recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Se også Operasjon Entebbe for aksjonen som fant sted*

***Operasjon Thunderbolt*** (originaltittel: *Mivtsa Yonatan*, engelsk tittel: *Operation Thunderbolt*) er en israelsk action-dramafilm fra 1977 regissert av Menahem Golan. Filmen handler om passasjerene på et kapret israelsk fly som tvinges til å lande på en flyplass i Entebbe i Idi Amins Uganda. Israelske kommandosoldater iverksetter en aksjon for å befri gislene. Hovedrollene spilles av Yehoram Gaon og Sybil Danning. Filmen er en dramatisert rekonstruksjon av en virkelig hendelse som skjedde i 1976. Handlingen er sett fra et israelsk perspektiv.

Handling
--------

Den 27. juni 1976 går fire terrorister, på ordre fra Wadie Haddad om bord og kaprer Flight 139, i Athen, Hellas. To av terroristene er vesttyskere. De to andre var palestinere. Etter å ha landet for å fylle drivstoff i Libya, tar flyet av igjen. Med president Idi Amin sin tillatelse leder terroristene flyet og dens gisler til Entebbe internasjonale lufthavn i Uganda. Det stilles en rekke krav, inkludert løslatelse av 40 palestinske militante som sitter fengslet i Israel - i bytte mot løslatelse av gislene fra flyet.

Israelske myndigheter var overhodet ikke villig til å gi etter for terroristenes krav, og dette fører til planleggingen av et topp-hemmelig militært raid. Den militære operasjonen får kallenavnet "Operasjon Thunderbolt" og raidet skal ledes av brigadegeneral Dan Shomron.

Om filmen
---------

Filmen ble nominert til Oscar for beste utenlandske film i 1978.

Den ble innspilt i Israel og produsert med hjelp fra det israelske flyvåpenet og den israelske regjeringen.

Rolleliste
----------

(utvalg)

| Skuespiller | Rolle |
| --- | --- |
| Yehoram Gaon | Oberst Yonatan Netanyahu |
| Gila Almagor | Nurit Aviv |
| Assi Dayan | Shuki (som Assaf Dayan) |
| Klaus Kinski | Wilfried Boese |
| Sybil Danning | Halima |
| Arik Lavie | Gen. Dan Shomron |
| Shmuel Rodensky | Familierepresentant |
| Shaike Ophir | Gadi Arnon (som Shai K. Ophir) |
| Reuven Bar-Yotam | Ben-David |
| Gabi Amrani |  |
| Mark Heath | Idi Amin |

Referanser
----------

1. ↑  «Mivtsa Yonatan - IMDb». Besøkt 21. juli 2019.
2. ↑  Barron, Colin N. *Planes on Film: Ten Favourite Aviation Films*. Stirling, UK: Extremis Publishing, 2016. ISBN 978-0-9934-9326-3.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Operasjon Thunderbolt* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Operasjon Thunderbolt* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Operasjon Thunderbolt* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Operasjon Thunderbolt* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Operasjon Thunderbolt* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Operasjon Thunderbolt* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Operasjon Thunderbolt* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Operasjon Thunderbolt* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Krøniken om kongene til engelskmennene** ble skrevet ca. 1128 av munken og historikeren William av Malmesbury (ca. 1090–1143). Den var basert på hans *Gesta regum anglorum* (*De engelske kongenes dåder*), 1127, som fulgte samme opplegg som hans teologiske verk, *Gesta pontificum anglorum* (*De engelske biskopenes dåder*), 1125. En revidert utgave av *Gesta regum anglorum* ble dedisert jarl Robert av Gloucester i 1127.

William av Malmesburys historie strekker seg fra de tidligste perioder og fram til regimet til kong Stefan av England. Selv om William av Malmesbury betraktes som en etterrettelig forfatter bedømmer han ofte historien basert på kristen etikk. Å bli truffet av lynet var ikke bare en uheldig hendelse, men også en guddommelig staff for ens synder. Boken inneholder også informasjon av betydning for historikerne, som blant annet at den er en av de tidligste bekrefter på at Rollo, Vilhelm Erobrerens forfar, faktisk var av norsk opprinnelse.

I forordet nevner forfatteren at «Den Første Boken, derfor, inneholder en knapp opptegnelse av de engelske, fra den tiden av deres landstigning til Britannia og til den av kong Egbert, som etter de ulike prinsene hadde falt på ulikt vis, fikk monarkiet for bortimot hele øya. (...) Den Andre Boken vil inneholde den kronologiske rekken av konger til normannerne kom. Den Tredje følgende Boken vil være opptatt av historien til de tre følgende kongene, med tillegg av hva som enn skjedde andre steder i deres tid, som fra dens berømmelse kan kreve en mer spesiell oppmerksomhet.»

Boken er gjenutgitt i moderne tid, blant annet i England i 1904 og 1968.

Eksterne lenker
---------------

* William of Malmesbury's Chronicle of the Kings of England – Forordet på engelsk

Portal: Litteratur
**Kræftens Bekæmpelse** er Danmarks største sykdomsbekjempende organisasjon og Danmarks største pasientforening. Organisasjonen bekjemper kreft og har ca. 465 000 medlemmer (desember 2011). Herutover har foreningen over 3 000 aktive frivillige fordelt i 98 lokalforeninger. Kræftens Bekæmpelse ble stiftet i 1928.

Foreningen står for cirka 50 prosent av kreftforskningen i Danmark og tilbyr rådgivning og veiledning for kreftpasienter og pårørende flere enn 20 steder i landet og via den profesjonelle rådgivningstelefonen «Kræftlinjen» (80301030).

Foreningens nettoinntekt i 2011 var 520,7 millioner kroner. Foreningens hovedinntektskilder er arv, medlemskontingent, konkrete prosjekttilskudd og lotterier. Det offentlige tilskudd til Kræftens Bekæmpelse utgjorde fem prosent av inntektene i 2011.

Utgiftene fordelte seg i 2011 på forskning (48 prosent), pasientstøtte og lokal innsats (26 prosent), opplysning (19 prosent) og administrasjon (7 prosent).

Formål
------

Kræftens Bekæmpelse har oppstilt tre hovedformål: 

* forskning
* forebyggelse
* pasientstøtte

Referanser
----------

1. ↑   *Det Centrale Virksomhedsregister*, CVR-nummer 55629013, Wikidata Q795419,
2. ↑   Utgave 2017-05-22 av GRID[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   danskepatienter.dk[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kræftens Bekæmpelse – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Krøllhår** er et materiale framstilt av mellomlangt, elastisk dyrehår, for eksempel hestetagl (hår fra manen eller halen på en hest), kuhalehår, grisebust og kamelhår, som etter varmebehandling blir krøllete og som særlig brukes til stopning i møbler, madrasser og saler. Krøllhår holder formen godt og trekker ikke til seg fuktighet.

Framstilling og bruk
--------------------

Såle av krøllhår laget av hår fra kuhaler. Foto: Reinsfelt, Anne-Lise / Norsk Folkemuseum 
Tradisjonelt ble krøllhår laget av mellomlange heste- eller kuhår. Hårene ble først renset og kokt. De ble så slått til tau eller spunnet til snorer eller store fletter, gjerne ved hjelp av en rokk, for å få den rette spensten. Hårene ble deretter varmet opp for å bli porøse, og tauet ble til sist plukket eller revet opp igjen, enten for hånd eller med maskiner.

Inntil 1960-åra var det vanlig å ta vare på hår fra hestemaner og haler når dyrene ble klippet og stelt. Hårene kunne selges til fabrikker som produserte krøllhår, for eksempel Norsk Krøllhårfabrikk. Materialet ble siden solgt til møbeltapetsererne og møbelfabrikkene som brukte det til polstring av møbler.

Bruken av krøllhår var også en del av gammel folkekultur. Kuhår har ypperlige egenskaper som fuktabsorberende stoff, og krøllhår av kyr ble brukt til innleggssåler. Sålen formes og syes deretter sammen.

Krøllhår ble tidligere også brukt som materiale i industri og håndverk, for eksempel som filter i papirproduksjonen i treforedlingsindustrien.

*Hairlock* er en krøllhårsmasse, hovedsakelig av svinetagl, formet og istøpt en gummiløsning. Betegnelsen krøllhår anvendes også feilaktig som betegnelse på det billigere, vegetabilske erstatningsmaterialet *Crin végétal*, også kalt «indiagræs», som framstilles av fibre fra bladene på dvergpalmen Chamaerops humilis.

Skumgummi og krøllhår er igjen tatt i bruk som stopningsmaterialer i norsk møbelindustri, i første rekke av madrassprodusentene. Begge er naturprodukter med gode bruksegenskaper.

Den stive hestetaglen var tidligere en handelsvare som ble solgt usortert til tau, snorer, hårsåler og møbelstopp, sortert til bruk i sikter, grove møbel- og kappestoffer og annet. Hvit hestetagl brukes også i fiolinbuer.

Se også
-------

* Tagl, stivt, langt hår i hale eller man på hest
* Stry, korte, grove trevler av hamp eller lin utskilt ved hekling
* Man (hår), nakkehår på hest
* Silhår
* Kapok («silkebomull»), ull-lignende fibre fra kapoktreet eller beslektede trær, brukt til stoppemateriale og annet

Eksterne lenker
---------------

* Om krøllhår som møbelstopp
* Om krøllhår som polstringsmateriale (nedlastbart pdf-dokument på dansk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Krånipa** er et fjell øst i Arna i Bergen på grensen til Samnanger kommune i Vestland fylke. Det har en høyde på 703 meter over havet.

Kråmyrane naturreservat ligger ved foten av fjellet i vest.

Turmål
------

Krånipa er et turmål i Arna med oppstigning fra sørenden av Skulstadvatnet. Parkering på Nordre Skulstad ovenfor Trengereid, men bare 4-5 plasser. Derfor anbefales å parkere nede på Trengereid.

Fjell i Arna
------------

* Gullfjellet – 987 moh.
* Skåldalsfjellet– 718 moh. med Skåldalsnipa – 603 moh.
* Hananipa – 717 moh. med toppunktet i Vaksdal, men oppstigning fra Arna.
* Trollabotshaugen – 678 moh.
* Krånipa – 703 moh.
* Trengereidhotten – 577 moh.
* Borga – 634 moh.
* Repparåsen – 609 moh.
* Vardegga / Vareggen – 590 moh.
* Ådnanipa / Arnanipa – 456 moh.

### Se også

* Byfjellene i Bergen.

Panorama
--------

Krånipa - med Skulstadvatnet nedenfor, sett fra oppstigningen til Hananipa. Oppstigningen til Krånipa er langs eggen midt i bildet.  Foto: Svein Harkestad 

Krånipa nede ytterst til høyre med Kråmyrane naturreservat‎ ved vannene i midten. Hananipa ytterst til høyre lenger oppe bak Skulstadvatnet. Trengereidhotten til ventre med bebyggelsen på Trengereid nede ved Sørfjorden og Osterøy bak Sørfjorden. Bebyggelsen på Garnes og i Ytre Arna ytterst til venstre.  Foto: Erlend Bjørtvedt

Referanser
----------

1. ↑  Krånipa på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Leopold Wohlrab** (født 22. mars 1912, død 5. januar 1981) var en østerriksk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Wohlrab vant en olympisk sølvmedalje i håndball under OL 1936 i Berlin. Han var med på det østerrikske laget som kom på andreplass i håndballturneringen bak Tyskland. Det var første gang som håndball var olympisk sport. Seks lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 6. og 14. august. Østerrike vant fire av fem kamper, i finalerunden som besto av fire lag, beseiret de Sveits med 11-6 og Ungarn med 11-7 og tapte kampen mot Tyskland med 6-10. Wohlrab spilte tre kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin – Sølv Sølv i håndball Østerrikes flagg Østerrike

Eksterne lenker
---------------

* (en) Leopold Wohlrab – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Leopold Wohlrab – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Leopold Wohlrab – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Leopold Tajner** (født 15. mai 1921 i Roztropice, død 25. februar 1993 i Wisła) var en polsk skiløper som representerte KS Watra Cieszyn og Budowlani Goleszów.

Etter at han sluttet på skolen i 1935, fikk han jobb som mekanikerassistent på en flyplass, og han lærte seg både å reparere og fly seilfly. Senere studerte han flymekanikk på en skole ved Katowice-Muchowiec lufthavn, men utdanningen ble avbrutt da 2. verdenskrig brøt ut. Under krigen var han i tysk fangenskap i tre år, før han ble tvangsvervet i Wehrmacht som flymekaniker.

Etter krigen tok han opp igjen skisporten, som han også hadde drevet med tidligere. Han deltok i OL i St. Moritz i 1948, men uten å oppnå store resultater, med 76.-plass av 83 fullførende deltakere på 18 km langrenn og 34.-plass av 38 fullførende deltakere i kombinert. Hans eneste seiere i internasjonale renn kom i hopprenn i Špindlerův Mlýn i 1948 og Oberhof i 1950. Under trening i OL i Oslo i 1952 falt han og skadet seg, men han deltok likevel i spesialhopprennet, der han ble nummer 39 av 43 deltakere. Skaden var alvorlig, og han ble nødt til å avslutte sin aktive karriere.

Senere var han trener i klubbene Olimpia Goleszów, Górnik Koniaków og ROW Rybnik. Han prøvde en rekke nye treningsmetoder, særlig ivrig var han med å prøve ut hopping på sommerføre, med blant annet stråmatter og kokosmatter som underlag. Tajner fikk bygd rundt til hoppbakker, hvorav tre i Goleszów. Han ble tildelt flere utmerkelser for sin innsats for skidretten.

Leopold Tajner tilhørte en stor skifamilie. Han var bror av skihopperen Władysław Tajner, som deltok i OL, og onkel til skihopperne Andrzej, Henryk, Tadeusz og Józef Tajner, som alle var med i den tysk-østerrikske hoppuka. Han var far til Apoloniusz Tajner, som har vært hovedtrener for det polske hopplandslaget, og farfar til skihopperen Tomisław Tajner, som også har deltatt i OL.

Referanser
----------

1. 1 2   Olympedia utøver-ID 98115[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.olympedia.org[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Sports Reference: Leopold Tajner Arkivert 14. desember 2012 hos Wayback Machine. (olympiaresultater, besøkt 2. september 2012)
* Skijumping.pl: Tajner Leopold (skrevet av Wojciech Szatkowski, Muzeum Tatrzańskie, 25. juli 2003, besøkt 2. september 2012)
* Polski Komitet Olimpijski: Tajner Leopold (1921-1993) (besøkt 2. september 2012)
* Skijumping.pl: Tajner Apoloniusz (besøkt 2. september 2012)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Leopold Tajner – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Leopold Tajner – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Leopold Tajner – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Leopold Tajner – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (pl) Leopold Tajner – Polens olympiske komité Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Register** er en gruppe orgelpiper med lik klangfarge eller tilsvarende gruppe strenger på et cembalo. Organisten/cembalisten sjalter ulike registre inn eller ut for å endre instrumentets klangfarge.

I videre forstand forstand brukes *register* om en gruppe toner med lik klangfarge, enten lyden er produsert av strenger, piper, stemmebånd eller annet. Eksempelvis har eldre klavertyper som hammerklaver ulik klangfarge i bass-, mellom og diskantregistrene, mens moderne konsertklaver har en mer enhetlig klang over hele instrumentets toneomfang. Klarinett er eksempel på et blåseinstrument med temmelig ulik klangfarge i høyt og lavt register.

Vokale registre
---------------

Vokale registre eller stemmeregistre er en tradisjonell oppdeling av det stemmeomfanget som en sanger kan produsere med enhetlig klangfarge. De de to vanligste er *brystregister* (også kalt modal- eller fullregister) og *hoderegister* (også rand- eller falsettregister). I tillegg finnes *knirk* og *fløyteregister*. 

For brystregisteret svinger stemmebåndene i sin fulle lengde og tykkelse, mens i hoderegisteret er stemmebåndene strukket og tynne, og det er bare kantene som svinger. Stemmen til amatørsangere har vanligvis ulik klangfarge i de ulike registrene, med en tydelig «knekk» i overgangen. Omfanget med enhetlig klangfarge kan imidlertid utvides med øving, og klassisk sangskolering tilstreber at sangerne skal få et størst mulig toneomfang med samme klangfarge. Sangere som lykkes med dette sies å ha en *egal* stemme.

Kilder
------

* Avsnittet «Registers and Vocal Registration» i *Understanding Vocal Range, Registers and Type* Arkivert 8. januar 2018 hos Wayback Machine. singwise.com. Lest 11. oktober 2017.
* Avsnittet «Register» i *Terminologijungelen: Del én*, vokalt.no. Lest 11. oktober 2017.
* (no) Register – instruments tonehøydeomfang i Store norske leksikon
* *Register - vokalmusik og -teknik* i Den store danske
* *Register - terminologi, noder og tonearter* i Den store danske

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Ljusnans løp
Ljusnan ved Järvsö
**Ljusnan** er ei elv i midt-Sverige. Den er 443 kilometer lang med et nedbørfelt på 19 828 km². Middelvannføringen er 230 m³/s.

Elva har sitt utspring i Ljusnetjärnen (1 149 moh) på sørsida av fjellet Haftorstöten ved riksgrensa, nordøst for Aursunden i Norge. Elva mottar flere tilløpselver og renner gjennom Härjedalen og Hälsingland i en hovedsakelig sørøstlig retning. Den munner ut i Bottenhavet ved byen Ljusne. De største sideelvene er Voxnan, Veman og Härjån. 

Ljusnan er sterk utbygd til produksjon av vannkraft, og det ligger i alt 18 kraftverk langs elva og dens sideelver, med en samlet produksjon i 2001 på 4,5 TWh. Ljusnan var tidligere også en viktig fløtningselv.

Referanser
----------

1. ↑  Vattendragsregister (SMHI) Arkivert 21. juli 2006 hos Wayback Machine.
2. ↑  «Län och huvudavrinningsområden i Sverige (SMHI)» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 28. september 2018. Besøkt 1. oktober 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
Ferry Ljusterö-Östanå
**Ljusterö** er den største øya i Stockholms skjærgård som ikke har broforbindelse med fastlandet. Øya ligger i Österåker kommune, og er den 17. største øya i Sverige.

Øya har fergesamband til Östanå og båtforbindelse til Stockholm sentrum. Øya har i underkant av 1 600 fastboende, men i sommerhalvåret bor det mellom 25 000 og 30 000 på øya.

Historie
--------

Øyas eldste historie og kultur bærer preg av jordbruk, jakt og fiske som næringsveier. Fisket var lenge den viktigste næringsveien, men da skogen senere ble ryddet ti dyrkbar mark ble jordbruket viktigste næringsvei.

Øya var fram til 1800-tallet delt i to: Norra og Södra Ljusterö, men landhevningen skapte etterhvert en sammenhengende øy.

Kart over Ljusterö
I et skrift fra 1322 omtales øya som *Sudhralyustra*, i betydningen *søndre ljuster*. En teori er at navnet kommer fra at øyas to sørlige, spisse odder minner om en lystregaffel.

I 1301 stadfestet kong Birger Magnusson en eiendomsoverdragelse mellom Abjörn Sixtensson og Karl Gregersson (Läma) hvor Södra Ljusterö var en del av denne. Øyen ble igjen nevnt i en ny eiendomshandel i 1322.

Norra Ljusterö ble gitt som len til Per Brahe den eldre på Rydboholms slott, og i 1641 til riksmarskalk Lennart Torstenson. Hans enke bodde senere i perioder på øya.

I 1535 blir det omtalt at det er 28 såkalte skattebønder (frie bønder) på Ljusterö, (18 på Norra Ljusterö og 10 på Södra Ljusterö). I løpet av de neste 40 årene kom det bare ytterligere to til, mens i perioden 1632 og 1719 økte antall gårder til rundt 100.

I 1719 hadde hele Stockholms skjærgård en samlet befolkning på rundt 2 800 personer, hvorav rundt 700 av disse bodde på Ljusterö. Rundt 400 av dem kan identifiseres ved navn, i første rekke i manntallslister. Den dyrkbare marken hadde da økt til rundt 250 hektar, og de største gårdene var ved Bolby, Gärdsvik og ved Mellansjö.

Siarösundet mellom Siarö og Ljusterö, sett mot øst med Siarö til venstre. Den smaleste delen av sundet til høyre i bilde

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Tyrihjelmfly** (*Polychrysia moneta*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er utbredt nord til Hedmark, Oppland og Hordaland i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 35 – 39 mm), brungult nattfly med noe metallisk skinn. Arten er ganske karakteristisk og kan ikke forveksles med noen annen art som forekommer i Norge. Labialpalpene er lange, sigdformede og står opp foran hodet. Forkroppen (thorax) er brungul med høye skrå-kjøler av oppstående hårlignende skjell. **Forvingen** er lyst gul med brunlig bestøvning og spredte, små, svarte flekker i den ytre delen, og brune årer. I vingespissen er det en skinnende, gulhvit flekk som bakover er avgrenset av en brunrød bue. Den indre mellomlinjen er smal og brun, ytre mellomlinje kraftig, rødbrun, med en spisst V-formet utbuktning i den fremre delen. Bølgelinjen er brun, kraftig bølgete, dobbel i den fremre delen som gjennomskjærer den lyse flekken i vingespissen. Nyre- og ringmerkene er ganske store, metallisk hvite med brun kant, gjennomskåret av mørkere vingeårer. **Bakvingen** er lyst gråbrun, med grålig bestøvning i den ytre delen.

Levevis
-------

Arten lever i skogkanter og lysninger i skogen, også i fjellbjørkeskog, og i hager. Larvene, som overvintrer, utvikler seg mellom sammenspunne blader av tyrihjelm (*Aconitum septentrionale*), riddersporer (*Delphinium* spp.) og ballblom (*Trollius europaeus*). De voksne sommerfuglene flyr i juli – august.

Utbredelse
----------

Arten er holarktisk, det vil si at den er utbredt både i den palearktiske sone og i Nord-Amerika. I Norge er den nokså vanlig på Sørlandet og på Østlandet nord til den nordlige delen av Gudbrandsdalen. På Vestlandet finnes den nord til Bergens-området, men mangler i ytre strøk fordi næringsplantene ikke vokser der.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Norges sommerfugler, tyrihjelmfly:
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Polychrysia moneta* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *tyrihjelmfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *tyrihjelmfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *tyrihjelmfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *tyrihjelmfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *tyrihjelmfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *tyrihjelmfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Polychrysia moneta* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Polychrysia moneta* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
Denne artikkelen omhandler geologen.  For fysikkprofessoren, se John Bernhard Rekstad (fysiker).
**John Bernhard Rekstad** (født 2. oktober 1852 i Trondenes i Troms, død 1. april 1934) var en norsk geolog. Han tok lærereksamen 1887, var lærer ved de høyere skolene på Røros, Namsos og Lillehammer, og 1896–1900 adjunkt ved Bergens katedralskole. Fra 1900 var han første geolog ved Norges geologiske undersøkelse i Kristiania. Han beskjeftiget seg spesielt med brestudier (han beså i 1890 og 1891 hele Svartisen) og med Norges istidsavleiringer. For Norges geologiske undersøkelse utførte han geologisk kartlegging, særlig på Vestlandet, i Jotunheimen og i Nordland. Han utgav en rekke geologiske avhandlinger.

John Berhard Rekstad var også ivrig amatørfotograf. Hans geologiske reiser skulle føre ham rundt om i hele landet og kameraet var alltid med ham på tokt. Motivet for fotograferingen var først og fremst å dokumentere geologiske formasjoner, fjell, breer og steinprøver. Men han fikk også med seg mange vakre stedsmotiver og menneskene rund ham. Hans negativsamling består av 2962 glassplater og planfilmer. Bildene finnes på Billedsamlingen, Universitetsbiblioteket i Bergen.

Referanser
----------

1. 1 2   snl.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) John Bernhard Rekstad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Billedsamlingen – Universitetsbiblioteket i Bergen
* «Rekstad, John Bernhard», i *Illustreret norsk konversationsleksikon*, bind VI, Kristiania: Aschehoug, 1913, sp. 34.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** NMFF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** KulturNav
 |
**Ingeborg Vibeke Omberg** (født 15. juli 1975) er en norsk selvstendig næringsdrivende. Hun var initiativtaker og ansvarlig redaktør i gatemagasinet *=Oslo* fram til 2007, da hun gikk av etter et forlik med stiftelsen Erlik i oktober 2007 i kjølvannet av at hun ble suspendert av styret. Hun ble i 2005 kåret til Årets Osloborger av leserne av *Aftenposten Aften* og vant også Amnestyprisen 2005 for initiativet Erlik Oslo.

Hun har bakgrunn fra reklame og grafisk design og har tidligere arbeidet i Grafisk Form, Foreningen Leser Søker Bok, VisualVision, Good News reklamebyrå og Otterbech reklamebyrå/Kalenderforlaget. I 2005 var hun styreleder i Foreningen Erlik, og i 2004 var hun styremedlem i Oslo Teatersenter. Hun har også hatt flere skuespillerroller.

Hun har en BA (Hons) fra The Art Institute at Bournemouth fra 2001.

Vibeke Omberg er oppvokst på Veitvet i Groruddalen, og er bosatt på Tveita i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑  Tre år på gata - Dagsavisen - 18.06.2008 - Side: 26 (Atekst[*død lenke*])
2. ↑  Amnesty, 22. februar 2006: Amnestyprisen 2005: Med rett til å bli sett Arkivert 8. juni 2007 hos Wayback Machine.
3. ↑  Aftenposten, 24. desember 2005: Årets Oslo-borger
**Friedrich Bogislav von Tauentzien**  (født 18. april 1710 i Tauentzin i Hertugdømmet Pommern, død 21. mars 1791 i Breslau i Preussen) var en prøyssisk general på Fredrik den stores tid.

Liv og virke
------------

Han tilhørte adelsslekten Tauentzien, og fikk under de schlesiske kriger og syvårskrigen flere ganger mulighet til å vise sin tapperhet og feltherretalent. Han deltok i alle Fredrik den stores store slag; ved Mollwitz i 1740, ved inntoget i Prag, under slaget ved Hohenfriedeberg i 1745 og Kolín i 1757, og utmerket seg spesielt under forsvaret av Breslau mot Laudon i 1760.

Hans mausoleum ble tegnet av den berømte arkitekten Carl Gotthard Langhans og den berømte billedhuggeren Johann Gottfried Schadow, og stod i midten av Tauentzienplatz i Breslau, der hvor Tauentzien i 1760 hadde utkjempet et slag mot østerrikerne og havnet i livsfare. I moderne tid lå Tauentzienplatz i byens travleste sentrum. Mausoleet ble ødelagt av de polske kommunistene i 1946.

Tauentzienstraße i Berlin er oppkalt etter ham.

General Tauentzien var gift med Charlotte von Knesebeck og hadde to sønner og fire døtre.

Hans yngre sønn Bogislav Friedrich Emanuel von Tauentzien (1760–1824, fra 1814 grev Tauentzien von Wittenberg) var en av de mest berømte hærførere under Napoleonskrigene og ble enda mer berømt enn faren.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Gravenhorst, T.: *Schlesien – Erlebnisse eines Landes*, Breslau 1938

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
**Friedrich Bechtel** (født 2. februar 1855 i Durlach, død 9. mars 1924 i Halle) var en tysk språkforsker som særlig beskjeftiget seg med gammelgresk dialektologi.

Friedrich Bechtel stammet fra en prestefamilie i Baden. Han studerte teologi og filologi ved universitetet i Heidelberg. Etter å ha flyttet til universitetet i Göttingen vendte han seg til språkvitenskapen, og studerte under Theodor Benfey, Adalbert Bezzenberger og August Fick. Han tok doktorgraden bare 21 år gammel og fikk habilitasjonen to år senere. Ved siden av studiene arbeidet han som redaktør for *Göttingische Gelehrte Anzeigen* ved Vitenskapsakademiet i Göttingen.

Bechtel var i flere år dosent ved universitetet i Göttingen. I 1884 ble han utnevnt til ekstraordinær professor. I 1895 ble han ordentlig professor ved universitetet i Halle, hvor han etterfulgte August Friedrich Pott på lærestolen for språkvitenskap.

Bechtel beskjeftiget seg med samtlige indoeuropeiske språk, men tyngdepunktet lå på gammelgresk og de greske dialektene. Han utga standardverkene *Sammlung der griechischen Dialekt-Inschriften* i fire bind og *Die griechischen Dialekte* i tre bind.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Friedrich-Bechtel, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 24. april 2014[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 7. januar 2013, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU
 |
**Lower Granite-demningen** (engelsk: *Lower Granite Lock and Dam*) er en demning med et vannkraftverk som ligger i Snake River i staten Washington i USA, 35 km sør for byen Colfax i Whitman County. Dette er det fjerde siste kraftverket i Snake-elva før denne munner ut i Columbia River i samme delstat.

Anlegget ble påbegynt 1965 og ferdigstilt i 1972, med utvidelse i 1979. Det er en installert effekt på 810 MW, med største bruttoeffekt 932 MW, fordelt på seks turbiner. Demningen er 30 meter høy og 975 meter lang. Slusen i dammen er 205 meter lang og 26 meter bred, og gjør det mulig med elvetrafikk videre oppover elva.

Demningen skaper Lower Granite Lake, et 65 km langt reservoar i Snake-elva. Nedenfor demningen ligger Bryan Lake, som er et 62 km langt kunstig reservoar skapt av demningen nedenfor – Little Goose-demningen.

Kart med dette anlegget inntegnet.

Eksterne lenker
---------------

* Anleggets hjemmeside - hos US Army Corps of Engineers.

| * v
* d
* r
Demninger i Snake |
| --- |
| Jackson Lake **·** Palisades **·** Gem State **·** American Falls **·** Minidoka **·** Milner **·** Upper Salmon Falls **·** Lower Salmon Falls **·** Bliss **·** C. J. Strike **·** Swan Falls **·** Brownlee **·** Oxbow **·** Hells Canyon **·** Lower Granite **·** Little Goose **·** Lower Monumental **·** Ice Harbor | USAs flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS
 |
**Viktoriansk stil** er i den engelsktalende verden en samlebetegnelse for arkitektur (*Victorian architecture*), design og mote (*Victorian fashion*) som hører hjemme i viktoriansk tid – ca. 1830-1900.

Viktoriansk arkitektur
----------------------

Arkitekturen i perioden var dominert av en lang rekke historiserende stilarter, og viktoriansk arkitektur kan referere til både nygotikk, nyklassisisme, nyrenessanse, nyromansk, empire og til den engelske arts and crafts-bevegelsen.

* Manchesters rådhus (Manchester,StorbritanniaManchesters rådhus (Manchester,Storbritannia
* «Carson Mansion», et viktoriansk privathjem i Eureka, California, USA«Carson Mansion», et viktoriansk privathjem i Eureka, California, USA
* Amerikansk Queen Anne-stil i Lebanon, Illinois.Amerikansk Queen Anne-stil i Lebanon, Illinois.
* Melbournes Royal Exhibition Building og fontene, bygget i 1880Melbournes Royal Exhibition Building og fontene, bygget i 1880

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Lebrecht bibliotek for musikk- og kunstbilder** (**Lebrecht music & arts photo library**) er et bildearkiv i London, England. Bedriften ble grunnlagt av Elbie Lebrecht i 1992. 

I tillegg til eget arkiv har Lebrecht tilgang til over 8 millioner bilder/fotografier fra museer, akademiske institusjoner, egne eksklusive fotografer og partnere i Europa og Nord-Amerika.

Samlingen startet i 1992 med en privat samling av bilder knyttet til europeisk klassisk musikk, men har senere ekspandert til jazz, rock, litteratur, filosofi, drama og historiske, politiske og kunstneriske personligheter. Nettsiden inneholder over 50 000 søkbare bilder.

Eksterne lenker
---------------

* Lebrecht Music & Arts
* British Association of Picture Libraries and Agencies Trade association for stock agencies in UK.
* Coordination Of European Picture Agencies Arkivert 3. august 2006 hos Wayback Machine. Trade association for stock agencies in Europe.
* American Society of Picture Professionals Trade association for stock agencies in US.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |

Portal: Litteratur
Njegoš-mausoleumet
Lovćen nasjonalpark
**Lovćen** (serbisk: Ловћен) er et fjell og en nasjonalpark sørvest i Montenegro. 

Lovćen stiger opp fra kysten av Adriaterhavet og Kotorbukta og ligger innenfor byen Kotor. Fjellet har to imponerende topper, *Štirovnik* (1 749 m) og *Jezerski vrh* (1 657 m).

Fjellsidene er steinete med mange sprekker, groper og dype søkk som gir landskapet et spesielt utseende. På grensen mellom havet i vest og kontinentet i øst er fjellet påvirket av begge klima og dette har ført til utvikling av forskjellige biologiske systemer. Det er 1 158 plantearter på Lovcen, der fire er endemiske.[]

Nasjonalpark
------------

Lovćen nasjonalpark utgjør de sentrale og høyeste områdene av Lovćen-massivet og dekker et areal på 62,2 km². Området har vært en nasjonalpark siden 1952. Bortsett fra den vakre naturen verner nasjonalparken om en rik historisk, kulturell og arkitektonisk arv i området. 

Lovćen har mange eksempler på elementer fra nasjonal byggeskikk. De gamle husene og *guvna* er autentiske og det samme er de små hyttene, eller *katuns*, på setrene i fjellene. 

Det går en smal, svingete vei opp fjellet fra Kotor til landsbyen Njeguši, der fødehuset til den montenegrinske kongefamilien Petrovic ligger.

Mausoleumet
-----------

Det største og viktigste monumentet i Lovcen nasjonalpark er Njegoš' mausoleum. Gravstedet og mausoleumet hans ligger på toppen av *Jezerski vrh* etter hans eget ønske. 

Njegoš ønsket å bli gravlagt i et lite kapell som han hadde fått bygd i sin regjeringstid. Dette ble gjort, men det opprinnelige kapellet ble ødelagt da Østerrike-Ungarns hær invaderte Montenegro. Njegoš' levninger ble flyttet til Cetinje kloster og gravlagt i kapellet som ble bygd opp igjen av kong Aleksander i 1920-årene. I motsetning til Njegoš' eget ønske om å gravlegges i dette kapellet, ødela så kommunistene i Montenegro kapellet og bygde i stedet et monumentalt mausoleum tegnet av Ivan Meštrovic. 

Protestene dukket opp i 1970 da mange kjente jugoslaviske offentlige personer, både fra Montenegro og andre steder, klaget på det de beskrev som et kraftig brudd på Njegoš' siste ønske.

Referanser
----------

1. ↑  Lovćen *Summitpost.org*
2. 1 2  Lovcen, Montenegro *Peakbagger.com*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Lovćen national park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Informasjon om og bilder fra Lovćen nasjonalpark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
**Lecans (store) bok** (irsk *Leabhar (Mór) Leacain*) er et irsk manuskript fra middelalderen, skrevet en gang mellom 1397 og 1418. Manuskriptet bør ikke forveksles med *Lecans gule bok* (*Leabhar Buidhe Lecain*). Det er i dag huset ved Royal Irish Academy hvor det er gitt den tekniske betegnelsen «RIA, MS 23 P 2».

*Lecans store bok* er skrevet på mellomirsk og ble skapt av Ádhamh Ó Cuirnín for historikeren Giolla Íosa Mór Mac Fhirbhisigh. Materialet i den ble skrevet av fra *Leinsterboken*, hvor det ble gjort kopier av *Boken om invasjonene*, *dinsenchas*, *banshenchas*, og *Boken om rettighetene*.

Ved et tidspunkt var manuskriptet eid av by James Ussher, og siden ble det oppbevart av Jakob II av England ved det irske gymnasium i Paris. I 1787 returnerte Chevalier O'Reilly det til Irland hvor det ved et tidspunkt var i besittelse av general Charles Vallancey som siden ga det Royal Irish Academy.

Den besto opprinnelig av 30 folioark, men de ni første synes å ha gått tapt i 1724. De øvrige sidene er beklageligvis dekket av en oljeaktig substans som gjør arkene gjennomsiktige og har redusert leseligheten.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Jones' Celtic Encyclopedia». Arkivert fra originalen 26. desember 2010. Besøkt 5. februar 2011.
2. ↑  Cusack, Mary Frances (1868): *An Illustrated History of Ireland from AD 400 to 1800*  hos Project Gutenberg eBook

Eksterne lenker
---------------

* Irish Sript on Screen har en faksimile

Portal: Litteratur
**Tore Tennøe** (født 23. mai 1970, fra Brattvåg i Ålesund kommune) er direktør i Teknologirådet. Han er utdannet historiker fra Universitetet i Oslo og London School of Economics.

Tennøe har vært direktør i Teknologirådet siden 2001, og har ansvaret for drift av Teknologirådets sekretariat og alle prosjekter. Han representerer også Teknologirådet i internasjonale sammenhenger, inkludert EPTA-nettverket og EU.

Fra 1996 til 2000 arbeidet Tennøe som forsker ved Universitetet i Oslo, Senter for Teknologi, Innovasjon og Kultur. Han arbeidet særlig med temaer innenfor genetikk og bioteknologi og er medforfatter av boken *Livets tre og kodenes kode. Fra genetikk til bioteknologi. Norge 1900-2000* (2000).

Som utredningsleder i Sosial- og helsedepartementet (2000-2001) var han sekretær for Xenotransplantasjonsutvalget. 

Tennøe er nestleder i styret for Senter for Teknologi, Innovasjon og Kultur, og sitter også i styret til Fonden Teknologirådet i Danmark.

Eksterne lenker
---------------

* Om Tore Tennøe på De nasjonale forskningsetiske komiteenes nettsider Arkivert 14. juli 2014 hos Wayback Machine.
* Teknologirådet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Marconi José Figueiredo de Alencar** (født 21. mars 1939 i Juazeiro do Norte i delstaten Ceará i Brasil, død 21. juni 2020 i Fortaleza), bedre kjent som **Marconi Alencar**, was a brasiliansk politiker fra delstaten Ceará.

Karriere
--------

Mellom 1962 og 1966 var Alencar borgermester av Araripe. 
I 1970 ble han folkevalgt til Cearás lovgivende forsamling for perioden 1971 til 1975. Han ble gjenvalgt for 1975 til 1979,, for 1979 til 1983, og valgt for en fjerde og siste gang for perioden 1983 to 1987.

Død
---

Den 21. juni 2020 døde Alencar i Fortaleza i en alder av 81 år av komplikasjoner utløst av covid-19.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7  «Marconi Alencar, ex-prefeito de Araripe e ex-deputado estadual, morre devido a Covid-19». *Badalo*. Arkivert fra originalen 29. juni 2020. Besøkt 9. april 2021.
2. 1 2 3 4 5 6 7  «AL faz minuto de silêncio pela morte do ex-deputado Marconi Alencar». *Legislative Assembly of Ceará*. Arkivert fra originalen 27. juni 2020. Besøkt 9. april 2021.
3. 1 2 3  de Lima, Eliomar. «Morre último deputado virgilista no Ceará». *O Povo*.
**Olav Råstad** (født 2. februar 1979 i Harstad) er en norsk tidligere fotballspiller og fotballtrener. Han har tidligere spilt i Steinkjer, Hamarkameratene, Bodø/Glimt, Harstad IL, Landsås, Mjølner og Tromsø IL.

Råstad var en av landets mest lovende alpinister tidlig i tenårene da har ble norgesmester i 13/14-årsklassen. Samtidig spilte han på aldersbestemte landslag i fotball. 19 år gammel valgte han å prioritere fotballen og oppnådde også å være landslagskaptein for Norges U-21 landslag.

Karriere
--------

Råstad startet sin karriere hos Harstad IL hvor han var til 1998. Derfra meldte han overgang til Tromsø IL hvor han spilte rundt 50 kamper og skåret tre mål fra 1999 til 2001. I 2002 gikk han videre til Bodø/Glimt hvor han fikk til sammen 126 kamper. Råstad gikk over til Hamarkameratene den 25. februar 2009 etter en kort møtevirksomhet rundt overgangssummen med Bodø/Glimt.

Da Hamarkameratene rykket ned til andredivisjon høsten 2009 ble Råstad fristilt og kunne lete etter andre klubber selv om han fortsatt var ønsket av Hamarlaget. Valget falt til slutt på Steinkjer Fotballklubb, som han signerte en fireårskontrakt med den 21. desember 2009, samtidig som han kunne undervise ved idrettslinjen på Steinkjer videregående skole (spisset toppfotball) som talentutvikler

Referanser
----------

1. ↑  Aftenposten.no – Klar for HamKam[*død lenke*] (Av Rune Steen Hansen. Publisert 25. februar 2009, besøkt 25. februar 2009)
2. ↑  H-A.no – Råstad til Steinkjer[*død lenke*] (Av Marius Skjelbæk. Publisert og besøkt 21. desember 2009)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Olav Råstad – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (no) Olav Råstad – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Olav Råstad – FBref Rediger på Wikidata
* HamKam.no – Råstads spillerprofil hos Hamarkameratene[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Olav Åsmund Smidsrød** (født 9. november 1936 i Tønsberg, død 29. januar 2017 i Trondheim) var en norsk kjemiker utdannet ved NTH (NTNU). Smidsrød var siv. ing fra 1961, dr. techn fra 1971 og professor fra 1977. Han var kjent for sitt arbeid med biopolymerer og alginater og var en av tolv norske forskere som har oppnådd internasjonal anerkjennelse gjennom omfattende sitering i vitenskapelige arbeider .

Smidsrød var mest kjent for sine bidrag til forståelsen av biopolymerene alginat og kitosan. Hen var dessuten en av få forskere som har klart å bringe resultater fra grunnforskning videre til vellykket anvendt forskning og industriell virksomhet.

I 1992 mottok han NAVFs pris for fremragende forskning. Han fikk Norsk Kjemisk Selskaps Guldberg og Waage-medalje og ble tildelt Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning i 2000. Han mottok Norske sivilingeniørers forenings forskningspris i 2003. Samme år ble han utnevnt til Ridder av 1. klasse i Den Kongelige Norske St. Olavs Orden for sin forskning innen biopolymerer. I 2008 ble han tildelt Gunnerusmedaljen.

Referanser
----------

1. ↑  Dødsannonse i Adresseavisen 3. februar 2017
2. ↑  «Innehavere av Gunnerusmedaljen». DKNVS. Arkivert fra originalen 21. mai 2012. Besøkt 08.07.2011.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Olav Smidsrød i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Olav Smidsrød i BIBSYS
* Smidsrød i databasen isiknowledge.com
* Olav Smidsrøds privatarkiv finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
**Olav Solli** (født 28. august 1936 i Nissedal) er en norsk tidligere skihopper som representerte IF Storms Skiklubb. Han tok sølvmedalje i NM i Skien i 1962.

Solli deltok i flere internasjonale renn i årene 1956-1963. I 1956 ble han nummer 8 i skiflygingsuka i Bad Mitterndorf (Kulm). Samme plassering fikk han sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka 1960/61, der 4. plass i Innsbruck 6. januar 1961 var hans beste enkeltresultat. Han ble nummer 9 i Svenska Skidspelen i Falun i 1961.

Solli vant rennet i Midtstubakken den 15.januar 1961 rett etter hjemkomsten fra Hoppuka der han sammenlagt ble beste nordmann. Han hoppet da for Lyn Oslo.

Referanser
----------

1. ↑  Ragnvald Johnsen (red.): *Norske skiløpere - Skihistorisk oppslagsverk i 5 bind - Telemark, Sørlandet og Vestlandet*. Skiforlaget - Erling Ranheim, Oslo 1957 (s. 195, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
2. ↑  Arbeiderbladet: Arne Larsen fikk full klaff, ble mester foran Olav Solli (s. 13, 8. februar 1962, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
3. ↑  Adam Kwieciński: Olav Solli[*død lenke*] (hoppresultater, besøkt 14. juli 2017)
**Pacta** er et studentmagasin laget av og for jusstudenter, ved Universitetet i Oslo.

Om Pacta
--------

Pacta er en egen undergruppe av studentforeningen Congregatio Forensis - studentunionen for næringsliv, børs og finans. Redaksjonen består av rundt 20 medarbeidere, som totalt står for hele produksjonen av magasinets innhold. 

  

«Pacta» betyr «avtale» på latin. Navnet er valgt fordi det er lett gjenkjennelig i juridiske kretser, blant annet gjennom kontraktsrettens grunnsetning «Pacta sunt servanda» - avtaler skal holdes. Videre passer det med Congregatio Forensis profil, med latinske navn. 

  

Magasinet inneholder er et bredt spekter av artikler relevant for jusstudenter i Oslo. Pensumrelevante artikler, intervjuer, reportasjer, temaartikler og enklere faste spalter er noen av eksemplene på hva magasinet byr på.

Målgruppe
---------

Magasinet retter seg mot jusstudenter ved Universitetet i Oslo, og er også tilgjengelig for fakultetene i Tromsø og Bergen. Videre distribueres magasinet til et større antall private og offentlige institusjoner.

Historie
--------

Pacta ble startet opp i 2007, av studentforeningen Congregatio Forensis. 

Frem til 2009 ble det gitt ut to utgaver i året, fra 2010 ble dette økt til dagens fire. 

### Redaktører

| Navn | År | Utgaver |
| --- | --- | --- |
| Teodora Karapetrovic | 2022–2023 | 57, 58, 59, 60 |
| Kornelia Krol | 2020–2021 |  |
| Erik Kaneda Gabrielsen | 2020–2021 |  |
| Emilie Winther Løvli | 2019–2020 | 45, 46, 47, 48 |
| Kristina Hveem Løken | 2019–2020 | 45, 46, 47, 48 |
| Elise Christiansen Sørby | 2018–2019 | 41, 42, 43, 44 |
| Thorbjørn Kringlebotn Borlaug | 2017–2018 | 37, 38, 39, 40 |
| Kari Kiperberg Werenskjold | 2017–2018 | 37, 38, 39, 40 |
| Kristine Ravlo Sand | 2016–2017 | 33, 34, 35, 36 |
| Ingvild Aarskog | 2015–2016 | 29, 30, 31, 32 |
| Daniel V. Stoltenberg | 2014–2015 | 25, 26, 27, 28 |
| Magnus B. Guderud | 2013–2014 | 21, 22, 23, 24 |
| Kristiane B. F. Solvin | 2012–2013 | 17, 18, 19, 20 |
| Anders V. Mørland | 2011–2012 | 13, 14, 15, 16 |
| Kjetil D. Sandnes | 2010–2011 | 9, 10, 11, 12 |
| Håkon Malkomsen | 2011 | 11 (utgaveredaktør) |
| Tommy Thomsen | 2010 | 10 (utgaveredaktør) |
| Julie Rasmussen | 2010 | 8, 9 (utgaveredaktør) |
| Thomas Hammervold | 2009–2010 | 5, 6, 7 |
| Ranveig Sanner | 2008 | 4 |
| Katinka Kristiansen | 2008 | 3 |
| Lars U. Jensen | 2007 | 1, 2 |

Se også
-------

Studentaviser ved Universitetet i Oslo

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Pāda** er sanskritordet for «fot» og samsvarer med latin *pes*, gresk *pous* og engelsk *foot*. Det har et mangfold av avledede meninger som trinn, fotavtrykk, spor, merke. Det har også et mangfold av anvendelser, deriblant innenfor det som utgjør en av fire deler, eller inndeling mer generelt, f.eks. et kapittel i en bok (opprinnelig ble en seksjon i en bok inndelt i fire deler).

I Sanskrit prosodi er *pāda* navnet på en versefot.

Som en måleenhet utgjør en *pāda* 12 eller 15 fingerbredder, eller 1/2 eller 1/3 eller 3/7 av en Prakrama.

I grammatikken til sanskrit er *pāda* navnet på bøyde substantiver eller verb.

I buddhismen er *pāda* navnet på de symbolske «Buddhas fotspor»; hans forspor symboliserte hans nærvær flere århundrer etter hans død. Det er også flere vartegn som omtales som «fotavtrykk» (*pāda* og *pādamudrā*) av hinduistiske guder. Fjellformasjonen Sri Pada er kalt Buddhas fotspor av buddhister, Shivas fotavtrykk av hinduer og Adams fotavtrykk av muslimer.
**Vibeke Rømma** (født 24. mars, 1987 på Kvikne som *Vibeke Grøtli Fossen*), kjent under artistnavnet **Becca**, er en norsk countryartist.

Hun er datter av Vidar Fossen og Haldis Grøtli, og barnebarn av Kristoffer Grøtli, som spilte i bandet Kviknegutta. Vibeke begynte tidlig med musikk, og opptrådte med bandet til morfaren allerede som niåring.

Den 9. juni 2012 lanserte hun sitt debutalbum *Såmmår i bøgda*.

Oppfølgeren Frøken Lakenskrekk ble lansert 27.12.2013

23. august 2014 giftet Vibeke seg med musikeren Børge Rømma i Rissa kirke.

Diskografi
----------

Album
* *Såmmår i bøgda* (2012)
* *Frøken Lakenskrekk* (2013)
* *Sikkerstikk* (2016)

Singler
* *Hu trur hu eier Afterski'n* (2016), med Borderland

### Deltar på

* ESS Engros: *Norsk på norsk country – 19 Country-klassikere* (2012)
* Too Far Gone: *20 år* (2013)
* Terje Tysland: *Bare kjærlighet* (2015)
* Børge Rømma: *Bankers* (2015)

Referanser
----------

1. ↑  Vibeke Grøtli Fossen (23) sikter mot stjernene - Nord-Østerdal - Østlendingen
2. ↑  Lanserer plate lørdag - Nord-Østerdal - Østlendingen[*død lenke*]
3. ↑  Frøken Lakenskrekk