recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Slaget ved Lagos** var et sjøslag mellom Storbritannia og Frankrike som fant sted 19. august 1759 under syvårskrigen utenfor kysten av Spania og Portugal og oppkalt etter Lagos i Portugal.

Opptakt
-------

Ministrene til kong Ludvig XV av Frankrike hadde planer om å invadere Storbritannia i 1759, under syvårskrigen. De hadde samlet en armé ved Vannes, sørøst i Bretagne og de hadde samlet transportmidler i de lukkede farvannene rundt Morbihan som er knyttet til Quiberonbukta. Planen til de franske ministrene var å samle 21 linjeskip ved Brest, kommandert av de Conflans og 12 skip som ble ført fra Toulon av de la Clue. Arméen skulle så føres over til den engelske eller skotske kysten, eskortert av disse linjeskipene.

Admiral Boscawen fikk oppgaven om å blokkere de la Clue ved Toulon. Med seg hadde han 14 linjeskip. Boscawen nådde fram 16. mai 1759. I begynnelsen av juli måtte han trekke seg tilbake til Gibraltar på grunn av mangel på vann og forsyninger, samt at noen av skipene hans var skadet av franske batterier. Han nådde havnen den 4. august. Den 5. august forlot de la Clue Toulon og 17. august passerte han Gibraltarstredet der han ble oppdaget fra Boscawens utkikksposter.

Slaget
------

Den britiske flåten la raskt til havs i to divisjoner med en avstand mellom seg på om lag en nautisk mil. Natten mellom 17. og 18. august mistet fem av skipene til de la Clue flaggskipet sitt av syne og de satte kurs mot Cádiz. De andre syv som var blitt forsinket i håp om å finne de fem andre skipene ble tatt igjen av Boscawen og angrepet om ettermiddagen den 18. august. Et skip, «Centaure» med 74 kanoner ble erobret etter å ha gitt tapper motstand som forårsaket at det britiske flaggskipet ble kraftig skadet. Boscawen flyttet så over til «Newark».

Natten til 19. august forandret to franske skip («Souverain» og «Guerrier») kurs mot vest og klarte å komme seg unna. De fire gjenværende skipene rømte nordover og inn i portugisisk farvann nær Lagos, der «Océan», flaggskipet til de la Clue, og «Redoutable» ble drevet på grunn og ødelagt, mens «Téméraire» og «Modeste» ble kapret.

Ettervirkning
-------------

De la Clue ble alvorlig skadet og ført i land i Portugal. De fem skipene i Cádiz ble blokkerte av nestkommanderende til Boscawen, admiral Broderick.

Selv om nederlaget til den franske skvadronen ødela en viktig del av planen om å invadere De britiske øyer, valgte franskmennene å gjennomføre angrepet. Planen ble omsider oppgitt i november same år etter at franskmennene tapte i slaget ved Quiberonbukta.

Etter å ha reparert skipene sine, ble flere av skipene til Boscawen sendt til flåten til admiral Hawke utenfor Ushant og fem av disse var med Hawke da han ødela Brest-flåten i slaget ved Quiberonbukta.

Kilder
------

* Beatson. *Naval og Military Memoirs of Great Britain*, vol. ii. p. 321 et seq.
* Clowes, W.L. (ed.). *The Royal Navy; A History, from the Earliest Times to the Present*, Volume III. (London 1898).
* Jenkins, E.H. *A History of the French Navy* (London 1973).
* Marcus, G. Quiberon Bay; *The Campaign in Home Waters*, 1759 (London, 1960).
* Troude. *Batailles navales de la France*, vol. i. p. 379 et seq.
**Slaget ved Kunersdorf** under Syvårskrigen var det største nederlaget til Fredrik den store noen gang. Den 12. august 1759, nær Kunersdorf (Kunowice), øst for Frankfurt an der Oder, ble 5 900 prøyssere slått av en samlet armé på 41 000 russere og18 500 østerrikere under Pjotr Saltykov. Bare 3 000 fra den prøyssiske arméen kom seg tilbake til Berlin etter slaget, men mange flere hadde bare blitt spredt.

Slaget startet med et prøyssisk angrep på flanken til den russiske posisjonen. Dette angrepet var en suksess, og om Fredrik hadde stoppet der (som broren krevde), hadde Kunersdorf fått en prøyssisk seier. Men den prøyssiske lederen ønsket å fortsette kampen. Da det prøyssiske angrepet var i ferd med å svinne hen kom det østerrikske kavaleriet inn i slaget. De hadde så langt bare vært reserver. Kong Fredrik II klarte å omgruppere og holde presset mot de allierte.

Slaget kulminerte tidlig på kvelden med et massivt prøyssisk kavalleriangrep under Friedrich Wilhelm von Seydlitz mot det russiske sentret og artilleriet. Det prøyssiske kavaleriet led store tap og måtte ta retrett i fullstendig uorden. Det allierte kavalieret, inkludert tungt russisk kavaleri, kroater og kalmukker gikk til motangrp og spredte venstreflanken til den prøyssiske arméen. Fredrik II klarte så vidt å unngå å bli fanget, men ble skadet av geværskudd. Han sto alene på en liten ås med kården sin i bakken foran ham og var fast bestemt på å, enten holde linjen mot hele den fiendtlige arméen alene, eller dø. Kavalerikapteinen Ernst Sylvius von Prittwitz kom og reddet kongen med en 200 mann sterk skvadron og overtalte Fredrik til å rømme.

Russerne og østerrikerne mistet færre enn 15 000 mann (om lag 5 000 drepte og 10  sårede). Prøysserne gikk på et alvorlig tap og tapte 172 kanoner, 6 000 drepte menn, 13 000 skadde og 26 000 mann kom bort fra hverandre. Fire dager etter slaget dukket de fleste av de 26 000 mennene opp igjen og Fredrik klarte å stable opp igjen en armé på 32 000 mann og 50 kanoner.

Slaget ved Kunersdorf var det første slaget der regulære enheter av hesteartilleri ble benyttet. De var i virkelighetenen en blanding av et kavaleri og et artilleri, hvor hele mannskapet red på hester i slaget. Enheten hadde nylig blitt opprettet og kjempet på prøyssisk side. Tross i at de ble utslettet under slaget, ble batteriene omorganisert samme året og deltok i slaget ved Maxen.

Referanser
----------

1. ↑  Hedberg s. 11-13

Kilder
------

* *Kungliga artilleriet: Det riende artilleriet (1987)* editor: Jo/nas Hedberg (summary in English) ISBN 91-85266-39-6

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
| Slaget ved Kokonsaari |
| --- |
| Konflikt: Del av Napoleonskrigene |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 11. juli 1808 |
| Sted | Kokonsaari, Österbotten i Finland, nordvest om Perho i dagens Finland63°12'N 24°24'Ø |
| Resultat | Russisk seier |

 |
| Stridende parter |
| Sveriges flagg Sverige | Keiserflagget Russland |
| Kommandanter og ledere |
| Otto von Fieandt | Jankovitsj |
| Styrker |
| 1 100 | 3 100 |
| Tap |
| Ukjent | Ukjent |

| Artikkelen inngår i serien om
**Finskekrigen** |
| --- |
|  |
| Pyhäjoki ·
Siikajoki ·
Revolax ·
Sveaborg ·
Pulkkila ·
Lemo ·
Nykarleby ·
Vasa ·
Kokonsaari ·
Lappo ·
Rimito Kramp ·
Sandöström ·
Kauhajoki ·
Alavo ·
Karstula ·
Grönvikssund ·
Ruona ·
Ömossa ·
Jutas ·
Oravais ·
Palva sund ·
Virta bro ·
Hörnefors ·
Sävar ·
Ratan |

**Slaget ved Kokonsaari** fant sted 11. juli 1808, under finskekrigen mellom Sverige og Russland. De russiske styrkene vant og major Otto von Fieandts styrker fortsatte sin retrett mot nordøst.

Major Otto von Fieandts styrkers oppgave var å holde forbindelsen mellom general Klingspors og oberst Sandels styrker, men etter kampene ved Lintulaks den 3. juni måtte de trekke seg tilbake. Den 8. juni erobret de store mengder proviant fra styrkene underlagt den russiske generalen Nikolaj Rajevskijs kvarter i Perho men etter å ha gått i forsvarsstilling ved Kokonsaari ble de den 11. juni angrepet av en overlegen russisk styrke og måtte fortsette retretten.
**Tsjirjurt vannkraftverk** er et russisk vannkraftverk i den 144 km lange elva Sulak i Dagestan, som renner ut i Kaspihavet fra østsidene av Kaukasus helt sør i Russland mot grensen til Aserbajdsjan. Dette anlegget har en beskjeden installert vannkraftkapasitet på bare 125 MW, fordelt på tre små demninger. Anlegget stod ferdig i 1964

Den høyeste av demningene (Tsjirjurt 1) er 37,5 meter høy og 43 meter lang, og stod ferdig i 1964. 

I elva Sulak i Dagestan er det i alt fem vannkraftverk på totalt 1 763 MW kapasitet:

* Tsjirkej-demningen (Tsjirkejskaja GES, øverst, 1 000 MW)
* Gergebil-demningen (Gergebilskaja GES, 17,8 MW)
* Tsjirjurt vannkraftverk (Tsjirjurtovskije Kompleks, i alt 3 demninger, 125 MW)
	+ Tsjirjurt-1-demningen (Tsjirjurtskaja GES-1, 72 MW)
	+ Tsjirjurt-2-demningen (Tsjirjurtskaja GES-2, 9 MW)
	+ Gelbakh-demningen (Gelbakhskaja GES, 44 MW)
* Miatli-demningen (Miatlinskaja GES, 220 MW)
* Irganaj-demningen (Irganajskaja GES, 400 MW)

Eksterne lenker
---------------

* RusHydro Arkivert 21. september 2009 hos Wayback Machine. – anleggets webside.
**Torunn Lise Tryggestad** (født 21. mai 1968) er en norsk statsviter og forsker, mest kjent for sitt arbeid innen kjønn, fred og sikkerhet, og spørsmål knyttet til FN generelt og Sikkerhetsrådets resolusjon 1325 spesielt. Hun har vært tilknyttet PRIO siden 2006, og fra 2015 er hun direktør for PRIOs senter for kjønn, fred og sikkerhet. Fra 2017 er Tryggestad assisterende direktør på PRIO. Hun er også tilknyttet Senter for tverrfaglig kjønnsforskning.

Tryggestad har vært sentral i oppbyggingen av et forskningsmiljø på PRIO med et kjønnsperspektiv på fred og konflikt, sammen med bl.a. Inger Skjelsbæk og Helga Hernes.

Tryggestad var fra 2010 til 2013 medlem av Utenriksdepartementets sikkerhetspolitiske utvalg. Hun er styremedlem i CARE Norge, og fra 2015 er hun medlem av FNs generalsekretærs rådgivningsgruppe for FNs fredsbyggingsfond.

Torunn Tryggestad er utdannet statsviter, og tok sin doktorgrad ved Universitetet i Oslo i 2014.

Referanser
----------

1. ↑   National Library of Israel Names and Subjects Authority File, National Library of Israel J9U ID 987007417651705171, besøkt 1. juni 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Biografi hos Senter for tverrfaglig kjønnsforskning[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon fra PRIO

* (no) Publikasjoner av Torunn Tryggestad i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
Smestaddammen med Villa Bjørnebo i Hoffsveien 65 fotografert av
ingeniør og amatørfotograf Thomas Neumann i 1937. Bildene etter Neumann er noen av de første fargelysbildene tatt av en amatørfotograf man kjenner til og er tatt med et Leicakamera og Agfa Color Neufilm. Tilhører Riksarkivet. Dammen ble anlagt for isdrift.
**Smestaddammen** ligger på Smestad i Oslo. Dammen har tre veier like ved, Ring 3, Monolittveien og Hoffsveien. 

Smestaddammen er ikke en naturlig dam, men ble gravd ut for å lage is til borgerskapet i Christiania på 1800-tallet. Andre dammer i Oslo som ble etablert på samme måte er Hovindammen, Øvre Isdam på Årvoll, Svartkulp på Romsås og Vesletjern eller Lilletjern på Ammerud.. Dammen har en ørretbestand.

Dammene har blitt tappen for vann flere ganger. Under andre verdenskrig ble Øvre Smestaddam tørrlagt og Smestadleiren anlagt i dammen og området rundt.. Leiren var under krigen av at de største tyske militærleirene i Norge, og brakkeleiren var til for soldater i Luftwaffe som hadde antiluftskytsskole i området.

Dammen har også blitt tappet ned etter krigen. ørretbestanden har kommet tilbake hver gang sammen med vannet.

Referanser
----------

1. ↑  Aftenpostens papirutgave, 25. februar 2014

Kilder
------

* Knut Are Tvedt (red.): *Oslo byleksikon*. Utg. Kunnskapsforlaget, Oslo 2010, ISBN 978-82-573-1760-7.

  

Portal: Oslo
**Russisk Toy** (*Russkiy toy*) er en hunderase gjenskapt i Russland i nyere tid. FCI har gitt den en foreløpig plassering i rasestandarden for miniatyrhunder. (FCI-Gruppe 9, Sektion 9, Standard Nr. 352).

I sitt hjemland er den blitt svært populær. Fra Russland er det eksportert hunder til Baltikum, Finland og etter hvert også til Sverige og Norge.

Utseende
--------

Dette er en hund med et svært spesielt og morsomt utseende; de er langbeinte, elegante – og lette og kvikke i bevegelsene. Selv om de er små, er de fine turkamerater. Det er to hårlagsvarianter av russisk toy; korthåret og langhåret. De to variantene kan krysses med hverandre. En fullvoksen russisk toy skal ifølge rasestandarden være mellom 22 og 27 cm og kan veie 1,5 til 3 kg. Den foretrukne høyden er 25 cm, med vekt 2,3 kg.

Bakgrunn
--------

Rasen har en gammel, fascinerende, men blodig historie. Rasens opprinnelige utspring var engelske toy terriere, som ble anskaffet av det russiske aristokratiet. Engelsk toy terrier ble krysset med lokale miniatyr hunder, og russisk toy terrier oppstod. Disse små hunden var holdt som kjæledyr for kvinnene i tsarens hoff. De var svært verdifulle. De minste hundene var mest gjeve. Det er sagt at hundene var verdt sin egen vekt i gull.

Da revolusjonen veltet over Russland, ble alle aristokrater blodig halshugget. Sammen med sine eiere ble også disse små kjæledeggene brutalt henrettet.

Se også
-------

* Toy terrier

Eksterne lenker
---------------

* (en) Russkiy Toy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Russkiy Toy – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Smie fra Eidsvoll bygdetun.  Foto: Harry Wad 
Smed i arbeid
Interiør fra eldre smie
Ei **smie** er et verksted for produksjon og reparasjon av gjenstander av jern. Smia er smedens arbeidsplass, enten han var en som fusket i faget, eller en høyt skattet spesialist. Gårdssmia var en del av bondens sjølbergingsøkonomi, mens bygdesmeden var lokalsamfunnets håndverksspesialist. Til skipsverft var det nødvendig med skipssmie, og på større industribedrifter var det gjerne en velutstyrt smie.

Sentralt i enhver smie er essa og ambolten. Jern som bearbeides flyttes fram og tilbake mellom essa og ambolten. Jernet varmes i essa, og formes mot ambolten. Til essa er plassert en blåsebelg eller vifte som gir god tilførsel av luft/oksygen når jernet ligger i essa. Lufta ble blåst opp gjennom en haug glødende kull. I gloa la man det jernstykket som skulle bearbeides, til det var blitt passe varmt til å bli hamret ut til hva det var ment å bli. Uthamringen foregikk på en ambolt ved hjelp av forskjellige hammere, meisler og tenger. Spiker ble laget ved å drive og trekke emnet gjennom stadig tynnere hull. Jernkvaliteten satte grenser for hvor tynn tråden kunne bli.

Smeden kunne jobbe alene i smia, eller han kunne ha hjelp av en lærling eller hjelpegutt. Ved større arbeider var det oftest slik at smeden jobbet sammen med en eller to oppslagere.

Mange gårder hadde egen smie, som, på grunn av brannfaren, ofte lå på litt avstand til bebyggelsen ellers. I smie kunne den smedkyndige bonde utfolde seg, eller bonden kunne hyre inn bygdas spesialist på området, bygdesmeden. I gårdssmia ble det smidd spiker, hestesko, hengsler og beslag, samt reparert de jernredskaper som lot seg reparere. Flinke smeder laget dessuten kniver, ljåer og andre redskaper, og mange var sysselsatt med dette på helårsbasis, og med salg til et større område.

Byer og tettsteder hadde sine smier, både fordi hestene trengte sko, men også for tønnebånd, kniver, småverktøy, metallreparasjoner og annet. Smeden fungerte også som tannlege gjennom å trekke tenner.

Det finnes fortsatt smeder rundt omkring i Norge. De fleste har det som hobby eller tilleggsnæring. Det er mange flinke knivsmeder, men det blir et smalt marked og ikke lett å leve av på heltid. Noen få har det som hovednæring. De lager alt fra lysekroner og peisutstyr, til store porter og dørbeslag. Dagens smeder reparer og kopierer også ofte gammelt smijern. De gamle håndverksteknikkene brukes fortsatt, men det tas i bruk moderne redskaper som effektiviserer produksjonen noe. Smihammeren erstatter oppslageren.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Forges – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Myhre Smie nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Annette Saugestad Helland** (født 6. februar 1975) er en norsk billedkunstner, illustratør, animatør og barnebokforfatter. Hun arbeider med fri billedkunst i form av tegning, grafikk og animasjon, med illustrasjon i barnebøker og tegneserier og med animasjonsfilm gjennom arbeid med manus, regi, design og animasjon.

Saugestad Helland er utdannet ved Kunsthøgskolen i Bergen og Konstfack i Stockholm. Hun har deltatt med animasjonsfilmer på filmfestivaler i Norge og utlandet og vært med på flere norske utstillinger, blant annet som debutant på Høstutstillingen i 2005. Hun har skrevet og illustrert flere barnebøker.

Annette Saugestad Helland vant Norsk Tegneserieforums tegneseriekonkurranse i 2003.

Hun bor og arbeider i Hølen i Akershus.

Utgivelser
----------

Saugestad Helland har skrevet og illustrert følgende barnebøker:

* 2006: *Bø* – Jippi forlag
* 2007: *Superpappa og Pelè* – Cappelen Damm
* 2009: *Superpappa og Pelè: Tanntyven* – Cappelen Damm
* 2013: *Superpappa og Pelé; Sydenbrødrene* – Cappelen Damm
* 2015: *Midnattsfesten –* To Streker
* 2020: *Hvordan temme en fetter?* – Gyldendal

Referanser
----------

1. 1 2  «Annette Saugestad Helland». Jippi forlag. Besøkt 28. november 2020.
2. 1 2 3  «Annette Saugestad Hellands hjemmesider». *lilledyret.no*. Besøkt 28. november 2020.

Kilder
------

* Presentasjon av Annette Saugestad Helland i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Aseem Malhotra** (født i oktober 1977 i New Delhi i India) er en britisk kardiolog og forfatter.

I 2016 ble Malhotra inkludert på listen over The Times' liste over de 500 mest inflytelsesrike personene i Storbritannia.

Malhotra har tatt til orde for å endre kostholdsanbefalinger til å inneholde mindre karbohydrater og mer fett. Han er en av forfatterne av boken *The Pioppi Diet* som beskriver en lavkarbodiett. Han har fått kritikk fra andre kardiologer for å anbefale mer mettet fett som en del av kostholdet, da det rådende vitenskapelige synet er at dette fører til økt risiko for hjerte- og karsykdommer. Tilsvarende har han fått kritikk for å fraråde bruk av statiner for å senke kolesterolnivået.

Han har markert seg som en motstander av bruk av covid-vaksiner basert på mRNA, og har hevdet at disse gir risiko for alvorlige komplikasjoner. Han har derimot anbefalt sin egen diett som en måte å øke motstandskraften mot viruset. Eksperter har tilbakevist påstandene.

Referanser
----------

1. ↑  «Britain’s 500 most influential». *The Times*. 24. januar 2016.
2. ↑  «Experts: Headline-grabbing editorial on saturated fats "bizarre," "misleading"». *Ars Technica*. 26. april 2017.
3. ↑  «Butter nonsense: the rise of the cholesterol deniers». *The Guardian*. 30. oktober 2018.
4. ↑  «Pro-COVID-19 vaccine doc calls for stop to shots». *Washington Times*. 27. september 2022.
5. ↑  «Korona i fylkestinget: – Konspirasjonsteorier». *Stavanger Aftenblad*. 14. desember 2022.
6. ↑  «UK cardiologist misleads on Covid-19 vaccine safety». *AFP*. 14. oktober 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Aseem Malhotra på Twitter Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL
 |
**Ungdom Mot Rasisme** var en norsk tverrpolitisk organisasjon  som skulle arbeide mot rasisme. Initiativet til å etablere organisasjonen ble tatt av Antirasistisk Senter sammen med ungdomspartiene AUF, Unge Høyre, FpU, KrFU, Unge Venstre, Sosialistisk Ungdom og Rød Ungdom. Bakgrunnen var utviklingen innenfor SOS Rasisme, som ble anklaget for medlemsjuks og som i tillegg fikk kritikk for å være dominert av Tjen folket. SOS Rasisme ble først dømt i en sivil sak som LNU anla mot organisasjonen, men SOS Rasisme anket dommen slik at denne saken fortsatt er under juridisk behandling, og i tillegg etterforskes SOS Rasisme for bedrageri etter å ha blitt anmeldt av staten. Ungdom Mot Rasisme har ingen tilknytning til SOS Rasisme. 

Ungdom Mot Rasisme skulle være en partipolitisk nøytral organisasjon som bekjempet rasisme, deres nettside  er nå nedlagt.[*når?*] Ungdom Mot Rasisme deltok under Debatten den 10.1.12

Bakgrunn
--------

SOS Rasisme var opprinnelig underlagt Antirasistisk Senter, men ble en selvstendig organisasjon fra 1993, fordi Antirasistisk Senter ikke lenger klarte å drive organisasjonen.[] Lokallagene i SOS Rasisme tok da demokratisk kontroll over sin egen organisasjon. Hendelsene i 1993 ble omtalt som et kupp av Antirasistisk Senter. etter 1993 har Antirasistisk Senter flere ganger kritisert SOS Rasisme. I 2012 tok Antirasistisk Senter initiativ til å starte en ny ungdomsorganisasjon. Det ble laget et opprop som samtlige ungdomspartier til partiene som er representert på Stortinget samt Rød Ungdom skrev under på. Disse ungdomsorganisasjonene dannet styret i organisasjonen.

Nedlagt
-------

Ungdom mot rasisme er nå[*når?*] nedlagt.

Referanser
----------

1. ↑
2. 1 2  Ungdomspartiene sammen mot SOS Rasisme, Dagbladet
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 14. januar 2013. Besøkt 1. oktober 2012.
4. ↑
5. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Wanderers Football Club** var en amatør-fotballklubb med base i Battersea, Wandsworth, London, og var en av de ledende klubbene i engelsk fotball i det 19. århundre. Deres berømmelse ligger i at de vant den aller første cupfinalen i det som nå kalles FA-cupen. Finalen ble spilt på Kennington Oval i London 16. mars 1872. Wanderers slo Royal Engineers 1-0, og vinnermålet ble scoret av Morton Betts, som spilte under psevdonymet *A.H. Chequer* (a Harrier Chequer). Wanderers vant cupfinalen fem ganger på de første åtte sesongene mellom 1872 og 1878. Så sent som i 2007 ligger klubben på en delt 8.-plass i antall cupvinster. Navnet «Wanderers» antyder at klubben ikke hadde noen hjemmebane, de spilte flesteparten av sine kamper på Lillie Bridge og Battersea Park.

Det opprinnelige navnet var **Forest Football Club** og de holdt da til i Leytonstone, London, og var med på å stifte The Football Association i 1863. Navnet Wanderers kom året etter, da de måtte flytte tvers over London til Battersea Park. Laget besto stort sett av tidligere elever ved Eton og Chartherhouse. Deres kaptein var Charles Alcock, som også var formann i FA fra 1870 til 1895, og en av initiativtakerne til cupen. 

Klubben ble oppløst tidlig i 1880-årene, da skolene opprettet sine egne klubber, som f.eks. Old Etonians FC og Old Carthusians FC.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Wanderers F.C. – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Helseforetakenes Innkjøpsservice AS** (**HINAS**) var et norsk statlig selskap som var eiet av Norges fire regionale helseforetak. HINAS forvaltet felles innkjøpsavtaler for alle helseforetak med hensyn til betingelser i markedet og skape besparelser for sykehusene gjennom fellesinnkjøp. Selskapet forvaltet avtaler for ca. 3,6 milliarder kroner årlig. Det tilsvarer ni prosent av det totale innkjøpsvolumet i norske sykehus.[]

HINAS inngikk og forvaltet avtaler innen mer enn 40 anskaffelsesområder, for eksempel ambulansebiler, dialysemaskiner, medisinske og administrative forbruksvarer. Legemiddelinnkjøpssamarbeid (LIS) ble fra 1. juni 2015 også en del av HINAS.

Selskapet hadde et styre med syv medlemmer. Administrerende direktør var Harald Johnsen.

Hovedkontoret er lokalisert til Vadsø, med avdelingskontor i Tromsø og i Oslo.

Selskapet ble overtatt av Sykehusinnkjøp i 2016.

Referanser
----------

1. ↑  Om styret
2. ↑  .
3. ↑  .
4. ↑
5. ↑  Hovedkontor for nasjonal innkjøpsfunksjon for sykehusene til Vadsø

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
Sølvstatue av den romerske overflodsgudinnen Abundantia med dobbelt overflødighetshorn ved Musée gallo-romain i Lyon.
**Abundantia** er en gudinne eller personifikasjon av overflod i romersk mytologi. En finner framstillinger av henne på seinere romerske mynter med overflødighetshorn som hun øser ut gaver av.

Abundantia ble brukt som symbol på rikdommen keiseren sikret Romerriket. En ofret mat og drikke til henne for å få grøde og rikdom. I middelalderen ble gudinnen omtalt som *Domina Abundia* i litteratur. På fransk het hun *Dame Habonde*, seinere Fée Abonde.

Det finnes også en hellig Abundantia som skal ha dødd i 804.

Asteroiden 151 Abundantia har navn etter gudinna.

Galleri
-------

* Abundantia av Louis Petitot i 1846 ved Pont du Carrousel, Paris*Abundantia* av Louis Petitot i 1846 ved Pont du Carrousel, Paris
* Abundantia av Peter Paul Rubens, ca år 1630*Abundantia* av Peter Paul Rubens, ca år 1630

Se også
-------

* Annona
* Copia
* Fortuna

Eksterne lenker
---------------

* (en) Abundantia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Kilder
------

* (no) Abundantia i Store norske leksikon
* Abundantia i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1904)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Abusir** (arabisk: **ابوصير**) er en nekropol i Egypt. Stedet ligger like nord for Saqqara. Gravplassen har fått navn etter tettstedet det befinner seg i nærheten av. Her finnes tre store pyramider: Farao Nyuserres pyramide, Neferirkares pyramide og Sahures pyramide. Abusir er opphavet til den eldste og største samlingen papyrus fra det gamle rike i Egypt.

Mange steder i Egypt har navnet Abusir. Det er en forvanskning av gresk *Busiris*, som i sin tur er en forvanskning av gammelegyptisk *per Wsir* (= hus (til) Osiris). Guden Osiris ble partert, og kroppsdelene hans begravd ulike steder i landet. Farao Userkaf innviet den kongelige gravplassen ved Abusir ved å bygge sitt soltempel litt nord for platået hvor hans ettefølgere skulle reise sine pyramider. Manetho starter 5. dynasti med Userkaf, trolig sønn av Khentkawes. Det interessante er at Userkaf ikke bare vendte tilbake til Saqqara, men også la sin pyramide så nært han kunne til Djosers. Pyramiden hans ble 49 meter høy, og han kalte den «Rene er Userkafs steder».

Som tilfellet er i Giza, står også i Abusir tre av pyramidene langs en nordøstlig til sørvestlig diagonal linje. Det har vært foreslått at diagonalene i Giza og Abusir møtes i Heliopolis, der pyramidenes ikon, den hellige *ben-ben*, lå i soltempelets indre.

Pyramidefeltene i tilknytning til oldtidsbyen Memfis, blant dem Abusir, ble i 1979 oppført på UNESCOs verdensarvliste. Andre felt i området som også hører til denne oppføringen, er pyramidekomplekset ved Giza, Saqqara, Abu Rawash og Dahshur.

Referanser
----------

1. ↑  «Pyramid of Nyuserre» Arkivert 26. mai 2009 hos Wayback Machine. *LookLex*
2. ↑  «Pyramid of Neferirkare» Arkivert 26. mai 2009 hos Wayback Machine. *LookLex*
3. ↑  «Pyramid of Sahure» Arkivert 11. oktober 2009 hos Wayback Machine. *LookLex*
4. ↑  Lehner, Mark (1997): *The complete pyramids*, London: Thames and Hudson, ISBN 978-0-500-28547-3, s. 17
5. ↑  Lehner, Mark (1997): *The complete pyramids*, s. 142

| * v
* d
* r
Memfis med dens nekropol |
| --- |
| 
* Giza
* Saqqara
* Abu Rawash
* Abusir
* Dahshur

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Domnall Brecc** (walisisk: *Dyfnwal Frych*; engelsk: *Donald den fregnete*; død 642 i Strathcarron) var konge av Dál Riata i det som er dagens Skottland, fra rundt 629 og fram til 642. Han var sønn av Eochaid Buide.

Liv og virke
------------

Han dukker opp i de historiske kildene først i 622 da Tigernach-annalene rapporterer at han var tilstede ved slaget ved Cend Delgthen, et sted som antagelig var i østlige midtlandet av Irland, som en alliert av Conall Guthbinn av Clann Cholmáin. Dette er det eneste slaget som er kjent hvor Domnall Brecc kjempet på den seirende siden.

Domnall gikk på fire nederlag etter at han brøt Dál Riatas allianse med klanen Cenél Conaill av Uí Néill. I Irland ble Domnall og hans allierte Congal Cáech av Dál nAraidi beseiret av Domnall mac Áedo av Cenél Conaill, overkonge av Irland, i slaget ved Mag Rath (Moira i County Down i Nord-Irland) i 637. Han gikk også på et nederlag mot pikterne i 635 og 638, og til sist for Eugein I av Alt Clut ved Strathcarron i 642, hvor han ble drept.

Et vers lagt inn i den gamle walisiske diktet *Y Gododdin* omtaler disse hendelser (i engelsk oversettelse):

 *I saw an array that came from Pentir,*
*And bore themselves splendidly around the conflagration.*
*I saw a second one, rapidly descending from their township,*
*Who had risen at the word of the grandson of Nwython.*
*I saw great sturdy men who came with the dawn,*
*And the head of Dyfnwal Frych, ravens gnawed it.*
Domnalls sønn Domangart mac Domnaill ble senere konge av Dál Riata og fra ham nedstammet senere konger av Cenél nGabráin. En annen sønn, Cathasach, døde en gang rundt 650, og en sønnesønn av Domnall, også kalt for Cathasach, døde ca. 688. Han ble etterfulgt av sin sønn Ferchar.

Referanser
----------

1. ↑  Anderson, Alan Orr. (2013): *Early Sources of Scottish History 500 to 1286*, bind 1, London: Forgotten Books, s. 146-147
2. ↑  «Kingship in Early Northern Britain», *Heavenfield*
3. ↑  Fraser, James Earle (2009): *From Caledonia to Pictland: Scotland to 795*, Edinburgh University Press, s. 173
4. ↑  Eugein var sønnesønn av Nwython (Neithon).
5. ↑  En tilnærmet norsk oversettelse kan være: *«Jeg så en fylking komme fra Pentir / Og de bar seg utmerket rundt den store brann. / Jeg så enda en, raskt stige ned fra deres by / Som hadde samlet seg på tale fra sønnesønnen til Nwython. / Jeg så store og sterke menn som kom med gryningen, / Og hodet til Dyfnwal Frych, ravnene gnagde det.»*

Eksterne lenker
---------------

* *CELT: Corpus of Electronic Texts* ved University College Cork. De omfatter *Ulster-annalene*, *Tigernach-annalene*, *Annalene av de fire mesterne* og *Inisfallen-annalene*, *Chronicon Scotorum*, *Lebor Bretnach* (som inkluderer *Duan Albanach*), genealogier, og ulike helgenbiografier. De fleste er oversatt til engelsk og andre oversettelser er på gang.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Connad** | **Konge av Dalriada**(ca. 629–ca. 642) | Etterfølger:**Ferchar I** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dictionary of Irish Biography
 |
Domkirken (til venstre) og Severikirke (til høyre)
**Domkirken i Erfurt** (tysk: *Erfurter Dom*, offisielt *Hohe Domkirche St. Marien zu Erfurt*), også kjent som **Mariendom**, er den største og eldste kirkebygningen i byen Erfurt i Thüringen. Domkirken er bispesetet til det romersk-katolske bispedømmet Erfurt. Kirken ble påbegynt i 1154 og gjennomgikk frem til ca. år 1500 omfattende endringer og utbygginger. Mariendom er hovedsakelig bygget i gotisk stil.

Historie
--------

Stedet der den nåværende domkirken står har det tidligere vært andre kristne bygninger, blant annet en basilika i romansk stil. I 742 reiste helgenen Bonifatius en kirke på haugen der domkirken nå ligger. På midten av 1100-tallet ble grunnlaget for Mariendom brukt til en romansk basilika. På begynnelsen av 1300-tallet ble haugen forstørret for å gi plass til Mariendom.

Martin Luther ble viet som prest i domkirken den 3. april 1507.

Klokker
-------

Det er totalt 14 klokker i Mariendom. I det midterste tårnet henger Maria Gloriosa, den største overlevende middealderklokken i verden. Klokken ble støpt av Geert van Wou i 1497, og den er kjent for sine rene toner. 

Klokken Maria Gloriosa

Referanser
----------

1. ↑  Skrøvset, Runar (17. september 2020). «Erfurt». *Store norske leksikon*. Besøkt 19. desember 2021.
2. ↑  «Hohe Domkirche St. Marien zu Erfurt». *www.dom-erfurt.de*. Besøkt 19. desember 2021.
3. ↑  «Den hellige Bonifatius (~675–754)». *Den katolske kirke* **(norsk)**. Besøkt 19. desember 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
Vernekart *Domkirkeodden naturminne*
**Domkirkeodden naturminne** omfatter et 8 dekar stort fredet naturminne ved Hedmarksmuseets friareal på Domkirkeodden i Hamar. Arealet ble fredet den 15. januar 1988, i den hensikt å ta vare på et viktig område for forståelsen av Oslofeltets fossilførende bergarter. Det freda området består av strandsonen og en 2-4 meter høy bratt skrent ned mot Mjøsa. Mest interessant regnes det såkalte *Geitryggenområdet*, en odde som stikker ut i Mjøsa vest i verneområdet og viser et snitt gjennom lag fra underordovicium. Områdets berggrunn består hovedsakelig av underordovicisk orthocerkalkstein.

Den geologisk formasjon er gitt navnet *Steinformasjonen*. Formasjonen finnes også sørvest på Nes med overflatelag fra nær Tingnes til nær Stein og østover til Skreppåsen nær Brummundkampen. Steinformasjonen grenser ofte mot den noe yngre Bjørgeformasjonen (mellomordovocium). Fra innerst i Rosenlundviken til Atlungstad på Stangelandet består strandlinjen av skiftinger mellom disse to formasjonene. Fra Domkirkeodden nordøstover nesten til Savalseter i Løten består overflateberggrunnen hovedsakelig av disse to formasjonene.

De geologiske kvalitetene er vernet, de biologiske er ikke en del av forskriften og ikke beskyttet av denne. Noen naturtyper med varierende grad av vernebehov er påvist i naturminnets område. På nakent berg finnes kalkkrevende karplanter og forekomster av flere krevende lav. På kalkslåtteeng kalkkrevende tørrengflora.

I Mjøsa utenfor området er det gjort et arkeologisk funn, se Vraket utenfor Domkirkeodden.

Se også
-------

* Verneområder i Hedmark

Referanser
----------

1. ↑  ; *Naturbase*; besøksdato: 24. juli 2019.
2. ↑  (no) Domkirkeodden naturminne i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
3. ↑   Forskrift om fredning for Domkirkeodden naturminne, Hamar kommune, Hedmark. Lovdata.no
4. ↑   ngu.no Bjørgeformasjonen
5. ↑   Ngu.no Nasjonal berggrunnsdatabase
6. ↑   ngu.no Bergartsbeskrivelse
7. ↑   biofokus.no Naturtypekartlegging i Hamar kommune 2013. (paginert) side 16
8. ↑   biofokus.no Naturtypekartlegging i Hamar kommune 2013. punktene 205-208. (paginert) side 35-36

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
Domkirken i San Cristóbal de La Laguna
**Domkirken i San Cristóbal de La Laguna** (spansk: *Catedral de San Cristóbal de La Laguna*) er en katolsk kirke i San Cristóbal de La Laguna på Tenerife i Spania. Den sto ferdig i 1915 og er hovedkirke for bispedømmet San Cristóbal de La Laguna (*bispedømmet Tenerife*).

Historie
--------

I 1511 fikk Alonso Fernández de Lugo, Tenerifes erobrer, bygget et lite kapell på stedet. I 1515 ble det opprinnelige kapellet erstattet av en større kirke. Etter opprettelsen av bispedømmet San Cristóbal de La Laguna, som omfatter provinsen Santa Cruz de Tenerife, ble kirken opphøyet til katedral ved dekret gitt av pave Pius VII.

Fordi det var nødvendig å utvide kirken, ble den revet og en større katedral ble reist mellom 1904 og 1915. Fasaden er alt som er igjen av den tidligere kirken. Fasaden er nyklassisistisk og hoveddelen av katedralen er nygotisk.

Funksjoner
----------

Katedralen er dedikert til jomfru Maria. 

Den har tre store skip (det midtre er det høyeste), side, tverrskip og kapeller i ambulatoriet (ligger bak hovedalteret). På høyalteret er et marmortabernakel. I katedralen er en stor barokk altertavle fra tidlig attende århundre.

Domkirken i San Cristóbal de La Laguna var den første kirken i Spania bygget i betong.

Referanser
----------

1. ↑  «Catedral de Nuestra Señora de los Remedios. La Laguna (Tenerife)». Arkivert fra originalen 8. desember 2010. Besøkt 22. desember 2013.
2. ↑  «Catedral de Nuestra Señora de los Remedios. La Laguna (Tenerife)». Arkivert fra originalen 8. desember 2010. Besøkt 22. desember 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) La Laguna Cathedral – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Catedral de Nuestra Señora de los Remedios (San Cristóbal de La Laguna) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bispedømme San Cristóbal de La Laguna

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** BNE **·** GeoNames
 |
**Emil Aubert** (født 12. januar 1930 i Skien, død 8. september 2022 samme sted) var en norsk siviløkonom og styreleder.

Aubert hadde utdannelse fra Norges handelshøyskole i Bergen og arbeidet deretter i London og New York. I New York arbeidet han fra 1962 til 1968 i Stolt-Nielsen Catering Inc. Han var deretter i en rekke år leder av Holta-gruppen og var styreleder i det familieeide finansfirmaet Aubert Invest som disponerer betydelige aksjeposter i norske og internasjonale firmaer som Norsk Hydro, Orkla, Yara, General Electric etc. Aubert-familiens formue stammer fra industribyggingen i Skiensomådet på slutten av 1800-tallet.

Emil Aubert var barnebarn til trelasthandler og skipsreder Hans Halvorsen Holta (1859-1941), opprinnelig fra Sauherad i Telemark.

Referanser
----------

1. ↑  Det Gule Huset - intervju i Varden 17. november 2018
2. ↑  Kristian Ilner: *Emil Aubert (1930-2022)* - Minneord Aftenposten 7. oktober 2022
3. ↑  Holta-familiens aksjeeventyr - Dagens Næringsliv 3. mai 2004
4. ↑  Holta-gruppen - Skien Aktiemølle - Nettavisen 9. februar 2005
5. ↑  Emil Aubert - kapital.no
6. ↑  Hans Halvorsen Holta - Store norske leksikon
**Bøgdabråk** er en musikkgruppe fra Roan kommune i Trøndelag som opererer hovedsakelig innen countryrock-sjangeren. Bandet bygger opp under den tradisjonelle trønderfest-kulturen. Bandet ble startet opp allerede i 2001, men det skulle gå to år før de holdt sin første konsert i hjembygda i 2003.

Bøgdabråk synger på dialekt og har til nå gitt ut tre album. Debuten «Livet Som Ung» ble sluppet i 2008, mens oppfølgeren «Sladder» så dagens lys i 2010. I april 2014 slapp bandet sitt tredje album "Gå som det her". Vokalist Leif Inge Hopstad har skrevet og produsert alle bandets låter. Det er dessuten laget flere musikkvideoer, og  blant dem har "Dæ æ håpe på", "Sånne Kara" og "Hattkaill» vært mye spilt på Dansefot Jukebox på NRK1.

Medlemmer
---------

### Nåværende medlemmer

* Leif Inge Hopstad – vokal og akustisk gitar (2001–).
* Tom André Grande - gitar (2014–).
* Morten Lerstad – bassgitar (2012–).
* Knut Landsem - (2014-).
* Håvard Sivertsen - (2017-).

### Tidligere medlemmer

* Paul Arne Dolmseth - bass (2001-2012)
* Tommy Folstadli – trommer (2012–2014)
* Morten Kallar - gitar (2013-2014)
* Jan Ove Oksvoll - trommer (2001-2012)
* Svein Ola Soleim - el. gitar, kor (2001-2012)
* Kristoffer Finnanger Lysgård - gitar (2012 - 2013)
* Robert Myrhaug - (2014-).

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

Diskografi
----------

### Album

1. *Livet som ung* (2008)
2. *Sladder* (2010)
3. Gå som det her (2014)

### Singler

1. Sånne Kara (singel, 2013)
2. Hattkaill (singel, 2013)
3. I Kveill (singel, 2013)
4. Like dæ (singel, 2015)
5. Nånn (singel, 2015)

Eksterne lenker
---------------

* Nettsted[*død lenke*]
**Thomas Grandi** (født 27. desember 1972 i Bozen, Italia) er en tidligere canadisk alpinist. Foreldrene kom fra Bozen.

Thomas Grandi debuterte i verdenscupen i mars 1993 i et storslalåmrenn i Oppdal. Han fikk sin første pallplassering i Kitzbühel i 2004, der han kom på andreplass i slalåmrennet bak finnen Kalle Palander.

Grandis beste sesong var 2004-05. I løpet av 48 timer gikk han til topps i storslalåmrennene i Alta Badia og Flachau. Han endte på tredjeplass i storslalåmcupen sammenlagt, slått av Benjamin Raich og Bode Miller. Under VM 2005 oppnådde han femteplass i storslalåm og den nye lagøvelsen. I slalåm kom han på sjetteplass.

Thomas Grandi er gift med langrennsløperen Sara Renner. Han la opp som alpinist i mars 2007.

Verdenscupseire
---------------

| Dato | Sted | Land | Disiplin |
| --- | --- | --- | --- |
| 19. desember 2004 | Alta Badia | Italia | Storslalåm |
| 21. desember 2004 | Flachau | Østerrike | Storslalåm |

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Thomas Grandi – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Grandi – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Grandi – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Grandi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Grandi – Canadian Olympic Committee Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Grandi – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Grandi – ski-db.com Rediger på Wikidata
* Thomas Grandi hjemmeside
Unge gutter fra et Wandervogel-lag i Berlin på utflukt i naturen rundt 1930.  
***Wandervogel*** var en populær bevegelse blant tyske ungdomsgrupper fra 1896 og utover. Navnet kan oversettes med «trekkfugl», og meningen er å riste av seg sosietetsrestriksjonene og komme tilbake til naturen og friheten. Organisasjonen ble etterhvert splittet opp, og ble grunnlaget for enda flere organisasjoner, som alle kalte seg selv *Wandervogel*, men var organisatorisk uavhengig av hverandre. Ikke desto mindre hadde de fremdeles følelsen av å være med i den samme bevegelsen, men splittet i forskjellige deler.

Historie
--------

Wandervogel-bevegelsen ble offisielt etablert den 4. november 1901 av Hermann Hoffmann-Fölkersamb (1875–1955) , som i 1895 hadde grunnlagt en studiesirkel ved en skole i Berlin hvor han underviste. Wandervogel-bevegelsen ble ganske snart en av fremste tyske ungdomsbevegelsen som vektla frihet, personlig ansvar og eventyrlyst. Etter den første verdenskrig slo deler av Wandervogel-bevegelsen og den tyske speiderbevegelsen sammen til Den tyske ungdomsbevegelsen (*Die deutsche Jugendbewegung*). 

Noen av gruppene i Wandervogel-bevegelsen hadde et stort antall jødiske medlemmer, og andre jødiske bevegelser som for eksempel Hashomer Hatzair var kraftig påvirket av Wandervogel. Andre grupper innenfor Wandervogel-bevegelsen var derimot sterkt antisemittiske og støttet de nazistiske myndighetene som tok makten i Tyskland på denne tiden. I 1933 ble alle uavhengige bevegelser, organisasjoner og grupper, deriblant Wandervogel-bevegelsen forbudt, og bare nazistpartiets Hitlerjugend fikk bestå som en lovlig ungdomsorganisasjon.

Moderne aspekter
----------------

*Wandervogel*-bevegelsen blomstret igjen opp etter andre verdenskrig, og eksisterer i Tyskland i dag med rundt 5 000 medlemmer i mange forskjellige assosiasjoner. Det er også noen organisasjoner i nabolandene. Det er blant annet flere organisasjoner i de franske områdene Normandie og Bretagne.

Kilder
------

* Kennedy, Gordon (1998): *Children of the Sun: A Pictorial Anthology from Germany to California 1883-1949*, ISBN 0-9668898-0-0
* Laqueur, Walter (1984): *Young Germany: A History of the German Youth Movement*, Transaction Pub, ISBN 0-87855-960-4
* Pois, Robert A. (1986): *National Socialism and the Religion of Nature*, ISBN 0312559585

Eksterne lenker
---------------

* Vanlig nettportal av dagens mest vanlige Wandervogel-organisasjoner (tysk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Österreichisches Musiklexikon **·** VIAF **·** GND **·** NDL **·** NKC
 |
**Lov om helseregistre og behandling av helseopplysninger** (helseregisterloven, forkortet hlsregl.) av 18. mai 2001 er en lov som omhandler innsamling, lagring og bruk av helseopplysninger i helseregistre.

Lovens formål
-------------

Formålet med loven er å bidra til å gi helsetjenesten og helseforvaltningen informasjon og kunnskap uten å krenke personvernet, slik at helsehjelp kan gis på en forsvarlig og effektiv måte. Gjennom forskning og statistikk skal loven bidra til informasjon og kunnskap om befolkningens helseforhold, årsaker til nedsatt helse og utvikling av sykdom for administrasjon, kvalitetssikring, planlegging og styring. Loven skal sikre at helseopplysninger blir behandlet i samsvar med grunnleggende personvernhensyn, herunder behovet for personlig integritet, privatlivets fred og tilstrekkelig kvalitet på helseopplysninger.

Helseregistertyper
------------------

Helseregisterloven inneholder bestemmelser for en rekke helseregistertyper:

* Behandlingsrettet helseregister
* Lokalt helseregister
* Nasjonalt kvalitetsregister
* Regionalt helseregister
* Sentralt helseregister

Sentrale helseregistre
----------------------

Lovens § 8 hjemler opprettelse av sentrale, personidentifiserbare helseregistre. Regjeringens lovforslag[1] ble på dette punkt strammet inn av Stortinget[2] slik at nye helseregistre med navn, fødselsnummer eller andre direkte personidentifiserbare opplysninger bare kan etableres dersom den registrerte samtykker. Alternartiv kan slike register opprettes av Stortinget ved lovvedtak. Da loven ble vedtatt hjemlet den 6 sentrale helseregistre. Senere er listen utvidet, blant annet med Norsk pasientregister[3] og reseptregisteret[4] i 2007.

Forholdet til personopplysningsloven
------------------------------------

Personopplysningsloven med forskrifter gjelder som utfyllende bestemmelser på områder helseregisterloven ikke har egne bestemmelser.

Litteratur
----------

* Sverre Engelschiøn og Elisabeth Vigerust *Pasientjournalloven og helseregisterloven - Kommentarutgave* Universitetsforlaget 2015 ISBN 9788215023946

Noter
-----

1. ↑  Ot.prp.nr. 5 (1999-2000)
2. ↑  Sosialkomiteens enstemmige innstilling Innst. O. nr. 62 (2000-2001) ble vedtatt av et enstemmig Storting
3. ↑  Norsk pasientregister, saksoversikt hos Stortinget.
4. ↑  Reseptregisteret, saksoversikt hos Stortinget.

Eksterne lenker
---------------

* Helseregisterloven
Gravfeltet på Løykja
**Gravfeltet på Løykja** er et gravfelt fra jernalderen lokalisert på Løykja i Sunndal kommune og er av de største gravfeltene i landet. Gravfeltet har over 200 gravminner av forskjellige slag med funn fra romertiden fram til slutten av 900-tallet og har sannsynligvis før elveerosjon og jorddyrking hatt nærmere 500 graver. Det er flere gravformer representert på gravfeltet. I tillegg til gravhauger er det også gravrøyser, stjerneformede (trekantede) graver, en båtformet grav, flere ovale gravhauger og en samling lave gravrøyser fra romertiden med tydelig fotkjede.
Det har vært arkeologiske undersøkelser på gravfeltet flere ganger. Spesielt undersøkelsen av haug nr 1 gav mange funn. Denne graven hadde en sentralgrav fra slutten av 700-tallet med flere andre graver i samme haug fra andre perioder av vikingtiden. Den siste fra slutten av 900-tallet. Blant funnene er skålspenner, flere sverd, økser, spyd, hesteutstyr og annet fra minst 5 gravleggelser fra samme gravhaug ble utgravd. Funnene oppbevares i dag på NTNU-Vitenskapsmuseet. Gravfeltet er i dag en del av Leikvin Kulturminnepark.

Referanser
----------

1. ↑  Seljedal, Ivar: Sunndalsboka Bnd I
2. ↑  Sande, Jostein: Sunndalsboka bind VI

Eksterne lenker
---------------

* «Gravfeltet på Løykja». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* Nordmøre museum: Gravfeltet på Løykja Arkivert 28. februar 2019 hos Wayback Machine.
For fotballspilleren og -treneren født 1972, se Cato André Hansen.
**Cato Hansen** (født 26. mai 1988 i Stavanger) er en norsk fotballspiller som spiller for Rosseland, han er spiss, men bekler også kantrollen.

Hansen har tidligere spilt for Bryne, samt vært på utlån til Klepp. Før 2009-sesongen gikk han til Brann og han debuterte i Tippeligaen for Brann i første serierunde 2009 mot Sandefjord, da han ble byttet inn og spilte de siste 35 minuttene.

Hansen var høsten 2009 på utlån til Løv-Ham. På grunn av en skade gikk han glipp av siste del av sesongen, men han skåret seks mål på de ni kampene han spilte for laget og ble med det toppskårer for laget.

Etter 2010-sesongen signerte han kontrakt med Sogndal, samtidig som Piotr Leciejewski gikk fra Sogndal til Brann og Kenneth Udjus også gikk fra Brann til Sogndal.

Den 29. mars 2012 signerte han en etårskontrakt med Sandefjord.

Spiller i dag for Rosseland B hvor han tidvis dominerer.

Han er sønn av tidligere fotballspiller Hugo Hansen og bror til fotballspillerne Hege Hansen og Tuva Hansen.

Referanser
----------

1. ↑  «- Dette er bare trist». bt.no. 12. oktober 2009. Arkivert fra originalen 17. oktober 2009. Besøkt 21. november 2009.
2. ↑  bt.no – Jeg var uønsket i Brann Arkivert 8. januar 2011 hos Wayback Machine.
3. ↑  Larsen, Eirin (30. august 2011). «Fjerde Hansen på landslaget». *NRK*. Besøkt 11. juni 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cato Hansen – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (no) Cato Hansen – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Cato Hansen – FBref Rediger på Wikidata