recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Torfinn Borkhus** (født 6. januar 1981) er en norsk filmkritiker og programleder i NRK fra bygda Dalholen  i Folldal.

Han studerte data- og multimedieteknologi ved Høgskolen i Gjøvik og drama- og teaterstudier ved NTNU i Trondheim. Han arbeidet deretter i NRK P3 på Tyholt i Trondheim i 2006, med ansvar for program som *Show Show*, *Osenbanden*, *Hundepatruljen* og *Filmpolitiet*. 

Han var programleder for radioprogrammet *Lønsj* på NRK P1 sammen med Rune Nilsen 2012-2017. Radioprogrammet ble lagt ned i 2017. Borkhus tok i 2014 over etter Per Olav Alvestad som Rune Nilsons makker i TV-serien *Ikke gjør dette hjemme* på NRK. Han er for tiden programleder for NRK P1-programmet *Landsmøte* sammen med Elin Aandal-Herseth og Klaus Sonstad. Han har også vært programleder for P1-programmet "Nesten helt sant" sammen med blant andre Are Sende Osen og Kirsti Falch-Nilsen.

Han er tildelt Folldal Mållags pris.

Borkhus er gift med musiker Siri Gjære.

Diskografi
----------

Som medlem av Charlie Rackstead & The Sticklesbergen Ramblers

* *Norwegian Classics* (2014, Oh Yeah!)
* *More Norwegian Classics* (2016, Oh Yeah!)

Referanser
----------

1. ↑  Veronica Søum, *Byens bonde* i Adresseavisen den 23. oktober 2015.
2. ↑  Jon Iver Grue, *– Jeg lever av skitpratn Radiostemmen Torfinn Borkhus fra Dalholen har det* i Østlendingen den 5. mai 2012.
3. ↑  Roald Evensen, *Lønsj med stemmen fra Folldal* i Arbeidets Rett den 23. desember 2013.
4. ↑  Nydal, Ane (25. april 2008). «1-2-3: Etablert!». *NRK*. Besøkt 13. april 2024.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Torfinn Borkhus på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Torfinn Borkhus hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Torfinn Borkhus hos The Movie Database Rediger på Wikidata
**Vasektomi** er et kirurgisk inngrep hvor et stykke av sædlederen hos et mannlig pattedyr kuttes for å oppnå sterilisering. Det finnes alternative måter å gjennomføre prosedyren på, blant annet uten skalpell, hvor det heller brukes en kirurgisk krok for inngrep i skrotum. Inngrepet utføres under lokalbedøvelse og kan finne sted utenom sykehus.

Etter en vasektomi blir testiklene igjen i skrotum, hvor leydigceller fortsetter å produsere testosteron og andre mannlige hormoner, som fortsetter å utskilles inn i blodstrømmen. Enkelte studier finner at seksualdrift (libido) er upåvirket i over 90 % av vasektomerte menn
 
mens andre studier større grad av forminsket seksualdrift. 
 
Den spermafylte væsken fra testiklene bidrar til omtrent 10 % av volumet på ejakulatet (hos menn som ikke er vasektomert) og har ingen signifikant effekt på dets utseende, konsistens, lukt eller smak.

Når vasektomien er utført, vil ikke kroppen kunne frigi sperma via penis. Spermaet blir derimot brutt ned og absorbert av kroppen. Mye væskeinnhold blir absorbert av membraner i bitestikkelen, og mye fast væske blir brutt ned av makrofager og reabsorbert via blodstrømmen. Sperma modnes i bitestikkelen i omtrent én måned når det forlater testiklene. Omtrent 50 % av det produserte spermaet kommer aldri til ejakulasjonen hos en ikke-vasektomert mann. Etter en vasektomi øker membranenes størrelse for å kunne absorbere mer væske, og flere makrofager kommer til for å bryte ned og reabsorbere mer av det faste innholdet. Andelen sperma som overgår makrofagenes fordøyelsesmuligheter, går videre til skrotum som spermagranulom.

Referanser
----------

1. ↑  «No-scalpel vasectomies by skilled surgeons may speed recovery». *EurekaAert*. 18. april 2007. Besøkt 18. april 2007.
2. ↑  
Nielsen CM, Genster HG (1980). «Male sterilization with vasectomy. The effect of the operation on sex life.». *Ugeskr Laeger*. 142 (10): 641-643. PMID 7368333.
3. ↑  
Dias PL (1983). «The long-term effects of vasectomy on sexual behavior.». *Acta Psychiatr Scand*. 67 (5): 333-338. PMID 6869041.
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 7. april 2011. Besøkt 24. februar 2008.

  


| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** BBC Things
 |
Jordbærplante som har dannet avleggere i grusen.
En **avlegger** er en ny plante som danner røtter mens den sitter fast på morplanten. Dette er en form for ukjønnet formering av planter, og den nye planten blir genetisk lik morplanten.

Enkelte plantearter formerer seg ofte ved avleggere. Avleggere fra jordbærplanter kalles utløpere (se bildet). Potteplanten grønnerenner (*Chlorophytum comosum*) danner mange avleggere. Disse småplantene kan klippes løs fra morplanten og dyrkes et annet sted. Andre plantearter sprer seg ved å danne avleggere fra røttene. Kjente eksempler på dette er bringebær og ulike arter av agave.

Andre plantearter kan danne avleggere ved at levende greiner treffer bakken og slår røtter. Dette er ikke uvanlig for f.eks solbær og gullbusk.

Hvordan lage avleggere av busker
--------------------------------

Avleggere av busker kan lages ved å ta en lav grein og bøye den ned til bakkenivå. Det anbefales å skrape litt i barken med en kniv der greinen treffer jorda, for å fremme dannelsen av røtter. Det avskrapte stedet bør tørke litt. Deretter bøyes greinen igjen ned til jorda, før det fylles på med litt jord. Greinen festes til bakken for eksempel ved å legge på en stein. Det kan ta ett år eller mer før greina har dannet røtter. Deretter klippes greina fra morplanten, og den nye planten kan flyttes forsiktig til der den skal vokse.

Busker som kan formeres ved avleggere: 

* Eldkvede
* Hassel
* Klematis
* Krossved
* Magnolia
* Rhododendron
* Rips
* Solbær
* Syrin

Andre typer ukjønnet formering
------------------------------

* Stiklinger
* Yngleknopper
* Ukjønnet formering av dyr: Se artikkelen om knoppskyting

Referanser
----------

1. ↑  Tønsberg, Ingebretsen, Tommy, Kenneth (2021). *Planteformering*. Oslo: Cappelen Damm. ISBN 9788202687779. «En avlegger er en plante som dannes på et fastsittende vegetativt skudd. Det betyr altså at planten dannes og lager røtter mens den fortsatt sitter fast på morplanten (...) Ved å bare klippe den fra morplanten får du en fiks ferdig plante som ofte roter seg raskt når den settes i jord»
2. ↑  Tønsberg, Tommy (2021). «Avleggere». *Planteformering*. Oslo: Cappelen Damm. s. 80. ISBN 9788202687779. «Å ta avleggere på denne måten tar tid - gjerne ett år, noen ganger mer. Til gjengjeld trenger du ikke gjøre noe mer for å holde prosessen i gang etter at du har lagt ned greinen; du trenger bare å sage eller klippe den av når den er ferdig rotet, og flytte dne forsiktig»
**Anders A. Buen** (født 1910, død 1977) var norsk oppfinner, spelemann og felemaker fra Jondalen nær Kongsberg. Øvre Jondalen hørte til Gransherad frem til 1964 og hørte derfor til Telemark. 
Anders var sønn til Asmund Buen og Tora Buen, f. Rønningsdalen, begge fra Jondalen. 
Han ble gift med Margit Buen, f. Tjønn fra Tuddal.

Buen var en meget oppfinnsom, filosofisk og musikalsk person. Evnene hans har gått i arv til barna Hauk Buen, Asbjørn Buen, Kari Buen, Agnes Buen Garnås og Knut Buen, og videre til barnebarna, m.a. Anders K. Buen, Ingvill Marit Buen Garnås, Jon Elling Buen Garnås og Per Anders Buen Garnås. 

Buen lærte felemakerkunsten av svigerfaren Hans Johnsen Tjønn i Tuddal og Olav K. Venås i Gransherad. Videre eksperimenterte han mye med faget, og utviklet etterhvert en helt egen retning innen faget, dette ved å forske grundig på hardingfeler, men også m.a. Amati-, Stradivari- og Guarneri-fioliner. M.a. brukte han en metode han kalte avstemning, ved at han stemte materialene i instrumentet i forhold til hverandre i ulike system. Hauk Buen, Anders K. Buen og Bernt Balchen jr. er av de felemakerne som har nyttet seg av denne metoden videre. 

Felespelet hadde Buen først og fremst etter sin far og Svein K. Løndal i Tuddal, som han hadde mye kontakt med.

Politiker og redaktør Anders Buen var Anders A. Buen sin onkel.

Diskografi
----------

* *Hildring*, Minnekassett over Anders A. Buen Buen Kulturverkstad. (MC)
* *Det spelar og syng*, (LP og MC), Familien Buen. Philips, 1975. (LP og MC)

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Anders A. Buen, (04.juni 1910 - 01.september 1977).», besøkt 10. desember 2023[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Familietradisjon av Anders K. Buen

Mal:Familien Buen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF
 |
Baturu Zhanyinbao, en av Qianlongkeiserens livvakter (1760).
**Mandsjuene** er et tungusisk folk i Mandsjuria i nåværende nordøstre Kina. De utgjør om lag 10 millioner mennesker (år 2000). Det tradisjonelle språket er mandsjuisk, men det benyttes bare av et fåtall. Mandsjuene beseiret på 1600-tallet Ming-dynastiet, tok makten over Kina og innførte Qing-dynastiet i 1644. Det bestod til revolusjonen i 1911 som styrtet keiserdømmet. 

Mandsjuene var blant de opprinnelige innbyggerne i Mandsjuria og tilhører den mandsju-tungusiske grenen av den altaiske folke- og språkstammen. Mandsjuspråket var under Qing-dynastiet hoffets og den høyre administrasjonens offisielle språk i det keiserlige Kina og måtte som sådant læres av alle embedsmenn. Mandsjuene betraktet det tungusiske jursjenfolket som sine eldste forfedre, som kineserne kaller *nüzhen*. Etter kinesiske kilder bodde de i begynnelsen av 900-tallet mellom elvene Amur i nord og Sungari i vest, og var da understilt khitanerne, som antagelig også var av tungusisk herkomst.

I 1114 gjorde jursjen-folket seg selvstendig og erobret under sin høvding Aguda og hans dynasti, «Jin» (*gull*), etter hvert hele det store khitanriket (hele østre Sentral-Asia og en del av nordre Kina) samt andre deler av Kina, med selve hovedstaden Nanjing (nå Beijing). Men etter Djengis Khan erobret Kina (1215), vendte hans ettertredere mot jursjen-folket. Jin-dynastiet ble styrtet (1234), og jursjenstammene ble trengt nordover til Liaodong, sør i det senere Mandsjuria.

I begynnelsen av 1600-tallet kom det opp en høvding, Nurhaci, mandsjuenes nasjonalhelt, som forente flere andre beslektede stammer under det felles navnet *mandsju* og gjorde seg (1616) uavhengig av Ming-dynastiet i Kina. Hans etterfølgere inntok Beijing (1644) og gjorde sjuårige Shunzi til keiser. Etter kort tid var hele det kinesiske rike erobret av mandsjuenes dynasti Qing, som bestod til 1911.

Tradisjonelt var mandsjuene for det meste et bofast, jordbruks- og håndverksorientert folk. De gikk over til buddhismen. Bare noen få nordlige stammer, soloner, daurer og andre, som imidlertid snarere bør kunne anses som tunguser, holdt fast ved sin gamle sjamanisme og sitt nomadiske levesett. I militært henseende var mandsjuene inndelt i åtte banner.

Etter revolusjonen i 1911 mistet mandsjuene sin særstilling som privilegert gruppe og ble utsatt for et hardt assimilasjonstrykk. De er regnet med i Folkerepublikken Kina som en offentlig anerkjent nasjonal minoritet.

Kilder
------

* Elliott, Mark C. *The Manchu Way: The Eight Banners and Ethnic Identity in Late Imperial China.* Stanford, CA: Stanford University Press, 2001.
* Rhoads, Edward J. M. *Manchus & Han: Ethnic Relations and Political Power in Late Qing and Early Republican China, 1861-1928.* Seattle, WA: University of Washington Press, 2000.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Helgeroa** (på lokal uttale; *Hæljeråa*) er et tettsted i Larvik kommune i Vestfold fylke, på østsiden av Langesundsfjorden.

Om sommeren er Helgeroa et populært feriested, med blant annet Helgeroa Marina og Blokkebukta badestrand og campingplass. Tidligere var det losstasjon her. I Helgeroa ligger Sjøkartverkets målestasjon for vannstand med opplysninger fra 1965.

Det går ferge som tar passasjerer og sykler fra Helgeroa via Arøya til Langesund på vestsiden av fjorden.

Helgeroa havn ligger i le for Skagerrak på nordsiden av en tange av rullestein, Mølen. Fra Mølen går det store raet med ra-veien gjennom Vestfold. På grunn av vanskelig topografi, blant annet i Langangen, var det lenge overgang fra landeveis til sjøveis transport nettopp i Helgeroa. Fra Helgeroa var det da båtforbindelse enten innover Langesundsfjorden og Frierfjorden eller vestover til byene på Agder.

Før broen mellom Brevik og Stathelle ble åpnet i 1961 var fergestrekningen Langesund – Helgeroa en viktig forbindelse for landeveistrafikk mellom Østlandet og Sørlandet.

Anjushuset ligger i Helgeroa.

Galleri
-------

* Krabbegata, én av to hovedveier ned til Helgeroa.Krabbegata, én av to hovedveier ned til Helgeroa.
* Kart over Helgeroa fra 1811. Fra Statens kartverk.Kart over Helgeroa fra 1811. Fra Statens kartverk.
* Helgeroa fremstilt av John William Edy rundt 1800. Fra Boydell’s picturesque scenery of Norway i Nasjonalmuseets eie.Helgeroa fremstilt av John William Edy rundt 1800. Fra *Boydell’s picturesque scenery of Norway* i Nasjonalmuseets eie.

Fotnoter
--------

**Type nummerering**
1. ↑  I SSB oversikt regnes Helgeroa som en del av tettstedet Helgeroa/Nevlunghavn, da stedet har vokst sammen med Nevlunghavn.

Eksterne lenker
---------------

* Historie Arkivert 7. juni 2008 hos Wayback Machine.
* Helgeroa Vels hjemmesider Arkivert 9. september 2013 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Relevans**: Denne artikkelen omtaler et emne som kan ha tvilsom relevans for Wikipedia. Artikkelen bør endres slik at det fremkommer hvorfor emnet er relevant for Wikipedia, ellers kan den bli slettet. Angitt grunn: *Er 3. og 4. plass i European Poker Tour tilstrekkelig?* *(8. april 2024)*
**Kristian Bredvei Kjøndal** (født 1985) er en norsk profesjonell pokerspiller fra Tjølling i Larvik.

I 2007 ble han nummer fire av 706 spillere i European Poker Tour (EPT) i Monte Carlo. Et halvår senere kom Kjøndal på tredjeplass i EPT i Praha.

Kjøndal var nominert i klassen «beste live-spiller» da PokerStars skulle kåre Skandinavias beste pokerspillere.

Per 2024 er han adjunkt ved Hunstad ungdomsskole.

Referanser
----------

1. 1 2  Kvatningen, Roy (20. april 2007). «Prestesønn ble pokerstjerne». Nettavisen. Besøkt 5. september 2018.
2. ↑  Sandbrekkene, Bjørn-Tore (28. januar 2008). «Kjøndal nominert til poker-pris». Østlands-Posten. Besøkt 5. september 2018.
3. ↑  «Ansatte - Bodø kommune». *bodo.kommune.no* **(norsk)**. 18. mars 2019. Besøkt 8. april 2024.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kristian Kjøndal – Global Poker Index Rediger på Wikidata

* (en) Kristian Kjøndal – World Series of Poker Rediger på Wikidata
***Mandalorer*** (på engelsk ***Mandalorians***) er en gruppe krigere i det fiktive Star Wars-universet. De arbeider ofte som leiesoldater og/eller som dusørjegere, og de er ofte fremstilt som dristige, farlige og svært gode kampferdigheter. Ifølge det ekspanderte universet er mandalorene kulturelle etterkommere av den utdødde arten Taung. Lederen av mandalorene har vanligvis tittelen "Mand'alor", navnet til deres første leder. I filmene er de representert ved dusørjegerne Jango Fett og Boba Fett. Hvor Jango Fett dukker opp i *Episode II: Klonene angriper*, mens Boba Fett dukker opp i *Episode II: Klonene angriper*, *Episode IV: Et nytt håp* (Special Edition), *Episode V: Imperiet slår tilbake* og *Episode VI: Jediridderen vender tilbake*.

En rekke nye karakterer som mandalorer har blitt portrettert i flere forskjellige filmer, tv-serier, tegneserier og bøker. Bl.a. i boken *Triple Zero* av Karen Traviss. I den animerte tv-serien *Star Wars: The Clone Wars* dukker opp bl.a. mandaloren og hertuginen Satine Kryze og søsteren Bo-Katan Kryze opp for første gang. I *Star Wars Rebels* er mandaloren Sabine Wren èn av hovedkarakterene, og i tv-serien *The Mandalorian* er mandaloren Din Djarin hovedkarakten, hvor også Bo-Katan Kryze igjen dukker opp i noen episoder.

Referanser
----------

1. ↑  A.L. Sirois, Review of *The Mandalorian Armor Book 1 in The Bounty Hunter Wars trilogy*, *The SF Site* (1999):
2. ↑  "Review of *The Mandalorian Armor*"

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mandalorians – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
|  | Wiktionary: Appendix:Mandalorian – ordbokoppføring |

* (en) *Mandalorian* på Wookieepedia: en *Star Wars*-wiki
* (en) *Mando'a* på Wookieepedia: en *Star Wars*-wiki - Contains grammar and information on how to speak the language
* (en) *Taung* på Wookieepedia: en *Star Wars*-wiki - Contains information about the original Taung/Mandalorian alien race
**Georg Fredrik Rieber-Mohn** (født 1945) er en norsk jurist som var Norges riksadvokat i perioden 1986 til 1997 og dommer i Norges Høyesterett fra 1997 til 2007.

Liv og virke
------------

Han vokste opp i Skien og ble uteksaminert cand.jur. fra Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo i 1969.

I 1971 ble han ansatt som fengselsdirektør for Opstad tvangsarbeidsanstalt på Jæren, i daværende Vestre fengselsdistrikt. Senere i karrieren var han blant annet statsadvokat i Rogaland (1976–1980), ekspedisjonssjef i Justisdepartementets kriminalomsorgsavdeling og sjef for Fengselsstyret (1980–1985), lagdommer ved Eidsivating lagmannsrett (1985–86) og riksadvokat (1986–1997). Da han ble utnevnt til riksadvokat, var han den yngste som til da hadde tiltrådt denne stillingen.

Han tiltrådte som dommer i Høyesterett 1. september 1997. I statsråd 22. september 2007 ble han innvilget avskjed i nåde fra embetet som høyesterettsdommer, med virkning fra 1. november 2007. Før han pensjonerte seg ble han imidlertid ansatt i Justis- og beredskapsdepartementet som spesialrådgiver i Lovavdelingen.

Rieber-Mohn var bidragsyter til første utgave av *Straffeloven med kommentarer* (*Straffelovkommentaren*), og har sammen med Magnus Matningsdal videreført Johs. Andenæs' standardverk innen strafferett, *Alminnelig strafferett*. Ifølge en undersøkelse fra 1997 var han blant de dommerne i Høyesterett som utmålte strengest straff i straffesaker. Han var også medlem av Straffelovkommisjonen som utarbeidet forslaget til straffeloven av 2005, samt Lovutvalget for utilregnelighet og rettspsykiatrisk sakkyndige.

Etter å ha vært nestleder i styret for Institusjonen Fritt Ord, var han fra 2011 til 2016 styreleder.

Rieber-Mohn er kjent for å være en ivrig sportsfisker. Han var blant annet leder av Villaksutvalget som foreslo etablering av nasjonale laksevassdrag og laksefjorder, og har sittet i styret for Kunnskapssenter for laks og vannmiljø siden 2004. Hans onkel var den kjente pateren og forfatteren Hallvard Rieber-Mohn. Som sin onkel tilhører han Den romersk-katolske kirke.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Georg\_Fredrik\_Rieber-Mohn[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Tidlige minner det nære miljø». *Skienspatrioter*. Forlaget Grenland. 2001. ISBN 8291986312. «Mine foreldre flyttet fra Lillehammer til Skien da jeg var omtrent ett år. Skien ble min barndoms by»
3. ↑  Offisielt fra statsråd 21. september 2007
4. 1 2  
Aina Johnsen Rønning (2007). «Fortsatt skuddklar». *Advokatbladet* (11): 36.
5. ↑  Kjetil Kolsrud: Store forskjeller i retten (Aftenposten.no 1. mars 2007)
6. ↑  Georg Fr. Rieber-Mohn ny styreleder i Fritt Ord[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Biografi i Norsk biografisk leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
**Audun Gudmund Endestad** (født 1953) er en norsk-amerikansk langrennsløper.

Biografi
--------

Endestad var født 19. januar i 1953 i Rimstaddalen ved Bryggja som då lå i Vågsøy. Som 21-åring flyttet han i 1974 til California hvor han ble skiinstruktør. I 1979 flyttet han videre til Alaska og satset fullt på langrenn. Han kvalifiserte seg for det norske laget til Ski-VM 1982 i Holmenkollen. Han ble der nummer 34 på 15 kilometer.

Han søkte statsborgerskap til USA i håp om å kunne konkurrere under Vinter-OL 1984 i Sarajevo. Han ble statsborger i siste liten og ble tatt ut på det amerikanske laget. Statsborgerskapet ble godkjent så sent at han ikke rakk 30 kilometeren, men fikk gå 50 kilometeren mot slutten av lekene. Han ble nummer 18, kun 12 sekund etter beste lagkamerat, Bill Koch.

84-lekene ble det eneste OL han kvalifiserte seg for, men han var med i Ski-VM 1989 i Lahtis der 18. plass på 50 kilometeren ble beste resultat. Han vant også 13 titler som amerikansk mester.

Han giftet han seg med den amerikanske syklisten Sally Zack. Hun representere USA under Sommer-OL i både 1988 og 1992. I Alaska etablerte paret turarrangørselskapet *Alaska Heartland Adventures*. De tar med eventyrlystne ut i Alaskas natur, på bjørnejakt, elg-jakt og andre naturopplevelser.

Oppmerksomhet
-------------

Endestads historie er fortalt i boka «50 idrettsheltar frå Sogn og Fjordane», fra 2017, av NRK-journalist Rune Fossum Lillesvangstu.

I det *First Class of Alaska Cross Country Ski Hall of Fame* ble opprettet var Endestad selvskrevet en plass. Prosessen med en hall of fame begynte i 1999, men introduksjonen kom på plass først i 2015.

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,
2. 1 2 3 4 5 6  «50 idrettsheltar frå Sogn og Fjordane». selja.no. Besøkt 14. april 2024.
3. ↑  «Sally Zack - Biographical information». olympedia.org. Besøkt 14. april 2024.
4. ↑  «First Class of Alaska Cross Country Ski Hall of Fame to be Inducted Thursday». fasterskier.com. Besøkt 14. april 2024.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Audun Endestad – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Audun Endestad – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN
 |
***Direct to disc*** er et musikkalbum med Frode Thingnæs Quintet, utgitt i 1980. Kvintetten ble i 1980 tildelt Spellemannprisen for årets jazzplate med albumet *Direct to dish/disc*, som vakte stor oppmerksomhet på grunn av kvintettens melodiøse og rytmisk originale komposisjoner og høye nivå på teknisk utførelse og improvisasjoner, men skapte også stor interesse da albumet representerte den første direktegraverte plate utgitt i Norge.

Plateomslaget
-------------

Omslaget på platen ble designet av Bruno Oldani. Motivet er en sort LP på hvit bakgrunn, der LP-en er plassert som en tallerken med en gaffel på venstre side og en kniv og en skje på høyre side. Motivet gir rom for et ordspill med tittelen *Direct to disc*; tittelen er skrevet *Direct to dish* (norsk oversettelse: «Rett på matrett(en) ») med en font som er typisk for gammeldagse skrivemaskiner, og bokstaven h er deretter overstrøket med penn og et korrekturmerke viser at h-en skal rettes til c, slik at det står *Direct to disc* (norsk oversettelse: «Rett på plate»).

I sin oversikt over norske plateomslag fra 1959 til 1990 fremhevet forfatteren Dag Helleve Oldanis formgivning av omslaget til denne platen:

> *Bruno Oldani og Knut Harlem kan vel karakteriserast som dei «to store» i norsk omslagskunst, utan forkleinelse for andre. (---) Bruno Oldani sitt arbeid er alltid stilreint, enkelt og verknadsfullt. Han klarer det som er vanskeleg for mange, han klarer å uttrykkje det enkle. Sjå berre på Frode Thingnæs – «Direct to disc» og Anund Roheim – «Vårlengt».*
> 
>

Sporliste
---------

1. «Bumpin'» (Frode Thingnæs)
2. «Caught In the Act» (Pete Knutsen)
3. «Along Came You» (Frode Thingnæs)
4. «Sett sjøbein» (Pete Knutsen)
5. «Three For the Money» (Jan Erik Kongshaug)
6. «Around Once More» (Frode Thingnæs)

Medvirkende
-----------

### Frode Thingnæs Quintet

* Frode Thingnæs - trombone, arrangement, låtskriver
* Pete Knutsen - gitar, moog, vocoder, låtskriver
* Henryk Lysiak - piano, moog, keyboard
* Jan Erik Kongshaug - sang, bass, låtskriver
* Thor Andreassen - trommer, perkusjon

### Øvrige medvirkende

* Svein Christiansen - produsent, tekniker, trommer
* Hans Petter Danielsen - tekniker
* Inge Holst Jacobsen - tekniker
* Ivar Finsen - mastering

Referanser
----------

1. ↑  «Frode Thingnæs kvintett». *Jazz i Norge*. Besøkt 17. april 2024.
2. 1 2 3  Helleve, Dag (1991). *Norske LP-omslag 1959-1990.* Oslo: Samlaget. ISBN 82-521-3109-3. OCLC 1028243473.

Eksterne lenker
---------------

* Oppføring av *Direct to disc* på nettstedet discogs.com. Besøkt 17. mai 2021.
**Malte Persson** (født 1976) er en svensk forfatter.

Perssons litterære debut, *Livet på den här planeten*, ble utgitt i 2002. Han har senere utgitt *Apolloprojektet* (2004), *Dikter* (2007) og den historiske romanen *Edelcrantz förbindelser* (2008), som omhandler Abraham Niclas Edelcrantz' liv.

Persson har blant annet oversatt Francis Ponges *Tallskogshäftet* og Thomas Klings *Det första världskriget*.

Persson hadde bloggen *Errata*, som for tiden er nedlagt, der han kort kommenterte litterære hendelser m.m. Med sine leserkommentarer og "debattinlegg" tjente Errata også som forum for litteraturdebatter i den svenske bloggsfæren, selv om kommentarfunksjonen ble stengt i juni 2009.

Bibliografi
-----------

* *Livet på den här planeten* 2002
* *Apolloprojektet* 2004
* *Dikter* 2007
* *Edelcrantz förbindelser* 2008

Priser og utmerkelser (utvalg)
------------------------------

* 2017 – Stipendium ur Gerard Bonniers donationsfond
* 2012 – Tegnérpriset
* 2011 – Göteborgs-Postens litteraturpris
* 2007 – Anna Sjöstedts resestipendium
* 2008 – Wahlström och Widstrands litteraturpris
* 2009 – Lydia och Herman Erikssons stipendium

Referanser
----------

1. ↑   novellix.se[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* maltepersson.se
* Errata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** Discogs
 |
**Søilen Teater** var et teater i Oslo. Det åpnet i 1930 i selskapslokalet «Søilesalen» i Keysers gate 1, og ble drevet som selvstendig teater av Sophus Dahl til 1932, da det ble en biscene for Chat Noir. I 1934 åpnet det igjen under ledelse av Henry Gleditsch som drev teatret fram til 1939, da det ble overtatt av Aud Richter og drevet som en intimscene. I 1942 ble det overtatt av Leif Juster som åpnet Edderkoppen i teaterlokalet. I 1945 overlot han lokalet til Studioteatret, som holdt til der et års tid. Senere har lokalene ikke vært brukt til teater, men Teamfilm hadde studio her en tid. Prosjektskolen holdt til i lokalene i mange år. UKS (Unge Kunstnernes Samfund) tok over lokalene og åpnet dørene i januar 2023. 

Søilen Teater er nå mest kjent for at mange kjente skuespillere har debutert her, som bl.a. Wenche Foss, Jack Fjeldstad,Ragnhild Michelsen, Jon Lennart Mjøen, Carsten Byhring, Hans Bille og Georg Richter.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon
 |
**Høyt skum i Hollywood er En** **Klassisk Komedie med Peter Sellers**

Høyt skum i Hollywood, en amerikansk komediefilm fra **1968**, regissert av **Blake Edwards**, **Peter Sellers** og **Claudine Longet**. Filmen har en løs struktur og fungerer i hovedsak som en rekke scener for Sellers’ improviserte komiske talenter.

Handlingen er basert på en *fish-out-of-water*-premiss, der den klønete indiske skuespilleren **Hrundi V. Bakshi** (spilt av Sellers) ved en feiltagelse blir invitert til et overdådig Hollywood-middagsselskap. Han gjør *forferdelige feil basert på uvitenhet om vestlige skikker*. Hrundi Bakshi ble inspirert av to av Sellers’ tidligere karakterer: den indiske legen **Ahmed el Kabir** i *The Millionairess* (1960) og **Inspector Clouseau** i *The Pink Panther*-serien. I sin tur har karakteren Hrundi Bakshi påvirket flere senere populære figurer, inkludert **Amitabh Bachchan**’s rolle som **Arjun Singh** i den indiske kassasuksessen *Namak Halaal* (1982) og **Hank Azaria**’s karakter **Apu Nahasapeemapetilon** i den amerikanske animerte sitcom *The Simpsons*1.

Handlingen i *The Party* er full av kaos og komiske situasjoner. Her er noen høydepunkter:

1. **Eksplosivt kaos**: Hrundi spiller en bugler i en film, men fortsetter å spille etter å ha blitt skutt flere ganger. Han ved et uhell sprenger en enorm festning på filmsettet, ødelegger hele produksjonen.
2. **Feilplassert invitasjon**: Regissøren ringer studiolederen for å svarteliste Hrundi, men ved en feil havner navnet hans på gjestelisten til Clutterbucks kommende middagsselskap.
3. **Mudder og forviklinger**: Hrundi mister skoen sin i gjørma, og etter mange mislykkede forsøk blir den servert til ham på et sølvfat av en servitør.
4. **Interaksjoner med gjestene**: Hrundi har pinlige møter med alle på festen, inkludert Clutterbucks hund, Cookie, og den berømte Western-skuespilleren "Wyoming Bill" Kelso.

*Høyt skum i Hollywood* er en tidløs komedie som fremdeles får oss til å le. Den er en hyllest til Sellers’ unike talent for improvisasjon og absurd humor.
*Kara bogaz gol* lagunen i Turkmenistan.
**Lagune** (fra italiensk *laguna*, av latin *lacuna*, «fordypning, hull; vannfylt fordypning») er grunne bukter som er blitt avstengt fra havet geologisk ved smale landtunger, gjerne av koraller som da kalles atoller, eller ved sand, gjerne ved langgrunne kyster eller ved elvedeltaer som for eksempel Nilen-deltaet og Podeltaet.

Laguner har også blitt identifisert som forekommende på kystlinjer med blandet sand og grus. Det er en overlapping mellom vannmasser klassifisert som kystlaguner og vannmasser klassifisert som elvemunninger. Laguner er vanlige kysttrekk rundt om i mange deler av verden. Andre eksempler er lagunene ved Venezia, samt Wisłalagunen og Den kuriske bukten, hvor henholdsvis Wisła og Nemunas renner ut. Laguner som er skapt av elvedeltaer vil etter hvert bli fylt av sand og slam fra elven og vil gå over til å bli et lavt og flatt landområde med en rekke elveløp gjennom, slik som ved utløpet av Mississippi ved New Orleans.

Bilder
------

* Flyfoto av Bora Bora i Fransk PolynesiaFlyfoto av Bora Bora i Fransk Polynesia
* Flyfoto av Kivalina i Alaska sett fra nordvestFlyfoto av Kivalina i Alaska sett fra nordvest
* Nusa Lembongan Lagoon i Bali, IndonesiaNusa Lembongan Lagoon i Bali, Indonesia
* Bacuitbukten i El Nido i FilippineneBacuitbukten i El Nido i Filippinene

Se også
-------

* Lakune

Referanser
----------

1. ↑  «lagune», *NAOB*
2. ↑  «lagoon» (n.), *Online Etymology Dictionary*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lagoons – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
**Bajram Kosumi** (født 20. mars 1960, i landsbyen Tuđevce i nærheten av byen Kamenicë/Kamenica) er en kosovisk politiker. Han var statsminister i Kosovo fra 2005 til 2006.

Biografi
--------

Han deltok i en protestbevegelse som krevde mere selvstyre for den Sosialistiske autonome provinsen Kosovo i Jugoslavia. I mars 1981 ble han arrestert og dømt til 15 års fengsel. Han avtjente ti år i fengsel, og benyttet tiden til å studere filologi ved Universitetet i Priština. Han tok en mastergrad i albansk litteratur. I 2008 avla han doktorgrad.

Fra 1991 til 1993 arbeidet han som journalist. I 1993 ble han leder for «Partia Parliamentare e Kosovës», et sosialliberalt parti med vekt på forhandlingsløsninger. I 1992 ble han valgt som parlamentsmedlem for første gang, der han var partigruppeleder 1994−1996 og 2000−2002. Under Kosovokrigen 1998−99 støttet han Kosovos frigjøringshær men tok ikke til våpen og bar ikke uniform. I 1999 deltok han i forhandlingene i Rambouillet. Fra 2001 har han representert partiet AAK («Aleanca për Ardhmërinë e Kosovës»). Han inngikk i interimsregjeringen 2001, og ble minister for miljø og arealplan i 2004.

Statsminister Ramush Haradinaj måtte stille for krigsforbrytertribunalet, og Kosumi ble 23. mars 2005 utnevnt til statsminister av president Ibrahim Rugova. 2. mars 2006 måtte han avgå, etter betydelig kritikk og protester, og ble avløst av Agim Çeku.

I 2008 ble han professor ved Universitetet i Priština, og fra 2015 rektor ved Universitetet i Gjilan.

Han har forfattet flere bøker:

* 1991: Bok om frihet (sq) *Libri i lirisë*
* 1995: Et konsept om subpolitikk (sq) *Koncept për subpolitikën*
* 2000: Barbarenes ordforråd (sq) *Fjalor i barbarëve*
* 2001: Et konsept om den nye politiske idéen (sq) *Koncept për mendimin e ri politik*
* 2004: Brev fra fengsel (sensurert) (sq) *Letra nga burgu*
* 2004: Fisjtas lyrikk (sq) *Lirika e Fishtës*
* 2006: Litteratur fra fengsel (sq) *Letërsia nga burgu*
* 2006: Et avgjørende år (sq) *Një vit vendimtar*

Han er gift og har fire barn.

Referanser
----------

1. ↑  «Nasjonalforsamlingens representantpresentasjon» **(engelsk)**. 2005. Archived from the original on 18. april 2005. Besøkt 5. april 2021. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
2. ↑  «Kosovo parliament elects new PM» **(engelsk)**. BBC. 23. mars 2005.
3. ↑  «Kosova: PM Kosumi Quits Under Pressure» **(engelsk)**. unpo.org. 8. mars 2006.
4. ↑  «Prof. Asoc. Dr. Bajram Kosumi». Universitetet i Gjilan. Besøkt 5. april 2021.

(no) «Bajram Kosumi» i *Store norske leksikon*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Jurij Fedorovytsj Kravtsjenko**, **Юрій Федорович Кравченко**, (født 5. mars 1951 i Oleksandrija i Kirovohrad fylke i Ukraina, død 4. mars 2005 i Kontsja Saspa) var tidligere innenriksminister (1995–2001) i Ukraina. 

Kravtsjenko ble funnet død i sitt sommerhus nær hovedstaden Kyiv. Han var innkalt som vitne i etterforskningen vedrørende drapet på den opposisjonelle georgisk-ukrainske journalisten Heorgij Gongadze, som ble funnet halshugget i 2000. Kravtsjenko skulle høtt opp som vitne bare timer etter at han ble funnet død.

Et håndskrevet brev, som ble formodet å være et selvmordsbrev, ble funnet ved liket:

*Мої дорогі, я не винуватий ні в чому. Пробачте мене, я став жертвою політичних інтриг Президента Кучми і його оточення. Іду від вас з чистою совістю, прощавайте.*
*«Mine kjære, jeg er uskyldig. Tilgi meg, jeg er offer for president Kutsjmas og hans omgivelsers politiske intriger. Jeg går fra dere med en ren samvittighet, lev vel.»*

Den ukrainsk-amerikanske historiker Serhii Plokhy betviler selvmordstesen og betgener omstendighetene runds Kravtsjenkos død som *dubiøs*.

Referanser
----------

1. ↑  Serhii Plokhy: *Der Angriff. Russlands Krieg gegen die Ukraine und seine Folgen für die Welt*. Hamburg 2023. s. 94

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Johan Koren Christie** (født 31. mai 1814, død 17. mai 1885) var en av de betydelige norske nasjonalromantiske forfatterne fra midten av det 19. århundre.

Han ble født i Kristiansund
som sønn av tollinspektør og politiker Edvard Eilert Christie (1773–1831). Han var grandnevø til lagmann Werner Hosewinckel Christie, som eide gården Wernersholm på Hop i Fana ved Bergen, og nevø til politikeren Wilhelm Frimann Koren Christie, fetter til arkitekten Christian Christie, politikeren Hans Langsted Christie og fysikeren Hartvig Caspar Christie. Han var oldefar til Werna Gerhardsen, grandonkel til politikeren Hartvig Caspar Christie
og tremenning til den kvinnelige politikerpioneren Sara Stockfleth Christie.

Han ble uteksaminert fra Bergen katedralskole i 1834, begynte på jusstudier, men sluttet etter tre år. Deretter arbeidet han som privatlærer, før han tok cand.theol.-graden i 1842. Han arbeidet som lærer og rektor på Røros fra 1843, og i Tromsø fra 1847. I 1848 giftet han seg med Bedicte Sontum (1816–1846) i Tromsø. Fra 1855 til 1859 jobbet han ved Bergen katedralskole.

Allerede mens han studerte skrev han mye i bladene *Urda* og *Granskeren*. *Granskeren* ble utgitt av Ludvig Kristensen Daa, en venn av Christie. Han var også involvert i konflikten mellom Henrik Wergeland og Johan Sebastian Welhaven, på førstnevntes side. Han debatterte spørsmål om norsk språk, spesielt i Det Norske Studentersamfund; i 1843 ga han ut *Om Det norske Sprogs Retskrivning: et Forsøg*. Han hadde høye ambisjoner, og ønsket å publisere en avhandling om norske legender, men klarte bare å publisere ett kapittel, i tidsskriftet *Norsk Tidsskrift for Videnskab og Litteratur*. Hans litterære produksjon gikk ned da han bodde i avsidesliggende Røros og Tromsø. I *Norsk biografisk leksikon*, skrev Francis Bull at det å bo i Nord-Norge "hadde ødelagt ham". Han fortsatte å publisere dikt, romaner, oversettelser og blader (som *Bergenseren* 1859-1860), og ble støttet av Bjørnstjerne Bjørnson, men ifølge Francis Bull, hans "forsøk på romaner har liten verdi". Han bodde i Haugesund mot slutten av livet, og døde der 17. mai 1885, 
på den norske grunnlovsdagen, feiringen som nasjonalister som Wergeland og Bjørnson hadde vært talsmenn for.

Referanser
----------

1. 1 2 3  
Henriksen, Petter, red. (2007). «17. mai». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Oslo: Kunnskapsforlaget.
2. ↑  
Henriksen, Petter, red. (2007). «Christie». *Store norske leksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget.
3. 1 2  
Bull, Francis (1926). «Christie, Johan Koren». I Bull, Edvard; Jansen, Einar. *Norsk biografisk leksikon*. 3 (1. utg.). Oslo: Aschehoug. s. 9–11. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** WikiTree **·** VIAF
 |
Randaberg kirke
**Tungenes prosti** er et tjenestedistrikt i Stavanger bispedømme i Den norske kirke. Prosten har sete i Randaberg. Kjetil Aano var prost til sommeren 2018. Tomas Mjelde Røsbak overtok etter Aano, først som konstituert prost og fra høsten 2019 som prost.

Prostiet er inndelt i sogn. Sognet er grunnenheten i Den norske kirke. De som arbeider i kirken er enten ansatt av sognet gjennom kirkelig fellesråd, eller de er ansatt av bispedømmet. Sogneprestene er ansatt i bispedømmet, og har tjenesten sin knyttet til et (eller flere) sogn.

Kommuner og sogn i Tungenes prosti
----------------------------------

* Randaberg
	+ Randaberg
	+ Grødem
* Kvitsøy
	+ Kvitsøy
* Sola
	+ Sola
	+ Tananger
	+ Sørnes
	+ Ræge
* Stavanger
	+ Hesby
	+ Mosterøy
	+ Rennesøy
	+ Talgje
	+ Sjernarøy

Historikk
---------

Tungenes prosti ble opprettet 1. januar 1998 ved delingene av Jæren prosti og Stavanger domprosti. Tungenes prosti bestod av Randaberg med Kvitsøy sogn fra Jæren prosti, og seks sogn fra Stavanger domprosti, nemlig Madlamark, Hafrsfjord, Sunde, Tasta, Vardeneset og Tjensvoll.

I 2006 var det en omorganisering av prostiene i Stavanger bispedømme. Tjensvoll sogn ble ført tilbake til domprostiet, mens de øvrige sognene i Stavanger kommune inngikk i nye Ytre Stavanger prosti. Til gjengjeld ble Tungenes prosti tilført sognene i Sola kommune fra Sandnes prosti, og de i Rennesøy og Finnøy kommuner fra Søre Ryfylke prosti. Fra 1. januar 2021 inngår Rennesøy og Finnøy kommuner i *nye* Stavanger kommune.

Prestegjeld
-----------

Referanser
----------

1. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
2. ↑  «Tilsettinger».
3. ↑  «Jærbladet 1997.04.21». Norge;Rogaland;;Time;;;;. 19970421. s. 3.  Sjekk datoverdier i `|dato=` (hjelp)
4. ↑  «NSD» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 25. august 2012. Besøkt 23. januar 2022.

Se også
-------

* Nettsida til Den norske kirke

| * v
* d
* r
Prostier i Stavanger bispedømme |
| --- |
| 
* Stavanger
* Dalane
* Haugaland
* Jæren
* Karmøy
* Ryfylke
* Sandnes
* Tungenes
* Ytre Stavanger

 |

| * v
* d
* r
Kirker i Tungenes prosti |
| --- |
| Askje **·** Fogn **·** Grødem **·** Hausken **·** Hesby **·** Kvitsøy **·** Randaberg **·** Ræge **·** Sjernarøy **·** Sola kapell **·** Sola kirke **·** Sørbø **·** Sørnes **·** Talgje **·** Tananger |
**Harald Grøtte** (29. august 1920 – 12. juli 1947) var en norsk frontkjemper og medlem av Sonderabteilung Lola under andre verdenskrig. Han ble dømt til døden for krigsforbrytelser begått under okkupasjonen av Norge. Grøtte deltok aktivt i nazistiske organisasjoner og enheter og ble henrettet ved skyting på Kristiansten Festning i Trondheim den 12. juli 1947

Liv og virke
------------

Grøtte vokste opp hos sin mormor og senere hos en tante, der flere familiemedlemmer var tilsluttet Nasjonal Samling (NS). I 1941 meldte han seg inn i partiet og tjenestegjorde senere i den Norske Legion fra november samme år. Han ble senere utplassert på Riga-fronten etter opplæring i Tyskland. Han var ugift og var transportarbeider, han drev også litt som maler, Butikkbetjent osv.

I begynnelsen av 1944 sluttet Grøtte seg frivillig til Sonderabteilung Lola, en enhet knyttet til Sicherheitsdienst (SD) i Trondheim. Han fylte ut innmeldelsesskjema og avla taushetsløfte, og var delaktig i organisasjonens virksomhet, inkludert væpnede aksjoner og provokatørvirksomhet. Han hadde også tilknytning til den germanske SS og deltok i vakttjeneste.

Under rettssaken mot ham ble det fremlagt anklager om medvirkning til drap, væpnede angrep og grov tortur i tjenesten. Han ble dømt til døden av Frostating lagmannsrett den 20. september 1946. Dommen ble opprettholdt av Høyesterett den 13. mai 1947. Til tross for en anbefaling om benådning fra Lagmannsretten, ble benådning avslått av kongelig resolusjon den 11. juli 1947.

Grøtte ble henrettet ved skyting på Kristiansten Festning i Trondheim den 12. juli 1947.

Referanser
----------

1. ↑  Sivertsen, Aage Georg (2023). *Rinnanbanden : infiltrasjonen, torturen, oppgjøret*. Kagge forlag. ISBN 9788248933137.
2. 1 2  Grøneng, Klaus (1995). *En blodig dokumentasjon fra oppgjøret med Rinnanbanden*. Midt Norge forlag. ISBN 8277970013.
3. ↑  Vaale, Lars-Erik (2002). *En nødvendig anakronisme? : Stortinget og dødsstraffen 1945-1950*. L.-E. Vaale.
4. ↑  «Rinnanbanden». *Rinnanbanden*. Besøkt 14. april 2024.
Må ikke forveksles med The Year of the Locust.

***The Years of the Locust*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av George Melford.

Handling
--------

Selv om hun er forelsket i Dirck Mead, blir Lorraine tvunget til å gifte seg med den mer velstående Aaron Roth for å redde familien hennes fra økonomisk ruin. Ektemannen viser seg imidlertid å være en kjeltring og en svindler. Han blir forfulgt av politiet, og stikker av med et dampskip for å unngå loven. Roth blir antatt å være død. Mead har i mellomtiden blitt en diamant-magnat.[]

Etter å ha giftet seg med Lorraine, tar han henne med seg til Sør-Afrika. Roth, som ikke var død likevel, finner igjen sin kone og utpresser henne. Han truer med å fordømme henne, fordi hun driver med bigami. Lorraine bestemmer seg for å forlate Mead. Men hun oppdager at Roth planlegger å stjele en dyrebar diamant, som den nåværende ektemannen hennes har. I de påfølgende problemene blir Roth myrdet, noe som også løser Lorraines problemer med ekteskapelig status.[]

Skuespillere
------------

* Fannie Ward som Lorraine Roth
* Walter Long som Aaron Roth
* Jack Dean som Dirck Mead
* Martin Best som Williams, Roths sekretær
* Charles Ogle som McKenzie

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 8. april 2016.
2. ↑  The Years of the Locust
3. ↑  THE YEARS OF THE LOCUST

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Years of the Locust* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Years of the Locust* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Years of the Locust* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Eternit** er et registrert varemerke for byggemateriale. Navnet kommer av at materialet skal kunne stå i all tid, dannet fra latin *aeternus*, «evig, evigvarende», jf. engelsk *eternity*, «evighet». Materialet ble mest lagd av asbestfibre blandet med sement i forholdet 1:9. Fordelen med eternit er at materialet holder seg uansett temperatur og vær. Eternit har bl.a. blitt brukt til å kle husvegger, og som takplater. En eternitvegg trenger ikke husmaling, slik f.eks. trevegger gjør. Eternit har god flammebestandighet, da det inneholder asbest. I Norge ble eternit mye brukt i 1950–60-årene. Etter hvert kom det frem at ved produksjon av og saging i eternit, ble det dannet helsefarlig støv. Dette er årsak til sykdommen asbestose, og er svært kreftfremkallende. Asbestose ble allerede oppdaget i begynnelsen av 1900-tallet. Lungekreft forårsaket av asbestose ble i Tyskland anerkjent som yrkessykdom så tidlig som i 1943. Eternit er klassifisert som spesialavfall.

I slutten av 1970-årene og i 1980-årene viste det seg at mange ansatte ved eternitfabrikker var blitt syke. I 1978 ble det innført forbud mot asbestholdige bygningsplater for innvendig bruk, og i 1979 ble forbudet utvidet til også å omfatte bygningsplater til utvendig bruk. 

Norsk Eternit-Fabrikk startet produksjon av eternitplater i Slemmestad i 1946. Fabrikken var den eneste i Norge og var eid av Christiania Portland Cementfabrik, som i 1968 ble en del av Norcem. På det meste hadde fabrikken 350 ansatte og hadde en årsproduksjon på 70 000 tonn. Fabrikken ble nedlagt i 1980. Det nedlagte fabrikkanlegget ble grunnlaget for Bjerkås nærings- og industrianlegg.

Referanser
----------

1. 1 2   «eternitt», *NAOB*

Litteratur
----------

* Gartmann, Frithjof (1990): *Sement i Norge 100 år*. Oslo

Se også
-------

* Kreft
* Kreftfremkallende stoffer

Eksterne lenker
---------------

* Riksantikvaren informasjon om vedlikehold av eternitt på fredete og verneverdige bygninger