recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**«La bambola»** er en italiensk sang skrevet av Franco Migliacci og Bruno Zambrini. Tittelen betyr «dukken». Sangen ble spilt inn av Patty Pravo i 1968 og utgitt på singlen ARC AN 4155. Utgivelsen ble en stor suksess, og sangen regnes i dag som en klassiker innen italiensk musikk.

Sangteksten er en klage fra en kvinne som krever respekt fra sin egen mann, som behandler henne som en dukke (*La bambola* på italiensk), utnytter henne og kaster henne bort når hun ikke lenger er nyttig.

Patty Pavos innspilling
-----------------------

Patty Pavo spilte inn «La bambola» på plate etter at den ble avvist av Caterina Caselli, Gigliola Cinquetti, Gianni Morandi, The Rokes samt Little Tony. Tidligere hadde Pavo hovedsakelig sunget coverversjoner av amerikanske poplåter.

Innspillingen fra 1968 har en kort intro kun med akustisk gitar og tamburin.

«La bambola» lå øverst på den italienske singlelisten og var den mest solgte singlen i Italia i 1968. Den gjorde det også mulig for Patti Pravo å spille inn sin første LP, som også het *Patty Pravo*. 

I 2008 ble det utgitt en rockeversjon av «La bambola» for å feire førtiårsjubileet for dens utgivelse. Det ble også laget en video, hvor Patty Pavo parodierer Amy Winehouse og etterligner hennes «look».

Coverversjoner
--------------

Mange coverversjoner har blitt spilt inn på plate i årenes løp, blant annet av Heidi Brühl og Anita Lindblom. Den best kjente versjonen er trolig en innspilling med italienske Dalida, som ble gitt ut noen måneder etter Pavos singel.

I 2008 gjorde Giusy Ferreri en coverversjon på sin debut-EP *Non ti scordar mai per me*.

Norsk versjon
-------------

Terje Mosnes har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Si meg hva som skjer». Den norske versjonen ble spilt inn av Gro Anita Schønn med Terje Fjærns orkester og utgitt på singelen RCA NA 1345.

Referanser
----------

1. ↑  «LA BAMBOLA». *www.hitparadeitalia.it*. Besøkt 13. august 2022.
2. ↑  Hit Parade Italia – Top Annuali 1968[*død lenke*]
3. ↑  «Gro Anita Schönn - Vårt Eget Paradis / Si Meg Hva Som Skjer» **(engelsk)**. Besøkt 13. august 2022.
***Autofil*** er et norsk bilmagasin som ble etablert høsten 2002, og er i dag Norges største uavhengige bilmagasin med 11 ordinære utgivelser i året, pluss fire spesialutgivelser. Bladet bygger på et TV-program på NRK med samme navn. *Autofil* ble utgitt av Se og hør-forlaget, nå Aller Norge AS.

Knut Skogstad var magasinets første redaktør, før Espen Stensrud tok over som sjefredaktør for magasinet i 2008. Bladet har et opplag på 27 217 eksemplarer og et lesertall på 158 000. Bladets målgruppe er menn og kvinner fra 20-55 år.

Autofil lanserte sitt nye nettsted autofil.no i slutten av mars 2012.
Nettstedet tilbyr mye bilunderholdning, egen web-TV-kanal for autofilTV, komplett nybilguide og mer enn hundre bruktbiltester.

Autofil-redaksjonen består av:
Sjefredaktør: Espen Stensrud.
Journalist: Knut Arne Marcussen.
Journalist Lord Arnstein Landsem.
Multimediajournalist: Stein Inge Stølen.
Art Director: Jamieson Pothecary.

TV-programmet gikk på NRK1 fra 2. januar 2001] og frem til sommeren 2008, med programleder Jan Erik Larssen.

Opplag
------

Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:

* 2011: 27 219
* 2012: 23 323
* 2013: 24 261
* 2014: 24 791
* 2015: 23 371
* 2016: 21 922
* 2017: 20 046
* 2018: 17 984

Referanser
----------

1. 1 2  «Autofil». Allergruppen. Arkivert fra originalen 2. juni 2008. Besøkt 13. september 2008.
2. ↑  MBLs nettsider

Eksterne lenker
---------------

* Autofils hjemmeside
**Orkesterefterskolen** er en efterskole for klassisk musikk, som ble startet av bratsjisten Charlotte Borchorst Faurschou i skoleåret 2004/2005. Skolens vesentligste formål er at støtte unge klassiske musikere, både unge med ambisjoner om en profesjonell musikkarrière og unge, som bare interesserer seg for den klassiske genren.

Orkesterefterskolen tilbyr undervisning i 9. og 10. klasse. Hver årgang består av ca. 55 unge musikere, som tilsammen danner skolens eget symfoniorkester, som dirigeres av skolens dirigent Ole Faurschou. Utover symfoniorkestret synger alle elver også i felleskoret dirigert av Peter Vogel, et fire stemt kor, som primært synger klassiske verker, blant annet av Carl Nielsen.

På Orkesterefterskolen er det tre forskjellige hovedretninger: Vokallinien, klaverlinien og orkesterlinien.

* Kor Teaterlinjen er for sangere. På vokal linjen får man soloundervisning i sang, dramaundervisning, synger i kammerkor sammen med de andre på Kor Teaterlinjen, og synger i felleskoret.
* Klaverlinjen er for pianister. På klaverlinjen får man soloundervisning, spiller ensemble, kammermusikk og synger i felles koret.
* Orkesterlinjen er for instrumentalister. På Orkesterlinjen får man soloundervisning, spiller i symfoniorkestret, spiller kammermusikk og synger i felles kor.

Skolen har også mange andre tilbud som for eksempel bruksklaver undervisning, messingensemble, strykerensemble, treblåserensemble og de mange kammermusikk gruppene, både planlagt og på elevers eget initiativ.

Utover alminnelige skolefag blir det undervist i fag som hørelære, musikkteori, musikkhistorie og verklytting. Det kan alt sammen være med til at gi en god forståelse av klassisk musikk.

I 2008 ble skolens første orkesterleder, Morten Ryelund, erstattet av Ole Faurschou, som selv ble erstattet av en ny korleder, Peter Vogel.

Eksterne lenker
---------------

* OrkesterEfterskolens hjemmeside
**Auto Red Bug** var en type microbiler. Opprinnelig ble bilene kalt «Flyer», og ble de laget av A. O. Smith som deretter solgte rettighetene til Briggs & Stratton. De ble solgt i en rekke konfigurasjoner, både bensin og elektriske modeller av varierende størrelser, mellom 1910-1928.

Først og fremst var den produsert i Lafayette i Indiana av American Motor Vehicle Company fra 1916 til 1920. Den  ble også produsert av Automotive Electic Services i New York og Automotive-Standards i New Jersey. De ble solgt i USA, Storbritannia og Frankrike mest som en nyhet for de velstående, men også for bruk i tivoli og fornøyelsesparker.

I dag[*når?*] er bilene er sjeldne og dyre, men kopier og selvbyggingsett er blitt solgt.

Referanser
----------

1. ↑  Horvath, Dennis E. "Indiana Built" Arkivert 2015-01-24, hos Wayback Machine..

Eksterne lenker
---------------

* Old Woodies artikkel om Red Bug Arkivert 3. desember 2016 hos Wayback Machine.
* History of the Red Bug Car
* Red Bugs: Legendary Transport of Jekyll Island Club Arkivert 4. november 2013 hos Wayback Machine.
**Enok Abrahamson** (født 3. oktober 1877, død 6. august 1935) var en norsk lyriker. Hans diktsamling: *Under grågåsens plog*: dikte fra Aker, fjorden og byen, kom ut i 1935. Flere av diktene har lokalhistorisk interesse for Oslo Øst og Ekebergområdet og siteres fremdeles av eldre folk. Han søster var kunstmaleren Birgit Abrahamsen (1879-1961).

  

Abrahamson sørget for at mange av veiene på Simensbråten fikk poetiske navn som «Vårveien», «Lyngveien», «Bauneveien», «Fiolveien», «Linneaveien», «Vardeveien» o.l. I 1909 bygde han flere hus på Simensbråten. Han var en tid formann i velforeningen på Simensbråten og medlem av Aker herredsstyre og Akers jordbruksutvalg under første verdenskrig. I 1914 foreslo han at Nordre Skøyen hovedgård skulle bli såkalt kulturhus. 39 år senere ble dette vedtatt av formannskapet,

Veien Enoks vei på Ekeberg er oppkalt etter ham.

Bibliografi
-----------

* *Under grågåsens plog* 1935
* *Paa allfarvei – nye digte* 1904
* *Digte* 1901

Referanser
----------

1. ↑   Knut Are Tvedt, red. (2000). *Oslo byleksikon* (4 utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 124. ISBN 82-573-0815-3.
Cierva C-6 autogiro, Cuatro Vientos Airport Museum, Madrid, Spania.
**Autogyro** (eller **autogiro** eller **gyroplan**) er et luftfartøy for som regel en eller to personer. Et autogiro har en vertikal propell som gir fremdrift, og en frittroterende rotor som gir løft. 

Gyroplan
Maskinen er avhengig av fart fremover for at rotoren skal produsere løft. Når maskinen beveger seg igjennom luften, vil rotoren begynne å rotere, og produsere løft. Det hele bygger altså på autorotasjonsegenskapene til en rotor.

Autogiro ble oppfunnet av den spanske flykonstruktøren Juan de la Cierva i 1923. En av fordelene ved autogiro er at den kan fly meget langsomt og ikke trenger noen stor start- eller landingsplass. Ekstra kort startbane kan oppnås ved at rotoren i startfasen tilkobles motoren. 
Autogiro har aldri hatt noen betydning som et befordringsmiddel. Det brukes i dag utelukkende av flyentusiaster. Det segment som maskinen kunne ha erobret er helt og holdent overtatt av helikoptere

Norskregistrert autogyro
------------------------

Minst to autogiroer har stått i Norges luftfartøyregister. LN-EAB, en privateid Pitcairn PCA-2, stod oppført i registeret fra 1936. Denne maskinen ble ødelagt på Kjeller i løpet av den tyske okkupasjonen. En annen var Tiedmands Tobakksfabriks Cierva C30A, registrert LN-BAD. Den ble kjøpt i 1934, og brukt i reklamesammenheng før den ble solgt til Hærens Flyvåpen. Der ble den svært lite brukt, og ble snart solgt til Sverige. Denne maskinen sto per 1998 utstilt ved det nasjonale flymuseet på Schiphol lufthavn.

I tillegg er ca. 15 mikrolette gyrokoptre registrert i Mikroflyregisteret som føres av Mikroflyseksjonen i Norges Luftsportsforbund.

Se også
-------

* Helikopter

Referanser
----------

1. ↑  Hagby, Kay. *Fra Nielsen & Winther til Boeing 747 : norske sivilregistrerte fly 1919-1998 : en komplett oversikt over alle N- og LN-registrerte fly som har operert i Norge*. Drammen, 1998

Eksterne lenker
---------------

* (en) Autogyros – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Pitcairn autogyro
* Autogiro, et glemt kapittel
* Norsk Rotorfly Klubb

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN
 |
**Gullris** (*Solidago virgaurea*) er en plante i korgplantefamilien.

Utseende
--------

Gullris og blåvinge på Blefjell.

Gullris er en av de vanligste korgplantene å treffe på i skog og mark i Norge. Den har omvendt lansettforma grunnblader og avlange, smalere stengelblader oppover langs stengelen. Gullris blir som regel rundt en halv meter høy, men den kan variere fra 5 cm til 1 meter. Korgsamlinga ("blomsterstanden") er en litt rotete, aksforma samling av de gule korger.

Gullris i Norge består som to underarter eller økotyper; **vanlig gullris** (*S. v. virgaurea*) og **fjellgullris** (*S. v. lapponica*). Imidlertid er disse ganske like av utseende, og skilles stort sett på at fjellgullris er mindre og vokser høgere til fjells.

Forekomster i Norge
-------------------

Gullris regnes for å være lite næringskrevende, og stort sett kan du treffe på den overalt i skogen og på fjellet. Gullris er ofte blant de få urtene som vokser også i blåbærgranskog og andre næringsfattige skogtyper.

Gullris finnes over hele Norge. Vanlig gullris går nord til Tromsø og er i tillegg funnet rundt omkring i Sør-Varanger, mens fjellgullris opptrer i de sørlige fjelltraktene og i tillegg i lavlandet fra Nordland og nordover.

Referanser
----------

1. ↑  Lid, J. og D. T. Lid, 2005: *Norsk flora*, 7. utg. R. Elven (red.), Samlaget, Oslo

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Gullris* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Gullris* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Gullris* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Gullris* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Gullris* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Gullris* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Solidago virgaurea* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Solidago virgaurea* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Solidago virgaurea* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Blackbelt Andersen*** er debutalbumet til Blackbelt Andersen. Det ble lansert av Full Pupp i 2010.

Albumet ble godt mottatt av norske musikkanmeldere. Dagsavisens anmelder Bernt Erik Pedersen beskriver musikken som «rent instrumental housemusikk inspirert både av post-disco, acid house og Detroit-Techno» og kaller albumet «eksepsjonelt velprodusert». Aftenpostens anmelder Robert Hoftun mener plata er «direkte dansbar og perfekt til sofalytting på en og samme tid.» Bergens Tidendes anmelder Walter N. Wehus syns musikken blir «litt for svevende og atmosfærisk [på dansegulvet], på tross av taktfaste rytmer (og ja da - bongotrommer)».

Spor
----

1. «Lørdag Del 1» (6:02)

2. «Søndag» (6:44) 

3. «Sirup» (8:53) 

4. «Mamma» (5:41) 

5. «Nattmanøver» (8:27) 

6. «Ditråit» (5:59) 

7. «Kuk Av Stål» (10:18) 

8. «November» (7:16) 

9. «Sandoz» (7:28)

10. «Lørdag Del 2» (7:22)

Referanser
----------

1. ↑  Bernt Erik Pedersen (24. februar 009). Svart belte i disko. I: *Dagsavisen* (papirutgaven), s. 32
2. ↑  
	* Robert Hoftun (10. mars 2009). - Forfriskende Arkivert 13. november 2013 hos Wayback Machine. *Aftenposten* (Osloby.no)
3. ↑  Walter N. Nehus (3. mars 2009). «Licence to Læps», *Bergens Tidende*
Gullrishettefly som larve
**Gullrishettefly** (*Cucullia gnaphalii*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet langs kysten vestover til Aust-Agder i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 36 – 39 mm), grått nattfly. Den er mindre enn de andre norske hetteflyene, og har forholdsvis markerte vingetegninger. Forkroppen har en klokkeformet, hvitkantet, svartbrun tegning i midten. **Forvingen** er grå, lysere ved roten og langs ytterkanten. Den har to markerte ringer (ring- og nyremerket) litt foran midten, en tydelig, svart lengdestrek ved bakhjørnet og en oppbrutt, svart tverrlinje langs ytterkanten. **Bakvingen** er grå, lysere ved roten, med mørke årer.

Levevis
-------

Larven lever på gullris (*Solidago virgaurea*) som vokser på lysninger i skogen og i glissen skog. Den utvikler seg i juli – august og er bare aktiv om natten så den er vanskelig å finne. Arten overvintrer som puppe, og de voksne sommerfuglene flyr om natten fra slutten av mai til slutten av juli. De kommer sjelden til lys, og er av denne grunn vanskelige å registrere. Det er grunn til å tro at denne arten kan være mye oversett.

Utbredelse
----------

Gullrishetteflyet forekommer i Mellom-Europa og den sørlige delen av Nord-Europa, mot øst til Armenia og Ural. I Norge er den funnet på den sørlige delen av Østlandet og i Aust-Agder. Den er regnet som sjelden i Norge, men kan på grunn av sin kryptiske atferd være mye oversett.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Gullrishettefly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Cucullia gnaphalii* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *gullrishettefly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *gullrishettefly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *gullrishettefly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *gullrishettefly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *gullrishettefly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *gullrishettefly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cucullia gnaphalii* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
Wallnerspitze i Milorgfjella
**Milorgfjella** er et fjellparti lengst nord i Heimefrontfjella i Dronning Maud Land.

Den første registrerte observasjonen av Milorgfjella ble gjennomført 20. januar 1939 på den første fotogrammetriske flygningen under Den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39, ledet av Alfred Ritscher. Fjellkjeden ble navngitt *Kottas-berge* etter kapteinen på ekspedisjonsskipet MS «Schwabenland», Alfred G. Kottas. Milorgfjella ble senere kartlagt av Norsk Polarinstitutt på grunnlag av skråfotografier tatt under Maudheimekspedisjonen 1949–52.

Referanser
----------

1. ↑  Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 9595
2. ↑  Brunk, K. (1986): «Kartographische Arbeiten und deutsche Namengebung in Neuschwabenland, Antarktis», Arkivert 26. juni 2011 hos Wayback Machine. *Deutsche Geodätische Kommission*, Reihe E, 24/I, s. 1–24.
3. ↑  Topografisk kart 1:250 000 Blad D8 Heimefrontfjella Nord, Norsk Polarinstitutt, Oslo 1988

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** SCAR **·** Norsk polarinstitutt

 |
**Karl Otto Koch** (født 2. august 1897 i Darmstadt i storhertugdømmet Hessen i Det tyske rike, død 5. april 1945 i Buchenwald) var en tysk konsentrasjonsleirkommandant. Han var oberst i det tyske *Schutzstaffel* (SS), og var den første kommandanten i konsentrasjonsleiren Buchenwald (fra 1937 til 1941), og senere ved Lublin Konzentrationlager (også kalt Majdanek).

Biografi
--------

Hans kone var Ilse Koch, som han giftet seg med i 1936. Hun er kjent som "Heksen fra Buchenwald" (*Die Hexe von Buchenwald*), på engelsk oftere bare kalt "The Bitch of Buchenwald." Da Karl Otto Koch ble overført til Buchenwald, ble Ilse Koch utnevnt til *Oberaufseherin* av SS, og fikk slik en aktiv offisiell rolle i driften av leiren. Det har versert mange utrolige og udokumenterte historier om at hun fikk laget hansker og lampeskjermer av huden fra leirfanger, og også om at ekteparet Koch dekorerte familiens middagsbord med krympede hoder fra drepte fanger.

I henhold til Buchenwald rapporten, ble Karl Otto Koch arrestert i august 1944 av Gestapo for forfalskning, underslag, vanstyre og ulydighet. Aktor i saken var SS-dommeren Konrad Morgen.

Etter en undersøkelse og rettssak ble det slått fast at Karl Otto Koch hadde beordret Walter Krämer og hans medisinske assistent Peix drept, for å forhindre at de skulle snakke om sin behandling av Kochs syfilis. 

Koch ble dømt til døden og henrettet ved skyting 5. april 1945 i konsentrasjonsleiren Buchenwald. Henrettelsen skjedde en uke før den amerikanske hæren ankom.

Ilse Koch ble frikjent av dommer Morgen. Etter krigen ble hun dømt til å tilbringe resten av livet i fengsel. Hun hengte seg i 1967.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 148457615, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Social Networks and Archival Context, oppført som Karl-Otto Koch, SNAC Ark-ID w60k2t1t, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 10. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Dienstaltersliste der Schutzstaffel der NSDAP, Stand vom 1. Dezember 1936[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
**Blackburn Olympic Football Club** var en engelsk fotballklubb som eksisterte fra 1877 til 1889. Klubben var fra Blackburn som ligger i den engelske regionen Nordvest-England.

Historie
--------

Blackburn Olympic ble stiftet i august 1877 ved at to mindre klubber, Black Star og James Street, slo seg sammen. Navnet oppsto etter en ide av James Edmundson, klubbens første kasserer.
Hovedgrunnen til at klubben markerte seg så bra i engelsk fotball på den tiden var økonomisk støtte fra Sid Yates. Han eide det lokale jernstøperiet der mange av spillerne også arbeidet.

Deres store triumf var seieren i FA-cupen i 1883. I denne turneringen ble deres lokale rival, Blackburn Rovers slått ut allerede i 2. runde.

Etter å ha vunnet cupen måtte klubben etter en stund innse at Blackburn Rovers var blitt byens beste lag. De vant Fa-cupen i 1884, og ved hjelp av økonomisk støtte fra John Lewis sørget de for at Olympic sine beste spillere gikk over til byrivalen. Noen år senere var laget også svakere enn to andre lag fra Blackburn, Witton og Blackburn Road.

I august 1889 måtte klubben gi seg, og banen deres ble solgt til Blackburn Railway Clerks Club. Nå er det **St Mary`s Sixth Form College** som holder til på dette stedet.

Meritter
--------

* Vinner av FA-cupen: 1883.

Blackburn Olympic sine resultater i FA-cupen, 1883
--------------------------------------------------

|
|  |
| Dato | **Hjemmelag** | Resultat | **Bortelag** | **Merknader** |
| 04/11-1882 | Blackburn Olympic | 6-3 | Accrington |  |
| 09/12-1882 | Blackburn Olympic | 8-1 | Lower Darwen |  |
| 16/12-1882 | Blackburn Olympic | 8-0 | Darwen Ramblers |  |
| 03/02-1883 | Church | 0-2 | Blackburn Olympic |  |
| 24/02-1883 | Blackburn Olympic | 4-1 | Druids |  |
| 17/03-1883 | Blackburn Olympic | 4-0 | Old Carthusians | Spilt på Whalley Range, Manchester |
| 31/03-1883 | Blackburn Olympic | 2-1 | Old Etonians | Etter ekstraomganger. Spilt på Kennington Oval |

Vinnerlaget fra 1883
--------------------

T. Hacking  

J. Ward  

S.A. Warburton (kaptein)  

T. Gibson  

W. Astley  

J. Hunter  

T. Dewhurst  

A. Matthews  

G. Wilson  

J. Costley  

J. Yates  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Norisring**|  |
|  |
| Sted | Nürnberg, Tyskland |
| **Tidssone** | GMT +1 |
| **Hovedløp** | DTM, Formel 3 Euroseries |
| **Lengde** | 2,3 km |
| **Svinger** | 8 |
| **Banerekord** | 0.48,446 (Bruno Spengler, Mercedes-Benz Bank AMG, 2008, DTM) |

**Norisring** er en 2,3 kilometer lang racerbane i Nürnberg i Bayern, Tyskland. Det er en gatebane og ligger på området hvor nazistpartiet holdt sine rikspartidager fra 1933 til 1938. Ettersom bynavnet Nürnberg lett kunne føre til forveksling med den mer kjente Nürburgring, valgte man i stedet navnet «Noris», som er et allegorisk navn på byen fra 1600-tallet.

Norisring i 2008

Historie
--------

Det første løpet på banen ble holdt 18. mai 1947. Banen går langs og rundt den gjenværende 360 meter lange hovedtribunen (*Zeppelinhaupttribüne* eller bare *Steintribüne*) på gater som ellers brukes til vanlig trafikk. De første årene ble det brukt flere forskjellige konfigurasjoner, deriblant 8-talls layout. Den nåværende (2014) banen har en start/mål-langside foran hovedtribunen som leder inn i en sveipende høyresving og en hårnålssving mot venstre ved Grundig-tårnet, og deretter tilbake mot Steintribüne, hvor «Schöller-S»-sjikanen går høyre-venstre og ut på den bakre langsiden, hvor bilene ofte berører muren i banens ytterkant. Etter en liten knekk mot høyre fører en ny hårnålssving, «Dutzendteichkehre», ut på start/mål-langsiden etter en fullfarts venstre knekk.

*Norisringrennen* som arrangeres i midten av juli hvert år anses som et høydepunkt i DTM-sesongen, ettersom tilskuerne kommer nærmere inn på banen og førerne enn på de mer moderne banene.

Dødsfall
--------

Den mexicanske føreren Pedro Rodriguez døde på Norisring i 1971. Han var leiet inn for å kjøre en Ferrari 512 men traff en mur før Schöller-S-sjikanen og tok bilen fyr. Banen ble etter ulykken forkortet ved at «Grundigkehre»-hårnålen ble flyttet nærmere for å redusere farta i svingen. I 2006 ble det avduket en minneplakett på åstedet for ulykken. Den ungarske Formel 3-føreren Csaba Kesjár døde også på Norisring, i juni 1988.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Norisring – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Historie
* Banekart på etracksonline
**Karl Oskar Fjørtoft** (født 26. juli 1975) er en norsk fotballtrener og tidligere spiller. Han har spilt for Fjørtoft, Hødd, Rosenborg, Molde, Hammarby, Aalesund og Sportsklubben Herd.

Karriere
--------

I 1995 gjorde han seg såpass bemerket i Hødd, som da spilte i øverste divisjon, at han ble kjøpt opp av Rosenborg. Der fikk han bare en sesong og 19 kamper. I sin neste klubb, Molde, ble Fjørtoft en stor suksess og var en av klubbens bærebjelker gjennom 5 sesonger og 152 kamper. Fjørtoft spilte i alle Moldes kamper i Mesterligaen i 1999.

Turen gikk i 2003 til Hammarby, før han i 2005 returnerte til Møre og Romsdal. Fjørtoft avsluttet sin profesjonelle karriere med 70 kamper over tre sesonger for Aalesunds Fotballklubb.

Fjørtoft fikk ikke fornyet kontrakt med Aalesund etter sesongen 2008. Fra 2009 til 2011 spilte han for Sportsklubben Herd, samtidig som han var trener for rekruttlaget. Tidlig i denne perioden fikk han kontraktstilbud fra flere klubber i Adeccoligaen, men ble værende i Ålesund fordi han mente det var best for familien. Foran 2012-sesongen melde han på ny overgang til Aalesund, der han etter planen skal bidra for rekruttlaget sammen med blant annet Trond Fredriksen.

I november 2009 ble Fjørtoft ansatt som hovedtrener for damefotballaget Fortuna Ålesund, som rykket ned fra toppserien samme året. Fra 2017 er han med å trene Brattvåg Idrettslag med Rune Ulvestad.

Karl Oskar Fjørtoft fikk en landskamp for Norge.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Karl Oskar Fjørtoft – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Karl Oskar Fjørtoft – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (no) Karl Oskar Fjørtoft – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Karl Oskar Fjørtoft – FBref Rediger på Wikidata
**Caput medusae** (av latinsk, bokstavelig talt Medusas hode) er et klinisk tegn på høyt blodtrykk i portvenesystemet, såkalt portal hypertensjon. Caput medusae innebærer at navlevenen, som vanligvis lukkes etter fødselen, gjenåpnes grunnet høyt trykk i portvenen som normalt fører blod fra tarmen til leveren. Dermed dannes det en forbindelse (en anastomose) mellom det vanligvis isolerte portvenesystemet og venene i bukveggen. Dette fører til at det blir en økt mengde blod i venene i bukveggen, og disse danner et mønster på magen som sies å kunne minne om den mytologiske Medusas hår, derav navnet.

Caput medusae ses som oftest i relasjon til langtkommen og alvorlig skrumplever, men tegnet kan også ses ved vena cava superior-syndrom og vena cava inferior-syndrom, der henholdsvis vena cava superior eller inferior er obstruert av ulike årsaker.

Referanser
----------

1. 1 2  Goldberg, Eric; Chopra, Sanjiv (24.02.2015). «Cirrhosis in adults: Etiologies, manifestations, and diagnosis». *UpToDate* **(engelsk)**. Besøkt 23. oktober 2015. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
***Posle tebja*** (originaltittel: *После тебя*) er en russisk film fra 2017, regissert av Anna Matison.

Handling
--------

Den berømte ballett-danseren Aleksej Temnikov (spilt av Sergej Bezrukov) har viet hele livet til scenen, og har opptrådt på forskjellige scener over hele verden. Pressen omtalte ham som et «danse-geni» og sammenlignet ham med Mikhail Barysjnikov. Men på 1990-tallet fikk Temnikov en alvorlig skade i ryggmargen, og han ikke kunne danse mer. Aleksej vender tilbake til hjembyen i en forstad med en befolkning på cirka 70 000 mennesker. Han åpner sin egen danse-skole, og en apotek-virksomhet.

I løpet av de neste 20 år forandres ikke Aleksejs liv. Han bor fremdeles i hjembyen, hvor han underviser i dans. Han har en kjæreste som heter Marina (spilt av Karina Andolenko) som er gravid. Aleksej oppdager også at han har en tolv år gammel datter ved navn Chiara, som ønsker at Aleksej skal lære henne å danse. Men Aleksej viser ikke noe initiativ i verken ekteskapet, eller det å være en aktiv pappa.

Etter å ha undervist dansere, låser Aleksej seg inne på kontoret sitt - hvor han jevnlig spør seg selv: Hva blir igjen fra meg, etter at jeg er borte? Senere oppdager Aleksej at han snart ikke en gang vil være i stand til å gå, noe som for Aleksej er det samme som døden. Han ønsker derfor å gjøre et comeback, og begynne med ballett igjen.

Skuespillere
------------

* Sergey Bezrukov som Aleksej Germanovitj Temnikov
* Anastasija Bezrukova som Kjara
* Aljona Babenko som Artemjeva
* Karina Andolenko som Marina Kuznetsova
* Vladimir Mensjov som German Temnikov

Referanser
----------

1. ↑  После тебя (2016)
2. ↑  Зрительный залп

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Posle tebja* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Nord-Dakotas flagg
**Nord-Dakotas flagg** er blått og har delstatens emblem i midten. Flagget ble innført 3. mars 1911. Det er i størrelsesforholdet 26:33.

Nord-Dakotas flagg utformet etter mønster av delstatens militære faner slik disse var utformet i tidsrommet 1889 til 1904. Motivene i flagget gjør i stor grad bruk av USAs nasjonalsymboler. Det gjelder både ørnen med olivenkvisten og pilene i klørne og båndet med mottoet som ørnen holder i nebbet. Dette lyder *e pluribus unum*, "av mange, en", slik som i USAs riksvåpen. De tretten stjernene over ørnen viser til de opprinnelige delstatene. Delstatens navn er skrevet på et bånd nederst i flaggduken. Båndet er i en stil som har likhetstrekk med Idahos flagg.

Mange amerikanske delstater har flagg med blå duk etter mønster av militære faner. Det gjelder delstatene Pennsylvania, Connecticut, Sør-Carolina, New Hampshire, Virginia, New York, Vermont, Kentucky, Indiana, Maine, Michigan, Wisconsin, Minnesota, Oregon, Kansas, Nevada, Nebraska, Montana, Idahos flagg, Utah og Alaska har delstatsflagg med blå flaggduk. Louisiana, Oklahoma og Sør-Dakota benytter en noe lysere blåfarge i sine delstatsflagg, mens Delawares delstatsflagg har en lysere, gråblå fargetone.

Statsflagg
----------

Et eget statsflagg ble 15. mars 1957 innført til bruk for Nord-Dakotas sivile og militære myndigheter. Dette er grønt og har delstatens våpen i midten.

Litteratur
----------

* Whitney Smith: *The Flag Book of the United States — The Story of the Stars and Stripes and the Flags of the Fifty States*, 1970

Eksterne lenker
---------------

* North Dakota State Flag fra delstaten Nord-Dakotas offisielle nettsted

  


|  |
| --- |
| **USAs delstatsflagg** |
| Alabama |
Alaska |
Arizona |
Arkansas |
California |
Colorado |
Connecticut |
Delaware |
Florida |
Georgia |
Hawaii |
Idaho |
Illinois |
Indiana |
Iowa | 
Kansas | 
Kentucky |
Louisiana |
Maine |
Maryland |
Massachusetts |
Michigan |
Minnesota |
Mississippi |
Missouri |
Montana |
Nebraska |
Nevada |
New Hampshire |
New Jersey | 
New Mexico |
New York |
Nord-Carolina |
Nord-Dakota |
Ohio | 
Oklahoma |
Oregon |
Pennsylvania |
Rhode Island |
Sør-Carolina |
Sør-Dakota |
Tennessee |
Texas | 
Utah | 
Vermont |
Vest-Virginia |
Virginia |
Washington |
Wisconsin |
Wyoming |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Jonas Jerebko** (født 2. mars 1987 i Borås, Sverige) er en svensk basketballspiller for det amerikanske NBA-laget Golden State Warriors.

Oppvekst
--------

Jerebko er sønn av tidligere Syracuse University-spiller Chris Jerebko, som senere spilte profesjonelt i Sverige og slo seg ned der.

Jonas signerte en kontrakt som gjorde at han skulle spille for University of Buffalo i farens hjemby, men han bestemte seg heller for å gi opp utdanningen til fordel for en profesjonell karriere.

Europeisk karriere
------------------

Jonas Jerebko begynte karrieren sin for Borås Basket, og i 2006–2007-sesongen signerte han for det svenske topplaget Plannja Basket, der han og laget ble svenske mestere. Etter denne sesongen signerte han en proffkontrakt for det italienske laget Pallacanestro Biella.

NBA-karriere
------------

Jerebko annonserte at han ville være med i NBA-draftet i 2008, men senere trakk han tilbake denne meldingen. Begrunnelsen var at han ønsket å være i Italia et år til for å få mer erfaring før han skulle til NBA. Tidligere collegetrener og nåværende ESPN-analytiker Fran Fraschilla utnevnte Jerebko til den femte beste europeiske spilleren i NBA-draftet i 2009. Han ble valgt i andre runde som nummer 39 totalt i dette draftet av Detroit Pistons. Han er den første svenske landslagsspilleren som har spilt i NBA, selv om Maciej Lampe, Damir Markota og Joakim Noah alle er delvis svenske. Han er den andre spilleren med oppvekst i Norden som har spilt i NBA siden Torgeir Bryn i 1989.

Landslagsspill
--------------

Jerebko har spilt 10 landskamper for Sveriges herrelandslag i basketball.

Referanser
----------

1. ↑  «Salaries». *Liste over lønninger i NBA* **(engelsk)**. HoopsHype. Besøkt 4. juli 2010.
2. ↑  release, Official. «Utah Jazz sign Swedish forward Jonas Jerebko | NBA.com». *NBA.com* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 26. august 2017. Besøkt 25. august 2017.
3. 1 2  Fran Fraschilla (20. mai 2009). «NBA draft: Top 5 European prospects». *Artikkel om utenlandske spillere i draftet* **(engelsk)**. ESPN.com. s. 1. Besøkt 28. juni 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jonas Jerebko – FIBA Rediger på Wikidata

* (en) Jonas Jerebko – eurobasket.com Rediger på Wikidata

* (en) Jonas Jerebko – Basketball-Reference.com Rediger på Wikidata
* Italia-profil Arkivert 2. oktober 2013 hos Wayback Machine.
* Draftexpress.com profil
* NBADraft.net profil

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Botanybukta sett fra en SPOT-satellitt.
**Botanybukta** (engelsk *Botany Bay*) er en bukt i Sydney i New South Wales i Australia. Den ligger et par kilometer sør for Sydney sentrum. Cookselva og Georgeselva er de to største elvene som munner ut i bukta.

Før europeisk bosetning i området holdt aboriginerstammene kameygal, gweagal og cadigal til i området. 29. april 1770 gikk James Cook i land fra HMS «Endeavour». Senere, basert på Cooks beskrivelser, planla britiske myndigheter å bruke bukta som straffekoloni. Imidlertid ble bukten ansett for som grunn, og Den første flåten seilte derfor til Port Jackson noe lenger sør i 1788. Dette utgjorde starten for europeisk bosetning i Australia. Senere ble kolonien ble flyttet til Sydney Cove.

James Cook ga opprinnelig bukta navnet *Stingray Bay*. Senere ble dette endret til *Botanist Bay* og så til *Botany Bay*, basert på det store antallet planter funnet der av botanikerne Joseph Banks og Daniel Solander som deltok i Cooks ekspedisjon.

Sydney lufthavn ligger like nord for bukta, etablert som *Mascot Aerodrome* i 1921. Tre av flyplassens rullebaner er bygget på landfylling ut i havet. Port Botany rett øst for lufthavnen er Australias største konteinerhavn, få år etter at flyplassen ble bygget.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Mark Butler (2011). «Botany». The Dictionary of Sydney. Besøkt 11. februar 2019.
2. ↑  «GEOGRAPHICAL NAMES REGISTER EXTRACT – Botany Bay». Geographical Names Board. Arkivert fra originalen 7. november 2016. Besøkt 11. februar 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Austråttlunden landskapsvernområde** er et landskapsvernområde på 715 dekar i Ørland kommune, Trøndelag. Området ble opprettet i 1975, og omfatter to områder: hagen ved Austråttborgen, og selve *Austråttlunden*. Lunden er et skogområde med spor av landskapstyper fra det *opprinnelige Ørland*, før åkerbruket ble dominerende. Lunden har også en historie som jaktområde og herregårdspark for Austråttborgen.

Den gamle og markerte **Austråtteika**, som ligger sentralt i et stikryss i området, ble fredet allerede i 1933 som *Austråt naturminne*.

I tillegg til Austråttborgen ligger Austråttgården, Austrått fort og *Austrått golfklubb* i umiddelbar nærhet til lunden.

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Nationally designated areas (CDDA)*, Wikidata Q1116062,
2. ↑  (no) Austråttlunden landskapsvernområde i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
3. ↑  (no) Austråt naturminne i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Naturbase
 |
**Brystsvømming** er den tregeste av de fire svømmeartene brukt i moderne konkurransesvømming, og er også den svømmearten som blir lært i den norske grunnskolen.

Utgangsposisjonen for et brysttak er en svømmer som ligger på magen med ansiktet i vannet. En syklus begynner ved at begge armene trekkes til siden til begge er i ca. 30 graders vinkel ut ifra kroppens lengdeakse. Armene føres så innover mot kroppens brystkasse for så å fremføres fra brystet tilbake til utgangsposisjonen. Denne trekantbevegelsen danner en syklus i brystsvømming.

Bensparkene i svømming gjøres ved at benene trekkes opp under kroppen ved å bøye i hofter og knær, og ved at foten vris utover. I denne fasen skapes det ingen fart fremover. Mens benene er trukket opp under kroppen, føres de utover fra kroppens lengdeakse og farten genereres så ved at benene strekkes ut samtidig som de føres innover mot kroppen igjen. Det er kun lov med ett benspark per armtak i bryst, og fartsfasen i bensparket kommer når armene er i ferd med å føres fremover til utgangsposisjonen igjen.

Det må pustes en gang per armtak i bryst, og dette kommer når armene er i ferd med å føres tilbake til syklusens utgangsposisjon.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
Austvågøya er den østligste av de større øyene i Lofoten og den sørligste i Vesterålen.
**Austvågøya** (også skrevet **Aust-Vågøy**) har et areal på 530,06 km². Den er administrativt delt mellom Vesteråls-kommunen Hadsel, som administrerer de nordligste områdene, mens resten hører til Vågan kommune i Lofoten.

I øst skiller Raftsundet Austvågøya fra Hinnøya. I sør ligger Vestfjorden. I vest er Austvågøya skilt fra Vestvågøya og Gimsøya med Henningsværstraumen og Gimsøystraumen. I nord(øst) skiller Hadselfjorden Austvågøya fra Hadseløya.

Mesteparten av Austvågøya består av fjell, som mot Raftsundet når opp til over 1000 moh. Høyeste punkt er Higravstind på 1146 moh. På Austvågøya ligger Lofotens største by, Svolvær, og det gamle fiskeværet Kabelvåg. Fiskeværet Henningsvær ligger på flere småøyer like ved sørvestspissen av Austvågøya. I Raftsundet ligger den kjente, smale Trollfjorden.

Austvågøya er også kjent fra et av Inger Hagerups dikt, «Aust-Vågøy», om tyske soldaters herjinger etter «Lofotraidet» under andre verdenskrig.

Samferdsel
----------

Europavei 10 går langs Austvågøya fra Raftsundbrua i nordøst via Svolvær og Kabelvåg til Gimsøystraumen bru i vest. De to bruene knytter øya til henholdsvis Hinnøya og Gimsøya. Det er også riksvei til Henningsvær.

Det er fergeforbindelse mellom Fiskebøl på Austvågøya og Melbu på Hadseløya. Fergesambandet mellom Svolvær og Skutvik i Hamarøy drives i 2012 bare med to turer daglig i vintersesongen, og tre i sommersesongen. Det er også fergeforbindelse mellom Svolvær og Skrova.

Svolvær har anløp av Hurtigruta. I sommerhalvåret går sørgående hurtigrute innom Trollfjorden. Det er hurtigbåtforbindelse mellom Svolvær og Bodø. Hurtigbåten mellom Svolvær og Narvik ble nedlagt 30. november 2007, da «Lofast» ble åpnet.

Austvågøya har en flyplass, Svolvær lufthavn, Helle, på Helle, ca. 6 km øst for Svolvær.

* Den 711 meter lange Raftsundbrua i Hadsel kommune, sett mot nord. Austvågøya til venstre, Hinnøya til høyre. Brua ble åpnet 1998.Den 711 meter lange Raftsundbrua i Hadsel kommune, sett mot nord. Austvågøya til venstre, Hinnøya til høyre. Brua ble åpnet 1998.
* Den 839 meter lange Gimsøybrua krysser Gimsøystraumen mellom Austvågøya og Gimsøya.Den 839 meter lange Gimsøybrua krysser Gimsøystraumen mellom Austvågøya og Gimsøya.
* Henningsvær er et fiskevær i Vågan kommune på sørspissen av Austvågøya i Lofoten.Henningsvær er et fiskevær i Vågan kommune på sørspissen av Austvågøya i Lofoten.
* Kabelvåg med Vågakallen i bakgrunnen. Foto fra 1890-tallet.Kabelvåg med Vågakallen i bakgrunnen. Foto fra 1890-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  «Austvågøya». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 12. oktober 2016.
2. ↑  «100 største øyene i Norge». *kartverket.no*. Kartverket. 4. juni 2014. Besøkt 15. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Austvågøy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Bryterstyring** er en alternativ form for styring av datamaskiner. Dette er primært benyttet av mennesker som ikke har mulighet til å styre datamaskiner ved hjelp av vanlig mus og tastatur. Bryterstyring er ment å gjøre datamaskiner mer tilgjengelige.

En person som bare kan betjene et fåtall brytere, mellom én og 5 vanligvis, må bruke en metode for å kunne ha tilgang til alle funksjonene på et tastatur eller styring av mus. En metode benytter seg av et skjermtastatur med såkalt bryterstyrt skanning. Skjermtastaturet er kjent fra smarttelefoner, hvor man trykker på bokstavene på et tastatur vist på skjermen. En annen metode går ut på å kode trykkene på en eller flere brytere ved eksempelvis morsekode.

Her finnes det mange løsninger å velge mellom, og de enkelte hjelpemiddelsentralene kan rådgi om forskjellige løsninger som er anbefalt i forhold til den enkelte. En spesialenhet kalt NAV Kompetansesenter for tilrettelegging og deltakelse har dyptgående kunnskap om alternativ styring.

Typer av brytere
----------------

Eks. på en håndbryter
Det finnes i dag store variasjoner på type brytere. Alt fra enkle knapper som trykkes på til hodebrytere, sug/blås brytere og andre varianter. Det finnes også brytere som kan fange opp øyets bevegelse. Disse er kjent som SCATIR brytere. Det er varierende hvor slitsomt det er å benytte enkelte brytere, derfor er tilpassing og valg av bryter minst like så viktig som valg av datamaskin og programvare.

Antallet av brytere
-------------------

Det er vanligst å benytte 1 eller 2 brytere i dag. Ved bruk av 1 bryter, er det vanlig at datamaskinen eller produktet flytter rundt mellom alternativer og et enkelt klikk aktiverer. Ved bruk av 2 brytere fungerer dom oftest den ene som flytt og den andre som aktiver/velg.

Noen benytter også flere brytere. For eksempel benyttes noen ganger 5 brytere, der 4 er retninger for å styre en mus og den femte fungerer som en museknapp.

En ny teknologi fra First Device  gjør at man kan ha flere funksjoner i en enkelt bryter. Dette gjør at eksempelet over med 5 brytere kan implementeres i 1 eller 2 brytere. Dette er et lite skritt på veien for å gjøre datamaskiner og annet utstyr mer tilgjengelige.

Tilkobling av brytere
---------------------

En bryter kan ikke kobles direkte til en datamaskin. Nesten alle brytere kommer med 3,5 mm Jack plugg og er avhengig av en USB enhet eller PS2 enhet for å kunne kobles til en datamaskin. Her finnes det forskjellige produkter. Noen kan finnes via referansene under.

Eksterne lenker
---------------

* Abletinc, en produsent av mange brytere i forskjellige fasonger.
* Et forprosjekt som omhandler trådløse brytere gjennomført NorMedia
* Normedia, en norsk leverandør av brytere
* Gewa, norsk leverandør av brytere
* En artikkel fra The Guardian som omtaler bryterstyring fra First Device
* Firstdevice, et selskap som utvikler enheter for å koble brytere til datamaskin
* NAV Kompetansesenter for tilrettelegging og deltakelse[*død lenke*]
Gene Krupa, her i New York i 1946, var en elev av Moeller og utøver av teknikken
Dave Weckl er en kjent utøver av teknikken
**Moellermetoden** eller **Moellerteknikken** er en spilleteknikk bruk av trommeslagere. Gjennom denne teknikken kan utøveren oppnå en svært høy hurtighet, presisjon og nøyaktighet, uten å spille trommevirvel eller ordinære dobbeltslag, samtidig som teknikken er veldig effektiv ved at en kan spille svært fort, uten å måtte bruke mye krefter. Teknikken blir ansett som å være vanskelig å lære, delvis også fordi det er ikke full enighet i miljøet om hvordan denne teknikken egentlig er å forstå. 

Teknikken ble utviklet og fikk sitt navn av trommeslageren Sanford A. Moeller, og han har beskrevet denne i sin bok *The Art of Snare Drumming*, også kalt *The Moeller Book*. Det blir antatt at han utviklet teknikken gjennom å observere trommeslagere som hadde deltatt som trommeslagere i kamp under Den amerikanske borgerkrigen på 1800-tallet. Han lærte den videre til sin elev Jim Chapin i 1938 og 1939. Chapin arbeidet videre med å popularisere metoiden fram til sin død i 2009, blant annet gjennom introduksjonsvideo om teknikken med navn «Speed, Power, Control, Endurance».

Kjernepunktet er å holde løse og ledige håndledd og grep på trommestikkene og spille på spretten som trommestikkene får på trommeskinnet. Det innledende slaget kan derfor være noe hard og distinkt, slik at stikkene spretter opp i ny utgangsposisjon. Andre trommeslagere benytter dette såkalte «whipping stroke» til å utnytte spretten til ytterligere to slag, i stedet for det tradisjonelle dobbelslaget. Håndleddene beveges mykt opp og ned, avhengig av hvor fort en spiller, og det såkalte «whipping stroke» tas når håndleddet er på det høyeste. Noen trommeslagere, som Chapin hevder at teknikken ikke baserer seg på spretten mens andre, som Dave Weckl hevder at den baserer seg på denne spretten.

Foruten Chapin har også Gene Krupa (som også var elev av Moeller), Steve Smith og Dave Weckl kjente utøvere av teknikken.

Referanser
----------

1. ↑  Moeller, Sanford A. (1954). *The Moeller Book*. Ludwig Music Publishing. Arkivert fra originalen 9. juli 2009. Besøkt 17. februar 2009.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 9. juli 2009. Besøkt 14. mai 2016. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
2. ↑  «Jim Chapin talks about the Moeller Method». 22. januar 2007. Besøkt 14. mai 2016.
3. ↑  «Dave Weckl – Moeller Technique». 29. januar 2007. Besøkt 14. mai 2016.

Eksterne lenker
---------------

* En omfattende instruksjonsvideo som tar for seg alt rundt denne teknikken av Derrick Pope
* Jim Chapin demonstrerer teknikken
* YouTube - Jeff Queen demonstrerer teknikkens effektivitet
* Jacob Kaye demonstrerer Moeller teknikken
Må ikke forveksles med Autorisering.
**Autentisering** (fra gresk *αυθεντικός*; ekte eller genuin) er handlingen å bekrefte noe eller noen som *autentisk*, altså ekte eller sann. Å autentisere en gjenstand kan bety å bekrefte dens opprinnelse eller kilde, å autentisere en person kan bety å kontrollere vedkommendes identitet.

Datamaskiner
------------

Innenfor informatikk betyr autentisering å verifisere den digitale identiteten til en avsender som forsøker å kommunisere. Avsenderen kan være en person som bruker en datamaskin, kun en datamaskin eller et program. Kommunikasjonen kan for eksempel være et forsøk på å logge inn på en datamaskin.

Innen utvikling av IT-systemer er autentisering at en bekrefter identiteten til den som i dette tilfellet logger seg inn i signeringstjenesten, og bekrefter identiteten til den som signererer dokumentet elektronisk.

Se også
-------

* Biometri
* Verifikasjon

Referanser
----------

1. ↑  «Ord og begrep | eid.difi.no». *eid.difi.no*. Besøkt 29. august 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |