recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Veksø** (tidligere også *Viksø*) er en landsby i Nordsjælland med 1.892 innbyggere (2017) beliggende i Egedal kommune i Region Hovedstaden. Den ligger mellom Ballerup og Frederikssund og har kirke og skole. Fra Veksø Station kjører siden 1879 tog mot København og Frederikssund.

Historie
--------

Syd for Veksø lå i vikingetiden og middelalderen den store sjøen *Vigsø* som dekket hele det lave terrenget rundt om Værebro Å. Byen omtales i skriftlige kilder første gang i 1370, stavet som Viksyø. Kirken er oppført omkring 1150 og hadde egen prest fram til midten av 1550-årene hvoretter den ble annekskirke til Stenløse.

Viksøhjelmene
-------------

Sensommeren 1942 ble Veksøhjelmene, to hornhjelmer fra bronsealderen, funnet av en torvgraver i Brøns Mose i Veksø. Hjelmene er utstilt på Nationalmuseet i København og er blant de viktigste funn fra tidens torvgraving.

Veksø slott
-----------

Vest for Veksø har ligget et gammelt voldsted fra 1300-tallet som på folkemunne kalles *Veksø Slot*. Det samme navnet brukes på en større bygning mellom Veksø og Hove. Denne bygningen er egentlig heller ikke et slott, men har fått navnet fordi dets arkitektur minner om Marselisborg slott.

Tradisjoner
-----------

Hvert år avholdes det i Veksø fastelavnsopptog med utsmykkede hester og vogner og hvor rytterne slår katten av tønnen gjennom Veksø Bygade. Tradisjonen ivaretas av *Veksø Fastelavnsklub* og kan føres tilbake til 1910.

Referanser
----------

1. ↑  «240-18361 Veksø». *Danmarks Statistik*. statistikbanken. Besøkt 7. august 2017.
2. ↑  «Egedal Gårds historie». egedalgaard.dk. Arkivert fra originalen 7. august 2017. Besøkt 7. august 2017.
3. ↑  Leif Nielsen (2006). «Veksø's historie». Arkivert fra originalen 7. august 2017. Besøkt 7. august 2017.
4. ↑  *Danmarks Kirker*. danmarkskirker.natmus.dk. 1975. Besøkt 7. august 2017.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
5. ↑  «Viksø-hjelmene». Nationalmuseet. Arkivert fra originalen 2. august 2017. Besøkt 7. august 2017.
6. ↑  Flemming Kaul. «Energikrisen gav gode fund». kulturarv.dk. Besøkt 7. august 2017.
7. ↑  Preben Stenalt (2006). «Veksø Slot – borgen på Veksøholm». Egedal Leksikon. Arkivert fra originalen 7. august 2017. Besøkt 7. august 2017.
8. ↑  Arne Navne (2007). «Slottet». Egedal Leksikon. Arkivert fra originalen 7. august 2017. Besøkt 7. august 2017.
9. ↑  «Veksø Fastelavnsklub». fatelavn.net. Besøkt 7. august 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |

Portal: Danmark
**Øyvind Haugen** (født 26. august 1949, død september 2009) var en norsk lastebilsjåfør, papirarbeider og forfatter.

Med bakgrunn i sin jobb i papirindustrien skrev han to bøker og flere artikler om sin arbeidsplass. Han skrev også artikler om papirhistorie og andre emner – så som skytevåpen, ammunisjonsteknologi og teori, publisert i norske tidsskrifter.

Biografi
--------

Haugen vokste opp på Sysle i nærheten av Vikersund i Sørøst-Norge.

Hans første jobb var som lastebilsjåfør - på en tankbil med løs-cement til forskjellige steder i Sør-Norge. Da han var 28 år ble han ansatt på Katfos Fabriker på Geithus - som hjelperuller. Etter endt opplæring gikk han videre som ruller.

Da Katfos Fabriker ble nedlagt gikk Haugen igjen over til lastebilen, men bare for et års tid. I mai 1983 ble han ansatt på Union Geithus (Drammenselvens Papirfabrikker) som hjelperuller - og siden ruller - på PM 3. Senere ble han - av helsemessige årsaker - flyttet fra skiftarbeid på rullmaskinen over til fabrikkens verksted der han fikk hånd om inspeksjon og mindre reparasjoner på rullmaskiner, skjæremaskiner og forskjellig annet hjelpemaskineri. Samtidig ble han bedriftens «historiker».

Interessen for Pusey & Jones Company dukket opp da Haugen så merkene på tørkecylinderene på PM 3. På spørsmål om noen kjente dette firmaet, viste det seg at ingen visste noe annet enn at det var nedlagt. Han bestemte seg for å grave mer i dette og det var det som fikk snøballen til å rulle. Ettersom Haugen arbeidet på en papirfabrikk var det naturlig for ham å fokusere på historie om papir og papirmaskineri.

Haugen ble gravlagt den 15. september 2009 på Vestre Spone kirke.

Bibliografi
-----------

* *Union-Geithus, A/S Drammenselvens papirfabrikker : en lokal hjørnestensbedrift gjennom 120 år* (Espa : Lokalhistorisk forlag 1993) ISBN 8274040759
* *PM 3 - 100 år : et tilbakeblikk* (1997) ISBN 82-994257-0-0
* *PM 3 : fra begynnelse til slutt 1897-2002* (2003) ISBN 8299425719

Eksterne lenker
---------------

* «Union Geithus's No. 3 P & J Paper Machine», et sammendrag av Haugens første bok på paperindustryweb.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
Et eiket hjul fra antikken på utstilling i Luristan-hallen.
**Nasjonalmuseet i Iran** (persisk: موزه ایران باستان Muze-ye Irân-e Bâstân) er et arkeologisk og historisk museum i Teheran. Det tar vare på gjenstander fra antikkens Persia inkludert keramikk, metallobjekter, bøker, mynter osv. Det ble åpnet i 1937.

Museet består av to bygninger. Den ene er dedikert til den før-islamske samlingen, mens den andre består av etter-islamske gjenstander.

Den etterislamske delen av museet ble åpnet i 1996 og består av tre etasjer. Den inneholder forskjellig keramikk, tekstiler, tekst, kunstgjenstander, astrolaber og kalligrafi fra 1400 år med islamsk historie i Iran.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) National Museum of Iran – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Sa'd Abad Gallery of Fine Arts
* Glassware Museum of Tehran
* Reza Abbasi Museum Arkivert 27. september 2016 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Karlsaue** er en park i byen Kassel i den tyske delstaten Hessen. Parken er 1,5 km² stor og opprinnelig en barokkhage. Den tilhører fra 2009 European Garden Heritage Network.

Parken befinner seg i Fulda-vassdraget mellom munningen av Kleine Fulda og Drusel ved det tidligere byslottet og i sør markene ved Auestadion i sør. Den er lokaliseringen for utstillinger under kunstutstillingen *documenta*. Parkanlegget ble omformet som en landskapspark i 1785 og består av en blanding av synbare franske barokkelementer og arrangerte «naturområder».

Historie
--------

Opprinnelig var området for dagens Karlsaue våtmarker på begge sider av elven Fulda. Det vestlige elveløpet het Kleine Fulda. I forbindelse med anleggelsen av parken ble denne sidearmen delvis stengt og erstattet med kanalen Küchengraben. Den nordlige del av elvearmen har som før kanaliseringen et sammenløp med elven Drusel og heter også der Lille Fulda. Fra 1568 anla Wilhelm IV av Hessen-Kassel (1532–1592) en renessansepark hvor Orangeriet ligger idag. Landgreve Moritz av Hessen-Kassel (1572–1632) utvidet parken og kalte den Moritzaue.

Dagens Karlsaue er preget av planene for en barokkpark til landgreve Karl I av Hessen-Kassel. Parken er også i dag oppkalt etter ham. Den opprinnelig strengt geometrisk-barokke plan som ble påbegynt 1680, men fraveket mot slutten av 1700-tallet. Deretter fikk parken et endret preg i retning av engelsk landskapspark, i samsvar med datidens mote. Ennå kan det opprinnelige barokkpreget gjenkjennes.

Orangeriet ble oppført mellom 1703 og 1710. Den lille øya *Siebenbergen* («De sju fjell») ble bygget på begynnelsen av 1700-tallet helt sør i parken, og beplantet med sjeldne vekster.

Under den andre verdenskrigen ble Karlsaue, herunder orangeriet, sterkt skadet. I 1955 ble Bundesgartenschau arrangert i området, noe som innebar en betydelig rehabilitering. Fra samme år er utstillingen documenta arrangert i området, først med fire og deretter fem års mellomrom.

Bilder
------

* Kunst og parken Karlsaue
* Utsyn mot KüchengrabenUtsyn mot *Küchengraben*
* OrangerietOrangeriet
* Hjortejakt i Karlsaue, maleri av Johann Heinrich Tischbein den eldre, 1700-tallet*Hjortejakt i Karlsaue*, maleri av Johann Heinrich Tischbein den eldre, 1700-tallet
* Tempel auf der Schwaneninsel i Karlsaue.Tempel auf der Schwaneninsel i Karlsaue.
* Kunstinstallasjonen Time Bank.Kunstinstallasjonen Time Bank.
* Shinro Ohtakes kunstinstallasjon «Mon Cheri» for documenta (13) i 2012.Shinro Ohtakes kunstinstallasjon «Mon Cheri» for documenta (13) i 2012.
* Orangeriet, september 2012.Orangeriet, september 2012.
* Giuseppe Penones kunstinstallasjon «Idee di Pietra» for documenta (13) i 2012.Giuseppe Penones kunstinstallasjon   
«Idee di Pietra» for documenta (13) i 2012.
* documenta 12, 2007.documenta 12, 2007.
* documenta 12, 2007.documenta 12, 2007.

Eksterne lenker
---------------

* Kassellexikon.de om Siebenbergen Arkivert 25. juni 2013 hos Wayback Machine. (tysk)
* Borgere for Karlsaue som Verdensarv

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** GeoNames
 |

Portaler: Kunst | Tyskland
**Vektet gjennomsnitt** (eller **veid gjennomsnitt**) er et gjennomsnitt hvor hver enhet i grunnlaget er tillagt vekt etter sin betydning for resultatet. 

Hvert tall i grunnlaget multipliseres med antall enheter av dette slaget, og alle produktene summeres. 
Deretter deler man produktsummen på antall enheter, som i en vanlig gjennomsnittsberegning. Resultatet av divisjonen er det vektede/veide gjennomsnittet.

For å eksemplifisere bruker vi verdien av scrabble-brikkene:

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Verdi: | 10 | 8 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 | 0 |
| Antall: | 2 | 2 | 1 | 10 | 8 | 7 | 68 | 2 |

1. Multipliser hver verdi med sin vekt (antall): Svar: 20, 16, 5, 40, 24, 14, 68, og 0
2. Legg sammen produktene til en totalsum: 187
3. Legg sammen vektene (antallene) for å finne totalvekten: 100
4. Del totalsummen på totalvekten: 187/100 = 1.87 = gjennomsnittsverdien av en scrabblebrikke
5. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Verdi: | 10 | 8 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 | 0 |  |
| Antall: | 2 | 2 | 1 | 10 | 8 | 7 | 68 | 2 | = 100 |
| Produkt: | 20 | 16 | 5 | 40 | 24 | 14 | 68 | 0 | = 187 | => | 187/100= 1.87 |

### Hvordan regne ut vektet gjennomsnitt for karakterer?

Hver bokstavkarakter har sin egen tallverdi.

A = 5 poeng, B=4, C=3, D=2, E=1 og F=0

Hver karakter ganges med antall studiepoeng. Den totale summen av studiepoeng \* karakterpoeng deles deretter på antall studiepoeng totalt.

Eksterne lenker
---------------

* 
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** MathWorld
 |
**Sagene i Austre Moland** er et sted i Arendal kommune. Stedet ligger på begge sider av Sagene-elva mellom Molandsvannet og Langansvannet. En liten tettbebyggelse oppsto på 15 - 1600-tallet omkring 4- 5 priviligerte oppgangssager ved elva - som den gag het Fosså. Bebyggelsen hørte dels til matrikkelgården Ottersland, dels til Fløystad. I tillegg til sagbruksvirksomheten hadde stedet annen vanndrevet virksomhet som stampe, kverner og bygdemølle, og det var skole og bedehus. Mange virksomheter tilhørte gårdene mens mange av arbeiderne bodde på småplasser nær arbeidsplassen. Disse plassene hadde areal nok til å fø ei ku eller to. En periode tidlig på 1900-tallet var det båtforbindelse gjennom Rånene og videre til Arendal med motorbåten Odd. 

Virksomheten på Sagene var mest intens mellom 1750 og 1850. Da dampsagene i byen kom i drift midt på 1800-tallet ble oppgangssagene nedlagt. Noen av dem ble ombygd til sirkelsager og fungerte nå som gårdssager. 

I 2019 åpnet ny E18 mellom Arendal og Tvedestrand med ny bru over Molandsvassdraget, Sagene bru.

Arkeologiske funn på Sagene
---------------------------

E18 går gjennom terrenget langs kote 50 - 60 m.o.h. 50 m er også den marine grense i området. Ved istidens slutt var det et sund der brua ligger i dag og sjøen gikk opp til brukarene. Innenfor var en stor bukt, og stedet må ha vært en god fiskeplass. arkeologiske undersøkelser ble gjennomført før veiutbyggingen og ved begge brukarene ble det gjort omfattende steinalderfunn.

Referanser
----------

1. ↑   Kristen Weierholt: Austre Moland. Ei bygdebok. Tvedestrand 1959. I Bokhylla.no
2. ↑  Gaute Reitan, Lars Sundström (red.): Kystens steinalder i Aust-Agder. Arkeologiske undersøkelser i forbindelse med ny E18 Tvedestrand-Arendal. UiO Kulturhistorisk museum. 2018. s.75.
Ordenstegn for Nasjonalordenen Juan Mora Fernández
**Nasjonalordenen Juan Mora Fernández** (spansk: *Orden Nacional Juan Mora Fernández*) er en costaricansk orden innstiftet 11. juli 1991 av president Rafael Ángel Calderón Fournier og utenriksminister Bernd H. Niehaus Quesada. Ordenen har navn etter Juan Mora Fernández, Costa Ricas første valgte statssjef. Den tildeles utelukkende utlendinger som et ledd i Costa Ricas diplomati og internasjonale forbindelser. Ordenen administreres av utenriksdepartementet. Tildelingsspørsmål behandles av et ordensråd bestående av presidenten, eller en representant for denne, utenriksministeren og viseutenriksministeren, samt protokollsjefen i utenriksdepartementet.

Inndeling
---------

Nasjonalordenen Juan Mora Fernández er inndelt i seks grader:

* Storkors med gullstjerne (*Gran Cruz Placa de Oro*)
* Storkors med sølvstjerne (*Gran Cruz Placa de Plata*)
* Storoffiser (*Gran Oficial*)
* Kommandør (*Storoffiser*)
* Offiser (*Oficial*)
* Ridder (*Caballero*)

Insignier
---------

Ordenstegnet for Nasjonalordenen Juan Mora Fernández består av en hvitemaljert stjerne med fem tagger utformet som korsarmene i et malteserkors. Midtmedaljongen har et portrett av Juan Mora Fernández omgitt av en blåemaljert bord med innskriften «JUAN MORA FERNANDEZ». Ordensstjernen har ordenstegnet lagt på en femtagget stjerne. Ordenstegnene er gjort i sølv eller gull avhengig av grad.

Ordensbåndet er rødt med kantstriper i hvitt, blått og hvitt. Fargene er hentet fra Costa Ricas flagg.

Tildeling
---------

Nasjonalordenen Juan Mora Fernández tildeles som belønning for fremragende innsats for Costa Rica og for landets internasjonale forbindelser. Ordenen tildeles ved dekret fattet av Costa Ricas president og utenriks- og kulturministeren etter innstilling fra ordensrådet. Nasjonalordenen Juan Mora Fernández er særlig tildelt andre lands statsoverhoder og diplomatiske representanter.

Storkors med gullstjerne tildeles utelukkende statssjefer, mens storkors med sølvstjerne kan tildeles regjeringssjefer, ministre, kardinaler, prinser, ambassadører av øverste rang og personer med tilsvarende status. Regjeringsmedlemmer, lavererangerende ambassadører, erkebiskoper, biskoper og andre med tilsvarende status kan utnevnes til storoffiserer.

De tre laveste gradene tildeles også etter regler der bestemte grupper og funksjoner er tiltenkt en bestemt grad av ordenen.

Norske innehavere
-----------------

Ambassadør Knut Vollebæk har mottatt storkors med sølvstjerne av Nasjonalordenen Juan Mora Fernández.

Litteratur
----------

* «Costa Rica» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, første bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 1050

Eksterne lenker
---------------

* Ordenens statutter[*død lenke*], Costa Ricas nasjonalforsamling
**Øyvind Hammer** (født 11. januar 1970) er en norsk foredragsholder, forfatter og motivator fra Oslo. Han er selvstendig næringsdrivende med foredrag og kursvirksomhet. Han er mest kjent som prestasjonscoach og samtalepartner for Ole Einar Bjørndalen.

Liv og virke
------------

Hammer er selvlært, og har ikke formell faglig utdanning i faget motivasjon og prestasjonscoaching. Han holder kurs og foredrag på både individuelt nivå og for grupper, spesielt innen næringslivet i forbindelse med prestasjonsutvikling, teambuilding, lederutvikling.

Han har også blitt prestasjonscoach for rallykjører Henning Solberg. I forbindelse med sommer-OL 2008 var han med det norske rytterlandslaget til Hongkong.

I 2002 flyttet Hammer med familien til Monaco, og han pendlet jevnlig til Norge på oppdrag. I 2007 flyttet han hjem igjen til Norge og er nå bosatt i Drammen.

Svart belte i karate på rekordtid
---------------------------------

I løpet av 2008 klarte Hammer å gå alle gradene i karate til svart belte. Opplæringen er normalt beregnet til fem år. Han ble etter dette med det norske landslaget til VM i Japan i november 2008 som motivator.

Utgivelser
----------

Bok: *Lev motivert* 2006.

Referanser
----------

1. ↑  «Svart belte på rekordtid». VG (vg.no). 9. november 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Øyvind Hammer Arkivert 5. august 2010 hos Wayback Machine. VG Blogg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
Et hjulnav med en kronemutter festet i senter ved hjelp av en saksesplint for å hindre at den skrur seg løs.
En **festeanordning med lås** eller **positiv festeanordning** vil si at en innretning er skrudd sammen på en slik måte at den har en ekstra låsemekanisme som skal forhindre festeanordningen fra å løsne, for eksempel på grunn av vibrasjoner. Tre vanlige metoder er å bruke låsetråd, splint eller selvlåsende muttere. Følgende er en liste over noen mulige festeanordninger med låsing:

* Mutter med splintspor (*split beam nut*)
* Kronemutter med saksesplit
* Sekskantmutter eller sekskantbolt med en faneskive
* Sekskantmutter eller sekskantbolt med en låseplate
* Låsetråd med ulike typer festemidler

Festeanordninger med ekstra låsing brukes blant annet i olje-, gass- og flyindustrien for å sikre mutre, bolter, strekkfisker, og så videre slik at vibrasjoner ikke fører til at de løsner under drift. Låsingen er ikke laget for å skape eller opprettholde tiltrekkingsmoment, men er snarere en sikkerhetsanordning i tilfelle tiltrekkingen løsner for å hindre at skruer, muttere, låseringer, oljelokk, tappekraner, ventiler og andre deler løsner.

* En låseplateEn låseplate
* En faneskiveEn faneskive

Referanser
----------

1. ↑  «ADR/RID Forskrift of landtransport av farlig gods 2011 - ADR2011—side 1232».
2. ↑  «ADR/RID Forskrift 1. april 2009 nr. 384 om landtransport av farlig gods - ADR\_RID\_2015—side 1057».
3. ↑  Timings, Roger Leslie (2005), *Newnes Mechanical Engineer's Pocket Book* (3rd. utgave), Newnes, ISBN 978-0-7506-6508-7
4. ↑  AC43.13 1998, s. 7–21

«7. Aircraft Hardware, Control Cables, and Turnbuckles» (PDF). *AC 43.13-1B - Acceptable Methods, Techniques, and Practices - Aircraft Inspection and Repair*. 8. september 1998. Besøkt 11. desember 2012.
**VAFA** er en forkortelse for **Valle fiskeadministrasjon**. Den ble stiftet i 1990 og organiserer over 200 grunneiere i Valle kommune når det gjelder tiltak for å få tilbake fisk i vann og elver. Arbeidet har i stor grad vært konsentrert om å gjennomføre kalkingsoppgaver i vann som på grunn av sur nedbør ikke lenger har livsgrunnlag for fisk. Ettersom kvaliteten på vannet har blitt bedre, har fisken kommet tilbake. På grunn av at det i en lang periode ikke har vært fiske i disse vannene, er mange vann nå overbefolket. Av den grunn har VAFA organisert et prosjekt hvor ungdom har fått sommerjobb for å fiske opp fisk i Valleheia for at fiskekvaliteten blir bedre. Leder i VAFA er Toralv Andersen. Torjus Uppstad er daglig leder.

Medlemslag
----------

* Otra Fiskelag Valle
* Homme Fiskelag
* Vallebø Fiskelag
* Hevatn Fiskelag
* Harstad Fiskelag
* Rossevatn og Hyllvatn Fiskelag
* Ramvatn Fiskelag
* Hungsvatn og Berevatn Fiskelag
* Dale, Løyland og Røysland Fiskelag
* Åmli og Berg Fiskelag
* Juvatn Fiskelag
* Tjønnan Fiskelag
* Brokke og Berg Fiskelag
* Uppstad Fiskelag
* Helle Fiskelag
* Store Kråketjønn Fiskelag

Eksterne lenker
---------------

* VAFAs hjemmesider Arkivert 28. september 2007 hos Wayback Machine.
En **festeavtale** eller **festekontrakt**, er en avtale mellom to parter som gjelder bruk av grunn i en viss tidsperiode. Avtalen innebærer at en annen part enn grunneieren har en rettighet til å benytte grunneierens eiendom til et eller flere formål.

Det klassiske eksempelet er en festetomt til bolighus eller fritidshus, men det kan også gjelde andre forhold (f.eks. skytebane, golfbane, dyrket mark e.l.).

Det normale er at det svares en årlig betaling for en slik avtale.

Slike avtaler bør tinglyses for å ha full rettskraft overfor en «tredjeperson».

Etter gjeldende regler må det foretas en oppmåling av det arealet som festekontrakten omfatter, dersom avtalen gjelder for mere enn 10 år, og den gjelder for en avgrenset del av eiendommen. Det er visse unntak fra denne oppmålingsplikten.

Se også
-------

* Festenummer

Eksterne lenker
---------------

* Link til skjema for festekontrakt for hele eiendommer (Statens kartverk)[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
*Se også Yukon – territorium i Canada*
**Yukon** (gwich'in: *yu-kun-ah*, «stor elv») er en 3 700 km lang elv som renner gjennom Canada og Alaska. Elveløpet begynner i Rocky Mountains i Yucon (som fikk navn etter elven) og går videre gjennom Alaska til den munner ut i Beringhavet. Samlet nedbørsområde er på 832 700 km².

Elva Charley munner ut i Yukon
Yukon-elva ved Dawson City i Yukon.
Tanana er den største sideelva til Yukon-elva, og er 915 kilometer lang. Den renner fra grensa mot Canada i øst og nordvestover via byen Fairbanks, og til byen Tanana hvor den munner ut i Yukon. Tanana er den tredje lengste elva i Alaska. Nedbørfeltet er på 118 000 km².

Nowitna vest for Tanana er i alt 455 km lang, og er vernet over 400 km av sin lengde, gjennom *Nowitna National Wildlife Refuge*. Vassdraget er vilt og uberørt, og viktig i rekreasjonslivet.

Porcupine er 916 km lang, den har utspring i Canada og munner ut i Yukon-elva fra nord ved byen Fort Yukon. Her renner den gjennom store myrområder. Arten Alaskakaribu (engelsk: *Porcupine caribou*) får sitt navn fra denne elva. Ved elva ligger også Bluefish Caves som har rester av svært tidlig bosetting fra steinalderen. Nedbørfeltet er 61 530 km².

Den nest lengste sideelva er Koyukuk, som er 805 km lang med et nedbørfelt på 155 400 km². Den oppstår nord for Yukon-elva i fjellkjeden Brooks Range, i gates of the Arctic nasjonalpark. Elva munner ut i Yukon ved tettstedet Koyukuk. Denne sideelva hadde en større flom i 1994.

Neste større sideelv er Innoko, som også er 805 km lang, med utgangspunkt i Kuskowimfjellene i vestre Alaska. Den munner ut i Yukon-elva ved Holy Cross. Elva er vernet i de øverste områdene. Lengre nede får den tilsig av en egen bielv, Iditarod, som er 523 km lang. Totalt nedbørfelt for Innoko River er 6 500 km².

Eksterne lenker
---------------

* (en) Yukon River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Yukon River – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Canadian Council for Geographic Education – artikler om historien rundt Yukon-elva.
* Yukon River Inter-Tribal Watershed Council – hjemmeside.
* Nowitna Natl Wildlife Refuge Arkivert 13. februar 2013 hos Wayback Machine. – offisiell hjemmeside.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GNIS
 |
**Det belarusiske forsvaret** (belarusisk *Узброеныя сілы Рэспублікі Беларусь – УС РБ*, *Uzbrojenyja sily Respubliki Bielaruś*, russisk *Boopyжённыe cилы Pecпyблики Бeлapycь*, *Vooruzhennye sily Respubliki Belarus*) er sammensatt bare med landstyrker (hæren) og fly- og luftforsvar – alt under kommando av det belarusiske forsversdepartementet. Belarus har ikke kystlinje, og dermed ikke marinestyrker.

For året 2017 har IISS kalkulert med en personellrame på 40 000 soldater. Mesteparten er vernepliktige, og tjenestetiden er 18 måneder, men det finnes alternativ samfunnstjeneste.

Referanser
----------

1. ↑  «The Military Balance 2017». *The Military Balance*. International Institute for Strategic Studies. 117: 203–204. 2017 – via Taylor and Francis.  Parameteren `|abbonement=` støttes ikke av malen. (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Military of Belarus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Ferskspor** er en bruksegenskap som må være bestått ved prøve for at en ekvipasje bestående av hund (ettersøkshund) og hundefører skal bli godkjent som ettersøksekvipasje for skadd hjortevilt (elg, hjort og rådyr) i Norge. For å kunne gå opp til fersksporprøve må først viltsporprøven være avlagt og bestått.

Forutsetninger
--------------

For å bestå fersksporprøve må en ekvipasje kunne spore i minst en halv time sammenhengende på friske spor etter hjortevilt. Prøven skal gjennomføres på barmark, og sporet må være minst en time gammelt når sporingen starter. Hunden skal føres i ei line som er minst 5 meter lang.

Bedømning
---------

Dommeren vil vurderer følgende kriterier:

* Helhetsinntrykket under prøven
* Hundens vilje til å ta an sporet
* Tempo og arbeidsmåte
* Vilje og evne til å arbeide på tap
* Vilje og evne til å samarbeide med fører på en slik måte at det blir en effektiv ekvipasje
* At hunden ikke viser så stor interesse for annet vilt og tamdyr at den går av sporet

I tillegg skal hunden skal vise at den er villig til å følge sporet og på en overbevisende måte følge det. Den skal spore i et tempo som er akseptabelt for en «medfølgande skytter». Ved tap skal den klart vise dette og ta seg inn igjen.

Ser hundeføreren at hunden har tap, kan denne hjelpe hunden ved å ta den med tilbake et stykke og sette den inn på sporet igjen. Sporingen skal dessuten under en hver omstendighet fortsette på det opprinnelige dyret.

Diskvalifiseringsgrunner
------------------------

Prøven avbrytes straks diskvalifiserende feil er konstatert. Under prøven skal alle tilstedeværende følge gjeldende regler og bestemmelser og opptre i overensstemmelse med skikk og bruk.

* Manglende evne til å ta an og følge sporet
* Hissig og/eller vimsete arbeid
* Halsing, høylytt piping eller støyende framferd av hund og/eller fører
* Manglende evne til å utrede tap
* Uakseptabelt høyt tempo
* Hund som fører ikke har kontroll over
* Førerens manglende forståelse for hundens arbeid

Se også
-------

* Blodspor
* Ettersøkshund

  


| * v
* d
* r
Hundesport |
| --- |
| Agility **·** Blodspor **·** Brukshundsport **·** Budføring **·** Feltsøk **·** Ferskspor **·** Flyball **·** Hundefrisbee **·** Hundekjøring **·** Hundekløving **·** Hundeveddeløp **·** IPO **·** Lure coursing **·** Lydighet **·** Rapportering **·** Rundering **·** Spor **·** Viltspor |
Kart over Alaska der Yukon-Koyukuk er markert med rødt.
**Yukon-Koyukuk Census Area** er et folketellingsområde i den amerikanske delstaten Alaska. Det ligger i de sentrale delene av staten og det grenser mot North Slope Borough i nord, Southeast Fairbanks, Fairbanks North Star Borough og Denali Borough i sørøst, Bethel Census Area i sør og mot Kusilvak Census Area, Nome Census Area og Northwest Arctic Borough i vest. Det har også grense mot Yukon Territory i Canada i øst.

Yukon-Koyukuks totale areal er 382 910 km² hvorav 5 032 km² er vann. Det er like stort som hele Norge inkludert Svalbard. I 2010 hadde fylket 5588 innbyggere, en nedgang fra 6551 i 2000. I 2000 var Yukon-Koyukuk det amerikanske fylket med lavest befolkningstetthet, med gjennomsnittlige 0,0173 personer per km2. Det er et ikke-administrativt område opprettet for folketellingsformål og har ikke eget administrasjonssenter.

Yukon-Koyukuk ble opprettet som et valgdistrikt i det sentrale Alaska i 1958. Landområdene i nordøst, som opprinnelig var en del av Upper Yukon, og de nordlige delene av Kuskokwim, ble innlemmet i statistikkområdet i 1972. En mindre del av folketellingsområdet ble organisert som Denali Borough i 1990.

Referanser
----------

1. ↑  «2010 Census Interactive Population Search». U.S. Census Bureau. 1. april 2010. Besøkt 5. februar 2013.
2. 1 2  The Newberry Library: *Alaska Atlas of Historical County Boundaries Arkivert 11. oktober 2014 hos Wayback Machine.*. Individual County Chronologies. Besøkt 22. oktober 2014. (en)

| * v
* d
* r
Boroughs og folketellingsområder i Alaska |
| --- |
| Alaskas flagg | Boroughs | Aleutians East **·** Anchorage **·** Bristol Bay **·** Denali **·** Fairbanks North Star **·** Haines **·** Juneau **·** Kenai Peninsula **·** Ketchikan Gateway **·** Kodiak Island **·** Lake and Peninsula **·** Matanuska-Susitna **·** North Slope **·** Northwest Arctic **·** Petersburg **·** Sitka **·** Skagway **·** «Unorganized» **·** Wrangell **·** Yakutat | USAs flagg |
| Folketellingsomr. | Aleutians West **·** Bethel **·** Dillingham **·** Kusilvak **·** Nome **·** Prince of Wales-Hyder **·** Hoonah-Angoon **·** Southeast Fairbanks **·** Valdez-Cordova **·** Yukon-Koyukuk |
| Byer | Anchorage **·** Bethel **·** Fairbanks **·** Juneau **·** Kenai **·** Ketchikan **·** Kodiak **·** Nome **·** Sitka **·** Wasilla |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS
 |
En *Shkval* torpedo.
VA-111 Skhval (fra Russisk: шквал – *«vindkast»/«vindstøt»* ) er en russisk type superkavitasjonstorpedoer, som kjennetegnes av en ekstrem hastighet. De kan komme opp i minst 200 knop, enkelte kilder hevder 250, men sannheten er i alle fall at de er meget hurtige. Torpedoene er utviklet av den russiske marinen, og ble påbegynt rundt 1960.

Design og egenskaper
--------------------

Tuppen på en «Shkval» torpedo (eksportvariant).
Rakettmotoren på en «Shkval» torpedo (eksportvariant). Merk styrefinnene, som ligger inntrukket i kroppen. (Kan sees som en sølvgrå tupp stikkende litt ut.)
Utviklingen av våpenet begynte i 1960-årene, da det russiske NII-24 forskningsinstituttet fikk i oppdrag å produsere en torpedo som kunne nedkjempe atomubåter. I 1969 ble et annet institutt, GSKB-47, slått sammen med NII-24, og dannet et institutt for hydrodynamikk i Kiev. «Institutt for anvendt hydrodynamikk» utviklet så torpedoen Shkval ut fra felles kunnskaper og resultater. 

Torpedoen ble tatt i bruk i 1990-årene, selv om den hadde vært funksjonell og til dels ferdig en tid før det. *Skhval* er designet som et våpen som skal uskadeliggjøre fiendtlige torpedoer sendt mot egen ubåt, men kan også sendes mot andre ubåter, slik at disse blir nødt til å avbryte et eventuelt angrep. 

Torpedoens ekstreme hastighet er et resultat av superkavitasjon: Torpedoen flyter praktisk talt i en gassboble skapt av deflektert vann, som er et resultat av torpedoens spesielle spisse tupp. Ved å hindre vann direkte kontakt med torpedoens kropp, minker motstanden fra vannet betraktelig, og hastigheten øker tilsvarende. En kan kalle *Skhval* for et undervannsmissil. 

Fremdriften til torpedoen er en rakettmotor, som antennes like etter at torpedoen er skutt ut fra torpedorøret med en hastighet på 50 knop. Rakettmotoren bringer torpedoen opp til hastigheter på 200 knop (noen steder sies det 250 knop), og selv om torpedoene opprinnelig ikke hadde noen form for styring bortsett fra det elementære som gyroskop, holder man på å utvikle en selvsøkende versjon.

Spesifikasjoner
---------------

Det finnes minst tre versjoner:

* VA-111 *Shkval* – Original variant, trolig uten noen form for styring.
* «Shkval 2» – Nåværende variant; trolig styrbar, antagelig ved hjelp av styring av selve rakettflammen. Mye større rekkevidde.
* En «lettvektsversjon», eksportert til flere lands mariner.

Stridshodene er antagelig kun konvensjonelt sprengstoff, selv om det har vært spekulert i om det er muligheter for atomstridshoder. 

* Lengde: 8 m
* Diameter: 533 mm
* Vekt: 2700 kg
* Stridshode, vekt: 210 kg
* Hastighet:
	+ Utskytningshastighet: 50 knop (93 km/h)
	+ Maksimal hastighet: 200 knop (370 km/h)
* Rekkevidde: Rundt 7000 m til 13 000 meter (ny versjon)

Se også
-------

* Torpedo

Eksterne lenker
---------------

* (en) VA-111 Shkval – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* FAS page on the VA-111 *Shkval* underwater rocket (engelsk) Arkivert 28. august 2016 hos Wayback Machine.
* Military periscope page (engelsk)
Kran fra ferskvannskilde i Sveits. Nok ferskvann er vitalt viktig for de fleste planter og dyr.
**Ferskvann** eller **ferskvatn** er vann med bare et minimalt innhold av oppløste salter, spesielt natriumklorid, til forskjell fra saltvann og brakkvann. Alt ferskvann har opphavelig vært nedbør av vanndamp i atmosfæren. Vannet når innsjøer, elver og grunnvannsmagasiner direkte eller etter smelting av snø og is (se vannets kretsløp). Ferskvann utgjør bare omtrent 3 % av alt vann i verden.

Studiet av innsjøer og elver kalles limnologi. Det er viktig å studere limnologi for å kunne ivareta innsjøer og elver og deres biodiversitet, samt forstå koblingen mellom land og sjø og effekten av global oppvarming. 

Tilgang på ferskvann er vitalt for mange arters overlevelse, spesielt i ørkenområder. Se vannressurser. Det finnes ingen eksakt mål på hvor mange innsjøer det finnes på jorda, men det vi vet at det finnes flere innsjøer i høye breddegrader. Ferskvannssystem er ujevnt fordelt på kloden og avhenger av nedbør og landskapet. 90% av vann i innsjøer er fordelt på 10 innsjøer på jorda, altså er de fleste innsjøer er veldig små. 

For fisker har det mye å si hvor mye oppløst natriumklorid det er i vannet de lever i. De fleste dyr kan ikke leve i både fersk- og saltvann, men enkelte arter veksler mellom de to. Saltvannsfisk har tilgang på en overflod av salt, og forsøker å få så mye salt ut av kroppen som mulig, samtidig som de må beholde vannet. Ferskvannsfisk gjør det motsatte, for de har for mye vann i forhold til salt i kroppen.

Anadrom fisk migrerer mellom ferskvann og saltvann. De gyter i ferskvann, vandrer ut til marine system der de spiser. I Norge har vi 3 anadrome arter; atlantisk laks, arktisk røye og ørret. Disse er fiskearter av viktig økonomisk og kulturell betydning.

Se også
-------

* Brakkvann
* Dehydrering
* Drikking
* Drikkevann
* Grunnvann
* Hydrogeologi
* Hydrologi
* Innsjø
* Kildevann
* Salinitet
* Vannløp
* Vannets kretsløp

Eksterne lenker
---------------

* Miljøstatus i Norge: Ferskvann

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Valldal-Åndalsnes Rutebillag** var et norsk rutebilselskap ved hovedkontor i Valldal, Norddal kommune. Selskapets virksomhet strakk seg fra 1936 til 1980. 

En av selskapets Scania Vabis busser

Historie
--------

Selskapet ble etablert i 1936. Trollstigveien mellom Åndalsnes og Valldal (57 km) åpnet sommeren 1936 og dette gav grunnlaget til det som lenge var selskapets hovedrute. Dette var først og fremst en turistrute i sommersesongen, men Trollstigveien var i mange år enda eneste veiforbindelse til Valldalen, og dermed hadde ruta også mye lokaltrafikk. Derfor gikk ruta med redusert tilbud så lenge Trollstigen var åpen for trafikk. I enkelte år med lite snø var ruta derfor åpen til over nyttår. Så var det åpning vanligvis i juni etter at veien var brøytet.

Turistruta Åndalsnes-Valldal hadde korrespondanse med Raumabanen på Åndalsnes, og med båter og ferjer på Storfjorden, ikke minst til Geiranger som var viktig for turisttrafikken. Etter hvert som veien fra Valldal ble forlenget utover fjorden, ble ruta forlenget til Linge ferjekai, seinere til Liabygda ferjekai.

I tillegg til rutetrafikken hadde selskapet også mye kjøring av turister fra cruisebåtene på Åndalsnes til Trollstigen, og fra cruisebåtene i Geirager. Dette i tillegg til turistruta Åndalsnes-Valldal førte til at selskapet hadde størst aktivitet i sommersesongen.

Valldal-Åndalsnes Rutebillag (VÅR) overtok ved oppstarten i 1936 også lokalruter i Valldalen, og etter hvert også ruter rundt Åndalsnes og gjennom Romsdalen. I 1941 fikk VÅR starte bussrute Dombås-Åndalsnes, med avgang fra Dombås om morgenen, og retur fra Åndalsnes om ettermiddagen. I 1950 fikk selskapet arbeidsrute Verma-Åndalsnes. Det ble også gods- og melkerute på samme strekning, og etter hvert ble det utbygd med skolebussruter. I Valldalen var det også gods- og melkeruter til Stranda (meieriet) og fra 1958 daglig godsrute Valldal-Ålesund (ferje Valldal-Overåneset). Også i Valldalen ble det innslag av skolebussruter etter hvert.

I alle år var det slik at selskapet hadde to atskilte ruteområder i vinterhalvåret, Valldal og Åndalsnes.

Sluttfasen
----------

På 1970-tallet ble det arbeidet for mer samordning av rutebilselskapene i Møre og Romsdal. Som del av dette ble VÅR oppløst i 1980. Fra 1. juli gikk rutene i Romsdalen (40%) over til Rauma Billag, mens rutene i Valldalen inkl. Trollstigen (60%) gikk inn i Storfjord Rutebilar.

Statistikk fra 1978 belyser litt omfanget av selskapet: 18 ansatte, 10 busser, 4 lastebiler og en kombinertbuss.

Litteratur
----------

* Innstilling om rutebilstrukturen i Møre og Romsdal : fra en komite nedsatt av fylkesutvalget 5. desember 1970 : innstillingen er avgitt 16. november 1973 : Vedlegg til innstilling fra Rutebilkomiteen i Møre og Romsdal : oversikt over de enkelte rutebilselskap i fylket. (1973). Molde: Fylkesutvalget.
* Ottesen, H. Hjermann, L. Høsteng, A. K. Vollstad, K. Haugen, K. R. & Skudal, S. (2001). Rutebilnæring under omstilling 1965-2000. Molde: TL Møre og Romsdal.

Referanser
----------

1. ↑  50 år for fremgang : beretningsåret 1978-79 jubileumsberetning 1929-1979. (1979). Oslo: NRF.
**Vicente Lenílson de Lima** (født 4. juni 1977) er en brasiliansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. 

De Lima representerte Brasil under Sommer-OL 2000 i Sydney. Han løp 4 x 100 m stafett, og det brasilianske laget tok sølv med tiden 37,90, slått med 29 hundredels sekund av USAs lag. Han løp sammen med Edson Ribeiro, André da Silva og Claudinei da Silva. Under VM 2003 tok han og lagkameratene en ny sølvmedalje på kortstafetten. 

Under OL 2004 i Athen deltok han på 100 meter og ble nummer åtte i semifinalen med tiden 10,28. 

Under OL 2008 i Beijing deltok han på 100 meter og ble nummer tre i sitt heat, bare 0,06 sekunder etter Usain Bolt og 0,02 etter Daniel Bailey med tiden 10,26. Han gikk videre til andre runde, der han løp på 10,31 og ikke gikk videre til semifinaleheatene. Sammen med José Carlos Moreira, Sandro Viana og Bruno de Barros deltok han også på 4 x 100 m stafett. De kom på fjerdeplass i kvalifiseringsheatet bak Trinidad og Tobago, Japan og Nederland. Tiden 39,01 var den sjuende beste, og de kvalifiserte seg dermed til finalen. Der kom de på fjerdeplass med tiden 38,24.

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 130169[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vicente de Lima – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Vicente de Lima – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Vicente de Lima – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Vicente de Lima – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (pt) Vicente de Lima – Brasils olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Vicente de Lima – World Athletics Rediger på Wikidata
Polanco
**Polanco** er et område som omfatter sju offisielle nabolag (*colonias*) nord for Chapultepec i Mexico by. Disse nabolaga er:

* Los Morales
* Del Bosque
* Polanco Reforma
* Polanco Chapultepec
* Chapultepec Morales
* Bosque de Chapultepec
* Residencial del Bosque

Polanco grenser til Avenida Ejército Nacional i nord, Calzada General Mariano Escobedo i øst, Paseo de la Reforma i sør og Boulevard Manuel Avila Camacho (Anillo Periférico) i vest.

Polanco er et av byens mest eksklusive boligområder, og har en rekke hoteller, restauranter og kjøpesentre (bl.a luksuskjøpesenteret Antara Fashion Hall). Særlig gata Avenida Presidente Masaryk er kjent for sine dyre kjedebutikker og restauranter. Her ligger også Carlos Slims private kunstmuseum Museo Soumaya.

De fleste gatene i Polanco er oppkalt etter filosofer, forfattere og vitenskapsmenn.

* Bygninger i PolancoBygninger i Polanco
* Hus i PolancoHus i Polanco
* Hus i PolancoHus i Polanco
* Boulevard Manuel Avila Camacho, PolancoBoulevard Manuel Avila Camacho, Polanco
* Bygninger i PolancoBygninger i Polanco
* Museo SoumayaMuseo Soumaya
* Cartier - Presidente Masaryk, PolancoCartier - Presidente Masaryk, Polanco
* Butikker i Presidente Masaryk, PolancoButikker i Presidente Masaryk, Polanco
* Klokketårnet i Parque Lincoln er Polancos mest kjente landemerke.Klokketårnet i Parque Lincoln er Polancos mest kjente landemerke.

Eksterne lenker
---------------

* Polanco Arkivert 20. februar 2009 hos Wayback Machine. hos MexicoCity.com.mx
* Bilder fra Polanco

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**«Å nei, slanke meg»** er en coverlåt med den norske humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 3. desember 1979 på musikkalbumet *Salmer og sanger vi gjerne hiver*. Sangen er innspilt 27.-30. august samme år i Roger Arnhoff Studio i Oslo. Jonas Fjeld Band var kompband.

Originalen heter «Honky Cat» og ble skrevet av Elton John (melodi) og Bernie Taupin (tekst). Elton John ga den først ut på musikkalbumet *Honky Château* i mai 1972. Deretter ble den sluppet på singel i juli samme år.

Originaltekstens jeg har lyst til å bryte med livet på landet og flytte til storbyen, noe han blir frarådet i å gjøre av sine nærmeste.

Prima Veras tekst handler om en person som har fedme, men som ikke orker å gjøre noe som helt med det. Jahn Teigen spiller denne rollefiguren, mens Tom Mathisen er en slags trøstende kamerat. All sannsynlighet taler for at teksten er et spark til slankehysteriet. Grete Roede startet opp sin virksomhet allerede i 1974.

«Å nei, slanke meg» ble september 2000 gitt ut på *Rest of the best vol 2,5*.

Referanser
----------

1. ↑  *Absolute Prima Vera* – cover informasjon
**Polar Music International AB**, vanligvis bare kalt **Polar**, er et svensk plateselskap som ble grunnlagt av Bengt Bernhag og Stig «Stikkan» Anderson i Stockholm i 1963. Plateselskapet var et av de mest betydningsfulle i svensk musikkindustri på 1960- og 1970-tallet med en rekke kjente svenske artister i stallen – blant annet ABBA, Ted Gärdestad, Tomas Ledin og duoen Svenne & Lotta.

I 1989 kjøpte selskapet PolyGram opp Polar Music, og siden 1998 har Universal Music Group vært eieren. Likevel er fremdeles Polar Music International AB en juridisk enhet, og selskapet har fremdeles rettighetene til ABBAs innspillinger. Polar er fremdeles også ABBAs internasjonale plateselskap, og den opprinnelige Polar-logoen har blant annet blitt brukt på gruppas cd-utgivelser siden 2004.

I 1989 stiftet Stikkan Anderson *Polar Music Prize*, en pris for enestående musikalsk prestasjon. Prisen ble innstiftet samme år som Anderson solgte plateselskapet sitt til PolyGram.

Artister hos Polar Music
------------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * ABBA
* Lena Andersson
* Crosstalk
* Beagle
* Dilba
* Emilia Rydberg
* Anni-Frid Lyngstad
* Agnetha Fältskog og Linda Ulvaeus
* Ted Gärdestad
* Gemini
* Hellacopters
 | * Infinite Mass
* Fredrik Kempe
* Lambretta
* Maarja
* Emma Nilsdotter
* Mats Paulson
* Pineforest Crunch
* Svenne & Lotta
* Joey Tempest
* Anders Widmark
 |
|

Referanser
----------

1. 1 2  «Regnskapstall for Polar Music International». allabolag.se. Besøkt 23. mars 2017.
2. ↑  «Labels – Universal Music». Universal Music. Besøkt 23. mars 2017.
3. ↑  «ABBA – The story». ABBA Site. Arkivert fra originalen 30. juni 2013. Besøkt 23. mars 2017.
4. ↑  «Polar Music Prize». Polar Music Prize. Arkivert fra originalen 14. februar 2018. Besøkt 23. mars 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** Discogs
 |
Det er en vanlig misforståelse at Hamlet holder i en hodeskalle mens han framfører monologen «Å være, eller ikke være». Det gjør han **ikke**. Monologen framføres i slottet, i 3 akt.   
Hodeskallen forekommer i 5. akt, 1. scene, mens Hamlet og hans venner går over kirkegården. Skallen hentes opp fra en gammel grav, og tilhører hoffnarren Yorick, som Hamlet lekte med som barn. *Hodeskallereplikken* er «Alas, poor Yorick, I knew him». Bildet viser Sarah Bernhardt som Hamlet.
«**Å være, eller ikke være**» (engelsk: *To be, or not to be*) er en monolog fra William Shakespeares skuespill *Hamlet* (skrevet ca. 1600), tredje akt, første scene. Det er et av de mest kjent sitatene innen verdenslitteraturen og det mest kjente fra nevnte skuespill. 

Monologen fremføres i skuespillet av tittelfiguren Prins Hamlet, og dens første linjer i André Bjerkes gjendiktning av monologen lyder:

> 
> Å være eller ikke være: Det  
> 
> er spørsmålet. For hva er edel ferd?  
> 
> Å tåle dette regn av sten og piler  
> 
> en bitter skjebne sender mot oss?  
> 
> Eller å trekke sverdet mot et hav av sorger  
> 
> og gjøre slutt på dem? Å dø og sove  
> 
> ...
> 
> 
> 

Hamlet er ikke alene på scenen mens han fremfører dette. Ofelia, Polonius og Kong Claudius er på scenen, selv om litteraturvitere ikke enes om hvorvidt Hamlet er klar over deres tilstedeværelse.
**Plantasjen** er en nordisk butikkjede som spesialiserer seg på planter, vekstprodukter, hagemøbler og mer nylig, dyrefôr. Plantasjen har over 120 butikker i Norden (Norge, Sverige og Finland), og 77 av butikkene befinner seg i Norge (2017).

Historie
--------

Plantasjen ble opprettet 1. september 1985 i Kongsvinger av Karl Ragnar Rimfeldt. Han åpnet sin første butikk i Hvamkrysset i Skedsmo 17. april 1986. Allerede første driftsår ble Plantasjen i Skedsmo Nordens største hagesenter. I 1995 startet kjeden sitt nye konsept. I 2001 startet den nordiske ekspansjonen, og den svenske kjeden Växhus ble i 2001 overtatt av Plantasjen. I 2016 ble Plantasjen kjøpt av Ratos AB for om lag 1,2 mrd NOK.

Mesteparten av omsetningen i kjeden skjer på våren og forsommeren, og salget er væravhengig. De siste årene har allikevel Plantasjen opplevd en jevn vekst, og blant annet for å sikre en mer jevn omsetning gjennom alle årets sesonger har kjeden utvidet sortimentet til å inkludere produkter som ikke bare selger i sommerhalvåret. Dette inkluderer juledekorasjoner, ved og sesonguavhengige varer som dyrefôr. På grunn av den stadige veksten satser kjeden på fortsatt utvidelse med hovedvekt i Sverige.

I august 2022 ble Jesper Lien ansatt som administrerende direktør i Plantasjen.

Hagesentre
----------

Plantasjen i Norge består per 2022 av 73 hagesentre og mindre butikker som er lokalisert flere forskjellige steder i Norge.

I de fleste av Plantasjen sine butikkene vil utvalget være delt inn i seksjoner for hagemøbler, inneplanter, uteplanter og dyrefôr.

Referanser
----------

1. ↑  Plantasjen. «Store Locator - Plantasjen.no». *www.plantasjen.no*. Besøkt 29. november 2017.
2. ↑
3. ↑  «Nina jonsson ny administrerende direktr i plantasjen | Plantasjen». *www.plantasjen.no*. Besøkt 2. juni 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |