recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Skolebrød** eller **skolebolle** er et bakverk av gjærdeig som er formet som en rund, flat hvetebolle, har en grop i midten som er fylt med et «øye» av gul egge- eller vaniljekrem, og blir pyntet med melisglasur og kokosstrø etter steiking. Skolebrød er et typisk norsk bakverk. Det så dagens lys i 1950-årene.

I 1970-årene dukket det opp kontrovers rundt bakverkets navn. Da diskusjonen om barn og unge spiste for mye sukker og slikkerier dukket opp, var det flere som tok til orde for at det å kalle en kaloririk bolle for «brød» kunne bidra til at det ble noe folk spiste til hverdags. Skolebolle ble derfor et nyord det tiåret.

Bakverket har også mange forskjellige geografiske navnevarianter. I Arendal, Lillesand og Grimstad kaller man skolebrød for «porke» eller «purke». I Kristiansand har bakverket fått navnet «tolvøres». Dette kom antageligvis av at prisen opprinnelig var 12 øre. Det er også en del nordmenn som kaller det «pai», «eggemelisbolle» eller «olabolle».

Nordmenn er også delt i spørsmålet om hvordan man skal spise et skolebrød. Ifølge en spørreundersøkelse utført av Opplysningskontoret for brød og korn i 2021, spiser 50 % av nordmenn skolebrødet på tvers som en vanlig bolle. 47 % spiser seg rundt og sparer det gule til slutt.

Opplysningskontoret for brød og korn tok i 2017 initiativ til å innføre en egen «Skolebrødets dag». Denne dagen er lagt til siste fredagen før skolens sommerferie.

Referanser
----------

1. 1 2  «Skolebrød har mange navn: Skolebolle, purke, skillings, tolvøres...». *Opplysningskontoret for brød og korn*. Besøkt 29. september 2022.
2. 1 2  Birgit Schmidiger (16. januar 2018). «Lag verdens beste skoleboller!». coop.no. Arkivert fra originalen 22. juni 2020. Besøkt 20. juni 2020.
3. ↑  Per Chr. Tellefsen (13. august 2016). «Navnet 'porke' kommer naturligvis av at dette bakverket minner om ei purke». Grimstad Adressetidende. Arkivert fra originalenBetalt abonnement kreves 22. juni 2020. Besøkt 20. juni 2020.
4. ↑  «Hvordan man skal spise et skolebrød? Folket er delt. • Temaside • Brodogkorn.no». *Opplysningskontoret for brød og korn*. Besøkt 29. september 2022.
5. ↑  «Skolebrødets dag». Opplysningskontoret for brød og korn. Besøkt 29. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Skolebrød – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Oppskrift på klassiske skolebrød
* (no) Oppskrift på skolebrød

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
**Blåfjell naturreservat** ligger i Kjekstadmarka vest for Heggedal i Asker kommune. Reservatet avgrenses mot sørvest av en kraftlinje.

Berggrunnen i området domineres av grov granitt, mange steder som fjell i dagen. Det høyeste punktet er Brennåsen, 361 meter over havet.

På høydepartiene dominerer gammel og grov furuskog, mens gran dominerer i lisidene som blåbærgranskog. Jordsmonnet er gjennomgående tynt, men på steder med dypere jordsmonn forekommer lågurtgranskog og høgstaudegranskog. Det finnes også en del død ved, men med forholdsvis lav kontinuitet. Det er derfor lite signalarter knyttet til død ved.

Nord i reservatet ligger den ubetjente turistforeningshytta Småvannsbu, med fire sengeplasser.

Motorisert ferdsel er forbudt, og det er ikke tillatt å endre naturmiljøet. Dyr og planter er vernet, men det er tillatt å drive jakt og å brenne bål i samsvar med øvrig lovverk. Det er også tillatt å sanke matsopp og bær.

Referanser
----------

1. ↑  «Norgeskart». Kartverket. Besøkt 23. januar 2024.
2. ↑  (no) Blåfjell naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
3. ↑  «Småvannsbu». Ut.no. Besøkt 23. januar 2024.
4. ↑  «Forskrift om vern av Blåfjell naturreservat». Lovdata. Besøkt 23. januar 2024.
**Nasjonal kompetansetjeneste for hodepine** (NKH) er en nasjonal tjeneste som staten har lagt til Nevroklinikken (Nevro øst) ved St. Olavs hospital i Trondheim. Sykehuset er universitetssykehus og inngår i Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU).

NKH skal bygge opp og spre kompetanse om utredning og behandling av ulike former for hodepine. Målgruppen er helsepersonell i spesialist- og primærhelsetjenesten, pasienter og befolkningen generelt. Tjenesten driver forskning og deltar i forskningsnettverk. Tjenesten skal bidra til implementering av kunnskapsbasert praksis og at det etableres standardiserte forløp for utredning og behandling av hodepine. Tjenesten har som mål å bygge opp kompetanse i alle helseregioner slik at det etableres faglige nettverk som på sikt kan overta og videreføre dette arbeidet lokalt.

NKH foretar en årlig oppdatering av sidene om hodepine i NevroNEL, som benyttes av nevrologer og primærleger fra hele landet. NevroNEL inneholder informasjon om de ulike hodepinetypene.

Nasjonalt kvalitetsregister for alvorlige primære hodepiner
-----------------------------------------------------------

Nasjonalt kvalitetsregister for alvorlige primære hodepiner er et register som skal gi pasienter med alvorlige primære hodepiner (TACs) likeverdig tilgang til behandling, samt å sikre kvaliteten av diagnostikk, behandling og oppfølging og legge til rette for forskning. Personer som kommer med i dette må gi skriftlig samtykke til det og ha kontakt med en nevrologisk avdeling eller privatpraktiserende nevrolog, ha en sikker diagnose satt av en nevrolog, og være over 18 år gammel.

Bare pasienter som har fått stilt diagnosen ved en nevrologisk avdeling på et sykehus eller av en kvalifisert praktiserende nevrolog, kan bli inkludert i registeret, forutsatt at man er over 18 år gammel og gir sitt skriftlige samtykke til det.

Se også
-------

* International Headache Society
* International Classification of Headache Disorders
* Norsk senter for hodepineforskning
* Hodepine Norge
* Hodepinedagbok

Referanser
----------

1. 1 2  NKH (2016) Prosedyre for inklusjon til nasjonalt kvalitetsregister for alvorlig primær hodepine. NKH, 29.02.16. Besøkt 2018-11-24.

Kilder
------

* Nasjonal kompetansetjeneste for hodepine Arkivert 2. september 2018 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Nasjonal kompetansetjeneste for hodepine Arkivert 30. august 2018 hos Wayback Machine.
**Språkvask:** Makinoversatt fra tysk

**ComArch Cracovia** er et polsk ishockeylag fra Krakow, som ble grunnlagt i 1906. Ishockeyavdelingen som tilhører  sportsklubb med samme navn spiller i Polska Hokej Liga .

Historie
--------

Ishockeyavdelingen til KS Cracovia ble grunnlagt i 1923, mens hovedklubben ble grunnlagt allerede i 1906. Den første store suksessen for Cracovia var å vinne Polsk mesterskap i 1936/37 sesong. I årene etter  2. verdenskrig dominerte Cracovia og vant ytterligere fire mesterskap. Tittelvinningen i 1947/48 season anses som kontroversiell fordi den ble tildelt av  Polske ishockeyforbundet ved det grønne bordet. Laget var i stand til å bygge på denne vellykkede tiden etter årtusenskiftet, da de ble et av de beste lagene i  Ekstraliga. Fra 2006 til 2013 vant laget fem flere mesterskapstitler innen åtte år. I 2014 vant de  nasjonal cupkonkurranse for første gang. Denne triumfen kunne gjentas to år senere.

I sesongen 2015/16 vant Cracovia mesterskapet og cup-dobbel og mesterskapet igjen i 2017. I 2019 endte Cracovia bare femte i hovedrunden, men klarte å nå finalserien ved å vinne over fjerde JKH GKS Jastrzębie og hovedrundevinner  GKS Katowice, hvor du har deretter to seire av fire nederlag den forsvarende mesteren og andre i hovedrunden  GKS Tychy.
På europeisk nivå deltok KS Cracovia i IIHF Continental Cup flere ganger som en polsk representant, men har ikke klart å oppnå noen større suksesser der. På Champions Hockey League vant KS Cracovia sesongen  16/17 og  17/18 - hver som en mester av en av utfordrerne - delta. Så langt har ingen vunnet poeng i CHL.

Achievements
------------

* Polsk mester : 1937, 1946, 1947, 1948, 1949, 2006, 2008, 2009, 2011, 2013, 2016, 2017
* Polsk 1. Liga champion : 1965, 1967, 1977, 2004.
* Polsk Cup champion : 2013, 2015.
* Superpuchar Polski: 2014.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*

  


| * v
* d
* r
Polska Hokej Liga 2023/24 |
| --- |
|  | 
* Jastrzębie
* Katowice
* Kraków
* Podhale
* Sanok
* Unia Oświęcim
* Toruń
* Tychy
* Zagłębie Sosnowiec

 | Polens flagg |
**Minuskel** (latin: *minuscula (littera)*, «liten (bokstav)», diminutiv av *minor*, «mindre»), også kalt *gemen*, er innen typografi det som til daglig kalles en *liten bokstav*, altså *a*, *b*, ... i motsetning til *A*, *B*, ... som kalles en *majuskel* eller *versal*. Betegnelsen *minuskel* brukes for å unngå tvetydighet. Uttrykket «liten bokstav» kan bety «bokstav satt i liten type,» som refererer til den fysiske størrelsen en bokstav tar opp, i motsetning til hvorvidt bokstaven er en minuskel eller majuskel.

Ordet *gemen* kommer fra lavtysk *gemen(e)* og tysk *gemein*, allmenn, og refererer til at minusklene er de bokstavene det er flest av i satt tekst.

Referanser
----------

1. ↑  «minuskel», *Bokmålsordboka*
2. ↑  «gemen», *Bokmålsordboka*

Se også
-------

* Majuskel (Versal)
* Karolingisk minuskel

Litteratur
----------

* Øyvin Rannem *Bokstavene i historien* Forlaget Press 2017 ISBN 978-8232800759

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Gamalost**, **gammalost** eller **gammelost** er en norsk surmelksost, en fersk muggost med røtter helt tilbake til vikingtiden. Osten har en fyldig og skarp smak. Den kalles gammelost fordi den er tilvirket med melkesyrning, den gamle produksjonsmåten, altså ikke med løype. Til tross for navnet modnes osten ganske fort, prosessen tar bare 2 uker.

Gamalost er svært rik på protein (50 %) og har et lavt fettinnhold (1 %).

TINEs meieri i Vik i Sogn og Fjordane er det eneste meieriet i Norge som produserer gamalost. Produksjonen av gamalost fra meieriet i Vik er på cirka 300 tonn i året. Gamalost frå Vik ble i 2006 beskyttet geografisk betegnelse.

Da det var vanlig å lage gammelost selv, ble osten satt til modning i en kasse eller ostekiste som bare ble brukt til gammelost. Mye av ostens vellykkethet avhang av om det satt mugg av rette slag i kisteveggene. Osten modnes utenfra og innover. Det er årsaken til at den er lysere mot midten enn ytterst ved kantene.[]

På begynnelsen av sommeren hvert år arrangeres Gamalostfestivalen i Vik i Sogn.

Se også
-------

* Gamalostfestivalen

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Preben S. Ottesen (12. april 2018). «gammelost». *Store norske leksikon*. Besøkt 9. juni 2019.
2. ↑  Hagenes, Kirsti (1961-) (1999). *Produksjon av meieriprodukter*. Oslo: Yrkesopplæring. s. 182. ISBN 8258513109.
3. ↑  Forskrift om vern av produktnemninga Gamalost frå Vik som beskytta geografisk nemning Lovdata. besøkt 10. mars 2021.
4. ↑  «Gamalostfestivalen». Sognefjord. Arkivert fra originalen 9. juni 2019. Besøkt 9. juni 2019.
5. ↑  Vidar Gudvangen (7. juni 2014). «Festivalsjef: – Dette er eit unikt samarbeid». *NRK Sogn og Fjordane*. Besøkt 9. juni 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gamalost – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) «gammelost» i *Store norske leksikon*
* (no) gammelost i *Det Norske Akademis ordbok*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** TasteAtlas
 |
**Ditlef Hvistendahl Christiansen** (født 29. mars 1865 i Tønsberg, død 1. juli 1944 i Oslo) var en norsk jurist, embetsmann og høyesterettsdommer.

Ditlef Hvistendahl Christiansen ble født i Tønsberg som sønn av Mathilde Georgine Hvistendahl (1834-1911) og skipsreder Johan Henrik Christiansen (1823-1904). Hans bror var advokat Johan Henrik Christiansen. I 1898 giftet han seg med Antonette Zimmer. Deres sønn Hans Zimmer Christiansen (1904-1991) var regiondirektør i NSB.

Han tok examen artium i 1883 og gikk ut fra Det Kongelige Fredriks Universitet i 1888 med graden cand.jur. Etter utdannelsen arbeidet han som rådgiver i Arbeidsdepartementet og fra 1894 i Justisdepartementet. Han var dommer i Oslo tingrett fra 1900 frem til han ble utnevnt som høyesterettsdommer i 1911. En stilling han holdt til han gikk av med pensjon i 1936. Fra 1927 var han også medlem i den norske arbeidsretten.

Han var styremedlem i Den Norske Dommerforening og fra 1919-1929 varamedlem i det norske Forsikringsrådet.

Referanser
----------

1. ↑  «freepages.genealogy.rootsweb.ancestry.com». Arkivert fra originalen 6. desember 2012. Besøkt 30. november 2012.
2. 1 2 3  Steenstrup, Bjørn, red. (1930). «Christiansen, Ditlef Hvistendahl». *Hvem er hvem?* **(norsk)**. Oslo: Aschehoug. s. 86.
3. ↑  Steenstrup, Bjørn, red. (1973). «Christiansen, Hans Kirkgaard Zimmer». *Hvem er hvem?* **(norsk)**. Oslo: Aschehoug. s. 107.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
Skårer kirke i Lørenskog
**Skårer prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Nedre Romerike prosti i Borg bispedømme i Den norske kirke. Det lå i Lørenskog kommune i Akershus fylke, og hovedkirken var Skårer kirke.

Skårer prestegjeld og dets sogn er nå en del av Lørenskog kirkelige fellesråd underlagt Nedre Romerike prosti.

Historikk
---------

Ved kgl.res. av 28. oktober 1983 ble området vest for Langvannet og Losbyelva i Lørenskog prestegjeld utskilt som eget prestegjeld og sokn, hvilket fikk navnet *Skårer prestegjeld*.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Skårer

Referanser
----------

1. ↑  «Lørenskog prestekontor, arkivportalen.no». Arkivert fra originalen 25. august 2021. Besøkt 25. august 2021.
2. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
3. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Ingeborg og Per Palle Storms ærespris** utdeles fra **Ingeborg og Per Palle Storms Legat**, som ble stiftet i 1993. Ingeborg og Per Palle Storm, som var barnløse, testamenterte det vesentlige av sin formue til et legat med det formål å tilgodese billedhuggere bosatt i Norge direkte eller indirekte.

50 % av Legatets avkastning skal deles ut hvert annet år som ærespris for å påskjønne personer eller institusjoner som har gjort en spesiell og vesentlig innsats av betydning innen eller for norsk billedhuggerkunst. I 2007 var prisbeløpet 350 000 kr til hver av de to mottagerne. I 2011 utgjorde prisen 250 000 kr.

Det er Legatets styre som avgjør hvem som skal tildeles æresprisen i samsvar med vedtekter og retningslinjer for utdeling. Det utlyses ikke konkurranse eller foretas nominering, og prisen utdeles heller ikke etter søknad. Advokatfirma Selmer er forretningsfører for Ingeborg og Per Palle Storms Legat. Legatet forvaltes av et styre på 3 medlemmer med advokat Christian Selmer som styreformann. Ved prisutdelingen i 2011 var de øvrige jurymedlemmene billedhogger Marit Lyckander – som var oppnevnt av en valgkomité, og billedhogger Ola Enstad – som var oppnevnt av Norsk Billedhoggerforening. I 2013 besto juryen av Selmer, Lyckander og Turid Angell Eng.

Prismottakere
-------------

* 1995: Norsk Billedhoggerforening og Per Ung
* 1997: Joseph Grimeland og Kåre Orud
* 1999: Kristian Blystad og Ola Enstad
* 2001: Tone Thiis Schjetne og Nils Aas
* 2003: Annasif Døhlen og til en planlagt bokutgivelse om Per Palle Storm
* 2005: Arne Vinje Gunnerud og Kari Rolfsen
* 2007: Nina Sundbye og Gunnar Torvund
* 2009: Hugo Wathne og Bård Breivik
* 2011: Jon Gundersen
* 2013: Intendant Arve Bringaker i Norsk Billedhoggerforening

Referanser
----------

1. 1 2  Billedhogger Jon Gundersen mottar Ingeborg og Per Palle Storms ærespris[*død lenke*]; pressemelding utsendt gjennom NTBinfo, 1.12.2011
2. 1 2  Ærespris fra Ingeborg og Per Palle Storms legat [*død lenke*]; pressemelding utsendt gjennom NTBinfo, 1.12.2013
3. ↑  Hugo Wathne og Bård Breivik deler Ingeborg og Per Palle Storms ærespris Arkivert 9. april 2015 hos Wayback Machine.; pressemelding utsendt gjennom NTBinfo, 1.12.2009

Portal: Kunst
**ARKIVET freds- og menneskerettighetssenter**, tidligere **Stiftelsen Arkivet**, holder til sentralt i Kristiansand, og er ett av syv freds- og menneskerettighetssentre i Norge. Senteret er både et minnested og et fremtidsrettet forsknings- og formidlingssenter med nasjonalt nedslagsfelt. Direktør fra 15. april 2021 er Kristine Storesletten Sødal.

Historie
--------

ARKIVET freds- og menneskerettighetssenter er lokalisert i Vesterveien 4 på Bellevue, i Arkivet som under andre verdenskrig var Gestapos hovedkvarter på Sørlandet. Fra 1942 til 1945 fungerte bygningen som politistasjon for det tyske sikkerhetspolitiet. Det ble innredet celler og torturkammer i det som tidligere hadde vært et statsarkiv. Mange ble utsatt for brutale forhør og tortur.

Under andre verdenskrig ble bygningen kjent som «skrekkens hus» og «torturens høyborg».

Stiftelsen Arkivet overtok bygget ved en formell overlevering 9. april 1999. 8. mai 2001 åpnet senteret for historieformidling og fredsbygging. 1. februar 2018 byttet senteret navn til ARKIVET freds- og menneskerettighetssenter. Senterets virkeområder i dag er forskning, formidling, dokumentasjon og undervisning.

I 2015 ble Norsk senter for krigsseilerhistorie (NSK) etablert ved ARKIVET freds- og menneskerettighetssenter, på oppfordring fra Jon Michelet. NSK står bl.a. ansvarlig for drift av Krigsseilerregisteret og Minnehallen.no.

2016 ble ressurs- og kompetansesenteret PLATTFORM etablert for å koordinere og drive forebyggingsarbeidet i regionen fremover. PLATTFORM - Norsk institutt for forebygging av radikalisering og voldelig ekstremisme er et tverrinstitusjonelt samarbeid mellom fagmiljø innen politi, kommuner og forskning.

Referanser
----------

1. ↑   w2.brreg.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* ARKIVET freds- og menneskerettighetssenter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |

Portal: Andre verdenskrig
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.

**Fedor Sapegin** (født 1985) er en russisk, canadisk og norsk illustratør og tegneserieskaper bosatt i Norge. Han har blant annet utdannelse innenfor tegneserier fra Brussel på École de Recherche Graphique. 

Han debuterte med tegneserien *Maskinen* i 2013. Historien henter sin handling fra den russiske revolusjon. Sapegin har også jobbet som rettstegner for *Dagbladet* og var blant annet med å dekke 22. juli-rettssaken og rettssaken mot Rune Øygard.. Siden 2022 har han også jobbet med portrettene på Norwegians flyhaler. 

Fedor Sapegin er sønn av animatøren Pjotr Sapegin.

Utgivelser
----------

* 2013: *Maskinen* – Jippi forlag

Referanser
----------

1. ↑  Eksempler på rettstegninger fra egen nettside. Arkivert 14. juli 2014 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av Fedor Sapegin i BIBSYS
* Offisielt nettsted
* Jippi forlag

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Benjamin Bild** (født 8. august 1912 i Oslo, død 26. desember 1941 i Gross-Rosen konsentrasjonsleir) var en norsk mekaniker. Han ble sammen med andre tillitsmenn ved Kjeller Flyfabrikk arrestert 1. mars 1941 anklaget for kommunistisk propaganda og sabotasje. Han satt innesperret i Møllergaten 19 og ble 19. april 1941 deportert til Gross-Rosen. Der døde han samme år av «kretsløpssvakhet». De tre kameratene fra Kjeller slapp fri fra Møllergaten etter en måned. Han var den første norske jødene som døde i konsentrasjonsleir (et par måneder før døde den tyske flyktningen Eugen Lewin-Dorsch). Foreldrene Herman og Thina Bild hadde innvandret fra Russland i 1905. Foreldrene og Benjamins søsken ble deportert til Auschwitz i november 1942. Ingen overlevde. To søsken klarte imidlertid å flykte til Sverige før deportasjonen. Etterslekt av disse lever i dag.

Referanser
----------

1. ↑   Nuremberg Trials Project, nuremberg.law.harvard.edu[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Mendelsohn, Oscar: Jødenes historie i Norge gjennom 300 år. Bind 2. s. 60, Universitetsforlaget, 1987.
3. ↑  Ottosen, Kristian: I slik en natt - historien om deportasjonen av jøder fra Norge. Aschehoug, 1995, s.32.

  

Portal: Andre verdenskrig

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** Fangeregisteret **·** Våre falne

 |
**Cidade Velha** (portugisisk for «gammelbyen»), eller **Sidadi Velha** (lokalt kreolsk språk, Bádiu) er en by 15 km fra Kapp Verdes hovedstad Praia på øya Santiago. Tidligere var byen Kapp Verdes hovedstad og het tidligere Ribeira Grande. Cidade Velha er den eldste bosetningen på Kapp Verde og den første europeiske i tropene. Byen ble grunnlagt av portugiserne.

Historie
--------

Øya ble kalt *Ribeira Grande* (portugisisk for *stor dal*) av António da Noli som den første europeiske bosetning i tropene og som Kapp Verdes første bosetning i 1462. I 1466 fikk Cidade Velha monopol på slavehandel og ble en viktig by i det portugisiske imperiet. Slaveer fra Guinea-Bissau og Sierra Leone ble fraktet fra Cidade Velha til Brasil og Vestindia. Den store dalen fungerte som et fengsel for slavene, mens de ventet på å bli fraktet til den nye verden.

I 1533 ble byen sete for Den katolske kirkes vestafrikanske bispedømme og fikk bystatus i 1572. I 1585 og i 1586 angrep Sir Francis Drake byen to ganger. Den portugisiske slavehandelen ble stanset i byen i 1712 av franskmannen Jacques Cassart som plyndret og ødela byen. Etter denne hendelsen flyttet portugiserne Kapp Verdes hovedstad til Praia.

I dag er Cidade Velha en liten fiskerlandsby og hovedlandbruksartiklene er sukkerrør, kokosnøtter og mango. Byen har ca. 2 337 innbyggere (2005).

Severdigheter
-------------

* Pelourinho – offentlig avstraffelsessted beliggende på et torg *praça*. Første gang reist i 1520
* Fort Real de São Filipe er en festning oppført i 1590, for å beskytte byen mot pirater, engelskmenn og franskmenn. Ligger 120 moh.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cidade Velha – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Stiftelsen Tinius** forvalter den største eierposten i Schibsted Media Group (26,1 %) gjennom selskapet Blommenholm Industrier. Stiftelsen ble opprettet av Tinius Nagell-Erichsen. I henhold til vedtektene skal Stiftelsen Tinius sikre det langsiktige eierskapet av Schibsted, og beskytte rammevilkårene for redaksjonell uavhengighet, troverdighet og kvalitet i alle konsernets utgivelser. Stiftelsen Tinius og Blommenholm Industrier ledes av administrerende direktør Kjersti Løken Stavrum. Styreleder er Ole Jacob Sunde.

Tinius Nagell-Erichsen har forklart årsaken opprettelsen av stiftelsen slik:

> «I praksis er stiftelsen en teknisk innretning. Jeg laget den for å forhindre oppkjøp og oppsplitting av Schibsted, og ikke minst: Stiftelsen skal ivareta uavhengigheten, troverdigheten og kvaliteten i våre medier. Et lite demokrati og et lite sprogsamfunn som vårt kan, efter mitt klare syn, ikke klare seg uten en solid forankret, uavhengig presse på sterke, norske hender.»
> 
>

Styre og administrasjon
-----------------------

Styret består av tre personer som hver har en selvutnevnt vararepresentant. Per 2015 består styret av:

* Ole Jacob Sunde (styreleder)
* John Rein
* Kjersti Løken Stavrum

Varamedlemmer:

* Karl-Christian Agerup (Partner i Antler)
* Jon Wessel-Aas (medierettsadvokat i Bing Hodneland)
* Gunilla Asker, SVP Marketing at ICA Sweden AB

Kjersti Løken Stavrum er administrerende direktør i Stiftelsen Tinius og Blommenholm Industrier. Organisasjonens administrasjon er lokalisert i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑  Nærø, Sturle Scholz: *Tinius. Om medier, milliarder og hunden Tott*», Kagge Forlag 2005, side 321
2. ↑  «Løken Stavrum til Stiftelsen Tinius - Presse.no». *Presse.no*. 19. september 2016. Besøkt 22. mars 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
* Schibsteds omtale av stiftelsen
* Artikkel om Tinius Nagell-Erichsen i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Innsiden av et Netgear ADSL modem/ruter. Et moderne eksempel på et innebygd system, med blant annet en mikroprosessor (4), RAM (6) og Flashminne (7).
Et **innebygd system** (engelsk: *embedded system*) er et datamaskin-basert system som tjener en bestemt hensikt, og som utfører én enkelt eller noen få operasjoner, ofte innenfor sanntidssystemer. Det er vanligvis *innebygd* i maskinvaren og dens mekaniske deler, og er *ferdigprogrammert*. Dette i kontrast til en generell datamaskin (deriblant en personlig datamaskin), som kan utføre forskjellige oppgaver avhengig av hvordan den programmeres.

Innebygde systemer kontrollerer idag mange hjelpemidler, og er ofte gjenstand for masse-produksjon. De omfatter alt fra bærbare enheter som digitale klokker og digitale lydavspillere til større stasjonære installasjoner som trafikklys, kontrollere i fabrikker og systemer som kontrollerer kjernekraftverk.

Systemet kan variere fra det enkle, med én enkelt mikrokontroller-brikke, til komplekse systemer med flere enheter, periferiutstyr og nettverk plassert på innsiden av en svære chassiser.

Navnet «innebygd system» brukes tidvis også om systemer med en viss grad av mulighet til å programmeres. En PDA og en smarttelefon har for eksempel enkelte fellestrekk med innebygde systemer – deriblant operativsystemet og mikroprosessoren, men er ikke rene innebygde systemer, fordi ulike programmer kan lastes inn og ulike former for periferiutstyr kan tilkobles.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Embedded systems – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Blindveiside:** Denne artikkelen er en blindveiside. For å knytte den til en sammenheng og gjøre det mulig å manøvrere enkelt gjennom Wikipedia trenger den lenker til aktuelle artikler.

(Liste over blindveisider).

**Aleksandra Niemczyk Meyer** (født 1977) er maler og filmskaper, medlem av Landsforeningen Norske Malere og Norske Grafikere.

Hun er etablert med sin kunstneriske virksomhet i Oslo, siden 2006. Hun har en mastergrad i billedkunst (maleri og trykk/litografi) fra European Academy of Art i Warszawa (2001) og mastergrad i film regi fra Bela Tarr filmskole på Sarajevo Film Academy.

Hun har hatt mange utstillinger i ulike institusjoner rundt om i verden: Tokyo Wonder Site Hongo-Japan, National Gallery i Washington DC, Modern Art Museum i Omaha Nebraska. Visning av videoinstallasjonen Ars Aevi på Modern Art Museunm i Sarajevo. Filmfestivalen i Locarno i Sveits (og mange andre festivaler). National Gallery Sopot i Polen også flere gallerier og Kunstforeninger i Norge: Skien Kunstforening, Haugesund Kunstforening, Ål Kunstforening, Horten Kunstforening, Hamar Kunstforening, Sandefjord kunstforening og i Oslo Rådhus. 

Hun har mottatt flere priser og stipender, flere gjesteatelier, og i 2006 ble nominert til Carnegie Art Award.[]

Referanser
----------

1. ↑   www.proff.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Aleksandra Niemczyk Meyer på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Aleksandra Niemczyk Meyer hos The Movie Database Rediger på Wikidata
**Bjarne Halvorsen** (født 3. juni 1896, Haugesund, død 22. desember 1948, Haugesund) var en norsk billedkunstner.

Under sin utdannelse bodde han i Kristiania og tegnet for vittighetsbladet Hvepsen. Tilbake i Haugesund tegnet han for vittighetsbladene Gneisten og Klodsmajoren. Som maler var han en typisk hjemstavnsmaler. Han fant sine motiver i byen og i omegnen, særlig i Kvalvåg utenfor Haugesund hvor han hadde landsted. Han malte også barn, blomster og en del portretter. I de eldste maleriene er hans bakgrunn som tegner tydelig, men etter hvert kom han fram til en friere og mer malerisk form. Særlig var et opphold i konen Svanfrids hjemland Island stimulerende.

Han deltok på Vestlandsutstillingen flere ganger.

Han laget flere offentlige utsmykninger, blant annet i barnestuen på Haugesund sykehus og i festsalen i Haugesund handelstandsforening. Julekort med hans motiver var populære i Haugesund. 

Det er flere bilder signert Halvorsen i den faste utstillingen i Haugesund billedgalleri.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Norsk kunstnerleksikon ID Bjarne\_Halvorsen[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Gaustad, Randi (20. februar 2017). «Bjarne Halvorsen». *Norsk kunstnerleksikon*. Besøkt 15. februar 2021.
3. ↑  «Nasjonalbiblioteket». *www.nb.no*. Besøkt 15. februar 2021.
4. ↑  «Fiskerjenter i Siglufjord [Maleri]». *digitaltmuseum.no*. Besøkt 15. februar 2021.
5. ↑  «Bjarne Halvorsen». *Vestlandsutstillingen*. Besøkt 15. februar 2021.
6. ↑  «Bjarne Halvorsen (1896-1948) maler dekorasjoner i Handelstandens festsal.». *digitaltmuseum.no*. Besøkt 15. februar 2021.
7. ↑  «Blå kveld [Maleri]». *digitaltmuseum.no*. Besøkt 15. februar 2021.
8. ↑  «Søsken (to i vinduet) [Maleri]». *digitaltmuseum.no*. Besøkt 15. februar 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** Geni **·** KulturNav
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Norges flagg Norge og Belgias flagg Belgia |
| Skiskyting |
| Skiskyting Norgesmesterskap |
| Gull | Lillehammer 2018 | Stafett |
| Bronse | Sirdal 2015 | Stafett |
| Bronse | Ål 2019 | Fellesstart |

**Lotte Lie** (født 6. september 1995 i Levanger) er en belgisk-norsk skiskytter som representerer Skatval Skilag nasjonalt og Belgia internasjonalt.

Hun tok NM-bronse i stafett under Norgesmesterskapet i skiskyting 2015, sammen med Ane Skrove Nossum og Tonje Marie Skjelstadås. Hun deltok for Norge under EM i skiskyting 2018, men fikk kun sjansen på normaldistanse der hun endte på en 52.-plass. Under Norgesmesterskapet i skiskyting 2018, tok hun NM-gull på stafett sammen med Marit Ishol Skogan og Tonje Marie Skjelstadås. Hun tok sin første individuelle NM-medalje under Norgesmesterskapet i skiskyting 2019, der hun tok bronse på fellesstart bak Eline Grue og Ingrid Landmark Tandrevold.

Lie representerte Belgia under VM i skiskyting 2020, og startet mesterskapet med 25.-plass på miksstafetten og 60.-plass på sprinten.

Hun representerte også Belgia under VM

i Nové Město 2024 og oppnådde en 8. plass i miksstafett, 18. plass på 15 km.

og 20. plass på jaktstarten.

Referanser
----------

1. ↑   olympic.be[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Biathlon.com.ua, biathlon.com.ua person-ID 4154, besøkt 27. mai 2022[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Tok NM-medalje i vinter – nå skal skiskytteren gå for Belgia». NRK. 11. september 2019. Besøkt 15. februar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lotte Lie – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Lotte Lie – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata

* (en) Lotte Lie – IBU Rediger på Wikidata

* (en) Lotte Lie – biathlon.com.ua Rediger på Wikidata

* (en) Lotte Lie – TheSports.org Rediger på Wikidata
* Lotte Lie på Facebook Rediger på Wikidata

* Lotte Lie på Instagram Rediger på Wikidata
**Gareth Gates** (født 12. juli 1984 i Bradford, Storbritannia), er en britisk sanger. 

Gates har solgt over 3,5 millioner CD-plater, og det i Storbritannia alene. Hans første singel gikk inn på UK Singles Chart på plass nummer 1. Singelen spilte inn til en dobbel-platina i Storbritannia, og ble kåret til The Record of the Year for 2002. 

I januar 2009 begynte Gates med musikalsk teater. Han er interessert i veledighet, spesielt når det gjelder hiv/aids og han støtter forskning på tarmkreft. I 2009 deltok han i en kampanje for å øke menns bevissthet angående prostata- og testikkelkreft. 

Det ble rapportert at Gates mistet jomfrudommen sin til glamour-modellen Katie Price i løpet av Pop Idol i 2002. Gates benektet først ryktene, men til slutt innrømmet forholdet i 2003. I 2009 ble det rapportert at Gates anslagsvis har tjent £ 6 500 000 i løpet av sin musikk-karriere til nå

Referanser
----------

1. ↑   Nederlandse Top 40, Nederlandse Top 40 artist ID gareth-gates[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Internet Movie Database, IMDb-ID nm1101697, besøkt 17. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Gareth Gates på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Gareth Gates på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Gareth Gates på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Gareth Gates på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Gareth Gates på Genius — sangtekster Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Viktor Vasiljevitsj Tikhonov** (russisk: Виктор Васильевич Тихонов; født 4. juni 1930, død 24. november 2014) var en sovjetisk og russisk ishockeyspiller og trener. Han spilte som back fra 1949 til 1963 og vant fire sovjetiske mesterskapstitler med HK VVS Moskva og HK Dynamo Moskva.

Han var en av de mest fremgangsrike sovjetisk-russiske ishockeytrenerne gjennom tidene. I den sovjetiske toppligaen ledet han HK CSKA Moskva til tolv gull på rad i perioden 1978 til 1989. Han var også landslagstrener sovjetiske landslaget i 1976 (under Canada Cup) og fra 1977 til 1992, hvor han ledet laget til åtte VM-gull (1978–1979, 1981–1983, 1986, 1989, 1990), to OL-gull (1984 og 1988), ett OL-sølv (1980), en Canada Cup-seier (1981) og seier i Challenge Cup 1979. Etter Sovjetunionens oppløsning ledet han også Det forente laget til OL-gull i 1992 og Russland til VM-gull i 1993.

Tikhonov var kjent for sin diktatoriske trenerstil. Han utøvde nesten full kontrol over sine spilleres liv. Lagene han trente var isolerte 10-11 måneder om året og boede i barakker. Selvom han utad støttet sine spilleres ønsker om å få spille i National Hockey League (NHL) anklaget mange ham for å utnytte sine kontakter i den sovjetiske regjeringen til å forhindre spillerne i å reise. Fra slutten av 1980-tallet var Tikhonovs frykt for avhopping angivelig så stor at han ofte fjernet spillere fra laget hvis han mistenkte dem for å ville hoppe af, blant andre Pavel Bure, Valerij Zelepukin, Jevgenij Davydov og Vladimir Konstantinov i forkant av Canada Cup 1991. De var alle blevet draftet af NHL-hold, og Tikhonov har måske tænkt, at de muligvis ville hoppe af, hvis de fik lov at rejse til vesten, ligesom Aleksandr Mogilnij og Sergej Fedorov. Etter Sovjetunionens oppløsning ble hans trenerstil myknet en del.

Hans barnebarn, Viktor Tikhonov, er også ishockeyspiller og har spilt i NHL og spilt på det russiske landslaget.
**Aston Francis Barrett** (født 22. november 1946 i Kingston, Jamaica) er en jamaicansk bassist og rastafarianer. Han er best kjent med sitt kallenavn «**Family Man**» eller kortformen «**Fams**».

Aston Barrett jobbet som sykkelmekaniker i Kingston da han lagde en bass av ting han hadde liggende. Han satte en vaskebøtte på hodet og brukte noen snører. Lillebroren hans, Carlton Barrett, begynte da å spille trommer på gryter og lokk, og sammen med naboen deres Robert Hemmings, som hadde en saksofon, startet de å spille Skatalites låter. En gang ga Robert Hemmings Aston en gitar. Aston fjernet de to lyseste strengene slik at han kunne spille bass.

Senere begynte både Aston og Carlton Barrett å spille i Lee «Scratch» Perrys band, The Upsetters. På starten av 1970-tallet gikk både Aston «Familyman» og hans trommeslagerbror ut av The Upsetters og ble medlemmer av The Wailers i stedet. Aston Barrett er kjent for å være lederen av The Wailers, reggaelegenden Bob Marleys band. Og man kan takke han for de utrolige basslinjene man finner på samtlige av Bob Marleys låter.

Etter Bob Marleys bortgang i 1981 fortsatte Aston «Familyman» Barrett å lede The Wailers, som fortsatt opptrer over hele verden. Aston Barrett regnes som den store bassisten innenfor jamaicansk musikk og reggae. Det sies også at det var «Familyman» som lærte Robbie Shakespeare å spille bass. Aston «Familyman» Barrett har spilt bass for mange forskjellige reggaeartister, noen av dem er: Bob Marley, Peter Tosh, Bunny Wailer, Burning Spear, Alpha Blondy, Augustus Pablo og Jacob Miller.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 3. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «Reggae Musician Aston "Family Man" Barrett Has Died At Age 77», besøkt 3. februar 2023[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aston Barrett – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Aston Barrett på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) Aston Barrett på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Aston Barrett hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Aston Barrett på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Aston Barrett på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Aston Barrett på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Sara Flock** (født 1867, død 1925) var en norsk pianist, vekkelsespredikant og sosialarbeider.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Sara Flock ble født inn i en embetsmannsfamilie på Støren. Hennes far Carl Ludvig Eugen Flock, var fogd i Melhus. Hun var søster av Karen, gift Giverholt og byfogd Hans Flock. Hun er grandtante til høyesterettsdommer Hans Flock.

### Musikalsk karrière

Sara Flock flyttet til Kristiania som 15-åring, hvor hun studerte pianospill under Erika Nissen. På 1880-tallet holdt hun en rekke konserter i hovedstaden, sammen med Erika Nissen, Thorvald Lammers og andre ledende musikere i samtiden. Da Cæciliaforeningen gjestet Trondheim i 1890, var det Sara Flock som akkompagnerte. Mot slutten av 1880-årene dro hun til Berlin, hvor hun studerte under professor Oskar Raif. Det var meningen hun skulle dra videre til Wien, men sykdom satte stopper for en videre solistkarrière. 

### Omvendelse og sosialt arbeid

Mot slutten av 1890-tallet opplevde Sara Flock en religiøs omvendelse under et møte på hjemplassen. Hun deltok deretter også selv som forkynner. En tilreisende pastor ble imponert over hvilken innvirkning hun hadde på de unge, men mente hun burde ha noe på hodet når hun talte i forsamlingen. Dette var en henvisning til Paulus' ord i det første brev til korinterne om at kvinner ikke skulle be eller tale profetisk med utildekket hode. Sara Flock var tilsynelatende ikke avvisende til tanken, men heller ikke uten forbehold: «-Ja, men skulle det gå helt bibelsk for seg, burde da ikke Nordsletten ha sandaler på føttene - hvis vi skal vandre i bokstavenes verden?»

Senere flyttet Sara Flock sammen med sine foreldre tilbake til Kristiania, hvor hun gjorde veldedighetsarbeid blant de unge på Vaterland og innsatte i fengslene. Arbeidet utførte hun uten betaling, blant annet sammen med sin venninne Anna Iensen (1865–1965) og Ólafía Jóhannesdóttir.

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Ministerialbok for Vaterland prestegjeld 1922-1944, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4  Kvam, Bjarne (1919-) (1953). *En ordets lansesvinger: M.A. Brekke*. [Oslo]: Misjonsselskapets forl. s. 44.
4. ↑  *Trondhjems Adresseavis 1917.02.26*. NO. 1917-02-26.
5. ↑  *Aftenposten 1917.02.26*. NO. 1917-02-26.
6. ↑  *Aftenposten 1888.04.03*. NO. 1888-04-03.
7. ↑  Libæk, Rudolf J. (1979). *Norges eldste oratoriekor Cæciliaforeningen gjennom 100 år: 1879-1979*. [Oslo]: Cæciliaforeningen. s. 33.
8. ↑  *Aschehougs konversasjonsleksikon*. Oslo: Aschehoug. 1970. ISBN 8203061265.
9. ↑  Prøis, Arne (1914-2001) (1991). *I regnbuens glans*. Oslo: Lunde. s. 192. ISBN 8252031412.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
{{Taksoboks-gruppe
| artstall = 1
| habitat = terrestrisk, lever av sopp på død ved
| utbredelse = Sør-Amerika}

***Erotylopsis*** er en slekt av soppsnutebiller som lever av sopp som vokser på død ved.

Utseende
--------

Cratoparini er stort sett små biller, kroppsformen vanligvis forholdsvis kort og bred. Det er ofte stor forskjell på kjønnene (kjønnsdimorfisme), hannene er slankere enn hunnene med lengre bein og antenner. Kroppen er gjerne brunlig, spraglete i mørke og lyse nyanser, noe som gir god kamuflasje. **Hodet** er som oftest trukket ut til en snute, som vanligvis er kort og bred (rektangulær sett ovenfra) men kan være så lang som resten av hodet og brystskjoldet til sammen. Hos noen arter mangler den forlengede snuten helt. Fasettøynene er små til middelsstore, ovale, utstående eller flate. Antennene er 9-11- leddete, ofte ganske lange, ikke knebøyde. De ytterste 2-3 leddene danner ofte en løs klubbe. Tinningene (hodet bak fasettøynene) er ganske lange og parallellsidige. **Brystskjoldet** (pronotum) er bredere enn langt, vanligvis bredest ved roten der det gjerne er så bredt som dekkvingene. Oversiden er matt og det finnes ofte knøler. Noen arter har en kraftig pigg på pronotums sidekant, eller fremskutte fremhjørner. **Dekkvingene** er brede, ofte med korte hår, parallellsidige eller ovale. Spissen er ofte lysfarget. **Beina** er middels lange til lange, særlig hannenes frambein er ofte forlenget. Føttene er fem-leddete, men det fjerde leddet er svært lite og knapt synlig (pseudotetramere føtter). Det tredje leddet er tolappet. **Larvene** er lyse, tykke og krumme, hodekapselen og beina er sterkt redusert.

Levevis
-------

Både larvene og de voksne billene ernærer seg for det meste av sopp, særlig sopp som vokser på død ved. De kan finnes både i svært hard og ganske morken ved, også under barken på døde trær, gjerne på kvister og smågreiner. Noen få arter lever på levende planter. Noen få arter er rovdyr, og noen lever på lav og frø.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i det østlige Sør-Amerika, mest i Brasil.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien **soppsnutebiller, Anthribidae** Billberg, 1820
					- Underfamilien soppsnutebiller, Anthribinae Billberg, 1820 – ca. 2650 arter
						* Stammen Cratoparini LeConte, 1876
							+ Slekten ***Erotylopsis*** Jordan, 1904 - én art
								- *Erotylopsis pujoli* Jordan, 1904

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 11. september 2020. Besøkt 11. september 2020.
2. ↑  Jordan, Karl. 1904. American Anthribidae. *Novitates Zoologicae: a journal of zoology in connection with the Tring Museum* 11(1): 242-309.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Mogens Larsen Mathiesen** (1799–1875) var en norsk trelasthandler, grosserer og godseier.

Mathiesen var gift med Johanne Hedevig Gløersen (1800–85) og var sønn av Haagen Mathiesen (1759-1842), en markant trelasthandler, skipsreder og politiker.

I 1860 gav Mathiesen skolen Linderud skole samen med 10 mål tomt i gave til Aker kommune. Skolen ble etablert på Sandbakken, nord for det som i dag er Trondheimsveien, for at barna fra husmannsplassene i området skulle få kortere skolevei.

I 1842 gikk Mogens Mathisen sammen med Christopher Henrik Holfeldt Tostrup (1804–1881) og etablerte en av de største bedriftene innen norsk trelastindustri, *Tostrup & Mathiesen*. Mathiesens sønn Haaken C. Mathiesen trådte tidlig inn i firmaet og overtok farens andel i 1849. I 1892 kjøpte han ut Tostrupfamiliens aksjer og drev selskapet videre som Mathiesen Eidsvold Værk, som også er forløperen til Moelven Industrier.

Se også
-------

* Mathiesen (slekt)

Referanser
----------

1. ↑  Haagen Mathiesen
2. ↑  Tvedt, Knut A. (red). «Linderud skole» i *Oslo byleksikon*, Kunnskapsforlaget 2010
3. ↑  «LINDERUD GAMLE SKOLE». oppdaggroruddalen.no. Besøkt 24. januar 2024.
4. ↑  Francis Sejersted, *Den gamle bedrift og den nye tid: 1842–1895*, Oslo, Dreyer, 1979, s. 264
**Soldatensender Belgrad** eller **Radio Belgrad** var en tysk militærradio i det okkuperte Beograd (tysk: *Belgrad*) som startet sine sendinger i 1941. Kanalen overtok sendefrekvensen og utstyret til Serbias nasjonale radiokanal, Radio Beograd. Soldatensender Belgrad ble ledet av løytnant Karl-Heinz Reintgen og fikk tilsendt plater fra søsterkanalen Reichssender Wien. Radioen hadde stor rekkevidde og nådde helt til Nord-Afrika. Soldater på begge sider i krigen lyttet på radioen. I 1944 ble Serbia frigjort, og soldatsenderen ble avløst av den frie serbiske radiokanalen Radio Beograd. 

Soldatensender Belgrads hovedkvarter i Beograd i 1942.

Lili Marleen
------------

Soldatensender Belgrad har gått inn i historien gjennom å gjøre sangen «Lili Marleen» berømt. Reintgen hadde en venn i Afrikakorpset som var begeistret for den da ukjente sangen. Radioen fikk tilsendt en plate med denne sangen, og 18. august 1941 ble første gang Lale Andersens innspilling av «Lili Marleen» sendt fra kanalen i Beograd. Generalfeltmarskalk Erwin Rommel likte sangen og ba Soldatensender Belgard om å integrere den i sine sendinger.

Siden sangen inneholdt en tappenstrek, sendte kanalen sangen daglig som avslutning på sine sendinger klokken 21.55, og sangen ble fort Soldatensender Belgrads kjenningsmelodi. Gjennom kanalen i Beograd ble «Lili Marleen» umåtelig kjent og populær på alle sider i krigen, og Lale Andersen ble en internasjonal stjerne.

I Rainer Werner Fassbinders film *Lili Marleen* (1981) ble løytnant Reintgen spilt av Herb Andress.

Referanser
----------

1. ↑  «History». *Media Ownership Monitor* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 30. desember 2017. Besøkt 30. desember 2017.
2. ↑  «The story behind the song: Lili Marlene» **(engelsk)**. 10. oktober 2008. ISSN 0307-1235. Besøkt 30. desember 2017.
3. ↑  «Lili Marleen (1981)». Besøkt 30. desember 2017.

Portal: Andre verdenskrig
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for FinlandFinland Finland |
| Alpint |
| Alpint Vinter-OL for ungdom |
| Bronse | 2024 i Sør-Koreas flagg Jeongseon | Mikslag |

**Altti Pyrrö** (født 22. desember 2006) er en finsk alpinist, som representerer klubben GrIFK Alpine.

Idrettskarriere
---------------

Hun deltok i sitt første FIS-renn den 26. november 2022 i Levi, men kjørte ut i slalåmen der, men han kjørte inn til 48.-plass i slalåm samme sted dagen etter. Under Vinter-EYOF 2023 (European Youth Olympic Festival), og ble der nummer 43 i storslalåm og nummer 46 i super-G. Han deltok i det finske mesterskapet i alpint 2023, og fikk der en åttendeplass i storslalåm som beste resultat.

Han fikk bronse i parallell mikslag under Vinter-OL for ungdom 2024, sammen med Amélie Björkstén. Han ble nummer 11 i slalåm, nummer 21 i super-G og nummer 25 i kombinasjonen.

Referanser
----------

1. 1 2  Gangwon 2024 - *Altti Pyrrö*, besøkt 13. februar 2024.
2. ↑  FIS - *Altti Pyrrö - Results*, besøkt 13. februar 2024.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*