recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kristin Lødøen** eller **Kristin Linder** (født 18. april 1966 i Lillehammer i Oppland) er en norsk fotograf, billedkunstner, danser og koreograf.

Biografi
--------

Kristin Linder studerte dans ved Statens balletthøgskole i Oslo fra 1987 til 1990, der hun tok BFA (Bachelor of Fine Arts), deretter fotografi som deltidsstudier ved International Center of Photography i New York fra 1990 til 1997, dans ved Martha Graham School of Contemporay Dance samme sted fra 1990 til 1995, ved Merce Cunningham Studio 1995-97 og koreografi ved State University of New York at Purchase i 1994. 

Kristin Linder har vært danser i Martha Graham Dance Company i New York fra 1997 til 2001. Hun har også vært danser og dansefotograf for flere dansekompanier i New York. Som fotograf og billedkunstner formidler hun særlig bevegelse og dans. Med bakgrunn fra flere kunstarter danner kropp, rom, bevegelse og foto en naturlig enhet i hennes kunst. 

Kristin Linder har deltatt på rekke kunstutstillinger og festivaler i USA og Europa.

Verk og utstillinger (utvalg)
-----------------------------

### Balletter

* 1991: *Irreversible Steps*
* 2000: *Tide*

### Kollektivutstillinger

* 2007: *Biennale Internazionale dell Arte Contemporanea* i Firenze] i Italia, med *Tide*, i samarbeid med Rolf Aamot
* 2007: *International Print Triennial* i Wien i Østerrike
* 2004: *Gallery Loch Camelota* under *Festival of Light* i Kraków i Polen
* 2004: *Education Gallery* i *International Center of Photography* i New York
* 2003–2004: Norsk fotomuseum i Horten i Vestfold – deltok i Rolf Aamots utstilling *A feeling of deep pain*
* 2000: Høstutstillingen i Bergen kunstmuseum med *Tide*, sammen med Rolf Aamot
* 2000: Kortfilmfestivalen i Grimstad, i samarbeid med Rolf Aamot
* 2000: Bergen internasjonale filmfestival, med *Tide*, i samarbeid med Rolf Aamot

Priser
------

* UTSNITT 2006, sølv i kategorien *Årets nykommer*

Litteratur
----------

* *Direct Art Magazine*, oktober 2005

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Kunst
Jamal Abd an-Nasir.
Den arabiske verden.
Araberoppstandens flagg med de opprinnelige panarabiske farger.
**Panarabisme** (arabisk: وحدة عربية; *Waḥda ʿArabīyya*) er en politisk ideologi nært beslektet med arabisk nasjonalisme, som ønsker en sammenslåing av folkene og statene i den arabiske verden, fra Atlanterhavet til det arabiske hav, og mener at araberne (som i dag utgjør opptil 300 millioner arabisktalende) utgjør én enkelt nasjon, selv om det finnes betydelige etniske og språklig-kulturelle forskjeller mellom de arabiske landene. Panarabismens høydepunkt var på 1960-tallet. I tillegg til å være nasjonalistisk er panarabisme ofte bygget på sosialistiske prinsipper, og noen ganger også på islamisme, og motsetter seg som oftest Vestens innflytelse i den arabiske verden. Panarabismen har derimot blitt anklaget for rasisme og for å nedvurdere andre folkeslags innflytelse. Ideologien gikk også ut på å styrke arabiske land gjennom alliansebygging og til en mindre grad gjennom økonomisk samarbeid. Etter det arabiske nederlaget mot Israel i seksdagerskrigen gikk det nedover med panarabismen, men nylig hevder enkelte at det er en sammenheng mellom panarabismen og opprøret i den arabiske verden i 2011.

Den kristne libaneseren Jurji Zaydan har blitt regnet som panarabismens opphavsmann, mens senere viktige panarabister inkluderer Hussayn ibn Ali, sharif av Mekka (startet araberoppstanden mot Det osmanske riket under første verdenskrig med det mål å opprette en arabisk stat som strakte seg fra Aden til Aleppo, men som mislyktes på grunn av fransk-britisk imperialisme), Constantin Zureiq, Zaki al-Arsuzi, Michel Aflaq (syrere, de to sistnevnte var avgjørende i opprettelsen og ideologien til det panarabiske Ba'athpartiet), Abdullah I av Jordan (ønsket å opprette et Stor-Syria med seg selv som konge), Gamal Abd an-Nasir (president for Egypt og den forente arabiske republikk fra 1956 til 1970, svært viktig panarabisk ideologist gjennom nasserismen) og Muʿammar al-Qaḏḏāfī (Libyas leder fra 1969 til 2011).

På 1950-, 60-, og 70-tallet ble det gjort forsøk på større arabiske stater eller føderasjoner, som den arabiske føderasjon (Irak og Jordan), den islamske arabiske republikk (Tunisia og Libya, aldri gjennomført), de forente araberstater (Syria, Egypt og Nord-Jemen) og den forente arabiske republikk (Egypt og Syria

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN **·** NKC
 |
Kart over Panay
**Panay** er en øy i Filippinene, vest i landsdelen Visayas. Den ligget sørøst for øya Mindoro og nordvest for øya Negros, skilt fra denne av Guimarassundet. Nord for Panay er Sibuyansjøen og Romblonøyene; i sørøst breier Sulusjøen seg. Panay har om lag 4,5 millioner innbyggere (2015) og et areal på 11 515 km². 

Folket på øyene taler språkene aklanon, hamtikan, kinaray-a og hiligaynon.

Langs vestkysten av Panay strekker det seg en fjellkjede med topper opp til 2 117 meter over havet. På øya er det mange elver; de største er Akean, Halaur, Banica, Iloilo og Panay.

Administrativt er øya delt opp i de fire provinene Aklan, Antique, Capiz og Iloilo. Største by på øya er Iloilo.

Næringsveier
------------

Landbruk og gruvedrift er hovednæringer på Panay. Dyrking og høsting av ris, kokosnøtter, bananer, hvete, mango, sukker, tobakk, samt abacá, det siste tidligere kjend som råstoff for manilla-tau, sysselsetter hoveddelen av inbyggerne.

I gruvene blir det utvunnet gull, sølv, kopper, mangan, marmor, kull, krom, magnetitt, kaolin, saltstein, sand og stein.

Historie
--------

Panay var fra 1200-tallet sete for Madja-as-sambandet, en statsdanning i Visayas. Statssambandet var på høyden av sin makt på 1400-tallet. Gjennom fredslutninger og traktater ble Madja-as innlemmet i det spanske imperium kring 1569.

Referanser
----------

1. ↑  Panay Island *Encyclopædia Britannica*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Panay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** GeoNames
 |
En «pandabil» brukt i fjernsynsserien *Med hjartet på rette staden*
Pandabil fra Devon and Cornwall Police
**Pandabil** (engelsk: Panda car) er en betegnelse på små eller mellomstore biler som brukes av Storbritannias politi. De brukes til rutinepatruljer, mens utrykningsoppdrag overlates til større og raskere biler.

Beskrivelse
-----------

Pandabiler har navn etter pandabjørner ettersom de opprinnelig ble lakkert i svart og hvitt i mange styrker; enkelte brukte også blått og hvitt. Det antas at dette var inspirert av de svarte og hvite politibilene i USA, og ble innført for at det skulle være lett å gjenkjenne politikjøretøy selv på betydelig avstand. 

I 1980-årene gikk man over til å bruke hvite biler, vanligvis med gule eller røde refleksstriper. Dette skyldtes rett og slett et ønske om lavere kostnader. Senere har man i stor grad gått over til å bruke flerfargede biler, gjerne med kraftige signalfarger for å få maksimal synlighet i trafikken.

Biltyper
--------

De vanligste typene, men ikke de eneste, som blir eller har blitt brukt som 'pandabiler er:

* Austin Maestro
* Austin/Rover Metro
* Ford Escort
* Ford Fiesta
* Ford Focus
* Hillman Imp
* Mini
* Morris Traveller
* Vauxhall Astra
* Vauxhall Vectra

Se også
-------

* Armed response vehicle
* Jam sandwich
* Svartemaja
**Kristin Norderval** (født 1957 i Seattle, USA) er en norsk komponist, vokalist og improvisatør.

Utdannelse
----------

Norderval har doktorgrad i musikk (Doctor of Musical Arts in Vocal Performance) fra Manhattan School of Music 1993, master i musikk fra San Fransisco Conservatory of Music (Master of Music in Voice) 1987, og en Bachelor i musikk (Bachelor of Music in Composition and Voice) fra the University of Washington 1984.

Yrkesliv
--------

Norderval arbeider både som vokalist og komponist. Hennes repertoar som vokalist spenner fra renessansen til avant-garde. Feminisme, fred og rettferdighet er gjennomgående tematikk i hennes komposisjoner og Norderval integrerer ofte elementer av performance, dans og teater. Hun kombinerer klassisk sang og akustiske instrumenter med elektroniske virkemidler i sine komposisjoner.

I 2016 fikk operaen *The trials of Patricia Isasa* sin premiere. Den har libretto av Naomi Wallace, ble regissert av Pauline Vaillancourt og er en sosio-politisk opera om den argentinske menneskerettsaktivisten Patricia Isasas kamp. Norderval sang selv hovedrollen (Patricia). Norderval er en pådriver for utviklingen av ny scenisk vokalmusikk, blant annet gjennom sitt engasjement som styreleder for foreningen VoxLAB (opprettet 2013). Hun har medvirket på en rekke plateutgivelser.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Présence Compositrices[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  www.nyttiuka.no. «Komponist og sanger med radikalt samfunnsengasjement - Startsiden - NyttiUka». *www.nyttiuka.no*. Arkivert fra originalen 23. mai 2018. Besøkt 23. mai 2018.
3. 1 2  «Kristin Norderval (Soprano) - Short Biography». *www.bach-cantatas.com*. Besøkt 23. mai 2018.
4. ↑  «THE TRIALS OF PATRICIA ISASA - Monument-National». *www.monumentnational.com* **(engelsk)**. Besøkt 23. mai 2018.
5. ↑  «Discography | KRISTIN NORDERVAL». *kristinnorderval.org* **(engelsk)**. Besøkt 23. mai 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kristin Norderval på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Kristin Norderval hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (en) Kristin Norderval på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Kristin Norderval på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Kristin Norderval på AllMusic Rediger på Wikidata
* (en)  Hjemmeside Offisielt nettsted
* (en) Kristin Norderval på YouTube

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Kristin Laurensdotter**, som nevnes i 1453, var en svensk nonne i Nådendals kloster.

Kristin Laurensdotter hadde slektninger i Pemar sogn. Hun var gift med Hans Simonsson i landsbyen Loukinainen i Lundo, som døde før 1453. Hennes far, borgeren i Åbo Laurens Hannesson, hun selv, hennes søster Valborg og Valborgs mann, borgeren i Åbo Thomas Korro, skjenket etter makens død en forgylt sølvkalk og –patene til Sankt Görans hospital i Åbo. Den var trolig tilvirketav Sven guldsmed i Åbo (nevnes 1443–1480). 

I 1453 gikk Kristin som enke inn i Nådendals kloster og som provent gav hun jord i landsbyen Vankio, nabo til Loukinainen. Jorden var blitt samlet ved kjøp og jordbytter med slektninger eller utenforstående. Kristins proventgaven ble godkjent av hennes søstre Valborg og Katrin og den sistes make, borgwren i Åbo Matts Gregersson.

Referanser
----------

1. ↑  Hospitalets kalk
2. ↑  Hospitalets paten

Kilder
------

* Ruuth, J.W: *Åbo stads historia under medeltiden och 1500-talet IV*, Åbo stads historiska museum 1923
* Nikula, S: *Åbolands prosteri. Finlands kyrkor, Borgå stift* I, Museiverket 1973
* Klockars, B: *I Nådens dal. Klosterfolk och andra c. 1440–1590*, Svenska Litteratursällskapet i Finland, Helsingfors 1979
Modell av tetrodotoksin
**Tetrodotoksin** (*anhydrotetrodotoxin 4-epitetrodotoxin, tetrodonic acid, TTX*) er en svært sterk toksin uten kjent motgift som kan brukes på mennesker. Giften forekommer bl.a. i kulefisk (fugu). Giften er en av verdens kraftigste ikke-proteinbaserte gifter. 

Navnet kommer fra Tetraodontiformes (fastkjevefisker), en orden fisk som bl.a. innbefatter pinnsvinfisker og månefisk. Flere arter i denne ordenen inneholder denne giften. Giften i en fugu sitter i eggstokkene, leveren og andre innvoller samt i skinnet, og det holder med en dose på mindre en ett milligram for å ta livet av et menneske på mindre enn 20 minutter.

Referanser
----------

1. ↑  Rivera, V. R.; Poli, M. A.; Bignami, G. S. (1995). «Prophylaxis and treatment with a monoclonal antibody of tetrodotoxin poisoning in mice». *Toxicon*. 33 (9): 1231–1237. PMID 8585093. doi:10.1016/0041-0101(95)00060-Y.

Eksterne lenker
---------------

* Fugu: The fish more poisonous than cyanide – BBC News, Tokyo 17. mai 2012

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** GND
 |
|  |
| --- |
| Vanlige uttrykk under Romerriket |
|  **Romerske kongedømme**  (753 f.Kr.–509 f.Kr.) |
| **Romerske republikk**  (509 f.Kr.–27 f.Kr.) |
| **Keiserriket**  (27 f.Kr–1453 e.Kr) |
| **Principatet** | **Dominatet** |
| **Vestromerriket** | **Østromerriket** |
| Magistrat |
| Konsul | Pretor |
| Kvestor | Promagistrat |
| Aedil | Tribun |
| Censor | Guvernør |
| Ekstraordinære magistrater |
| Diktator | Magister equitum |
| Triumvirat | Decemviri |
| Vanlige titler og betegnelser |
| Pontifex Maximus | Legatus |
| Dux | Officium |
| Prefekt | Vicarius |
| *Vigintisexviri* | Liktor |
| Magister militum | Imperator |
| Princeps senatus | Keiser |
| Augustus | Caesar |
| Tetrarki | Ridder |
| Politiske institusjoner |
| Senatet | Cursus honorum |
| Folkeforsamlingene | Kollegialitet |
| Romerretten | Romersk borger |
| Imperium | Concilium Plebis |

**Tetrarki** (fra gresk: τετραρχία *fire personers styre*, av τετρα *tetra*; fire og αρχι *arki*; leder) er en betegnelse på et regjeringsstyre hvor fire regenter styrer samtidig. Den mest kjente bruken av ordet er det romerske tetrarkiet innført av keiser Diokletian.

Ordningen gikk ut på at to keisere (*Augusti*) skulle være de fremste mens de hadde hver sin utpekte "junior" (*Caesari*) som etterfølgere og underkeisere. Denne ordningen skulle sikre rikets samhold når det var vanskelig for én keiser å kontrollere hele riket. 

Ordningen gikk nokså godt under Diokletian og Konstantin den store, men førte ellers bare til rivalisering mellom kandidatene og ble derfor ganske raskt oppgitt.

Betegnelsen tetrarki har også blitt brukt i andre sammenhenger. For eksempel ble Palestina også omtalt som et tetrarki etter at Herodes den store var død, og riket ble delt mellom flere av hans sønner. De ble omtalt som tetrarker.

*Tetrark* var også betegnelsen på en rekke i gresk og romersk hærvesen.
**Kathinka Blichfeldt** (født 21. november 1972 i Oslo) er en norsk pedagog og prosessveileder ved Senter for Livslang læring ved Høgskolen i Innlandet med hovedfokus på profesjonsutvikling og lederstøtte i skolesektoren. Hun har bakgrunn som skoleleder ved Borgen ungdomsskole i Asker, og har arbeidet i alle skoleslag. Utdannet innen ledelse, pedagogikk, musikk, nordisk språk- og litteratur.

Blichfeldt er en av forfatterne bak norskverket Kontekst 8-10 (2006) på Gyldendal Norsk Forlag. Verket fikk i 2006 Brageprisen i kategorien skolebøker 1. – 10. trinn (åpen klasse). Har også vært medforfatter på Kontekst 8-10 Fordypning i norsk (2011), og norskverket Nye Kontekst 8-10 (2014).

Referanser
----------

1. ↑  «Senter for livslang læring (SELL)». *www.inn.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 9. februar 2019. Besøkt 7. februar 2019.
2. ↑  «Kathinka Blichfeldt / Ansatte / Om Høgskolen / Høgskolen i Innlandet - INN.NO». *www.inn.no*. Arkivert fra originalen 9. februar 2019. Besøkt 7. februar 2019.
3. ↑  Kathinka Blichfeldt Arkivert 30. april 2010 hos Wayback Machine. presentasjon hos Gyldendal
 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
Bondi Beach
**Bondi Beach** (uttales «BOND-eye» med en lang *i*, eller /'bɒndaɪ/) er en populær strand utenfor Sydney, Australia. Bydelen som omkranser stranden har samme navn. Bondi Beach ligger 7 kilometer øst for Sydney sentrum. Bondi, North Bondi og Bondi Junction er nabolag som ligger rundt Bondi Beach. 

Bondi Beach er også et tv-program som går på NRK (2021)

Stranden
--------

Bondi Beach er bortimot en kilometer lang og har mange besøkende turister gjennom hele året. Badevakttjenesten, som passer på stranden, har rangert nord- og sørenden ulikt med tanke på hvor farlig det er å bade der. Skalaen går fra 1-10. Nordsiden har blitt rangert som 4, mens sørsiden har blitt rangert som 7. Dette på grunn av de farlige utgående strømmer, kjent som «Backpackers Express». Det er faktisk hele fem utgående strømmer langs stranden, og hvor «Backpackers Express» er den som er nærmest det området hvor folk bader. Det finnes to hainett på Bondi som brukes i sommermånedene. Nettet dekker også andre strender i nærheten av kysten.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bondi Beach – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Høyhuset til Europa-Centeret som idag er vernet
**Europa-Center** (*Europasenteret*) er et bygningskompleks på Breitscheidplatz i Charlottenburg i Berlin. Det ble oppført i 1960-årene like ved Kaiser-Wilhelm-Gedächtniskirche og var lenge et vartegn for Vest-Berlin.

Opprinnelig fantes i området Romanische Café som var et treffpunkt for intellektuelle. Under den andre verdenskrigen ble bygningene bombet og området lenge bare provisorisk utnyttet. Da Berlinmuren ble oppført ønsket man i Vest-Berlin å skape et senter omkring Breitscheidplatz og Europa-Center ble planlagt. Det ble innviet i 1965 av daværende regjerende borgermester Willy Brandt.

Europasenteret inneholder butikker, kafeer, et teater og kontorer.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Europa-Center – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Europa-Center – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** SkyscraperCenter
 |
***Plutselig høre noen åpne en dør*** er en roman av den norske forfatteren Trude Marstein, utgitt i 2000.

Romanen foregår i Oslo, og hovedpersonen er en kvinne i tyveårene som er alenemor til en datter på 4, og som er i ferd med å avslutte en hovedfagsoppgave i et ikke navngitt studium. Handlingen er sparsom, og teksten består for det meste av hovedpersonens refleksjoner over sitt eget liv, sine muligheter og relasjonen til datteren. Romanen beskrives som «et sammensatt portrett av en kvinne som aldri klarer å frigjøre seg fra kontinuerlig å analysere egne og andres motiver og handlinger». Forfatteren skriver selv: «*Alt er sett fra kvinnens perspektiv; ingen bakenforliggende forteller griper noen gang inn med supplerende informasjon til leseren. Sentralt står jeg-personens refleksjoner rundt hva som er ekte og naturlig i motsetning til det tilgjorte, kunstige; både hos seg selv og andre – blant annet datteren, venninna, barnets far og andre menn*». Romanen er også omtalt som en tematisering av språklig originalitet og klisjebruk: «Språket begrenses av klisjeene, men samtalen blir òg begrensa når du ikke tør bruke klisjeer når du snakker, sier Marstein».

Romanen ble i en Dagbladet-serie sommeren 2006 kåret til en av de 25 beste romanene fra de siste 25 år.

Referanser
----------

1. ↑  dagbladet.no Kåre Bulie om romanen
2. ↑  pluto.no Marstein om sin egen roman
3. ↑  Universitas: Arkivert 8. mars 2007 hos Wayback Machine. intervju med Marstein, under tittelen «Sett i anførselstegn»
4. ↑  dagbladet.no Trude Marstein er nummer 23
**Armand Traoré** (født 8. oktober 1989 i Paris) er en franskfødt senegalesisk fotballspiller som spiller for den tyrkiske klubben Çaykur Rizespor. 

Traoré er av senegalesisk opprinnelse, men er født og oppvokst i Frankrike. Han spilte tidligere for Monaco, men skrev under for Arsenal 1. august 2006. Traoré spilte tidligere på Frankrikes U-17 landslag. I forrige sesong ble han også tatt ut til Frankrikes U-18 tropp under det europeiske mesterskapet.

Klubbkarriere
-------------

Traoré debuterte for Arsenal den 24. oktober 2006 i Ligacupen mot West Bromwich i en kamp Arsenal vant 2-0. Traoré var en av dem som spilte mest i hele cupen, han spilte fra sin debut i tredje runde, og helt til siste kamp i finalen hvor Chelsea FC gikk seirende ut. I sesongen 2007/2008 satt Traoré mye på benken, men spilte de to siste seriekampene som venstreving. Den 21. august 2008 signerte Traoré en ett års utlånskontrakt med Portsmouth FC i håp om mer spilletid. 

Traoré spilte fire kamper for Portsmouth FC, alle som venstreving. På tross av gode prestasjoner avkreftet Portsmouths trener Harry Redknapp et eventuelt kjøp av Traoré, da det ikke var i Wengers interesse å selge spilleren. 

Allikevel valgte Wenger å låne ut Traoré til Juventus i overgangvinduet i sommer, og ryktene tilsier at en opsjon på å kunne kjøpe spilleren permanent etter sesongen er med i avtalen.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Armand Traoré – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Armand Traoré – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Armand Traoré – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Armand Traoré – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Armand Traoré – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (de) Armand Traoré – fussballdaten.de Rediger på Wikidata

* (en) Armand Traoré – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Armand Traoré – FBref Rediger på Wikidata

* (es) Armand Traoré – as.com Rediger på Wikidata
**Euronav** er et belgisk rederi som fokuserer på transport av olje.

Rederiets flåte av skip er operert av tre datterselskaper som alle er 100 % eiet av Euronav. Disse er Euronav Ship Management SA og Euronav SAS, som begge er franske og har hovedsete i Nantes i Frankrike og med store kontorer i Antwerpen i Belgia, samt Euronav Ship Management (Hellas) Ltd. med hovedsete i Athen i Hellas. Euronavs fartøyer fører belgiske, greske og franske flagg.

Den 7. april 2022 gikk det ut en pressemelding om at Euronav og Frontline går mot en fusjon av selskapene så sant at de får myndighetsgodkjennelse og at de siste detaljene faller på plass.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkiveret kopi». Arkivert fra originalen 12. april 2019. Besøkt 5. november 2020.
2. ↑  Hand, Marcus (7. april 2022). «Frontline and Euronav plot merger in all stock deal». *Seatrade Maritime News*. Besøkt 7. april 2022.
3. ↑  Dixon, Gary (7. april 2022). «World-leading tanker giant born as Frontline and Euronav reveal $4.2bn merger». *TradeWinds*. Besøkt 7. april 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Euronav – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Peter Fredrik Holst** (født 23. desember 1861 i Trondheim, død 5. januar 1935) var en prisbelønt norsk indremedisiner, ekspert på hjertesykdommer.

Etter cand.med. 1888 forsket han på leprabasillen hos Armauer Hansen og Daniel Cornelius Danielssen i Bergen et par år, studerte bakteriologi i Berlin 1890 før han i 1892 fikk fast jobb ved patologisk avdeling på Rikshospitalet der han virket under Hjalmar Heiberg og Emanuel Winge. Etter sin dr.med. i 1894 som omhandlet en dødelig infisert (Salmonella Typhimurium) kalvestek ved Gaustad sykehus i 1891, ble han forfremmet til overlege og fra 1902 til 1932 var han professor. Holst forsket blant annet på Adams-Stokes syndrom.

Holst var Henrik Ibsens lege etter at Christian Sontum døde 28. august 1902. Men forholdet mellom Holst og Ibsen var kjølig, og varte bare frem til mai 1903.

Han var bror av Freia-direktør Johan Throne Holst (1868–1946), og far til medisinprofessor Johan Holst (1892–1953).

Verv og premier
---------------

* Videnskabs-Selskabet i Christiania innvalgt 1901
* Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning 1923 «for hans arbeider over hjertesygdommene»
* æresmedlem i Det norske medicinske Selskab fra 1934.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Lars Walløe. «Peter F. Holst». Store norske leksikon.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Wikistrinda **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND
 |
**Peter Gilmore** (født 25. august 1931 i Leipzig i Tyskland, død 3. februar 2013 i London) var en britisk skuespiller. Han er kjent for rollen som skipsreder *James Onedin* i den britiske TV-serien *Onedinlinjen* (1971–1980).

Biografi
--------

Gilmores familie flyttet til England da han var seks år. Han droppet ut av skolen som fjortenåring for å bli skuespiller.

Han ble relegert fra Royal Academy of Dramatic Art.[] Et opphold i hæren ledet til oppdagelsen av at han hadde talent for å synge.[] Etter at han ble dimittert ble han medlem av sanggruppen The George Mitchell Singers.

Han fikk en viss suksess i reklamefilmer, noe som resulterte i små biroller i elleve av de populære Carry On-filmene.

Han spilte dr. Kitaj, et av dr. Phibes drapsofre i spillefilmen *Dr. Phibes* (*The Abominable Dr. Phibes*) med Vincent Price i tittelrollen i 1971.

Gilmore spilte også heltehovedrollen i spillefilmen *Warlords of Atlantis* fra 1978.

Han har medvirket som gjesteskuespiller i flere britiske TV-serier, som blant annet *Gullguttene* og gjesteopptreden i en episode av *Med hjartet på rette staden* i sesong åtte der han spilte dyrlege Josh Roberts.

Gilmore har også spilt teater, både på scene og i radio.

Gilmore besøkte Larvik i 1986 i anledning Cutty Sark Tall Ships Race i regi av avisen *Vestfold Ukerevy* i forbindelse med reklamestunt for avisens annonsører.

Hans første ekteskap var med Una Stubbs (1959–1968). Andre ekteskap var med Jan Waters. I 1987 giftet han seg for tredje gang, denne gang med Anne Stallybrass som spilte hans første hustru i *Onedinlinjen*. Han hadde da bodd sammen med henne i ti år.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 17063626f[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Discogs, Discogs artist-ID 825967, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Peter Gilmore på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Peter Gilmore i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Peter Gilmore på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Peter Gilmore på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Peter Gilmore hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Peter Gilmore hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Anne Stallybrass and Peter Gilmore

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Peter Frølich** (født 20. juli 1956 i Bergen) er en norsk forretningsadvokat.

Han begynte i 1984 i den juridiske avdelingen i Bergen Bank, som i 1990 gikk inn i DnB. Fra 1992 til 2019 var han partner i advokatfirmaet Wikborg Rein i Bergen, der han ledet virksomhetsgruppen for bank og finans.

Peter Frølich har vært styreleder i fergerederiet Fjord Line siden 1995. Han har også vært styreleder i det daværende morselskapet Bergen-Nordhordland Rutelag.

Han har juridisk embedseksamen fra Universitetet i Bergen fra 1984 og diplom i avansert internasjonal rett fra McGeorge School of Law ved University of the Pacific fra 1986.

Han er sønn av motstandsmann og konsernsjef Peter Frølich og far til stortingsrepresentant Peter Christian Frølich.

Referanser
----------

1. ↑   www.stortinget.no, besøkt 3. september 2019[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Peter Frølich». Wikborg Rein. Besøkt 2. juni 2014. [*død lenke*]
3. ↑  Eliassen, Jan I. (30. juni 2000). «Advokater går og kommer i BNR». *Bergens Tidende*: 23.
4. ↑  Jansen, Kristin og Lillebø, Jan M. (24. november 2012). «Høyres helstøpte». *Bergens Tidende*: 16–19. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
**San Agustin** er et turiststed på sørkysten av Gran Canaria. Det er sammen med San Fernando, Playa del Inglés og Bahía Feliz del av Maspalomas som ligger i storkommunen San Bartolomé de Tirajana. Stedet ligger øst i Maspalomas, vest for Bahía Feliz, og har vokst helt sammen med nabostedene.

Byggevirksomheten i San Agustin startet i oktober 1962 etter en internasjonal arkitektkonkurranse som den eldste delen av Maspalomas, og stedet er dermed det eldste turistmålet på den sørlige delen av Gran Canaria.

Sammenliknet med Playa del Ingles er San Agustin roligere. Stedet har ingen handlegater, men et stort shoppingsenter og mange restauranter og fornøyelsessteder, det tidligere Casino Tamarindos har imidlertid blitt stengt. Fra San Agustin går en strandpromenade vestover forbi Playa del Inglés til sanddynene i Maspalomas. Samfunnet her har stor svensk tilknytning med mange svenske butikker, barer og restauranter. Her er også den svenske kirken og den svenske skolen.

Bildegalleri
------------

* 
* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  «Grevens livsverk blir bok». dagnatt.com. 2007. Arkivert fra originalen 1. desember 2017. Besøkt 19. november 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) San Agustín, Gran Canaria – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Offisiell turistinfo Arkivert 21. desember 2008 hos Wayback Machine.
* Skandinaviska klubben
* Nyttig informasjon om Gran Canaria

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
**Luis Somoza Debayle** (født 18. november 1922, død 13. april 1967) var en nicaraguansk politiker som offisielt tjente som landets president fra 1956 til 1963, men som i realiteten var landets diktator fra 1956 til sin død.

Somoza fikk sin utdannelse ved Louisiana State University. Etter faren Anastasio Somoza Garcías død 29. september 1956 ble han først innsatt som midlertidig president, og det følgende året valgt til president for en ny periode. Hans styre var litt mildere enn det farens hadde vært, men de borgerlige rettighetene var begrensede, og korrupsjon forble vanlig.[]

Hans yngre bror Anastasio Somoza Debayle var leder for Guardia Nacional, var landets nest mektigste mann under sin eldre brors styre.[] Selv om Luis nektet å la seg gjenvelge i 1963, sørget brødrene for at presidentene fra 1963 og utover var politikere lojale mot somozaene.[] Dermed holdt Luis den reelle makten i landet fram til 1967, da han døde av et hjerteinfarkt i Managua, førtifire år gammel. 

Under Luis Somozas regime spilte Nicaragua en nøkkelrolle i opprettelsen av det sentralamerikanske fellesmarkedet, støttet av framskrittsalliansen.[] Under invasjonen av Bahía de Cochinos tillot han at de CIA-trente cubanske opprørerne reiste ut fra Puerto Cabezas på Nicaraguas karibiske kyst.

Etter sin død overtok broren som diktator. Den sandinistiske frigjøringsfront, som kom til å styrte hans bror i 1979, ble grunnlagt i 1961, og startet en konflikt mot regjeringen.

Han ble gravlagt sammen med faren i Cementerio Occidental i nasjonalgardens mausoleum i Managua.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Luis-Somoza-Debayle, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000009918, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, oppført som Luis Anastasio Somoza Debayle, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id somoza-debayle-luis-anastasio[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 47033164, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   BOE ID BOE-A-1961-16952[Hentet fra Wikidata]

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Anastasio Somoza García** | **Nicaraguas president**(29. september 1956–1. mai 1963) | Etterfølger:**René Schick** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
**Lista hydrografiske stasjon** eller formelt *Fast hydrografisk stasjon Lista*, også kjent som ***Lista havforskningsstasjon*** er en av Havforskningsinstituttets åtte faste, nasjonale målestasjoner for kystnære observasjoner. Den ligger 3 km sørøst for Lista fyr i Farsund kommune i Vest-Agder, ved grenseområdene mellom Skagerrak og Nordsjøen. Den startet målinger i 1942.

Sjøen er her 310 meter dyp rett utenfor stasjonen, og på grunn av de sterke kyststrømmene her er det vann med lav saltholdighet i øvre lag, dette vannet har sitt opphav i Østersjøen og fra de mange elvene som munner ut i Skagerrak. Dessuten bringer Jyllandstrømmen vann opp fra munningene av de tyske elvene Elbenn og Weser. Området har derimot atlantisk, mer saltholdig havvann i de dypere vannlagene under 150 meters dybde. 

Ved stasjonen måles temperatur og salinitet i ulike dybdelag annenhver uke. Overflatetemperaturen er typisk ca 3°C om vinteren og 15°C om sommeren. Saltholdigheten veksler i overflaten mellom 31 og 34 promille. I atlantiske lag under 150 meter er temperaturen lavest i juni med 5,8°C, og høyest i januar med 7,0 - 7,8°C, mens saltholdigheten er om lag 35 hele året. 

Ved stasjonen er det i overflaten målt -1,77°C i februar 1985, og 21,5°C i august 1982.

Målte temperaturer og saltinnhold ved 1 meter dybde og 150 meter de siste årene fordeler seg slik:

| Måleverdi | 1935 | 1940 | 1945 | 1950 | 1955 | 1960 | 1965 | 1970 | 1975 | 1980 | 1985 | 1990 | 1995 | 2000 | 2005 | 2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Januar** |
| Temp i °C 1 meter | .. | .. | 2,8 | 6,0 | .. | 4,9 | 5,5 | 2,7 | 7,1 | 2,2 | 4,5 | 6,5 | 6,1 | 7,2 | 7,2 | 3,2 |
| Temp i °C 150 meter | .. | .. | 7,7 | 8,3 | .. | 8,3 | 7,1 | 6,2 | 8,1 | 7,1 | 8,7 | 9,1 | 8,5 | 7,9 | 7,9 | 9,2 |
| Salinitet 1 meter | .. | .. | 31,9 | 33,3 | .. | 29,8 | 31,6 | 31,7 | 33,1 | 30,1 | 38,7 | 33,0 | 32,6 | 32,7 | 33,9 | 29,6 |
| Salinitet 150 meter | .. | .. | 35,0 | 34,8 | .. | 34,7 | 34,1 | 34,9 | 34,6 | 34,9 | 34,7 | 35,0 | 34,7 | 34,8 | 34,7 | 35,0 |
| **Juli** |
| Temp i °C 1 meter | .. | .. | 14,1 | 16,8 | .. | 14,8 | 11,9 | 14,9 | 11,5 | 18,1 | 13,9 | 13,9 | 10,1 | 14,7 | 15,3 | 14,8 |
| Temp i °C 150 meter | .. | .. | 6,5 | 7,5 | .. | 7,0 | 6,4 | 5,9 | 6,5 | 5,7 | 5,4 | 7,9 | 6,5 | 7,1 | 6,2 | 6,5 |
| Salinitet 1 meter | .. | .. | 29,7 | 29,8 | .. | 29,7 | 32,2 | 29,1 | 32,3 | 25,3 | 30,7 | 30,7 | 33,2 | 29,5 | 27,1 | 30,4 |
| Salinitet 150 meter | .. | .. | 35,0 | 35,1 | .. | 34,9 | 34,8 | 34,8 | 35,1 | 34,7 | 34,8 | 35,1 | 34,9 | 35,0 | 35,1 | 35,1 |
|

Referanser
----------

1. ↑  Fast hydrografisk stasjon Lista Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. - Havforskningsinstituttet. Besøkt 14. november 2010.
2. ↑  Måleverdier Lista Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. - Havforskningsinstituttets datatjeneste, meny til venstre.

Eksterne lenker
---------------

* Fast hydrografisk stasjon Lista - Havforskningsinstituttet.
**Frank Chang-ting Hsieh** (kinesisk 謝長廷; pinyin *Xiè Chángtíng*; Wade-Giles *Hsieh Ch'ang T'ing*; født 18. mai 1946 i Taipei i Republikken Kina), er en taiwansk politiker for Demokratisk framskrittsparti. Han ble utnevnt til statsminister i Taiwan den 1. februar 2005, og meldte at han ville si fra seg stillingen den 17. januar 2006. I mai 2007 ble han nominert til sitt partis presidentkandidat for valgene i mars 2008.

Hsieh er utdannet jurist ved det nasjonale universitetet i Taiwan og universitetet i Kyoto. Han praktiserte jus fra 1969 til 1981 før han begynte som politiker på heiltid.

Etter to perioder som bystyrerepresentant i Taipei fra 1981 til 1988 ble Hsieh med i den taiwanske nasjonalforsamling i 1989, da som representant for Demokratisk framskrittsparti som han hadde vært med på å starte og navngi i 1986.

Frank Hsieh stilte som visepresidentkandidat til presidentvalget i 1996 sammen med Peng Ming-min og kom da på andreplass med 21,1% av stemmene. To år senere ble han valgt til borgermester i Kaohsiung, en stilling han satt i helt til han ble utnevnt til statsminister i 2005. Hsieh var partileder fra 2000 til 2002. I 1996–1997 ledet han et fjernsynsprogram på TVBS.

Hsieh sa fra seg statsministerstillingen som følge av dårlige resultater for sitt parti i lokalvalg i desember 2005.

I mai 2007 ble han nominert til sitt partis presidentkandidat for valgene i mars 2008. Han tapte imidlertid dette valget.

Eksterne lenker
---------------

* Personlig hjemmeside på kinesisk


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Yu Shyi-kun** | **Republikken Kinas statsminister**(2005–2006) | Etterfølger:**Su Tseng-chang** |

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NLA **·** NCL
 |
**Colin McLeod Robertson** (født 7. mai 1870 i Belfast, død 2. juli 1951 i Dumbarton) var en britisk seiler som deltok i de olympiske leker 1908 i London.

Robertson vant en olympisk sølvmedalje i seiling under sommer-OL 1908 i London. Han var med på den britiske båten «Mouchette» som kom på andreplass i 12-metersklassen bak «Hera». Det var kun to båter i den største klassen, «Hera» og «Mouchette», begge britiske. «Hera» vant de to første seilasene som ble gjennomført på elven Clyde ved Glasgow og ble olympisk mester i 12-metersklassen.

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London - Sølv Sølv i seiling, klasse 12 meter Storbritannias flagg Storbritannia

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 25. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Colin McLeod Robertson – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Colin McLeod Robertson – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Colin McLeod Robertson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Colin McLeod Robertson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Colin McLeod Robertson – World Sailing Rediger på Wikidata
**Colin Friels** (født 25. september 1952 i North Ayrshire, Skottland) er en skotsk-født australsk skuespiller som flyttet til Australia i 1963. Han studerte ved det prestisjefulle National Institute of Dramatic Arts sammen med skuespillere som Mel Gibson og det som skulle bli hans fremtidige kone Judy Davis.

Karrieren til Friels begynte med roller på teater og fjernsyn. I 1980 ble Friels programleder for den langvarige barneserien *Play School*. Hans første filmrolle var i den uutgitte filmen *Prisoners* fra 1981 som ble regissert med Tatum O'Neal. Filmen ble angivelig så dårlig at Tatums far Ryan O'Neal kjøpte alle rettighetene til filmen for å hindre at den noen gang ble vist rem for offentligheten. Hans første faktiske opptreden i en film var i *Monkey Grip* fra 1982 som var en filmatisering av en roman som ble skrevet av Helen Garner hvor han hadde en av hovedrollene og spilte sammen med skuespillerinnen Noni Hazlehurst. 

Sent i 1997 ble Friels diagnostisert med kreft i bukspyttkjertelen og han døde nesten. Det ble imidlertid satt i gang en vellykket behandling og han er en av svært få ofre for bukspyttkjertelkreft som har gått inn i en langsiktig bedring. Under behandlingen sin fortsatte han å jobbe på settet til TV-serien *Water Rats* men til slutt ble virkningen av kjemoterapien så kraftig at det stanset ham fra å arbeide og han valgte å få sin karakter skrevet ut av serien ved å sende ham på en seiltur verden rundt. På denne tiden fortsatte han likevel med sitt teater-arbeid og mye av det ble utført på Sydney Theatre Company's Macbeth. 

Friels har vært gift med skuespillerinnen Judy Davis siden 1984 og de har de to barna Jack og Charlotte sammen. De var for en kort stund separert, men de fant tilbake til hverandre igjen. 

Han har offentlig kritisert Bush-administrasjonens utenrikspolitikk i Midtøsten og han har støttet Sydney Peace Foundation som jobber for fred. Hans engasjement med sosiale problemer har også vært tydelig i hans skuespillerarbeid.

Referanser
----------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6k079rb, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Colin Friels på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Colin Friels i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Colin Friels på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Colin Friels på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Colin Friels på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Colin Friels på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Colin Friels hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Gazetteer for Scotland **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
**Gregory David Roberts** (født juni 1952 i Melbourne) er en australsk forfatter.

Bakgrunn
--------

Han ble heroinavhengig i 1976 etter at han tapte foreldreretten over sin datter. Roberts ble dømt til 23 års fengsel for tyve ran i 1978. Han fikk tilnavnet *gentlemanbanditten* og ble plassert i høyriskikofengselet Pentridge Prison i Australia. Der sluttet han med heroin. Roberts rømte til New Zealand i 1980, ble én av Australias mest ettersøkte menn og ankom India to år etter.

Han hadde småroller i Bollywood-filmer og arbeidet som lege i slummen i Mumbai. Roberts satt fengslet i India i fire måneder, innen han ble løslatt og rekruttert av mafiaen som valutaveksler, gullsmugler og pass-forfalsker. Han smuglet våpen for mujahedin i Afghanistan under den sovjetiske okkupasjonen.

Roberts ble fengslet i Frankfurt am Main i 1990 og utlevert til Australia. Han ble løslatt i 1997.

Han har et eget rom kalt Shantaram Suiten på luksushotellet Four Seasons i Mumbai.

Roberts er i dag bosatt i Genève, er gift og har en datter.

Shantaram
---------

I 2003 utgav Roberts boken Shantaram. Den ble oversatt til norsk i 2008. Han solgte filmrettighetene til Warner Brothers. Oscar-vinneren Eric Roth skriver filmmanuset. Det er de tolv årene på flukt som utgjør utgangspunktet for boken. Etter å ha bodd i en indisk landsby i fem måneder, gav moren til hans beste venn Roberts navnet *Shantaram*.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 20. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell hjemmeside (på engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Friidrett: |
| Konkurrerte for Mikronesiaføderasjonens flagg Mikronesiaføderasjonen |
| Friidrett Mikronesiamesterskapet i friidrett |
| Sølv | Kolonia 2016 |  100 m |
| Sølv | Kolonia 2016 |  200 m |
| Friidrett Mikronesialekene |
| Gull | Palikir 2014 |  100 m |
| Gull | Palikir 2014 |  4x100 m |

**Kitson Kapiriel** (født 10. desember 1993) er en mikronesisk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Han representerte Mikronesia under Sommer-OL 2016, der han ble slått ut i innledningsheatet. Hans fremste internasjonale meritt er sølv på 100 og 200 meter i mikronesiamesterskapet i friidrett 2016.

Idrettskarriere
---------------

2014
Kapiriel representerte Pohnpei i Mikronesialekene 2014 i Palikir på Pohnpei, der han vant 100 meter med tiden 11,20, foran Shaquille Teltull og Scott Fiti. Pohnpei vant her også her 4 x 100 meter stafett. 

2015
Han deltok i Stillehavslekene 2015. På 100 meter ble han slått ut i innledningsheatet, der han løp på 12,10. På 4 x 100 meter kom Mikronesia sist i mål av de 8 landene som deltok, med tiden 44,22 sekunder. 

2016
I Mikronesiamesterskapet i friidrett 2016 i Kolonia på Pohnpei fikk han sølv på både 100 og 200 meter. Rodman Teltull fra Palau vant begge disse distansene.

Kapiriel var blant de utøverne som var invitert til å delta på 100 meter i sommer-OL 2016 uten å ha greid kvalifiseringskravet. Han deltok derfor i den innledende runden. Der løp han på 11,42, og gikk ikke videre til hovedrunden.

Referanser
----------

1. ↑  Pacific Games 2015 - *Athletics 100m Male - Preliminaries*, besøkt 16. august 2016.
2. ↑  Oceania Athletics - *Micronesian Championships - 2/06/2016 to 4/06/2016*, besøkt 16. august 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kitson Kapiriel – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Kitson Kapiriel – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Kitson Kapiriel – World Athletics Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Rio 2016
**Andrij Vasyljovytsj Deryzemlja** (ukrainsk Андрій Васильович Дериземля; født 18. august 1977 i Zjovtneve i Sumy oblast) er en ukrainsk skiskytter.

Deryzemlja begynte med skiskyting da han var 11 år gammel. Han har vært på det ukrainske landslaget siden 1996, da han også debuterte i verdenscupen. Han har deltatt i tre OL og ni VM i skiskyting. Første gang han var på pallen i et verdenscuprenn var i 1998/99-sesongen i sprinten i Holmenkollen. Siden har det blitt en del pallplasseringer, uten at han har oppnådd det store gjennombruddet. Han har vunnet ett verdenscuprenn, fellesstarten i Antholz i 2002/03-sesongen. I VM i 2007 samme sted kom han på 3.-plass på 20 km.

I jula-08 vant han innendørs-showrennet i Arena AufSchalke sammen med Oksana Khvostenko foran over 50000 tilskuere, og vant med det en solid pengepremie.

Han er gift og har ei datter.

Kortfattet merittliste
----------------------

(pr. 3. februar 2007)

* Verdenscup sammenlagt:
	+ Beste: 30.-plass (2002/03)
* Verdensmesterskap:
	+ Beste: 3.-plass (20 km, Antholz 2007)
* Olympiske leker:
	+ 7.-plass, stafett Torino 2006 (beste individuelle: 27.-plass (20 km, Salt Lake City 2002)
* Verdenscuprenn:
	+ En første-, en andre-, og fire tredjeplasser

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Andrij Deryzemlja – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Andrij Deryzemlja – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Andrij Deryzemlja – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Andrij Deryzemlja – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Andrij Deryzemlja – IBU Rediger på Wikidata

* (en) Andrij Deryzemlja – biathlon.com.ua Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Borkvika** er ei lita vik på øya Stormolla i Vågan kommune i Lofoten. Fra det største tettstedet på Stormolla, Brettesnes, kan man følge en sørøstlig tursti forbi Gullvika og videre til Borkvika. Denne turstien fortsetter til Fremnesvika og til Ulvågfjorden. Borkvika ender opp i Borkvikvatnet.

Opprinnelse til navnet
----------------------

Det første leddet i navnet, *bork*, kan være fra gammelnorsk (gno.) *borkr*, «bark», og vise til at det har vært løypet bark fra trær. En annen mulighet er at det kommer av gno. *barki*, «barke, strupe», som i stedsnavn sikter til kløfter og trange åpninger. Dette passer på den renneformete trange dalen fra Borkvikvatnet ned til vika ved havet. En tredje mulighet er at *bork*  kommer fra gno. *burkn*, «burkne, bregne». Borkvika har tett bregnevegetasjon. Tilslutt antydes en fjerde mulighet med gno. *Bærkr*, som er et mannsnavn.

Bosetting
---------

Fra midten av 1800-tallet var Brettesnes et stort gårdsbruk. Borkvika, Fremnesvika og Gullvika var husmannsplasser knyttet til dette, og hadde arbeidsplikt på gådsbruket. I Borkvika kan en ennå finne åpne tufter etter den siste bosettinga der i 1945. De var etterkommere av Edvard Hansa (f. 1844) Aldstahaug og Kristine (f. 1851) Holandshamn som bosatte seg der i 1880-åra. De to fikk 15 barn. Flere av disse tok etternavnet Borkvik.

Så vidt kjent kan alle i Norge med Borkvik i mellomnavnet eller etternavnet føres tilbake hit.

Referanser
----------

1. ↑  Andy Sortland (2001). Håkon Brun, red. *Årbok for Vågan*. Vågan Historielag. s. 63. ISBN 82-92239-01-4.
2. ↑  
Døtrene til Dagny Archtander (1998). «Borkvika og Borkvikfolket». I Håkon Brun. *Årbok for Vågan*. Vågan Historielag. s. 46. ISBN 82-7416-101-7. Arkivert fra originalen 28. august 2008. Besøkt 8. september 2007.