte gjennom propellbuen uten å skade propellbladene. Tidlig løsninger omfatter montering våpenet (rifler eller maskingevær) utenfor propellbuen, enten i en vinkel til siden som gjorde sikting vanskelig, eller på toppen vingen på en dobbeldekker, slik at kulene gikk over toppen av propellbuen.

Det første systemet for å skyte gjennom propellen ble utviklet av den franske ingeniøren Eugene Gilbert for Morane-Saulnier og omfafftet montering metall "deflektorkanter" på propellbladene av en Morane-Saulnier L monoplan. Det ble antatt med umiddelbar suksess av den franske flyver Roland Garros og ble også brukt på minst en Sopwith Tabloid av Royal Naval Air Service.

Den endelige løsningen ble  synkroniseringsutstyr, mer kjent som en **synkroniser**, utviklet av Anthony Fokker og montert i en Fokker E. I  monoplan i 1915. De første Britiske "traktor" som var spesielt konstruert med synkroniseringsutstyr var Sopwith 1½ Strutter som ikke kom inn i tjeneste før tidlig i 1916.

Andre løsninger for å unngå propellbuen omfattet skyting gjennom propellakslen (i flyets nese) – først brukt i det franske SPAD S. XII – eller montering av våpen på vingene. Den siste løsningen ble vanligvis brukt fra begynnelsen av 1930 og er vanlig i dag

Se også
-------

* Skyvefly
* Push-pull konfigurasjon
**Trekkgjentakelse** er i sjakk regelen om at en spiller kan kreve remis hvis den samme stillingen oppstår tre ganger, eller vil komme til å oppstå etter deres neste trekk, med den samme spilleren i trekket, og der hver spiller har de samme lovlige trekkene til disposisjon hver gang, inkludert retten til å utføre rokade og å slå *en passant*. Partiet er ikke automatisk remis hvis denne situasjonen oppstår, remisen må kreves av en av spillerne. Navnet «trekkgjentakelse» er muligens noe uheldig, siden det altså er *stillingen* og ikke *trekkene* som skal gjentas.

Remiskravet rettes overfor dommeren. Hvis en spiller ønsker å kreve remis og har et trekk som kommer til å gjenta stillingen for tredje gang, skal han *ikke* spille det på brettet, men erklære at han har til hensikt å spille dette, og kreve remisen. Om kravet er feil, må dette trekket spilles og partiet fortsetter. Hvis stillingen på brettet har oppstått for tredje gang er det bare spilleren i trekket som kan kreve remisen. (Den andre spilleren hadde mulighet til dette før stillingen ble gjentatt.)

Regelen krever ikke at stillingene oppstår tre ganger *i rekkefølge*, men det skjer slik ofte i praksis, typisk ved at en av kongene settes i evig sjakk.

 Karpov mot Miles. I utgangspunktet har svart mulighet til lang rokade fordi a8 tårnet ikke er flyttet. Etter 22...Ta4 mister svart den muligheten, så etter 23.Sc3 Ta8 24.Sb5 er stillingen *ikke* den samme.

Betingelsen om retten til å slå *en passant* og retten til å rokere er viktig. I et parti mellom Anatolij Karpov og Anthony Miles (Tilburg 1986), krevde Karpov remis ved trekkgjentakelse, men Miles påpekte at i første gang stillingen oppsto, hadde svart lov til å rokere, mens han i andre og tredje gang stillingen oppstod, ikke hadde det. Diagrammet til høyre viser stillingen etter **22. Sb5**. Partiet fortsatte **22. ... Ta4 23. Sc3 Ta8 24. Sb5 Ta4 25. Sc3 Ta8 26. Sb5**. Svart kunne utføre lang rokade i diagrammet, men ikke da stillingen oppstod på nytt (da hadde tårnet vært flyttet). Miles klaget derfor til dommeren som ga han rett og straffet Karpov ved å trekke noen minutter fra betenkningstiden hans, noe som gjorde at han var nær ved å tape på tid, men Miles hadde hatt nok moro nå og tok remisen rett etterpå.

Eksterne lenker
---------------

* FIDE sjakkregler

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Glyn Johns** (født 15. februar 1942 i Epsom, Surrey, England) er en britisk lydtekniker og plateprodusent.

Han har jobbet med kjente artister som The Beatles, Led Zeppelin, The Rolling Stones, The Who, The Eagles, Eric Clapton, The Clash, Midnight Oil, Blue Öyster Cult, Linda Ronstadt, Emmylou Harris og mange andre.

Johns forsøkte seg først som sanger, men begynte å jobbe som lydtekniker sent på 1960-tallet ved ulike platestudioer i London. I 1969 ble Johns bedt om å ta hånd om *Get Back*-innspillingene til The Beatles med sikte på å få laget et album av dem. Johns satte sammen ulike versjoner av et album, men ingen av disse ble godkjent av gruppa for utgivelse.[] Til slutt ble oppdraget gitt videre til Phil Spector, som gjorde ferdig et album som ble gitt ut under tittelen *Let It Be*. 

Johns er særlig kjent (og anerkjent) for arbeidet han senere gjorde for countryrockgruppa The Eagles.[] Hans arbeid på gruppas tre første album ble sterkt medvirkende i å skape gruppas særegne lydbilde og identitet, og The Eagles ble i løpet av sin karriere en av historiens mestselgende platesuksesser i USA.[]

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Glyn Johns på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Glyn Johns hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Glyn Johns på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Glyn Johns på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Glyn Johns på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Lawrence Visser** (født 18. desember 1989 i Lommel) er en belgisk fotballdommer som til daglig dømmer i landets øverste divisjon Jupiler Pro League. I tillegg har han dømt flere internasjonale kamper på aldersbestemt nivå både i regi av FIFA og UEFA.

Visser starten sin karriere som fotballdommer i 2005 og i 2013 ble han tildelt sine første kamper i belgisk andredivisjon i fotball. Han debuterte som hoveddommer på landets øverste nivå den 16. august 2014 da han dømte seriekampen mellom KV Oostende og KV Mechelen (1–3). Hans første europacupkamp kom den 4. juli 2017, da han dømte første kvalifiseringsrunde av UEFA Champions League mellom Europa FC og The New Saints FC (1–3). Han har siden dømt både kvalifiseringskamper og gruppespillkamper i UEFA Europa League og UEFA Champions League.

Han har dømt flere landskamper på U-17, U-19 og U-21-nivå, blant annet flere kamper under kvalifisering til aldersbestemte europamesterskap. Visser var også hoveddommer i to gruppekamper under U21-EM i fotball for menn 2021. Han debuterte internasjonalt som hoveddommer på øverste nivå den 8. september 2020, da han dømte i UEFA Nations League mellom Luxembourg og Montenegro (0–1).

Referanser
----------

1. ↑  FIFA.com – 2021 Refereeing International Lists, Belgium (Besøkt 15. november 2021)
2. ↑  Soccerway.com – Referees, L. Visser matches (Besøkt 15. november 2021)
3. ↑  Worldfootball.net – Lawrence Visser, Summary matches (Besøkt 15. november 2021)
4. ↑  UEFA.com – Hungary-Romania Under-21 Group stage 2021 (Besøkt 15. november 2021)
5. ↑  Eu-football.info – Lawrence Visser, European national football teams matches (Besøkt 15. november 2021)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lawrence Visser – Transfermarkt (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) Lawrence Visser – WorldFootball.net (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) Lawrence Visser – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Lawrence Visser – PlaymakerStats.com (dommer) Rediger på Wikidata
**Sultan Muhammad Dipatuan Kudarat** (også **Qudarat**, født 1581, død 1671) var den syvende sultan av Maguindanao. 

I hans herskertid klarte han med hell å holde de spanske erobrerne unna sitt land på øya Mindanao. Han var en direkte etterkommer av Shariff Mohammed Kabungsuwan, en muslimsk misjonær som på 1400-tallet grunnla sultanatet Maguindanao.

Han er en av Filippinenes nasjonalhelter, og provinsen Sultan Kudarat er oppkalt etter ham.

Regjeringstid
-------------

Etter at han i 1619 hadde etterfulgt sin far som sultan, erobret områder fra forskjellige datuer i regionen, og ble med dette hersker over området Pulangui. Han klarte å forene under sitt styre de muslimske klaner i det som senere ble provinsene Cotabato, Lanao og Basilan. Senere kontrollerte han også territoriene rundt Cagayan de Oro og regionen Caraga og gjorde innbyggerne av Misamis og Bukidnon til sine undersåtter. Han klarte ved forhandlinger med hollenderne og spanierne å få dem til å anerkjenne hans suverenitetskrav over de områder han hersket over. 

I 1632 giftet sultan Kudarat seg med datteren til sultanen av Sulu, sultan Wasit. Dette ekteskapet sementerte en sterk allianse mellom de to sultanatene.

Spanjolene forsøkte seg imidlertid senere likevel med å erobre områder som sultan Kudarat hersket over; de tapte imidlertid alle slagene de utkjempet mot sultanatet mellom 1634 og 1637. Kudarat ble i 1637 såret av en kule i et av sammenstøtene, men klarte likevel å flykte for Sebastian Hurtado de Corcueras styrker, komme seg unna slagfeltet, og ble leget for sine sår. De spanske soldatene ble så systematisk drevet ut av sultanatet. Guvernør og general Alonso Fajardo undertegnet til slutt den 25. juni 1645 en traktat med Kudarat, som gav spanske misjonærer tillatelse til å betjene de kristne på Mindanao, til å bygge en kirke, og til å drive handel med sultanatet. 

I 1658 blusset krigen opp igjen. Det var etter at øyene Mindoro, Bohol og Leyte var blitt angrepet av muslimske styrker og utsatt for plyndringer. Spanjolene maktet aldri i Kudarats regjeringstid å få kontroll over noen del av sultanatet over lengre tid.

Før sin død instruerte han sin etterfølger om å innlede forhandlinger om en fredsavtale med spanjolene. 

Han døde nitti år gammel i 1671.

Referanser
----------

1. ↑   Sultan Dipatuan Kudarat historical marker[Hentet fra Wikidata]
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Informasjon om Sultan Kudarat
**Trekirkene i den slovakiske delen av Karpatene** er et verdensarvsted som består av åtte trekirker og et klokketårn bygget på 1500-, 1600- og 1700-tallet på åtte forskjellige steder i Slovakia.

Trekirkene inkluderer to romersk-katolske (i Hervartov og Tvrdošín), tre protestantiske (i Hronsek, Leštiny og Kežmarok) og tre gresk-ortodokse (i Bodružal, Ruská Bystrá og Ladomirová) og et klokketårn i Hronsek. I tillegg til de som tilhører verdensarvstedet, er det ytterligere rundt 50 trekirker i Slovakia.

* St Michael, LadomirováSt Michael, Ladomirová
* Kirken i TvrdošínKirken i Tvrdošín
* St Nicholas kirken i BodruzalSt Nicholas kirken i Bodruzal
* St Nicholas kirken i Ruská BystráSt Nicholas kirken i Ruská Bystrá
* St Frans av Assisi kirken i HervartovSt Frans av Assisi kirken i Hervartov
* Kirken i KežmarokKirken i Kežmarok
* Kirken i LeštinyKirken i Leštiny
* Kirken i HronsekKirken i Hronsek
* Klokketårnet i HronsekKlokketårnet i Hronsek

Kart over trekirker i Slovakia, map

Andre trekirker i regionen finner vi i Lille-Polen og i polsk-ukrainske Karpatene.

Referanser
----------

1. ↑  Centre, UNESCO World Heritage. «Wooden Churches of the Slovak part of the Carpathian Mountain Area». *UNESCO World Heritage Centre* **(engelsk)**. Besøkt 6. april 2022.
***The Outpost*** er en amerikansk krigsfilm utgitt i 2020. Regissør var Rod Lurie, basert på boken «The Outpost: An Untold Story of American Valor» publisert i 2012 skrevet av Jake Tapper, om slaget ved Kamdesh i krigen i Afghanistan. Hovedrollene spilles av blant andre Scott Eastwood, Caleb Landry Jones, Orlando Bloom og Jack Kesy.

I 2006 ble PRT-gruppe Kamdesh, senere omdøpt til Combat Outpost Keating, en av mange amerikanske utposter som var etablert i det nordlige Afghanistan. Basen ligger i et avsidesliggende område omgitt av fjell-kjeden Hindukush. Denne basen ble ansett som en dødsfelle av de amerikanske troppene som ble stasjonert der. De måtte regelmessig slå tilbake angrep fra Taliban, som kulminerte i en av de blodigste amerikanske konfrontasjonene i løpet av hele Operation Enduring Freedom. Filmen forteller historien om de 53 amerikanske soldatene og to militære rådgivere som slåss i slaget ved Kamdesh.

Handlingsreferat
----------------

Under krigen i Afghanistan ankommer Clint Romesha og en ny gruppe soldater til området, under kommando av kaptein Benjamin D. Keating. Sersjant Michael Scusa redder en hund fra å bli skutt, og soldatene avverger et Taliban-angrep. Keating arrangerer et møte for å tilby lokale innbyggere penger til infrastruktur i bytte mot fred. Senere dør Keating, og kaptein Robert Yllescas blir ny sjef for utposten. Basens afghanske tolk Mohammed advarer mot et nært forestående stort angrep, men frykten hans blir avvist av de amerikanske soldatene. Under en patrulje blir Yllescas drept av en bombe.

Kaptein Sylvanius Broward overtar ansvar for utposten, og han avslører at en snart kommer til å bli stengt. En dag ankommer de eldste fra en landsby i nærheten med liket av en jente som de påstår ble drept i et amerikansk angrep. Broward går med på å kompensere innbyggerne, og skyter hunden til Scusa fordi hunden bet en av innbyggerne. Om morgenen 3. oktober 2009 varsler Mohammed basen om at de andre landsbyboerne skal ha forsvunnet, og hundrevis av Taliban-krigere skal ha omringet den lille utposten. Flere amerikanske soldater blir raskt drept i sammenstøtet.

Skuespillere
------------

* Scott Eastwood som Clint Romesha
* Caleb Landry Jones som Ty Michael Carter
* Orlando Bloom som kaptein Benjamin D. Keating
* Jack Kesy som sersjant Josh Kirk
* Cory Hardrict som Vernon Martin
* Milo Gibson som kaptein Robert Yllescas.
* Jacob Scipio som Justin T. Gallegos
* Taylor John Smith som løytnant Andrew Bundermann.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Outpost* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *The Outpost* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *The Outpost* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *The Outpost* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (fr) *The Outpost* på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) *The Outpost* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *The Outpost* på Metacritic Rediger på Wikidata
***The Other Half*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av King Vidor.

Handling
--------

Donald Trent, sønn av en eier av jernverk, mister troen på ha forskjellige sosiale klasser i samfunnet. Han slåss i skyttergravene under første verdenskrig. Hjemme igjen forteller han den velstående faren sin, at han ønsker å begynne helt på bunnen og skaffer seg arbeid ved en mølle som en vanlig arbeider. Donald og kjæresten Katherine Boone forsøker å hjelpe en bekjent, Jimmy, med å ta vare på hans syke kjæreste Jennie Jones. Men senere får Donald vite at faren hans nylig har dødd, og at Donald nå blir nødt til å overta hele virksomheten hans.

Donalds holdninger, og empati ovenfor vanlige arbeidere, forandres raskt. Når Jimmy, nå en arbeidsleder, krever reparasjoner for å beskytte arbeidernes liv - nekter Donald å bruke penger på dette. Kort tid senere kollapser en vegg over Jimmy, og han blir midlertidig blind. Katherine nekter å gifte seg med Donald på grunn av hans nye oppførsel, og arbeider heller for avis som er populær blant de fattige arbeiderne.

Skuespillere
------------

* Florence Vidor som Katherine Boone
* Charles Meredith som Donald Trent
* ZaSu Pitts som Jennie Joness
* David Butler som Jimmy
* Alfred Allen som J. Martin Trent
* Frances Raymond som Mrs. Boone
* Hugh Saxon som James Bradley
* Thomas Jefferson som Caleb Fairman
* Arthur Redden som en reporter

Referanser
----------

1. ↑  The Other Half
2. ↑  THE OTHER HALF

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Other Half* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Other Half* på Silent Era Rediger på Wikidata
«***The Otto Show***» er den 22. episoden av TV-serien *Simpsons'* 3. sesong.

Handling
--------

  

Bart og Milhouse går på en konsert med Spinal Tap, men den viser seg å være en stor fiasko og ender i et opprør. Bart er uansett imponert over de aldrende rockerne og ønsker å bli en rockegitarist selv.

Homer og Marge bestemmer seg for å kjøpe en gitar til Bart, men Bart strever veldig med å lære seg å spille på den. Den neste morgenen på skolebussen spør Bart Otto om han kan vise ham hvordan han spiller. Otto holder en liten jam session til passasjerene, mens bussen blokkerer all traffisken. Han mister imidlertid oversikten over tiden, og tvinges til å kjøre alt for fort til skolen. I det påfølgende kaoset presser skolebussen Spinal Taps buss av veien, og lander på siden i et kryss i byen. Flere personer ringer Springfield barneskole for å rapportere inn hendelsen, og Otto får en skjennepreken av rektor Skinner. Da politimannen Eddie ber om Ottos sertifikat for å kunne fullføre rapporten, blir han imidlertid tvunget til å innrømme at han ikke har et. Otto mister jobben, og Skinner tar over rollen som bussjåfør.

Ting går raskt nedover for Otto. Han stryker på oppkjøringa si, greier ikke å finne seg ny jobb, og blir kastet ut av leiligheten. Han ber familien Simpson om husrom til han kan finne seg en ny jobb, og får flytte inn i garasjen.

Otto blir en plage etterhvert som han blir komfortabel med å ligge henslengt inne i huset og spille på gitaren sin. Homer mister snart tålmodigheten med ham, og krever at han drar sin vei. Marge og Bart oppmuntrer imidlertid Otto til å forsøke seg på oppkjøringen èn gang til. Otto drar til biltilsynet for å ta prøven, men Patty og Selma Bouvier (søstrene til Marge) vil ikke la ham ta den. Otto forklarer at han må bevise noe ovenfor Homer, og da endrer de raskt mening og hjelper ham med å jukse på prøven. Det tar ikke lang tid før Otto består oppkjøringen og er tilbake på arbeid som sjåfør av skolebussen.

Annet
-----

* Dette er den eneste episoden som har en handling som er fullstendig sentrert rundt Otto.

Eksterne lenker
---------------

* Om episoden på *The Simpsons Archive*
**Radio Ålesund** er en norsk lokalradiokanal med studio i Lorkenesgata 1 i Ålesund sentrum. Stasjonen har døgnkontinuerlige sendinger.

Radio Ålesund er en kommersiell radiostasjon som lever av reklameinntekter.

Kanalen sender lokale nyheter, intervjuer og reportasjer fra dekningsområdet, og spiller hovedsakelig popmusikk.

Stasjonens dekningsområde er Ålesund, Sula, Giske, Haram, Skodje, Sykkylven og Misund, samt deler av de omliggende kommunene.

Radio Ålesund er en del av Jærradiogruppen som er et av landets største lokalradiokonsern.

Kanalen har konsesjon for sendinger på FM til 31.12.2026 og DAB til 31.12.2031

Referanser
----------

1. ↑  «Om Radio Ålesund». *Radio Ålesund*. Besøkt 6. mai 2022.
2. ↑  «Annonsering». *Radio Ålesund*. Besøkt 6. mai 2022.
3. ↑  «Våre radiokanaler». *Jærradiogruppen*. Besøkt 6. mai 2022.
4. ↑  «Oversikt over konsesjonærer og ledige sendernett for radio». *Medietilsynet* **(norsk)**. Besøkt 6. mai 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielle nettsider
**Radioaktive mineraler** er en betegnelse for mineral som inneholder de radioaktive grunnstoffene uran og thorium, og datterprodukt som blir dannet ved nedbryting av disse.

Noen kaliumholdige mineral, som kalifeltspat og glimmer, som begge er av de vanligste mineralene i jordskorpa, er også radioaktive på grunn av kaliumisotopen 40K, men blir likevel ikke regnet med til de radioaktive mineralene da radioaktiviteten er særdeles svak.

En deler mineral som inneholder uran og thorium inn i to grupper, de primære og sekundære mineralene. De sekundære mineralene blir dannete ved forvitring av de primære mineralene og omfatter for det meste bare uranmineral.

Primære radioaktive mineral
---------------------------

De primære radioaktive mineralene er stort sett mørke og svarte og særdeles tunge oksid og silikat. Disse mineralene har som regel mistet krystallstrukturen sin på grunn av den radioaktive strålingen. Dette blir kalt metamikt tilstand.

Det viktigste primære uranmineralet er uraninitt og varietetene bekblende, brøggeritt og cleveitt. Disse finnes alle flere steder i Norge på granittpegmatittgangar. 

I tillegg finnes thorianitt, thoritt, thucholitt, daviditt, pyroklor, polymignitt, fergusonitt, euxenitt, samarskitt, yttrotantalitt, allanitt, monazitt og coffinitt.

Sekundære uranmineral
---------------------

Sekundære uranmineral finnes gjerne i livlige farger i gult, grønt, oransje og rødt. I ultrafiolett lys vil disse ofte fluorescere kraftig. Dette kan være nyttig i søkinga etter uranforekomster, siden de sekundære mineralene indikerer hvor de primære mineralene ligger. Leitinga foregår ellers ved hjelp av geigerteljarar og scintillometer, både fra bakken og fly. 

De viktigste sekundære uranmineralene er vannholdige oksid, hydroksidar, karbonat, fosfat, arsenat og silikat. De fleste inneholder det komplekse uranyl-ionet (UO2)2+ med seksverdig uran. Thorium danner ingenting tilsvarende kompleks-ioner, og dette forklarer hvorfor det finnes så få sekundære thoriummineralene. 

Viktige sekundære uranmineraler er autunitt, torbernitt, carnotitt og tyuyamunitt. Det siste har særskilt betydning for uranproduksjonen.

I Norge kjenner en til de følgende sekundærminerala av uran: becquerelitt, boltwooditt, carnotitt, clarkeitt, fourmarieritt, joliotitt, kamotoitt-(Y), kasolitt, liebigitt, rutherfordin, schoepitt, schröckingeritt, studtitt, torbernitt, tyuyamunitt og meta-tyuyamunitt, uranofan og uranofan-beta og vandendriesscheitt.

Kilder
------

* Raade, Gunnar. (3. april 2009). Radioaktive mineral. I Store norske leksikon. Hentet 14. februar 2014 fra .

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |