recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
De tyske nazistene trengte kvinner som støttespillere og «soldatfødersker» i sin aggressive politikk før og under andre verdenskrig. Bildet viser en barnerik, tysk mor som tildeles «Den tyske mors æreskors» (*Ehrenkreuz der deutschen Mutter*) i 1943. På jakkeslaget bærer hun tre-formet algiz-rune, et symbol på «liv». Jentene er fra Bund deutscher Mädel.  Foto: Deutsches Bundesarchiv 
**Moderkors** (*Ehrenkreuz der deutschen Mutter*, også kalt *Mutterkreuz*) er en utmerkelse ifra det tredje rike.

Historie
--------

Korset ble utgitt 16. desember 1938 som en del av Adolf Hitlers initiativ for å øke veksten av den ariske populasjon. Kun kvinner av ren arisk slekt kunne motta utmerkelsen. Korsene ble utdelt årlig den 12. august (Hitlers mors bursdag) og på den andre søndagen i mai (morsdagen). Korset kom i 2 utgaver, type 1 og type 2.

Korset kom i tre klasser:

* **Gull** – for 8 eller flere barn
* **Sølv** – for 6 eller 7 barn
* **Bronse** – for 4 eller 5 barn

Design
------

Normalt brukte nasjonalsosialistene malteserkors, men dette er forlenget i bunnen og dermed et latinsk kors. På advers er armene på korset dekket av blå emalje med en hvit emaljestripe ytterst. I senter er en ring med setningen: «DER DEUTSCHEN MUTTER» (*den tyske mor*) rundt et sort hakekors som har hvit bakgrunn. På revers på type 1 står inskripsjonen «Das Kind adelt die Mutter» og Hitlers signatur, og på type 2 står det datoen «16. Dezember 1938» og signaturen til Hitler. 

Korsene har blått band med 2 hvite striper på sidene, og kom også som miniatyrutgaver.

Bilder
------

* Gullkors i eske  Foto: KENGullkors i eske  Foto: KEN
* Sølvkors med bånd  Foto: KENSølvkors med bånd  Foto: KEN
* Utdelingskonvolutt til sølvkors  Foto: KENUtdelingskonvolutt til sølvkors  Foto: KEN
* Bronsekors med utdelingsdokumentBronsekors med utdelingsdokument

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cross of Honor of the German Mother – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Das Mutterkreuz

| * v
* d
* r
Sivile utmerkelser i det tredje rike |
| --- |
|  | Blodordenen - Den tyske ørns fortjenesteorden - Moderkors - Kors for trofast tjeneste - Sosialtjenestemedaljen - Luftforsvarsmedaljen - SS-tjenestemedalje - NSDAP tjenestemedalje - Riksarbeidstjenestemedaljen - Polititjenestemedaljen - Tysk nasjonal pris for kunst og vitenskap - Tysk Røde kors medalje |  |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Skatteutgifter** er tapte skatteinntekter ved at ulike skattytere eller ulike typer aktiviteter er unntatt for beskatning eller skattlegges lempeligere enn det som følger av det generelle regelverket. Skatteutgiften utgjør differansen mellom skatt etter referansesystemet og skatt etter den avvikende regelen. Hva som defineres som en skatteutgift er således avhengig av hva som anses å være sammenlikningsgrunnlaget.

Hvorvidt det er snakk om en skatteutgift eller en skattesanksjon avhenger også av hvordan referansesystemet er utformet. Skatteutgifter medfører redusert skatt i forhold til et gitt referansesystem. En skattesanksjon innebærer derimot at enkelte skattytere eller enkelte typer aktiviteter får høyere skatt enn det som er vanlig.

Begrepet «skatteutgift» ble offisielt brukt første gang i 1968, da USA la fram sitt første skatteutgiftsbudsjett. I 1984 la OECD første gang fram en rapport om 11 av medlemslandenes erfaringer med beregning av skatteutgifter. Mange land publiserer jevnlig oversikter over skatteutgifter. I Nasjonalbudsjettet 1999 ble en slik oversikt publisert for første gang for Norge. Etter dette har Finansdepartementet årlig presentert en oversikt over skatteutgifter og -sanksjoner i nasjonalbudsjettene.

Eksempel på skatteutgift
------------------------

I Norge ilegges personlige skattepliktige (og dødsbo) en flat skatt på 28 % på alminnelig inntekt. Dette er det generelle regelverket som utgjør referansesystemet. I Finnmark og kommunene Karlsøy, Kvænangen, Kåfjord, Lyngen, Nordreisa, Skjervøy og Storfjord i Troms fylke er skattesatsen på alminnelig inntekt 24,5 %. Den lave skattesatsen på alminnelig inntekt i Finnmark og Nord-Troms utgjør en skatteutgift.

Referanser
----------

1. ↑  St.meld. nr. 1 (1998-1999) Nasjonalbudsjettet 1999, avsnitt 4.6
Andeler av ord med utenlandsk opphav i engelsk språk. Latin og fransk danner hver grunnlag for 29 % av ordene, germanske språk 26 %.
**Moderne engelsk språk** (engelsk: *Modern English*) er den formen for engelsk som har blitt talt siden det store vokalskifte, ferdig omkring 1550.

Til tross for noen forskjeller i vokabularet er tekster fra det 17. århundre, slik som verker av William Shakespeare og King James-bibelen, ansett for å være i moderne engelsk, eller mer spesifikt, tidlig moderne engelsk.

Moderne engelsk har en rekke dialekter talt i forskjellige land rundt om i verden. De fleste av disse er likevel innbyrdes forståelig. Blant annet amerikansk engelsk, australsk engelsk, britisk engelsk, canadisk engelsk, karibisk engelsk, irsk engelsk, indisk engelsk, newzealandsk engelsk, filippinsk engelsk, singaporsk engelsk og sørafrikansk engelsk. Disse dialektene kan en møte på ved forskjellige sammenhenger; for eksempel, mange amerikanske skuespillere i Hollywood eller historiske eller mytiske episke dikt benytter seg ofte av britisk-avledede aksenter mens mange britiske, australske og fremmedspråklige ikke-engelsktalende internasjonale popsangere synger med en *industrinøytral* amerikansk aksent for å appellere til den internasjonale befolkningen.

Ifølge *Ethnologue* er det over 508 millioner som snakker engelsk som første- eller andrespråk per 1999, et nummer som kun overgås av kinesisk hvis man tenker på antall som snakker språket. Imidlertid snakkes kinesisk innenfor et geografisk mindre område som hovedsakelig innbefatter fastlandet i Kina, Taiwan og Singapore og et anselig immigrantsamfunn i Nord-Amerika. Engelsk derimot er snakket over et vidstrakt område, blant annet i Storbritannia, Irland, Canada, Amerikas forente stater, Australia, New Zealand, India, Pakistan og Sør-Afrika. Engelskens store antall talere, samt dens globale tilstedeværelse, har gjort engelsk til et vanlig språk å bruke innen f.eks. forretninger.

Referanser
----------

1. ↑  Fausto Cercignani, *Shakespeare's Works and Elizabethan Pronunciation*, Oxford 1981: Clarendon Press, ISBN 0-19-811937-2.
**Jonathan Varela Byrkjenes** (født 24. september 1991 i Strandebarm i Kvam) er en norsk tresteghopper som representerer idrettslaget Norna-Salhus. Byrkjenes' personlige rekord er 15,08 meter, satt 1. juni 2014 under et stevne på Fana Stadion. Byrkjenes ble norgesmester innendørs 2012 i tresteg, med resultatet 15,04 meter. Han ble fra ungdomsårene trent av tidligere landslagstrener Gisle Ellingsen og inngikk senere treningsamarbeid med norgesrekordholder i øvelsen Ketill Hanstveit. Byrkjenes er idag daglig leder i det tradisjonsrike fleraktivitetsidrettslaget Rosendal Turnlag (stiftet 1901) og sportslig leder i idrettslaget Norna-Salhus.

Idrettskarriere
---------------

Byrkjenes fikk sølv i tresteg under NM i friidrett innendørs 2011, og han fikk sølv i U23-klassen under Junior-NM i friidrett 2011 og bronse i NM i friidret 2011. Under Norway Games 2011 vant han lengdehopp og fikk fikk sølv i tresteg. Året etter vant han tresteg og lengdehopp under Ungdomsmesterskapet i friidrett innendørs 2012, og han vant tresteg ved NM i friidrett innendørs 2012. Han deltok Nordenkampen 2012, og kom der på tredjeplass i tresteg. Norge kom på tredjeplass i landskampen i herreklassen. Under Junior-NM i friidrett 2012 kom han på andreplass i tresteg, og han fikk også sølv i NM i friidrett 2012. I Nordisk-baltisk U23-mesterskap i friidrett 2012 kom han på fjerdeplass. 

Under NM i friidrett innendørs 2013 kom han på tredjeplass i tresteg og sjuendeplass i lengdehopp. Han deltok i Nordenkampen 2013, og kom der på femteplass i tresteg, og Norge kom på tredjeplass i landskampen. Utendørs kom han på andreplass i U23-klassen under Junior-NM i friidrett 2013, og sjetteplass under NM i friidrett 2013. Under NM i friidrett 2014 kom han på femteplass i tresteg. 

Han deltok i NM i friidrett innendørs 2015, og kom der på andreplass i tresteg og femteplass i lengdehopp. Han deltok også i Nordenkampen 2015, som også telte som Nordisk mesterskap i friidrett innendørs 2015, der han kom på åttendeplass i tresteg. I NM i friidrett 2015 kom han på tredjeplass i tresteg. NM i friidrett innendørs 2016 ble arrangert i Rudhallen i Bærum, og Byrkjenes fikk der bronse i tresteg. I juli deltok han i NM i friidrett 2016, der han kom på sjetteplass. 

Byrkjenes kom på fjerdeplass i NM i friidrett innendørs 2017 og femteplass i NM i friidrett 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jonathan Varela Byrkjenes – World Athletics Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos European Athletics
* (no) Resultatoversikt hos Minfriidrettsstatistikk.info

| * v
* d
* r
NM-vinnere i friidrett i tresteg innendørs, menn |
| --- |
| 
* 2004: Trond Erik Nilsen
* 2005: Lars Ytterhaug
* 2006: Fredrik Amundsen
* 2007: Lars Ytterhaug
* 2008: Lars Ytterhaug
* 2009: Lars Ytterhaug
* 2010: Lars Ytterhaug
* 2011: Sindre Almsengen
* 2012: Jonathan Byrkjenes
* 2013: Sindre Almsengen
* 2014: Christian Boe Helland
* 2015: Vetle Utsi Onstad
* 2016: Jesper Vestbø
* 2017: Erik Lund
* 2018: Erik Lund
* 2019: Per Bucher Johannessen
* 2020: Marius Bull Hjeltnes
* 2022: Henrik Flåtnes
* 2023: Henrik Flåtnes

 |
**Jonathan Soto Moreno** (født 1. mai 1993 i California) er en amerikansk-mexicansk langrennsløper, som representerte Mexico under Vinter-OL 2022.

Bakgrunn
--------

Soto er født i California i USA, men tilbragte barndommen i Durango i Mexico, der familien kommer fra. Han flyttet til Minnesota da han var 12 år gammel, og har bodd der siden. Han begynte med langrenn da han var 16 år gammel. Han er både amerikansk og mexicansk statsborger.

Idrettskarriere
---------------

Det mexicanske mesterskapet i langrenn 2019 ble arrangert i Canmore i Canada i desember 2019, og Soto vant der 10 km klassisk. Han beste resultat i et FIS-renn i sesongen 2019/20 var en 42.-plass, og han deltok i US SuperTour, der han fikk en 35.-plass og en 38.-plass.

Han deltok i Ski-VM 2021, og kom der på 136.-plass på 15 km fri teknikk. I desember 2021 vant han sprinten og 15 km klassisk under det mexicanske mesterskapet i langrenn, som denne gangen ble arrangert i Vernon i Canada. Han kvalifiserte seg til Vinter-OL 2022 i Beijing, og kom der på 94.-plass på 15 kilometer klassisk.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Olympics.com - *Jonathan Soto Moreno*». Arkivert fra originalen 16. februar 2022. Besøkt 16. februar 2022.
2. ↑  FIS - *Jonathan Soto Moreno - Results 2020*, besøkt 16. februar 2022.
3. ↑  FIS - *Jonathan Soto Moreno - Results 2021*, besøkt 16. februar 2022.
4. ↑  FIS - *Jonathan Soto Moreno - Results 2022*, besøkt 16. februar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jonathan Soto – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jonathan Soto – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
**Bankskøyte** var en dekket skøyte som kom til Norge fra Sverige i 1861.:88
Den første norske bankskøyte ble bygget i Ålesund av Karl J. Håsted.

Den såkalte svensketiden ble innledet i 1861 med fiske på Storegga og varte frem til 1880-tallet. 
På denne tiden var det et historisk skifte og i bondesamfunnet var det fortsatt et naturalhushold og fiske som var hovedinntektskilde, men i byene oppstår yrkesfiskere og lønnsarbeidet får en fremtredende rolle i samfunnet. 
44 bankskøyter deltok i fisket på bankene i 1863 og av disse var 22 fra Sverige, 19 fra Ålesund og én fra Danmark. 
I Norge innleder dette havfisket med bankskøyter og vi får de første yrkesfiskerne.

Referanser
----------

1. ↑  Vollan, Odd (1913-) (1961). *A.M. Liaaen: skipsverft og mek. verksted, Ålesund : 1861-1961*. Ålesund: Verkstedet. s. 7, 35--40, 88.
2. ↑  *Veiviser til Vestlandets fiskerihistorie: om fiskeriene før og nå*. Bergen: Nord 4. 2000. s. 30. ISBN 8273260623.
3. ↑  Moltu, Paul (1932). *Fiskarsoga frå Sunnmøre og Romsdal*. Ålesund: Sunnmøre og Romsdal fiskarlag. s. 58.
4. 1 2 3 4  Nilsen, Oddvar, red. (1998). *Ålesund: om by og næringsliv*. Ålesund: Nordvest forl. ISBN 8290330766.

Eksterne lenker
---------------

* TV-program om bankskøyta «Fiskeskøyta som erobra havet». Sendt første gang på NRK1 25. mai 2017 kl. 20:30
**Pavel Petrovitsj Tsjistjakov** (russisk: Па́вел Петро́вич Чистяко́в, født 23. junijul./ 5. juli 1832greg. i Prudy som nå er i Tver oblast i Russland, død 11. november 1919 i Detskoje Selo som i dag er en del av St. Petersburg) var en russisk maler og lærer i kunstmaling.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Pavel Tsjistjakov fikk sin første skolegang på en omreisende skole. Hans far, som selv var av enkel bakgrunn, la stor vekt på ar gutten skulle få en god utdannelse. Tsjistjakov studerte ved St. Petersburgs kunstakademi i perioden (1849–61) under Pjotr Basin. 

I 1860-64 underviste han ved en tegneskole drevet av St. Petersburgs avdeling av *Selskapet til hjelp for kunstnere*. I perioden 1863-70 mottok han stipend og studerte ved kunstakademiene i Paris og Roma.

### Kunstner

Fra 1872 underviste Tsjistjakov ved St. Petersburgs kunstakademi. I 1892 fikk han plass i akademiets råd og ble professor. Han var leder ved avdelingen for mosaikkkunst i tidsrommet (1890–1912). Fra 1908 til 1910 ledet han kunstverkstedet.

Tsjistjakovs kunstpedagogikk utviklet seg i en stadig kamp mot den strenge akademismen som rådde i det russiske kunstakademi i 1860- og 70-årene. Han og hans mange elever spilte en stor og avgjørende rolle i utviklingen av realismestilen i russisk kunst de siste tiårene av 1800-tallet. Blant Tsjistjakovs elever var blant annet Viktor Vasnetsov, Mikhail Vrubel, Vasilij Polenov, Ilja Repin, Valentin Serov og Vasilij Surikov.

Tsjistjakovs hovedmål som kunstlærer var å utvikle de faglige evnene, profesjonaliteten hos kunstmaleren. Hans pedagogiske metode tok sikte på å smelte kunstnerens persepsjon og opplevelse av naturen sammen med den vitenskapelige kunnskapen.

I sin egen malergjerning strevde Tsjistjakov for å få frem det dramatiske ved en historisk hendelse og det fortettede psykologiske i historiske og tradisjonelle portretter (*Hode av en ciucciara* italiensk jente, 1864, i Russlands Museum i St. Petersburg, og, *Bojar*, 1876, i Tretjakovgalleriet i Moskva).

Galleri
-------

* Sophia av Litauen i bryllupet til Vasilij II av Russland. Med dette maleriet vant Tsjistjakov gullmedaljen ved akademiet i 1861 og fikk en mulighet til å studere i Roma. *Sophia av Litauen i bryllupet til Vasilij II av Russland*. Med dette maleriet vant Tsjistjakov gullmedaljen ved akademiet i 1861 og fikk en mulighet til å studere i Roma.
* Bojar, 1876*Bojar*, 1876
* Giovannina, 1864Giovannina, 1864

Eksterne lenker
---------------

* Informasjon om kunstneren og hans verker på russisk

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ULAN **·** NKC
 |
**Hissfjorden** er en del av Hardangerfjorden nord for Varaldsøy og 19 kilometer inn til Jondal. Fjorden begynner i Kvinnherad kommune og følger så kommunegrensen mellom Ullensvang og Kvam. Fjorden har to innløp, et på hver side av Varaldsøy. På nordsiden av Varaldsøy ligger Bondesund som går vest til Øynefjorden. Det andre innløpet ligger mellom Varakjelen på Varaldsøy og Hammeren på fastlandssiden i Ullensvang i øst. På østsiden av Varaldsøy ligger Sildafjorden.

Rett nord for Varaldsøy ligger Omastranda på nordsiden av fjorden og innenfor der igjen ligger Strandebarm. Innstranda ligger på østsiden av Strandebarmbukta. Der smalner fjorden inn til et sund med en bredde på cirka 1,5 kilometer. I den andre enden av det 5 kilometer lange sundet ligger selve tettstedet Jondal på østsiden og fra der begynner Ytre Samlafjorden.

Referanser
----------

1. ↑  Hissfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Bannere eller faner for *Knights of the Thistle* i Edinburgh i Skottland.
**Banner** er en type fane, det vil si et flaggliknende kjennetegn og samlingsmerke med symboler, farger («tinkturer») og figurer fra våpenskjold og lignende. Bannere er særlig brukt som militært felttegn eller stridsmerke i krig. Heraldiske våpenbannere er opphengt i ordenskapeller for visse britiske ridderordener (se avbildningen av bannere for riddere av Tistelordenen i Edinburgh).

Et banner kan på norsk også bety en overskrift, et tekstbånd eller tekstfelt som går tvers over en avisside eller en webside, ofte som en webannonse. Banner kan dessuten brukes om reklamebannere og demonstrasjonsplakater, særlig i form av store, avlange bånd og plakater med tekst og budskap.

Ordet banner har kommet til norsk via fransk *bannière* fra det middelalderlatinske *bannum*, en omskriving av et opprinnelig germansk ord som betyr «felttegn».

Se også
-------

* Våpenbanner
* Fane
* Felttegn
* Flagg
* Gonfalon
* Gonfanon
* Standart

Eksterne lenker
---------------

* (en) Banners – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Søk på ordet «banner» i norske ordbøker: Søk etter *banner* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok
* Oppslagsordet «banner» forklart i *Ordbog over det danske sprog* (på dansk)

Portaler: Litteratur | Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
*For innehavere av lignende titler se* patriarken av Alexandria
**Paven og patriarken av Alexandria og hele Afrika** er en ortodoks patriark og overhodet for den ortodokse kirke i Alexandria. Den fullstendige offisielle tittelen lyder: *pave og patriark av den store by Alexandria, av Libya, Pentapolis, Etiopia, hele Egypt og Afrika; fedrenes fader, hyrdenes hyrde, biskopenes biskop; den trettende blant apostlene og økumenisk dommer*. Den nåværende innehaveren av tittelen er Theodoros II, som etterfulgte Petros VII i 2004.

Patriarken av Alexandria har nest høyest æresrang i den ortodokse kirke etter den økumeniske patriark av Konstantinopel. Han bruker som eneste ortodokse biskop tiara, og han bærer også to omoforier som tegn på sin verdighet.

Historie
--------

Den ortodokse kirke i Alexandria ser seg selv i tradisjonen av oldkirkens patriark av Alexandria (i likhet med den koptisk-ortodokse kirke). Den første biskopen av Alexandria skal ha vært evangelisten Markus. Fra 232 har biskopene av Alexandria brukt tittelen *pave*, og denne bruken går dermed lenger tilbake enn den tilsvarende bruken av pavetittelen i Roma. Omtrent like lenge har biskopene av Alexandria utøvd patriarkal makt, dvs. hatt høyere rang enn metropolitter. De var dermed en av kirkens tre mektigste biskoper (ved siden av biskopene av Roma og Antiokia). Tittelen *patriark* ble innført på konsilet i Kalkedon (451).

På det samme konsilet oppstod uenigheten mellom de kalkedonske (de senere ortodokse og katolske) og de ikke-kalkedonske (orientalsk-ortodokse) kirkene. Etter noen år med interne stridigheter førte dette fra og med 536 til en todeling av at patriarkatet Alexandria i det som i dag er dens gresk-ortodokse og dens koptisk-ortodokse gren.

Se også
-------

* Liste over gresk-ortodokse patriarker av Alexandria
* Liste over oldkirkens patriarker av Alexandria
*For innehavere av lignende titler se* patriarken av Alexandria
Pave Shenouda III, den 117. pave av Alexandria og patriark av hele Afrika ved den hellige apostolisk sete til sankt Markus.
**Paven av Alexandria og patriarken av hele Afrika** er overhodet for den koptisk-ortodokse kirke. Hans sete er Markuskatedralen i Kairo. Patriarkatet ble holdt av Shenouda III, som har regjert siden 1971), og døde i 2012. Den neste var Tawadros II.

Den koptiske kirke ser seg selv i tradisjonen av oldkirkens patriark av Alexandria (i likhet med den ortodokse kirke i Alexandria), som fra 232 (og dermed lenge før den romerske paven) ble tiltalt som *pave* (koptisk: Ⲡⲁⲡⲁ, *papa*). Den fullstendige offisielle tittelen, inkludert både faktiske verv og æresbetegnelser, er

*pave og erkebiskop av det store og hellige metropolitanerkebispedømmet Alexandria; eldste og øverste metropolitt over alle egyptiske provinser; primas av Egypt, Pentapolis, Libya, Nubia og Sudan; patriark av hele Afrika på evangelisten, apostelen og martyren St. Markus’ hellige stol; fedrenes fader, hyrdenes hyrde, biskopenes biskop; søylen og forsvareren av den hellige katolske apostoliske kirke og den ortodokse tro; dekanus av den store kateketiske teologiske skole av Alexandria; økumenisk dommer av den hellige apostoliske katolske kirke; den trettende blant apostlene*
[her er ordene *katolsk* og *økumenisk* vel å merke brukt i betydningen «universell»; og med *ortodoks* menes «rett»].

Referanser
----------

1. ↑   The Bishops of Rome, the Popes; the Patriarchs of Constantinople, Alexandria, Antioch, Jerusalem, Armenia, and the East; Archbishops of Canterbury and Prince Archbishops of Mainz, Trier, Cologne, and Salzburg

Se også
-------

* Liste over koptisk-ortodokse patriarker av Alexandria

Eksterne lenker
---------------

* Paven i den koptiske kirke
Bydistriktet Pirita (rødt) i bydelen av samme navn (gult)
Yachthavnen Pirita med det olympiske seilsportssenteret i bakgrunnen.
**Pirita** (estisk: *Pirita asum*) er et bysistrikt nordøst i den estiske hovedstad Tallinn. Den tilhører bydelen Pirita (*Pirita linnaosa*).

Beskrivelse
-----------

Bydistriktet hadde 911 innbyggere den 1. mai 2010). Det ligger ved Finskebukta ved munningen av elven Pirita. Sandstrendene i Pirita tiltrekker mange besøkende om somrene.

I bydistriktet Pirita ligger ruinene etter det middelalderske birgittinerklosteret Pirita klooster. I umiddelbar nærhet står det i 2001 nye klosteret, også dette for birgittinerordenen. Ved siden av ligger Pirita nye gravlund. En kalksteinmur omgir dens 0,8 hektar store område. Gravlunden ble tatt i bruk sent på 1800-tallet. Piritas gamle gravlund lå inne på det middelalderske klosterområdet.

I Pirita ligger Tallinns seglsportssentrum (*Tallinna Olümpiapurjespordikeskus*) og en marina for yachter. Her utenfor var segløvelsene under de olympiske sommerleker i 1980, ettersom arrangementsbyen Moskva ikke ligger inntil nhavet eller noen større innsjø. Pirita har også andre sportsanlegg, blant annet Tallinns velodrom, som også kan benyttes som fotballstadion.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 17. mai 2011. Besøkt 26. september 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pirita (subdistrict) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Klosteret Pirita Arkivert 20. august 2007 hos Wayback Machine.
* Gravlunden Pirita

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Lionel Kenneth Phillip Crabb** (1909–56) var en britisk froskemann og etterretningsagent som forsvant under et rekognoseringsoppdrag ved en sovjetisk krysser som lå til kai i Portsmouth i 1956.

MI6 rekrutterte Crabb i 1956 for å undersøke den sovjetiske krysseren «Ordzjonikidze» som hadde fraktet Nikita Khrusjtsjov og Nikolaj Bulganin til et diplomatisk oppdrag i Storbritannia. Ifølge Peter Wrights bok *Spycatcher* (1987) ble Crabb sendt for å undersøke «Orzonikidze»s propell, en ny konstruksjon som marinens etterretning ønsket å undersøke. Den 19. april 1956 dykket Crabb i Portsmouth havn og han kom ikke opp etter dykket. Crabbs ledsager tok med alle hans eiendeler fra hotellrommet, også den siden i hotellets gjestebok hvor han hadde skrevet sitt navn. Ti dager senere publisere britiske aviser historier om Crabbs forsvinning under et undervannsoppdrag.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6vc411r, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Oxford Dictionary of National Biography[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Hastings, Stephen. «Obituary: Nicholas Elliott». *The Independent* (newspaper). Besøkt 30. januar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Bill Reids skulptur «Ravnen og det første menneske» viser ravnen som frigjør menneskene fra muslingsskall. Det antropologiske museum ved UBC.
**Kulturhelt** er en mytologisk helt som spesiell for en gruppe (kulturell, etnisk, religiøs og lignende) som endrer sine omgivelser eller verden ved oppfinnelse eller oppdagelse. En typisk kulturhelt kan bli gitt æren for oppdagelsen av ilden, eller jordbruket, sanger, tradisjon, lov eller religion, og er vanligvis den viktigste legendariske figuren til et folk, tidvis som grunnleggeren av det herskende dynasti som med rette eller urette har genealogi som peker tilbake til kulturhelten.

I en del kulturer er det dualistiske myter med to kulturhelter som arrangerer verden på et komplementært vis. Dualistiske kosmologier er til stede på alle kontinenter bosatt av mennesker og viser stort mangfold: de kan ha kulturhelter, men også demiurger (verdensskapere), eksempelvis dualistiske skapelsesmyter i det sistnevnte tilfellet, eller andre vesener; de to heltene kan konkurrere eller samarbeide; de kan bli oppfattet som nøytrale eller kontrastert som gode kontra onde; være av samme betydning eller adskilt som mektige kontra svake; være brødre (selv tvillinger) eller ikke være slektninger i det hele tatt.

I mange kulturer er den mytologiske figuren en kombinasjon av en luring og en kulturhelt. Som illustrasjon for dette stjal Prometheus i gresk mytologi ilden fra gudene for å gi den til menneskene.

I mange mytologier og trosforestillinger hos indianere i Nord-Amerika er det prærieulvens ånd som stjal ilden fra gudene (eller stjernene eller solen), og er mer av en luring enn en kulturhelt. Indianere fra sørøstlige delen av USA har på typisk vis sett på haren som luring/kulturhelt, og indianske stammer i nordvestlige USA mot Stillehavet har mytologiske fortellinger som har en ravn i denne rollen. I en del fortellinger stjeler ravnen ilden fra sin onkel beveren og gir den til sist til menneskene. 

Den vestafrikanske edderkoppen Ananse er også forestilling om en luring som er utbredt på det afrikanske kontinent. Hos mayaene var heltetvillingene kulturhelter, mens Väinämöinen var finnenes kulturhelt i eposet *Kalevala*.

Referanser
----------

1. ↑  Zolotarjov (1980), s. 54
2. ↑  Zolotarjov (1980), s. 40–43
3. ↑  Long (2005), s. 2090.
4. ↑  Haidaindianernes mytologi; Haida Indian Legends, native-languages.org
5. ↑  How Anansi Became A Spider

Litteratur
----------

* Long, Jerome H. (2005): «Culture Heroes» i: Lindsay Jones et al.: *Encyclopedia of Religion*. **3** (2. utg.). Macmillan Reference USA: Thomas Gale.
* Zolotarjov, A.M. (1980): «Társadalomszervezet és dualisztikus teremtésmítoszok Szibériában» [= Sosial struktur og dualistiske skapelsesmyter i Sibir] i: Hoppál, Mihály (på ungarsk): *A Tejút fiai. Tanulmányok a finnugor népek hitvilágáról* [= Melkevegens sønner: Studier av trossystemer til finsk-ugriske folk]. Budapest: Európa Könyvkiadó. ss. 29–58. ISBN 963-07-2187-2.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Ellisiv Steen** (født *Ellisiv Andrea Buch* den 4. februar 1908 i Kristiania, død 27. oktober 2001 i Oslo) var en norsk litteraturhistoriker og professor ved Universitetet i Oslo.

Liv og virke
------------

Steen regnes som en pioner innen kvinnelitteraturforskningen. Ellisiv Steen den første kvinne som tok magistergraden i europeisk litteraturhistorie i Norge, 1933. Hun tok sin filosofiske doktoravhandling på *Diktning og virkelighet. En studie i Camilla Colletts forfatterskap* i 1948. Hun underviste ved Universitetet i Oslo i nyere nordisk litteratur. Hun hadde hele sitt yrkesaktive liv ved Universitetet i Oslo. Hun ble professor i 1972. Hun pensjonerte seg i 1977.

Hun satte søkelys på kvinner og kvinners problemer i litteraturen, og sto for en fornyelse av dikterbiografien. Hennes litteraturforskning undersøkte også romanen som sjanger.

Familie og oppvekst
-------------------

Ellisiv Steen var datter av overingeniør Harald Buch (1872–1950) og lærer Camilla Collett (1878–1973). Hun vokste opp i Kristiania og tok examen artium i 1923 ved Frogner skole. Hun var oldebarn av Camilla Collett som hun særlig forsket på.

Hun giftet seg 1933 med dosent, senere professor Sverre Steen. Hun var søster av Ada Polak.

Bibliografi
-----------

* 1947: *Diktning og virkelighet – en studie i Camilla Colletts forfatterskap*, Oslo
* 1954: *Den lange strid – Camilla Collett og hennes senere forfatterskap*, Oslo
* 1954: *Kristin Lavransdatter – en kritisk studie*, Oslo
* 1969: *Kristin Lavransdatter – en estetisk studie*, 2. utgave, Oslo
* 1976: *Det norske nasjonalhistoriske drama – 1756–1974*, Oslo
* 1985: *Camilla Collett om seg selv*, Stabekk

Referanser
----------

1. 1 2 3   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *Norsk kvinnelitteraturhistorie*. Pax. 1990. s. 280. ISBN 8253014988.

Eksterne lenker
---------------

* Ellisiv Steen Den Store Danske
* Ellisiv Steen utdypning Norsk biografisk leksikon
* Ellisiv Steen BookFinder.com

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
FNs ekspedisjonskorpsmedalje  Foto: United Nations Photo 
 Båndstripen til UNEF medaljen
**FNs ekspedisjonskorpsmedalje** er en militær medalje innstiftet av De forente nasjoner 30. november 1957 til belønning av deltagelse i FNs ekspedisjonskorps utsendt for å overvåke freden ved grensen mellom Egypt og Israel (UNEF I). Medaljen er godkjent til bruk på norsk militær uniform.

Utforming
---------

FNs ekspedisjonskorpsmedalje er utført i bronse og er 35 mm i diameter. Adversen viser FNs emblem, et verdenskart sett fra Nordpolen omgitt av olivengrener. I åpningen mellom de to olivenkvistene i medaljens øvre del står innskriften «UNEF» i en bue. Reversen har innskriften «UNITED NATIONS EMERGENCY FORCE». Medaljen er opphengt i et lystgult bånd med lys blå midtstripe og to smale striper i blått og grønt ved hver kant. Fargene og mønsteret symboliserer FNs fredsbevarende rolle i ørkenen mellom de to land.

FNs ekspedisjonskorpsmedalje skiller seg fra FNs Koreamedalje og også fra FN-medaljen, som senere ble innstiftet som en generell medalje for alle FNs fredsbevarende operasjoner.

Tildeling
---------

FNs ekspedisjonskorpsmedalje ble tildelt for nitti dagers tjeneste i UNEF I fra november 1956 til juni 1967. Medaljen er tildelt personell fra Brasil, Canada, Colombia, Danmark, Finland, India, Indonesia, Jugoslavia, Norge og Sverige. I alt 58 031 medaljer ble utdelt.

Referanser
----------

1. ↑  *Heder og ære. Nasjonale og internasjonale dekorasjoner brukt i Norge* Arkivert 25. september 2013 hos Wayback Machine. bilag til *Forsvarets Forum* nr. 5, 2012, Oslo: *Forsvarets Forum*/Forsvarets Veterantjeneste, 2012,s 43.
2. ↑  John W. Mussell (red.): *Medal Yearbook 2013*, Honiton: Token Publishing, 2012, s. 195.
3. ↑  «UN Medals: UNEF», United Nations Peacekeeping.
4. ↑  «United Nations Medals - United Nations Emergency Force (Egypt) - UNEF»[*død lenke*], Veterans Affairs, Canadas forsvar.

Litteratur
----------

* Borts, Lawrence H.: *United Nations Medals and Missions. The Medals and Ribbons of the United Nations*, MOA Press, 1998, s. 40–41
* *Heder og ære. Nasjonale og internasjonale dekorasjoner brukt i Norge*, bilag til *Forsvarets Forum* nr. 5, 2012, Oslo: *Forsvarets Forum*/Forsvarets Veterantjeneste, 2012, s. 43
* Mussell, John W. (red.): *Medal Yearbook 2013*, Honiton: Token Publishing, 2012, s. 202

Eksterne lenker
---------------

* «UN Medals: UNEF», United Nations Peacekeeping
* «United Nations Medals - United Nations Emergency Force (Egypt) - UNEF»[*død lenke*], Veterans Affairs, Canadas forsvar
***Banketten*** er en svensk film fra 1948, i regi av Hasse Ekman. Litterært forelegg er Marika Stiernstedts roman *Banketten*, som ble utgitt i 1947. Hovedrollene spilles av Eva Henning og Hasse Ekman.

Handling
--------

Jacob Cotten skal snart fylle 60 år, og hans fremtredende familie ønsker å avholde en bankett for å feire anledningen. På dette tidspunktet kunngjør hans yngste sønn at han ikke ønsker å fortsette i farens virksomhet, fordi han er kommunist og ønsker å klare seg på egen hånd.

Cottens datter lever i et elendig ekteskap fylt av vold, krangler og alkohol. Den eldste sønnen lever som en bortskjemt parasitt på sin rike familie, og har ikke til hensikt å arbeide for å tjene hans egne penger. Hvordan kommer denne banketten til å gå, og hvem kommer til å arve virksomheten og formuen etter Cotten-familien?

Rolleliste (i utvalg)
---------------------

* Ernst Eklund - Jacob Cotten
* Elsa Carlsson - Agnes Cotten
* Sture Lagerwall - Pierre Cotten
* Eva Henning - Victoria «Vica» Stenbrott
* Hasse Ekman - Hugo Stenbrott
* Sven Lindberg - Ivar Cotten
* Birger Malmsten - Rex Lundgren
* Hilda Borgström - tante Alberta

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Banketten* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Banketten* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Banketten* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Banketten* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Banketten* på MovieMeter Rediger på Wikidata

Portaler: Film | Sverige
Sekretær for UNFCCC Yvo de Boer åpner *United Nations Climate Change Conference* den 3. desember 2007 i Bali Indonesia. 
**FNs klimakonferanse 2007** (engelsk: *2007 United Nations Climate Change Conference*) var en internasjonal konferanse om klimaendringene som ble arrangert av De forente nasjoner (FN). Konferansen fant sted på Bali International Conference Centre i Nusa Dua på Bali i Indonesia mellom 3. og 15. desember 2007. Representanter fra over 180 land deltok, sammen med observatører fra intergovernmentale og nongovernmentale organisasjoner. Konferansen omfattet møter av ulike politiske sammensetninger, deriblant den 13. konferanse i Klimakonvensjonen (COP 13), 3. møte ifølge Kyoto-protokollen (MOP 3 eller CMP 3), i tillegg til ministermøter og uformelle samtaler.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «United Nations Climate Change Conference». Forente nasjoner. Besøkt 3. august 2007.

Eksterne lenker
---------------

* FNs hjemmeside
* Klimaportal
* BBC Bali summit mini-site

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Bankeryd** er et tettsted i Jönköping kommune i Jönköpings län i Småland i Sverige. Bankeryd ligger ved Vättern, ca. 10 kilometer fra Jönköping. I 2010 hadde tettstedet 8 107 innbyggere.

Geografi og demografi
---------------------

Bankeryd har en relativt stor andel personer med høy inntekt, og mange familier bor i eneboliger. En forholdsvis høy andel av innbyggerne er aktive innen kirken, først og fremst innen den frikirkelige bevegelsen.[]

Tettstedet består av villaområdene Nyarp, Torp, Trånghalla, Berghalla, Backamo, Attarp og Gröna ängar, rekkehusområdene Ramnegården og Hembo samt boligblokkområdet Sjöåkra. Det er tre skoler i området, Attarpsskolan, Nyarpsskolan og Kyrkskolan.

Industri
--------

Bankeryd er kjent for sin penselindustri, som stedet nesten er alene om i Sverige. Her ligger penselfabrikkene Anza, Bankeryds Penselfabrik, Stiwex, Wagner Pensel, Perfect og Habo Specialpenslar.

Kjente personer fra Bankeryd
----------------------------

Fra Bankeryd kommer Nina Persson i The Cardigans, seileren Kalle Sunesson og popsangeren Karl Martindahl. Blant de som bor på stedet, kan nevnes partilederen for Kristdemokraterna, Göran Hägglund, og OL-vinneren i skyting fra OL i Sydney 2000, Jonas Edman.

Referanser
----------

1. 1 2   (på sv) *Statistiska tätorter 2020, befolkning, landareal, befolkningstäthet per tätort*, Statistiska centralbyrån, 24. november 2021, Wikidata Q112914414,
2. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 12. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Bankeryd.net
* Litt historikk om Bankeryd

  


| * v
* d
* r
Jönköping kommune i Jönköpings län i Sverige |
| --- |
|  | Bankeryd **·** Bottnaryd **·** Gränna **·** Jönköping **·** Kaxholmen **·** Lekeryd **·** Odensjö **·** Skärstad **·** Taberg **·** Tenhult **·** Tunnerstad **·** Öggestorp **·** Ölmstad **·** Örserum |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Irske kongedømmer rundt år 1014.
**Sørlige Uí Néill** er et kollektivt navn på de sørlige ættene av det mektige irske dynastiet Uí Néill, særlig viktige i Irland i tidlig middelalder. Det brukes først og fremst om disse klanene, men blir i likhet med andre irske navn på ætter eller klaner også brukt om det geografiske området de kontrollerte. Uí Néill var det fremste irske dynastiet fra 600-tallet til sent på 900-tallet, fra midten av 600-tallet var alle overkongene over Irland fra enten det sørlige eller det nordlige Uí Néill.

Uí Néill er irsk for «Nialls etterkommere», de regnet den legendariske Niall Noigíallach som sin stamfar. Det sørlige Uí Néill regnet sine forfedre som Nialls sønner Lóegaire, Coirpre og Fiachu, hvis etterkommere da utgjorde ættene Cenél Lóeguiri, Cenél Coirpri og Cenél Fiachach På midten av 500-tallet hadde en gren av Uí Néill som gjorde krav på å nedstamme fra Conall Cremthainne mac Néill blitt dominerende, Diarmait mac Cerbaill (død 565) var den første fra denne ætten som ble regnet som overkonge av Irland. To av hans sønner, Áed Sláine og Colmán ble forfedre for de to ættene som skulle dominere det sørlige Uí Néill fra 600-tallet: Síl nÁedo Sláine og Clann Cholmáin.

Referanser
----------

1. ↑  Byrne, Paul (2005). «Uí Néill». I Seán Duffy. *Medieval Ireland. An Encyclopedia* **(engelsk)**. Abingdon og New York: Routledge. s. 489–490. ISBN 978-0-415-94052-8.
2. ↑  Byrne, Paul (2005). «Uí Neill, Southern». I Seán Duffy. *Medieval Ireland. An Encyclopedia* **(engelsk)**. Abingdon og New York: Routledge. s. 491 492. ISBN 978-0-415-94052-8.
**Bankplassen** (1A–3, 2–4) er en plass i kvadraturen i Oslo som avgrenses av Kongens gate, Myntgata og Kirkegata. Før 1953 var også Agnes Thorsens plass del av Bankplassen.

Plassen har sitt navn etter bygningen for Christianiaavdelingen til Norges Bank, Bankplassen 3, oppført 1828 etter tegninger av arkitekt Christian H. Grosch. Den brukes nå av Nasjonalmuseet Arkitektur og fikk i 2008 et tilbygg tegnet av arkitekt Sverre Fehn.

Da Norges Banks hovedsete ble flyttet fra Trondheim til Kristiania, oppførte banken sitt nybygg på Bankplassen 4 etter tegninger av arkitekt Ingvar Hjorth, fullført i 1906. 

Fra 1986 holder Norges Bank til i nybygg på et helt tilstøtende kvartal med adresse Bankplassen 2, tegnet av arkitektene Kjell Lund og Nils Slaatto. Flere eldre bygårder ble integrert i nybygget. I Norges Banks gamle lokaler holdt Museet for samtidskunst til fram til september 2017. Pr medio 2018 står bygget fortsatt tomt i påvente av nye leietagere. Andre kjente «institusjoner» på Bankplassen er Engebret Café med adresse Bankplassen 1.

Til Norges Banks 200-årsjubileum i 2016 ble plassen renovert (landskapsarkitekter: Dronninga landskap), med nye lysmaster som bruker de historiske armaturene, beskjæring av de 12 sølvlønnene som ble plantet i 1986, seks nye sommersyriner på solsiden av plassen, plassgulvet ble reparert, og bassenget fikk en utforming som tillater bruk som scene om vinteren. Renoveringen fikk Norsk Lyspris for 2016.

Bankplassen 3 har vært Riksarkivets lesesal, med følgende beskjed ved inngangen: «*Tændte piper og cigarer maa ikke bringes med ind i Riksarkivets bygning.*»

Bilder
------

* Museet for samtidskunst på Bankplassen 4Museet for samtidskunst på Bankplassen 4
* Norges Bank på Bankplassen 2Norges Bank på Bankplassen 2
* Knudsengården på Bankplassen 1aKnudsengården på Bankplassen 1a

Referanser
----------

1. ↑  *Årbok 2016–2017 Norske landskapsarkitekters forening*, side 84–85. Også på nett: *Bankplassen*. landskapsarkitektur.no. Besøkt 23.9.2020.
2. ↑  *Norsk Lyspris til Bankplassen.* landskapsarkitektur.no. Besøkt 23.9.2020.
3. ↑  Bankplassen 3, Riksantikvaren
4. ↑   Arkivverket på Instagram

Litteratur
----------

* Oslo byleksikon

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (B)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Heiduskfly** (*Nola aerugula*) er en sommerfugl som tilhører familien båtspinnere (Nolidae). I Norge er denne arten bare funnet én gang, i Eidskog i Hedmark, men det er sannsynlig at den kan finnes her og der på Østlandet.

Utseende
--------

En liten (vingespenn 15 – 20 mm), grå – eller brunaktig sommerfugl. Fargen er svært variabel. Den kan være nesten hvit, ensfarget rødbrun eller lys med mørkere tverrbånd. **Kroppen** er sylindrisk, hodet nokså stort og bredt med små fasettøyne. Antennene er trådformede med fine, oppstående hår, omtrent halvparten så lange som forvingene. **Forvingen** er avrundet trekantet, ganske bred. Begge vingeparene har temmelig lange, grå- eller brunaktige hårfrynser langs ytterkantene. **Bakvingen** er ensfarget grå- eller brunaktig.

Levevis
-------

Heiduskfly finnes helst på små, åpne torvmyrer, men kan også forekomme på sandete områder ved kysten. Man vet lite om hvilke planter larvene til denne arten lever på, men i fangenskap kan de leve av blant andre bjørk, molte og blåbær, og også på planter i erteblomstfamilien (Fabaceae). De voksne sommerfuglene flyr i juli – august. Hannene begynner å fly rett før solnedgang, og kan enkelte ganger sees nokså tallrikt når de svermer et par desimeter over bakken på leting etter hunner som etter hvert kryper opp på stråene og begynner å lokke på hannene. Artens bestander svinger mye fra år til år, men enkelte år kan den være ganske tallrik der den finnes.

Utbredelse
----------

Arten finnes over store deler av Europa og videre østover til Japan. I Norden finnes den i Vestjylland, i det sørøstlige Sverige og det sørlige Finland. I Norge er den bare funnet én gang, i Eidskog, Hedmark i 1974.

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 3. mars 2022. Besøkt 3. mars 2022.
2. ↑  Elven H, Aarvik L og Berggren K (24. november 2021). «Sommerfugler. Vurdering av heiduskfly *Nola aerugula* som NT for Norge»Åpent tilgjengelig. *Norsk rødliste for arter 2021*. Artsdatabanken. Besøkt 30. mars 2023.

Kilder
------

* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norvegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider.
* Hydén, N. Jilg, K. & Östman, T. 2006. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. *Fjärilar: Ädelspinnare-tofsspinnare. Lepidoptera: Lasiocampidae-Lymantriidae.* ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-59-2
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* Nettsiden *Norges sommerfugler*:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *heiduskfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *heiduskfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *heiduskfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *heiduskfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *heiduskfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *heiduskfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Nola aerugula* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Nola (Nola) aerugula* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Haugesundregionens Næringsforening (HN)** er en organisasjon for bedrifter, næringsorganisasjoner og enkeltpersoner på Haugalandet. Industribedriftene i Håndverkerforeningen i Haugesund besluttet å danne en egen forening, og etablerte Haugesund Industriforening den 6. februar 1920. Foreningens første generalforsamling ble avholdt 24. januar 1921. Foreningen hadde da 25 medlemsbedrifter som alle betalte en årlig kontingent på 25 kroner. 

Foreningen endret navn til Haugaland Industri- og Næringsforening i 2001. I 2007 var det et nytt navneskifte, denne gang til HaugesundRegionens Næringsforening.

HaugesundRegionens Næringsforening visjon er å være den viktigste samhandlingsarena for utvikling av et konkurransedyktig, variert og fremtidsrettet næringsliv på Haugalandet. Foreningen har i dag mer enn 400 medlemmer.

Foreningen arrangerer årlig Haugalandskonfearnsen. Den er av Norges største næringslivskonferanser og ble arrangert for 24. gang 2012 med 500 deltakere.

Egil Severeide er administrerende direktør.

Eksterne lenker
---------------

* Haugesundregionens Næringsforening
**Ronald «Ron» Ferdinand Zwerver** (født 6. juni 1967 i Amsterdam) nederlandsk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul, 1992 i Barcelona og 1996 i Atlanta. 

Zwerver vant en olympisk sølvmedalje i volleyball under OL 1992 i Barcelona. Han var med på det nederlandske laget som kom på andreplass i volleyballturneringen for menn bak Brasil. Nederland vant semifinalen mot Cuba med 3-0 men tapte finalen med 0-3 mot Brasil. Zwerver spilte åtte kamper i OL-turneringen.

Fire år senere, under Sommer-OL 1996 ble han olympisk mester i volleyball med det nederlandske volleyball-laget. De vant semifinalen mot Russland med 3-0 og finalen mot Italia med 3-2. Zwerver spilte åtte kamper i turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1996 USAs flagg Atlanta - Gull **Gull** i volleyball, menn Nederlands flagg Nederland
* 1992 Spanias flagg Barcelona - Sølv Sølv i volleyball, menn Nederlands flagg Nederland

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (de) Ron Zwerver – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Ron Zwerver – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ron Zwerver – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Ron Zwerver – European Volleyball Confederation Rediger på Wikidata

* (it) Ron Zwerver – Lega Pallavolo Serie A (menn) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Munzinger (sport)
 |
Euskaltzaindias hovedsete i Bilbao.
**Euskaltzaindia** er navnet på det baskiske språkakademiet. Det ble grunnlagt i 1918 av Alfonso XII. Dets oppgave er å beskytte og normalisere det baskiske språket. Akademiets emblem  er ei eik, sammen med ordtaket *Ekin eta jarrai* («Begynne og fortsette»). 23 akademikere er ansatt, hvorav 20 har baskisk som morsmål.

Akademiet ble offisielt godkjent av Real Academia i Spania i 1976, ett år etter at Franco-diktaturet tok slutt. I Frankrike ble det akseptert som en enhet i 1995. Euskaltzaindia holder til i Bilbao, men har delegasjoner i Bayonne, San Sebastián og Vitoria.

Se også
-------

* Baskisk språk
* Baskerland
* Navarra

Referanser
----------

1. ↑  Kurlansky 1999, s. 190

Litteratur
----------

* Kurlansky, Mark (1999). *The Basque history of the world* **(engelsk)**. Penguin.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Euskaltzaindia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Baskerland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** BNE **·** CiNii
 |
**Paul Harrison** (født 18. desember 1984 i Liverpool) er en engelsk fotballkeeper.

Harrison startet sin karriere som juniorspiller i Liverpool. Kontrakten hans gikk egentlig ut i 2004, men på grunn av imponerende spill på reservelaget ble han flyttet opp til førstelaget hvor han fikk en et-års forlengelse på kontrakten sin. Han fikk tildelt trøyenummer 40 i klubben. Han fikk ingen kamper for førstelaget, men han var ubenyttet reserve i 13 kamper.

På slutten av sesongen ble han leid ut til Leeds. Etter sesongen ble han frigitt av klubben, og signerte for Wolverhampton. Her ble han ikke lenge. Han skrev under for Chester i midten av seseongen. Her ble han i tre måneder, og fikk med seg 4 ligakamper. Resten av sesongen tilbragte han i Hereford.

I 2006 skrev han under for Southport. Her fikk han med seg 19 ligakamper. Etter sesongen ble han frigitt av klubben.

Hans far og onkel var to av dem som døde i Hillsborough-tragedien da Harrison var 4 år gammel.

Se også
-------

* Statistikk om Liverpool FC.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Paul Harrison – UEFA Rediger på Wikidata

* (en) Paul Harrison – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Paul Harrison – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Paul Harrison – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Paul Harrison – PlaymakerStats.com Rediger på Wikidata

Profil på LFChistory.net