recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ad libitum** er et uttrykk fra latin som betyr «så mye man ønsker»; **ad lib** (og **ad-lib**) er rene forkortelser. Uttrykket kan benyttes i en mengde sammenhenger, innen blant annet musikk, psykologi, medisin og biologi. I Danmark er det et ofte benyttet uttrykk om mat og drikke, oftere om drikke til middager, men også om middager der man får spise så meget man vil.

Det forkortede uttrykket dekker betydningen best er «legg til fritt». Ad lib blir sjelden brukt i norsk dagligtale og vil være mest kjent for dem som driver med musikk, teater eller TV-produksjon.

I musikken er Ad lib en del av terminologien som supplerer notesymbolene ved å beskrive tempo, stemningsleie og oppbygning av det musikalske stykket, i likhet med for eksempel «Coda», «Da capo» og «Allegro». Uttrykket brukes når musikeren/solisten spiller eller synger improvisert, og dermed får mulighet til å briljere, eller når en komposisjon blir arrangert med ekstra instrumenter, eksempelvis piccolofløyte, når det strengt tatt ikke er nødvendig. I populærmusikk nedskrevet som noter brukes adlib gjerne til å beskrive improviserte avslutninger på sanger som ikke har en klart definert avslutning. Et klassisk eksempel i så måte er The Beatles avslutning av Hey Jude der den avsluttende akkordsekvensen kan gjentas et udefinert antall ganger ad lib, det vil si med fritt tillagte improvisasjoner over skjemaet så mye man måtte ønske. Innen musikken kan det også bety at man kan improvisere et eller flere elementer.

Innenfor scenekunst beskriver uttrykket dialog tatt på sparket, for eksempel for å dekke over at skuespilleren har glemt replikkene sine. Dette kan kalles en ad lib. 

I liturgien kan fakultative elementer kjennetegnes som *ad libitum*. Dette kan for innen katolskliturgi eksempel gjelde sekuensen til Kristi legemsfest, eller bruk av Credo på bestemte dager. Den latinske betegnelsen for valgfrie minnedager er *memoria ad libitum*.

Referanser
----------

1. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
2. ↑  
Bjerkestrand, Nils E. (4. november 2014), «Ad libitum: musikk.», *Store norske leksikon*,
3. ↑  *Direktorium 2018 der Erzdiözese Freiburg für Messfeier und Stundengebet*.

Litteratur
----------

* Ehrlich, Eugene (1985). *Amo, Amas, Amat and More*. New York: Harper & Row, Publishers. s. 23.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin
 |
I prosjektledelse er **dragkostnad** et måltall utviklet av barbaderen Stephen Devaux rammeverket total prosjektkontroll for prosjektplanlegging og kostnadsanalyse. Det er definert som beløpet et prosjekt sin forventede investeringsavkastning blir redusert på grunn av det kritiske stidraget fra en bestemt kritisk sti-aktivitet eller andre spesifikke tidsplanfaktorer, for eksempel en tidsplanforsinkelse eller annen forsinkelsesbegrensning.

Dragkostnad beregnes på aktivitetsnivå, men er forårsaket av virkningen på prosjektnivået på grunn av enten:

1. En reduksjon i prosjektets forventede verdi på grunn av senere ferdigstillelse, eller
2. En økning i prosjektets kostnader på grunn av at indirekte kostnader blir økt på grunn av en lengre prosjektvarighet.

Beregning av avkastning fra ekstra ressurser
--------------------------------------------

Dragkostnadsberegning brukes ofte på prosjekter for å rettferdiggjøre ytterligere prosjektressurser. Hvis for eksempel den forventede avkastningen for et prosjekt reduseres med 50 000 kroner for hver varighetsdag vil en aktivitet som har en forsinkelse på kritisk sti på 10 dager (altså at den forsinker prosjektgjennomføringen med 10 dager) ha en forsinkelseskostnad på 500 000 kroner. Dersom det koster 100 000 kroner å legge til en ressurs som vil redusere aktivitetens forsinkelse til 5 dager vil forsinkelseskostnaden reduseres med 250 000 kr, og prosjektets forventede avkastning økes med 150 000 kr (250 000 minus de ekstra 100 000 ressurskostnadene).

Bruk utenfor økonomi
--------------------

På prosjekter som utføres av ikke-monetære grunner, som for eksempel offentlige leseferdighetsprogrammer eller nødberedskap, kan dragkostnader måles i enheter reduserte utdannede borgere eller tapte liv på grunn av den ekstra tiden kritiske sti-aktiviteter tar. Akkurat som draget bare finnes på den kritiske stien gjelder det samme for dragkostnad.

Referanser
----------

1. ↑  Devaux, Stephen A. *Total Project Control: A Manager's Guide to Integrated Project Planning, Measuring, and Tracking*. John Wiley & Sons, pp. 138 - 146, 1999. ISBN 0-471-32859-6.
2. ↑  Stephen A. Devaux "The Drag Efficient: The Missing Quantification of Time on the Critical Path" Arkivert 13. mars 2013 hos Wayback Machine. Arkivert 2013-03-13 hos Wayback Machine Defense AT&L magazine of the Defense Acquisition University.
3. ↑  Devaux, Stephen A. «Chapter 21: "Time Is a Murderer: The Cost of Critical Path Drag in Emergency Response"». *Handbook of Emergency Response: A Human Factors and Systems Engineering Approach, A Badiru and L. Racz, ed*. CRC Press.
**Vereinigung der Verfolgten des Naziregimes – Bund der Antifaschistinnen und Antifaschisten** (VVN-BdA) er en tysk kommunistisk organisasjon grunnlagt i 1947, som overvåkes av Bundesamt für Verfassungsschutz, som beskriver den som venstreekstrem og ortodoks-kommunistisk. Organisasjon var nært knyttet til Kommunistische Partei Deutschlands, som ble forbudt i 1956, og har etter 1968 knyttet seg tett til Deutsche Kommunistische Partei. Organisasjonen eksisterte både i de vestlige og den sovjetiske okkupasjonenssonen. I det som var blitt DDR ble organisasjonen forbudt i 1953, av noen sett i sammenheng med en økende antijødisk politikk i kommunistlandene, mens den fortsatte å eksistere i Vest-Tyskland. SPD vedtok allerede i 1948 at medlemskap i VVN var uforenlig med medlemskap i SPD. Også de andre vesttyske partiene og flere jødiske menigheter distanserte seg fra organisasjonen. Statstjenestemenn fikk forbud mot å melde seg inn i VNN fra september 1950, og i 1951 forsøkte forbundsregjeringen å forby organisasjonen. Dens kontorer i Frankfurt am Main ble stengt av politiet i august samme år, og VNN ble så forbudt i delstatene Hamburg og Rheinland-Pfalz. Forbundsregjeringen forsøkte på nytt å forby organisasjonen i 1959. Fra 1970-tallet var medlemskap i VNN av myndighetene regnet som grunn til yrkesforbud i hele den offentlige tjenesten i henhold til ekstremistforordningen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Schanzen am Papengrund** (norsk: *Hoppbakkene ved Papengrund*), offisielt sponsornavn ***Sparkassen Ski-Arena im Papengrund***, er et skihoppanlegg i Bad Freienwalde i Tyskland. Det ligger i tilknytning til fotballbanen Jahnstadion, og består av fire hoppbakker med størrelse K60 (HS66), K/HS42, K21 og K10. Anlegget er eid av WSV 1923 Bad Freienwalde. Beliggende nordøst for Berlin, er det Tysklands nordligste skihoppsenter. Alle hoppbakkene er utstyrt med plastmatter, slik at de også kan brukes sommerstid.

Bakkerekorden i K60-bakken er 71 meter, satt av Tomasz Byrt (Polen) 29. august 2009. I K42-bakken er rekorden 45,5 meter, satt av Kamil Waluś og Tomasz Byrt (begge Polen) 20. mai 2006. Rekorden i K21-bakken er 21,5 meter (Damian Żyła (Polen) 29. oktober 2005), i K10-bakken 11,5 meter (Franz Weiß (Tyskland) 23. oktober 2004).

Historie
--------

Den gamle Papengrundschanze eksisterte fra 1930 til 1970. Birger Ruud (Norge) satte bakkerekord med 40,5 meter i 1936.

Rundt 2000 ble det lagt planer for et nytt hoppanlegg der den gamle bakken sto. To småbakker med K20 og K10 sto ferdig i 2001, og i 2003 ble K40-bakken bygd. Byggingen av K60-bakken startet i april 2007. Den bakken, konstruert av arkitekt Werner Schertel, var planlagt åpnet i juni 2008. Vanskelige grunnforhold samt et kraftig regnvær sommeren 2007 som vasket ut deler av bakken, gjorde imidlertid at åpningen ble noe forsinket. K60-bakken ble innviet 23. august 2008. I forbindelse med byggingen av K60-bakken ble også de mindre bakkene modernisert, og K40- og K20-bakkene ble utvidet til K42 og K21.

Det finnes planer om å utvide anlegget med normal- og storbakke (ca. K90 og K120), med tilskuerkapasitet 40 000.

Referanser
----------

1. ↑  FIS: Liste over homologerte hoppbakker Arkivert 15. desember 2011 hos Wayback Machine. (8. november 2011)
2. ↑  Märkische Oderzeitung: Schanzen-Party verschoben[*død lenke*] (7. mai 2008, besøkt 13. desember 2011)
3. ↑  Wintersportverein Bad Freienwalde 1923: Schanzen / Rekorde Arkivert 14. februar 2012 hos Wayback Machine. (besøkt 13. desember 2011)
4. ↑  Märkische Allgemeine: Bad Freienwalde will die größte Mattenschanze Deutschlands bauen[*død lenke*] (15. februar 2002, besøkt 13. desember 2011)

Eksterne lenker
---------------

* Skisprungschanzen-Archiv: Bad Freienwalde
**Schadeprisen** er en dansk litteraturpris, som gis til en person, som i det foregående år «har forholdt seg aktivistisk til litteraturen»: «Prisen gives til et værk med en multidisciplinær aspiration [...] et værk, hvor litteraturen er et centralt element, men hvor den antager former og frembringer motiver, vi ikke har kunnet forestille os.»

Prisen er innstiftet av Krabbesholm Højskole i Skive og *Jyllands-Posten*, og er på 100 000 danske kroner. Prisbeløpet er finansiert av Skive kommune.

Schadeprisen er oppkalt etter Jens August Schade, som var født i Skive, og ble delt ut første gang i 2016.

Prismottakere
-------------

* 2018: Harald Voetmann for *Amduat - en iltmaskine* (lyrikk)
* 2017: Dea Antonsen og Ida Bencke for prosjektet Laboratoriet for Æstetik og Økologi
* 2016: Kasper Hesselbjerg for *Salatfeber* (roman), Ursula Reuter Christiansen for Skarpretteren (bokverk og utstillingsmateriale)

Referanser
----------

1. 1 2  «Skive Kommune bag ny litteraturpris» **(dansk)**. Skive Kommune. 29. november 2016. Arkivert fra originalen 13. april 2019. Besøkt 13. april 2019.
2. ↑  
«Schade-prisen» **(dansk)**. Litteraturpriser.dk. Besøkt 13. april 2019.

Portaler: Danmark | Litteratur
Döbelns park med monumentet.
Scenen, som har stått i parken siden 1920.
**Döbelns park** er den eldste parken i Umeå og har i lang tid vært en kulturpark med musikkframføringer og teater. 

I 1865 ble en park anlagt på en del av tomten til *länsresidenset* etter et riksdagsvedtak om at grunnen skulle overføres til byen. Den ble anlagt som en engelsk park med slingrende gangveier, *berceauer*, og uteplasser. Monumentet i støpejern av en ukjent kunstner til minne om general Georg Carl von Döbeln ble innviet i 1867. Parken ble først kalt *Stadsträdgården*, men ble omdøpt etter at monumentet ble reist. Store deler av parken ble skadet i bybrannen i 1888 og mange trær ble ødelagt av flammene.

I 1920 ble en stor scene bygd midt i parken for å gi fast plass for kulturarrangemnter. Scenen er åttekantet med et hvelvet kobbertak med en gyllen lyre som utsmykning.

Parken ligger mellom länsresidenset, Östra Kyrkogatan, Storgatan og Östra Strandgatan.

Referanser
----------

1. ↑  "Studier i Umeå stads byggnadshistoria : från 1621 till omkring 1895" (1975) ISBN 91-7174-000-7 (side 101)

Eksterne lenker
---------------

* Umeå kommun:Fakta Döbelns park

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Snittegning av en proporsjonal sikkerhetsventil
En **proporsjonalventil** er en ventil som avhenger av lovene om fluidtrykk for å fordele innputtkrefter til en eller flere utputtlinjer. En proporsjonalventil kan øke eller redusere krefter for hvert utputt, avhengig av tverrsnittarealet til de gitte utputtlinjene.

Regneeksempel
-------------

Et enkelt eksempel kan være et inngangsrør med tverrsnittsareal *A* som går inn i et kammer. Anta videre at det går to rør ut av kammeret, hvorav ett med tverrsnittsareal 3*A* og det andre med areal *A*/2. Dersom en kraft *F* påføres væsken i inngangsrøret, vil trykket i inngangsrøret være *F*/*A*. Ved hjelp av trykklover finner man at hvert utgangsrør vil se det samme trykket. Dette betyr at utgangsrøret med areal 3*A* vil gi en kraft på 3*F*, og utgangsrøret med areal *A*2 vil gi en kraft av *F*/2. Dermed, om man benytter en kraft på 10 newton på inngangen vil man få en 30 N kraft på utgangen med stort areal og 5 N på utgangen med lite areal.

Eksempler på bruk
-----------------

Proporsjonalventiler brukes ofte i biler for å redusere bremsevæsketrykk på bakbremsene, og på denne måten endre bremsebalansen. I biler med skivebremser fremme og trommelbremser bak er det særlig behov for mer trykk til skivebremsene foran. Proporsjonalventilen forhindrer at bakbremsene går i inngrep før frontbremsene under hurtige nedbremsinger.

Se også
-------

* Aktuator
* Reguleringsteknikk
* Fluidmekanikk

Referanser
----------

1. ↑  White, Harvey (2009). *How to keep your muscle car alive*. St. Paul, Minn. ISBN 978-1-61673-094-9. OCLC 1199991455.

* *Fundamentals of Automotive Technology: Principles and Practice.* Jones & Bartlett Publishers, 1 aug 2013, s. 1013
**Luis Ulacia Álvarez** (født 24. september 1963 i Havanna), cubansk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 1992 i Barcelona, 1996 i Atlanta og 2000 i Sydney.

Ulacia ble olympisk mester i baseball under Sommer-OL 1992 i Barcelona. Han var med på det cubanske laget som vant den første olympiske baseballturneringen foran Kinesisk Taipei og Japan. Cuba vant finalen mot Kinesisk Taipei med 11-1.

Fire år senere, under Sommer-OL 1996 i Atlanta vant han sin andre olympiske gullmedalje i baseball. Cuba vant finalen mot Japan med 13-9. 

Ulacia vant sin tredje olympiske medalje i baseball under OL 2000 i Sydney. Cuba tapte finalen til USA med 0-4.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1992 Spanias flagg Barcelona - **Gull** i baseball Cubas flagg Cuba
* Gull 1996 USAs flagg Atlanta - **Gull** i baseball Cubas flagg Cuba
* Sølv 2000 Australias flagg Sydney - Sølv i baseball Cubas flagg Cuba

Eksterne lenker
---------------

* (en) Luis Ulacia – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Luis Ulacia – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
***Piccadilly Jim*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Wesley Ruggles.

Handling
--------

Den amerikanske avis-reporteren Jim Crockers sprø eskapader i London gjør ham beryktet, og han får kallenavnet «Piccadilly Jim». Men når han tilfeldigvis overhører sin amerikanske kusine Ann Chester gi sin ærlige mening om ham, bestemmer Jim seg for å returnere til Amerika i forsøk på å reformerere seg.

Men ute av stand til å finne seg fast arbeid i New York, reiser han hjem til sin ste-tante, fru Peter Pett, hvor han snart hjelper henne med å kidnappe den bortskjemte fetteren Ogden Pett. Men planene går ikke helt som de hadde trodd.

Skuespillere
------------

* Owen Moore som James Braithwaite Crocker / Piccadilly Jim
* Zena Keefe som Anne Chester
* George Bunny som Mr. Bingley Crocker
* William T. Hayes som Peter Pett
* Dora Mills Adams som Mrs. Peter Pett
* Alfred Hickman som Lord Wisebeach
* Reginald Sheffield som Ogden Pett
* Harlem Tommy Murphy som Jerry

Referanser
----------

1. ↑  PICCADILLY JIM

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Piccadilly Jim* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Guro Katharina Helwig Vikør** (født 22. september 1950 i Ulvik) er en norsk diplomat. 

Vikør begynte i 1979 på Utenriksdepartementets aspirantkurs. Hun ble byråsjef i 1993 og underdirektør i 1999. I 1999 ble Vikør utnevnt til generalkonsul i Miami i USA. Hun arbeidet deretter med kvinne- og likestillingsspørsmål som seniorrådgiver i departementet. Vikør ble i 2008 utnevnt til ambassadør i Slovenia. I 2012 ble hun utnevnt til ambassadør i Bulgaria.

Kongen forfremmet i 2009 Vikør til kommandør av Den Kongelige Norske Fortjenstorden «for embetsfortjeneste.»

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, oppført som Guro Katharina Helwig Vikør, Store norske leksikon-ID Guro\_Katharina\_Helwig\_Vikør[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Offisielt fra statsråd, 9. april 1999.
3. ↑  Offisielt frå statsrådet 23. mai 2008.
4. ↑  Offisielt fra statsråd 1. juni 2012, regjeringen.no, besøkt 23. juni 2012.
5. ↑  Tildeling av ordener og medaljer: Søk i arkivet, kongehuset.no.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Stavanger len** var en administrativ enhet (len) i Norge fra 1568 til etableringen av Stavanger amt i 1662. Stavanger var administrasjonsby i lenet, som i geografisk utstrekning omfattet omtrent nåværende Rogaland fylke.

Historie
--------

Stavanger len ble opprettet som en følge av den nordiske syvårskrig da det ble klart for det dansk-norske riksstyret at riksdelen Norge hadde behov for et mer enhetlig styre. Etter reformasjonen var Norge blitt en provins i det dansk-norske riket, langt fra Kongens by og syvårskrigen viste med all tydelighet Norges sårbarhet for arvefienden Sverige. Fra 1568 har nordmennene fred for svenskenes krigstokter, og allerede i februar 1568 kom en tremannskommisjon til landet. Den suppleres med Norges kansler Johan Venstermand og hadde vide fullmakter. Et ledd i den administrative nyordning som nå fant sted, var delingen av det store Bergenhus len. De 32 skipreidene som fra Magnus Lagabøters tid hadde utgjort Rygjafylket, ble utskilt som eget len, *Stavanger len*. Betegnelsen Ryfylke var forøvrig fra 1520-årene gått over til bare å omfatte de 18 nordligste skipreidene, som utgjorde Ryfylke fogderi, mens de 14 skipreider i syd utgjorde Jæren og Dalane fogderi.

Stavanger ble etablert som administrativt senter i lenet, og 1. mai 1568 ble den danske adelsmann Henrik Brockenhuus den første lensherre. Lensavgiften var satt til 1200 daler, hvilket gjorde det til et av kongen i Københavns små len. Brockenhuus valgte gården Hesby på Finnøy som avlsgård. Han er fast knyttet til byen, men det var et arbeid på lang sikt å realisere tanken om det nye len. Det er tydelig at lenet forblir et underlen til Bergenhus: Brockenhuus leverte sin lensskatt der og leidangen ble også sendt dit. Et tydeligere symptom var at i 1572 fikk Vincents Juel på Bergenhus brev på Stavanger len, men to år etter ble lenet igjen tildelt Brockenhuus. Den kirkelige synode i byen 1573, mens Stavanger sorterte under Bergenhus, krevde at Stavangerlenet skulle få egen geistlig jurisdiksjon. Kravet vant ikke bifall. 5 år senere fikk Axel Gyntersberg brev på den, men var fremdeles ansvarlig overfor lensherren på Bergenhus. Og fra 1573 utgjorde Stavanger biskop og lagmann sammen med lensherren på Bergenhus domstolen i saker mellom de geistlige og fogdene. 

Med amtsforordningen i 1662 falt lensordningen bort og Stavanger len ble til Stavanger amt.

Lensherrer i Stavanger
----------------------

* Henrik Brockenhuus (1568–1572)
* Vincents Juel på Bergenhus (1572-1574)
* Henrik Brockenhuus (1574–1577)
* Christoffer Valkendorf (1577–1601)
* Jørgen Kaas (1601–1616)
* Gabriel Kruse (1616–1621)
* Henrik Bille (1621–1634)
* Jørgen Brockenhuus (1634)
* Henrik Thott (1635–1641)
* Jens Bjelke (1641–1646)
* Holger Rosenkranz (1646–1648)
* Malte Sehested (1648–1653)
* Henrik Belov (1653–1662)



| * v
* d
* r
Len i Norge |
| --- |
| Smaalenene **·** Akershus **·** Brunla **·** Eiker **·** Numedal og Sandsvær **·** Tønsberg **·** Bratsberg **·** Agdesiden **·** Nedenes **·** Råbyggelaget **·** Mandal **·** Lister **·** Stavanger **·** Bergenhus **·** Hardanger **·** Romsdal **·** Nordmøre **·** Trondhjem **·** Nordlandenes **·** Vardøhus |  |
**Stavanger skolemuseum** er et museum i Stavanger. Museet skiftet navn fra Vestlandske Skolemuseum i forbindelse med sammenslåingen av Stavanger Museum og Rogaland Kunstmuseum 1. juli 2010. Skolemuseet er nå en del av det nye konsoliderte museet MUST – Museum Stavanger AS.

Skolemuseet holder til på Kvaleberg skole det gamle 1920-bygget. Vestlandske Skolemuseum ble etablert i 1925 og er et spesialmuseum for skolehistorie i Rogaland. Museet dokumenterer og formidler utviklingen av grunnskolen fra 1700-tallet fram til i dag. Skolemuseet viser blant annet klasserom fra 1920-tallet og 1970-tallet, en omgangskolestue, et formingsrom med gjenstander og elevarbeid fra sløyd, håndarbeid, tegning og en rikholdig boksamling. Museet har en rikholdig samling av skolehistoriske gjenstander, noe arkivstoff, bilder og en læreboksamling på ca. 20 000 bind. Skolemuseet ble en del av Stavanger Museum fra januar 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Stavanger skolemuseum

| * v
* d
* r
Museum Stavanger |
| --- |
| Stavanger museum **·** Stavanger kunstmuseum **·** Stavanger maritime museum **·** Norsk barnemuseum **·** Norsk hermetikkmuseum **·** Utstein kloster **·** Ledaal **·** Breidablikk museum **·** Norsk grafisk museum **·** Stavanger skolemuseum |
**Stave** er ei bygd og et fiskevær i Andøy kommune i Nordland. Stedet ligger på vestsiden av Andøya, mellom Bleik og Nordmela.

Stave er en av de eldste gårdene på Andøya. Arkeologiske funn viser at det må ha bodd folk på stedet siden steinalderen, for 4500-5000 år siden. På fjellene ved Stave finnes 3000 år gamle fangstgroper og sperregjerder, som ble brukt til å fange rein. De første skriftlige opplysningene om gården finnes i Aslak Bolts jordebok fra 1432. I middelalderen sto et korshus (ei lita kirke) på Stave. Den offisielle bruken av denne kirka opphørte under reformasjonen, og kirka ble senere revet.

Det har aldri vært fiskemottak på Stave, men stedet var likevel et viktig fiskevær. Stave manglet imidlertid ei god havn, og det ble et problem da man gikk over til båter med motor på begynnelsen av 1900-tallet. Et skikkelig kaianlegg ble først bygd tidlig på 1960-tallet.

Stave fikk veiforbindelse sørover mot nabogården Skogvoll og Nordmela på 1940-tallet, og nordover gjennom Stavedalen til Bleik i 1952. Fra 1896 var det skole på Stave. Skolen ble nedlagt i 1958, og barna ble overført til Nordmela og deretter til Bleik.

Sammen med Skjoldehamn lengst sør på Andøya var Stave blant de første stedene i landet som fikk automatisk telefonsentral. De to stedene fikk automatisk sentral i 1956 – Stave først, så Skjoldehamn et par måneder senere.

Kilder
------

* Om Karl Dahle på Stave
* Redningsskøyta "Bergen"s forlis ved Stave
* Vesterålen Info: Om Stave (skrevet av Karl Rasmus Dahle, besøkt 17. mars 2012)
* Andøy Historielag: Gnr. 36 Stave (besøkt 17. mars 2012)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Stavanger og Omegn Trafikkselskap** A/S, forkortet **S.O.T.** var et busselskap som ble opprettet 1. april 1975. S.O.T. hadde hovedkontor i Stavanger.

Bakgrunn
--------

Formålet med S.O.T. var å skape et handlekraftig og effektivt busselskap for Nord-Jæren. Selskapet ble opprettet på grunnlag av forhandlinger og sammenslutning mellom flere etablerte selskaper i Stavanger-området:

* Stavanger Buss-selskap A/S
* Randaberg-Tasta Billag A/S
* Sola-ruten (ikke turbilkjøringen)
* NSB Biltrafikk (Auglendsruten)
* Tananger Bilselskap
* A/S Madla Bilselskap

Buøy-Hundvåg-ruten ble overtatt i 1978.

Etter 1975 ble flere selskaper innlemmet i S.O.T. Da Rennesøy ble landfast i 1992 ble Mosterøy Bilruter og Sørbøruten ble disse en del av S.O.T. I 1994 overtok S.O.T. Sandnes Buss.

Statistikken fra 1978 illustrerer omfanget av selskapets virksomhet i tidlig fase: Antall helårs ansatte 160, 90 personbusser, 8 lastebiler, 3 lastebiler og et annet kjøretøy. I 1985 hadde selskapet 110 personbusser, 185 fast ansatte og samlet ca. 220 årsverk (inkl. reservepersonell).

S.O.T. i endringene i bussbransjen
----------------------------------

På 1990-tallet skjedde det store endringer i bussbransjen. Høsten 1993 var S.O.T. med på å opprette Norgesbuss. Etter dette var S.O.T. med på flere oppkjøp i bussbransjen. I 1999 ble S.O.T. kjøpt opp av CGEA sammen med Østerhus Buss AS, Sokndal Bilruter AS og etablerer CGEA Transport Norge AS, med hovedkontor i Stavanger. Selskapet skiftet seinere navn til Connex Norge AS, i 2006 til Veolia, og i 2011 til Boreal Transport.

Veolia (seinere navnebytte til Boreal Transport), som fortsettelsen av S.O.T. vant i 2007 bussanbudet for Nord-Jæren med oppstart 1. januar 2008. Det var ny konkurranse om anbudet i 2015 og Norgesbuss vant anbudet med oppstart 1. juli 2016. Anbudet i Stavanger er stort og omfatter ca. 200 busser.

Litteratur
----------

* Bergsåker, J. (1986). 50 år i samarbeid og utvikling: Norges rutebileierforbund avd. Rogaland 1936-1986. Stavanger: NRF, Avdeling Rogaland.
* Olsen, S. M. (2010). Randaberg-Tasta Billag. Randaberg: I et samarbeid mellom Tasta historielag og Randaberg historielag.

Referanser
----------

1. ↑  50 år for fremgang: beretningsåret 1978-79 jubileumsberetning 1929-1979. (1979). Oslo: NRF
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
Despotatet Epirus og de andre bysantinske eksilrikene ca. 1204. Grensene er omtrentlige.
**Giorgio de' Buondelmonti** (gresk: Γεώργιος Μπουοντελμόντι); født ca. 1411, død 1453) var en kort periode hersker i Despotatet Epirus i februar 1411 med hovedsete i Ioannina. Epirus var et bysantinsk/gresk rike i området mellom dagens Hellas og Albania som ble opprettet i kjølvannet av den latinske okkupasjonen av Konstantinopel under Det fjerde korstog i 1204. Både Despotatet Epirus og Keiserriket Nikea (og i noen grad også Trapezunt-riket) regnet seg selv som legal arvtaker til Østromerriket.

Giorgio var sønn av den tidligere despoten Esau de' Buondelmonti og hans tredje kone, Jevdokija Balšić (Eudokia). Da faren døde 6. februar 1411 forsøkte moren å opprettholde kontrollen med riket i sin mindreårige sønns navn. Eudokia var imidlertid ikke særlig populær blant det lokale aristokratiet. Da hun kunngjorde at hun aktet å gifte seg med en serbisk aristokrat gjorde de kort prosess og avsatte henne og sønnen Giorgio 26. februar, 20 dager etter tiltredelsen. De tilbød riket til Carlo I Tocco, greve av Kefallinia og Zakynthos og nevø av den tidligere despoten Esau de' Buondelmonti.

Giorgio levde i hvert fall til 1453, og hans navn forekommer i enkelte dokumenter fra byen Ragusa i Kroatia.

Litteratur
----------

* Fine, John Van Antwerp (1994). *The Late Medieval Balkans: A Critical Survey from the Late Twelfth Century to the Ottoman Conquest*. Ann Arbor: University of Michigan Press. ISBN 978-0-472-08260-5.
* Kazhdan, Alexander, red. (1991). *The Oxford Dictionary of Byzantium*. Oxford and New York: Oxford University Press. ISBN 978-0-19-504652-6.
* Nicol, Donald MacGillivray (2010). *The Despotate of Epiros 1267–1479: A Contribution to the History of Greece in the Middle Ages*. Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-13089-9.
* George C. Soulis, *The Serbs and Byzantium*, Athens, 1995.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ForgjengerEsau de' Buondelmonti | **Despot av Epirus**1411–1411 | EtterfølgerCarlo I Tocco |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Marie Pihlstrøm Frostlid** (født 1. desember 1978) er en norsk sanger og sangpedagog.

Frostlid er opprinnelig fra Halden; hun er utdannet fra blant annet Complete Vocal Institute i København, og er autorisert sangpedagog i Komplett Sangteknikk fra den danske stemmeforskeren Cathrine Sadolin. Hun har siden 2001 jobbet som frilanser, og holder masterclass og privatundervisning for amatører og profesjonelle. Hun har deltatt i Beat for beat og arbeidet for TV 2, blant annet som korist i *Idol* og *X Factor*. I 2009 var Frostlid fast sangpedagog i programmet Showbiz på NRK, og det ble blant annet laget en egen «Sangskole» til seerne.

Hun har lang fartstid som sanger og korist for diverse artister. Hun er også sanger i Oslo Gospel Choir og Heavenly Harmonies.

Marie Pihlstrøm Frostlid er enke etter Arne Olav Frostlid.

Diskografi
----------

* 2010: Større enn alt (Live fra Skjærgårds)
* 2007: Marie Pihlstrøm med band – *Ansikt til Ansikt*
* Flere utgivelser med Oslo Gospel Choir.

Referanser
----------

1. ↑  Kurs i Komplett sangteknikk[*død lenke*], Norges korforbund, www.kor.no, 30. oktober 2010
2. ↑  Aldri en fredag uten, NRK, 8. september 2006
3. ↑  Showbiz' sangskole, NRK, 6. mars 2009
4. ↑  Koristen i rampelyset[*død lenke*], frelsesarmeen.no, Krigsropet nr. 23/2007
5. ↑  video: Healed / Pray with me Daniel Johnson, youtube, fra A night of Gospel 2008 i Tønsberg
6. ↑  Norges Korforbund feirer 25 år[*død lenke*]
7. ↑  Større enn alt, iTunes
8. ↑   Arkivert 15. juli 2012 hos Wayback Machine.
En **prikkedag** var i norsk tradisjon en fridag for tjenestefolket og en dag benyttet til småsysler i huset.
Det var ti prikkedager i året, alle med opphav i gamle katolske helligdager. Skikken med prikkedager holdt seg flere steder til inn i 1900-årene.

Å «prikke» var å pusle, å sysle med ubetydelig arbeid.

Historie
--------

I katolsk tid var det langt flere helligdager enn i dag, men mange av disse dagene ble fjernet som helligdager etter reformasjonen i 1537. Ti slike dager ble fjernet ved festdagsreduksjonen i 1770:

* Tredje juledag
* Tredje påskedag
* Tredje pinsedag
* Trettendedag jul (6. januar)
* Kyndelsmesse (2. februar)
* Marimesse (25. mars)
* Jonsokdag (24. juni)
* Syftesok (2. juli)
* Mikkelsmesse (29. september)
* Helgemesse (1. november)

For mange var det vanskelig å akseptere at disse dagene ikke lenger var helligdager, og en fortsatte å markere dagene med å gjøre så lite arbeid som mulig. Tjenestefolket fikk fri.
Dagene ble omtalt som prikkedager og var en form for «halv-helligdager».

Da Suldal herredsstyre i et møte i 1901 hadde for seg et skriv fra Justits- og Politidepartementet om tjenesteforhold, ble det protokollført at ni av disse dagene fremdeles ble regnet som
fridager for tjenestefolk i herredet. Den eneste dagen som ikke er nevnt, er den «gamle jonsokdagen» syftesok, 2. juli.

I Haugesund har fire av prikkedagene tradisjonelt vært markedsdager og festdager: marimesse, jonsok (23. juni), mikkelsmesse og helgemesse.

Nyere tid
---------

I nyere tid har handelsstanden i Haugesund brukt «prikkedag» om dager med markedsaktiviteter og tilbud, men dette har ikke vært knyttet til de opprinnelige datoene.

Referanser
----------

1. 1 2  Ivar Aasen (2003). *Norsk Ordbog* (Ny utgåve ved Kristoffer Kruken og Terje Aarset utg.). Oslo: Det Norske Samlaget. s. 533. ISBN 82-521-5928-1.
2. 1 2 3  Hallvard M. Hoftun (1981). *Suldal kultursoge. Gamle Suldal*. Suldal kommune. s. 226-227.
3. ↑  «Prikkedager». Haugalandmuseet. Besøkt 17. desember 2020.
4. ↑  «Det skjer i Haugesund: Prikkedag (Annonse)». Stavanger Aftenblad 29. mai 1998 (krever abonnement). Besøkt 3. desember 2020.
**L'union sacrée** (fransk for «hellig forbund») var en «borgfred»/«våpenhvile» i Frankrike under den første verdenskrig. I likhet med den tyske Burgfrieden gikk den ut på å legge interne stridigheter til side mens man var i krig.

Den 1. august 1914 erklærte president Raymond Poincaré krig mot Tyskland. Tre dager etter leste statsminister René Viviani et budskap (forfattet av presidenten), der han blant annet sa:

*« Dans la guerre qui s'engage, la France […] sera héroïquement défendue par tous ses fils, dont rien ne brisera devant l'ennemi **l'union sacrée**»*
*(«Under den kommende krig vil Frankrike bli heroisk forsvart av alle sine sønner, hvis **hellige union** aldri vil briste overfor fienden»).*
Dette var en ordning som venstresiden gikk med på ved å ikke starte noen streiker mens krigen raste. Dette patriotiske løftet stod i krass motsetning til SFIOs internasjonalisme og partiets tidligere leder Jean Jaurès`løfte om ikke å gå med i noen «borgerlig krig». Selv om de viktigste delene av den sosialistiske bevegelsen sluttet seg til *Union sacrée* var noen kjente fagforeningsmenn som Pierre Monatte imot den.

Også mange franske katolikker hadde et anstrengt forhold til regjeringen, etter vedtaket av loven som i 1905 skilte kirke og stat.

Elementer av nasjonalisme, det forhold at det var tyskerne som hadde angrepet og ikke franskmennene, anti-tysk propaganda, og et ønske om å gjenerobre det tidligere franske Alsace-Moselle, spilte en forsterkende rolle for *union sacrée*-politikken.

Kilder
------

* «Burgfrieden/Union sacrée», fra 1914-1918-online: International Encyclopedia of the First World War; Freie Universität Berlin (engelsk)

Portal: Første verdenskrig
Jødisk gravsted med inskripsjonen: יְהוָה מֵמִית וּמְחַיֶּה מוֹרִיד שְׁאוֹל וַיָּעַ, Herren dreper og gjør levende; han fører ned i Sheol og fører opp derfra (1 Samuel 2:6)
**She'ol** eller *Sjeol* (hebraisk: שְׁאוֹל, oversatt som «grav» eller «de dødes bolig», er i den hebraiske Bibelen (Det gamle testamente) betegnelsen på dødsriket, et sted med mørke som alle de døde reiser til, både de rettmessige og de urettmessige, uavhengig av deres moralske valg i løpet av livet. Det er et sted med stillhet og mørke hvor man er avskåret fra Gud.

Innbyggerne i She'ol er «skygger» (*rephaim*) uten personlighet eller styrke. Under visse omstendigheter kan de kontaktes av de levende, liksom da heksen av Endor kontaktet skyggen til Samuel for Saul. Slik praksis er likevel forbudt (Femte mosebok, 18.10). Under den andre tempelperiode, fra omkring 500 f.Kr. til 70 e.Kr. utviklet det seg mer varierte forestillinger: I noen tekster er de rettferdige og de syndige delt i to avdelinger, i andre var She'ol et sted for straffedom, ment for de syndige alene. Da de hebraiske tekstene ble oversatte til gresk i Alexandria omkring 200 f.Kr. ble ordet She'ol erstattet med Hades. I Det nye testamente ble Hades benevnelsen på både dødsriket og ondskapen som det representerer.

Norske bibeloversettelser har som regel oversatt det hebraiske ordet med "dødsriket". Ny Verden-oversettelsen utgitt av Jehovas vitner lar den opprinnelige termen stå uoversatt (stavet "Sjeol" i den norske utgaven).

Referanser
----------

1. ↑  Rainwater, Robert (1990). «Sheol». I Watson E. Mills (hovedredaktør). *Mercer Dictionary of the Bible*. Mercer University Press.
2. ↑  Knobel, Peter (2011). «Death». I Berlin, Adele; Grossman, Maxine. *The Oxford Dictionary of the Jewish Religion*. Oxford University Press.
3. ↑  Longenecker, Richard N. (2003). «Cosmology». I Gowan, Donald E. *The Westminster theological wordbook of the Bible*. Westminster John Knox Press.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Hew Thomson F. Fraser** (født 25. juli 1877 i Glasgow, død 11. august 1938) var en skotsk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1908 i London.

Fraser vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1908 i London. Han var med på det skotske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak, England og Irland. Skottland vant sin første kamp over *Uhlenhorster HC* som representerte Tyskland med 4-0, men tapte semifinalen til England med 1 – 6. Det var seks lag som deltok i turneringen, alle medaljene ble vunnet av britiske lag; Gull til England sølv til Irland og bronse til de tapende semifinalistene Wales og Skottland.

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London - Bronse Bronse i landhockey Storbritannias flagg Storbritannia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hew Fraser – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Hew Fraser – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Hew Fraser – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Shepperton Studios** er et britisk filmstudio som ligger i Shepperton i Surrey. 

Studioet ble grunnlagt av Norman Loudon i 1931. Han kjøpte Littleton Park med en eiendom på 240 000 m², inkludert en strekning av elven Ash. Han hadde ingen filmerfaring, men hadde hatt suksess med selskapet Flicker Productions. Dette selskapet lagde *flicker books*, små bøker der man ved å bla fort gjennom med tommelen gav en illusjon av bevegelige bilder. Filmproduksjonen i Shepperton startet allerede i 1932. 

Innen 1934 var det behov for kraftig utvidelse. I 1936 ble studioet gjenåpnet med syv lydscener, tolv klipperom, tre kinoer, verksteder og et hotell. 

Ved utbruddet av andre verdenskrig regnet War Office Shepperton Studios som et sikkert sted, ettersom det ligger omkring 25 km fra London sentrum. Det de ikke hadde tatt med i betraktningen var produksjonen av Spitfire- og Wellington-fly på fabrikken Vickers-Armstrong noen kilometer unna. Filmingen måtte stadig avbrytes, og i noen tilfeller falt bomber ned på studioets eiendom. Etter at fabrikken ble skadet av bombing ble studioet rekvirert. Håndverkerne, som hadde god erfaring med å bygge kulisser, ble satt igang med å lage falske fly og våpen som ble brukt til avledningsmanøvre i Midtøsten. 

I 2001 ble Shepperton Studios kjøpt av selskapet som eide Pinewood Studios, og i 2005 kom og Teddington Studios inn i gruppen. Tilsammen har studioene 41 scener, inkludert seks studioer for digital-TV, lydbehandlingsutstyr, kinoer for forhåndsvisninger, utendørssett inkludert hager og skog, en av Europas største utendørs vanntanker og et undervannssett.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Shepperton Studios – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Hex - The Zig-Zag Game - Parker Brothers - 1950
*Hex kan også referere til sekstentallsystemet eller bruken av dette.*
**Hex** er et brettspill for to personer hvor målet er å lage en forbindelse mellom to motstående sider av brettet med sine egne brikker. Hex ble oppfunnet av Piet Hein i 1942. Han publiserte det under navnet Polygon, og skrev en artikkelserie om spillet i den danske avisa Politiken i romjula 1942.

Uavhengig av Piet Hein ble spillet også oppfunnet av John Forbes Nash jr. i 1948 som på den tiden var student ved Princeton University i USA. Der ble spillet normalt kalt Nash.

Hex

Brettet består av sekskanter som er plassert i en rombe som på figuren. Spillerne har brikker med forskjellige farger. Her antar vi at brikkene er røde og blå. Et trekk består i å plassere en av sine brikker i en sekskant på brettet. Spillerne har et ubegrenset antall brikker, og etter at en brikke er spilt, blir den aldri flyttet på senere i spillet.

Hvis spilleren med de røde brikkene klarer å lage en kjede av sammenhengende brikker mellom de to røde kantene av brettet, vinner han. Tilsvarende vinner spilleren med de blå brikkene, hvis han kan forbinde de to blå kantene med sine brikker.

Det er lett å se at det er umulig at begge spillerne klarer å lage en forbindelse. Det er faktisk også umulig å fylle hele brettet med røde og blå brikker uten at en av spillerne har laget en kjede, noe som ble først bevist av John Nash. Hex kan derfor ikke ende med uavgjort; det vil alltid være en vinner.

Å ha det første trekket er en stor fordel i Hex. Derfor spilles det normalt med en ekstra regel i åpningen: Etter at en av spillerne gjør det første trekket, kan den andre spilleren bestemme hvem som skal spille med hvilken farge. Den første spilleren bør derfor gjøre et trekk som ikke gir noen stor fordel til noen av spillerne, for eksempel i nærheten av et hjørne. 

Størrelsen på brettet varierer, og det finnes ingen standardstørrelse. Piet Hein brukte et 11×11-brett, men mange sterke spillere i dag synes at et slikt brett blir for lite, og foretrekker større brett.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
Shepherd's pie.
**Shepherd's pie**, eller **cottage pie**, er en pai laget av kjøttdeig med potetmos over. Den stammer fra Storbritannia og Irland, men er blitt populær i mange land.

Navnet *cottage pie* kom først i bruk mot slutten av 1700-tallet. Opprinnelig kunne enhver type kjøtt benyttes, og dersom den ble servert med moste poteter ble resultatet kalt *cottage pie*. Senere er *cottage pie* mer blitt forbeholdt retten med storfekjøtt. Dersom lammekjøtt er benyttet er det foretrukne navn *shepherd's pie*.

Litteratur
----------

* John Ayto (1990): *The Glutton's Glossary: A Dictionary of Food and Drink Terms*, Routledge, London.

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
| Wikibøker | Wikibøker: Shepherd's pie recipe – bøker |

* (en) Cottage pie – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Cottage pie recipe Arkivert 13. desember 2010 hos Wayback Machine.
* Shepherd's pie recipe

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** TasteAtlas
 |
Whatchamacallit sjokolade

**Whatchamacallit** er en sjokolade som markedsføres i USA av The Hershey Company.

Historie
--------

Sjokoladen ble lansert i 1978. Navnet Whatchamacallit ble uttenkt av Patricia Volk, forfatter av *STUFFED: Adventures of a Restaurant Family* da hun var kreativ leder ved Doyle Dane & Bernbach og ansvarlig for nye merkevarer på Hershey-kontoen. Fra 1987 til 2008 har *Whatchamacallit* inneholdt crisp med peanøttsmak som benytter peanøttsmør som smakstilsetning, med et lag av karamell og et lag med sjokoladedekke. På slutten av 1980-tallet ble det produsert en reklame i new wave-stil med ulike kallenavn på sjokoladen, for eksempel wowzamadooala. Hersheys *Whatchamacallit* kan finnes i oppskrifter for ulike matvarer, inkludert, paier, cookies, ostekaker og cupcakes.

Markedsføringen av Whatchamacallit nådde en topp i 1980-årene, og etter denne perioden har Hershey kjøpt merkbart færre annonser for dette produktet. Imidlertid, til tross for mangel på oppmerksomhet selskapet gir produktet i forhold til andre produkter, er Whatchamacallit fortsatt i produksjon per 2016.

I Canada blir en identisk sjokolade markedsført av Hershey's som *Special Crisp*, men ikke har like bred distribusjon i Canada som *Whatchamacallit* har i USA.

Referanser
----------

1. ↑  Volk, Patricia. *Stuffed: Adventures of a Restaurant Family*. Random House Digital, Inc. (Retrieved via Google Books). s. 110. Besøkt 11. september 2012.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 19. september 2014. Besøkt 11. september 2014.
Fredrik IIs sarkofag i Domkirken i Palermo
**Salernoediktet** eller **Melfiediktet** (etter byene Salerno og Melfi i Sør-Italia) fra 1200-tallet anses som første lovmessige pålegg om at yrkene lege og apoteker skulle atskilles fra hverandre i borgerlig rett. Ediktet, som faktisk ikke ble gitt verken i Melfi eller Salerno, ble gitt av keiser Fredrik II, i egenskap av konge i Kongeriket Sicilia. 

Denne rettslige skjelning er blitt forbilde for internasjonal lovgivning for de berørte, medisinske områdene helt til våre dager. I seg selv hadde ediktet kun rettskraft i Kongeriket Sicilia, men det påvirket snart en rekke rettsforordninger også nord for Alpene og med tiden over hele Europa. 

I 1231 og i etterkant av hoffdagsmøtet i Melfi i Kongeriket Sicilia sammenstilte keiseren (som også var dette kongerikets konge) *Liber Augustalis* (også kalt *Constitutiones regni utriusque Siciliae*), der en rekke forhold innen det offentlige liv ble regulert. Denne samlingen ble forøket med en rekke tillegg fra andre hoffdager, som alle sammen fant sted på en rekke andre steder enn Melfi, frem til året 1243. Man finner en rekke bestemmelser som primært er påvirket av de sicianske normanneres sedvanerett, ispedt elementer fra kirkeretten. 

Ett av tilleggene regulerte forholdet mellom lege- og apotekervesenet. Det er ukjent fra hvilken hoffdag, hvilket sted eller hvilket år dette tillegget stammet fra. 

Konstitusjonene fastslo apotekervesenets funksjoner, og brukte betegnelsen apotek for forretninger der droger og bruksferdige legemidler ble solgt og oppbevart. Edsvorne embetsmenn skulle visitere apotekene som ikke måtte eies eller ledes av leger. Ved ed måtte apotekeren (kalt *confectionariis*) forplikte seg til å fremstille legemidler nøyaktig etter de anvisninger som var gitt av Salernoskolen. Det ble fastsatt offentlige medisinaltakster som apotekene måtte følge. Apotek måtte bare opprettes i de større byene.

Litteratur
----------

* Stikkordet *Liber Augustalis* i: *Lexikon des Mittelalters*, bind 5, München 1991, S. 1939ff.
* Rudolf Schmitz: *Geschichte der Pharmazie 1*, Eschborn 1998 ISBN 3-7741-0706-8
* Chr. Friedrich og Wolf-Dieter Müller-Jahncke: *Geschichte der Pharmazie 2*, Eschborn 2005
* Axel Helmstädter og andre: *Leitfaden Pharmaziegeschichte*, Eschborn 2001

Eksterne lenker
---------------

* Liber Augustalis o Costituzioni melfitane (italiensk)
**Tomás Mac Curtain** (engelsk form **Thomas MacCurtain**; født 20. mars 1884, død 20. mars 1920) var borgermester i Cork i Irland. Han ble valgt til dette embetet som representant for Sinn Féin i januar 1920, og ble myrdet av britisk reservepoliti i mars samme år.

Mac Curtain ble født i sognet Mourne Abbey i Cork. Han ble ved århundreskiftet involvert i politisk og kulturell aktivitet, da han sluttet seg til Conradh na Gaeilge. I 1902 ble han sekretær for lokallaget i Blackpool i Cork. Han var interessert i musikk, poesi, arkeologi og historie, i særdeleshet i irsk historie. Mac Curtain arbeidet på kontor, og i fritiden underviste han i irsk gælisk til de som ønsket å lære det. 

I 1911 gikk han inn i ungdomsbevegelsen Fianna Éireann. Hans aktivitet tiltrakk seg britenes oppmerksomhet, og han ble fengslet for kortere perioder i 1916 og 1917. 

I lokalvalget i januar 1920 ble han valgt inn i bystyret for Sinn Féin for nordvestlig krets nr. 3 i byen. Rådsmedlemmene valgte ham deretter som borgermester. Han begynte straks med å gjennomføre reformer i byen, spesielt i forhold til bystyrets arbeidsmetoder.

Den 20. mars ble han skutt ned og drept foran sin kone av en gruppe menn med svertede ansikter. Noen fulgte etter dem og så at de løp inn på Royal Irish Constabularys lokalstasjon. En offisiell gransking fant senere at de tilhørte reservepolitistyrken kjent som Black and Tans. Etter mordet gjennomsøkte politiet Mac Curtains hus i Thomas Davis Street. Likskuemannen gav en kjennelse på overlagt drap, med den britiske statsministeren David Lloyd George og visse medlemmer av politistyrken angitt som de ansvarlige. Kjennelsen var preget av at mordet skjedde under den irske uavhengighetskrig. Selv om en tiltale mot Lloyd George ikke var aktuell, var politimennenes identitet fastslått med rimelig sikkerhet, men det ble aldri tatt ut tiltale mot noen i saken. Det var kjent at det var distriktsinspektøren i RIC, Swanzy, som hadde stått bak ordren om å utføre mordet. Han ble senere drept av IRA. 

Mac Curtain ble gravlagt på St Finbarrs kirkegård. Hans etterfølger i vervet som borgermester, Terence MacSwiney, døde under en sultestreik i Brixton fengsel i London. Mordet hadde en sterk effekt på befolkningen i Cork, som politisk sett ble kraftig radikalisert.

Referanser
----------

1. ↑   Dictionary of Irish Biography, oppført som Tomás MacCurtain, Dictionary of Irish Biography-ID 005147[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.ainm.ie[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dictionary of Irish Biography **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |