recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***The Daily Telegraph*** ble opprettet i 1855 og er en av de to siste britiske avisene i storformat, ved siden av *The Financial Times*. *The Daily Telegraphs* søsterutgave, *The Sunday Telegraph* ble grunnlagt i 1961. I november 2005 var *The Daily Telegraph* Storbritannias bestselgende avis i storformat, med et daglig salg på 904 955, sammenlignet med 692 581 for *The Times*, 261 193 for *The Independent* og 378 618 for *The Guardian*. Ifølge en leserundersøkelse i 2004 var 61 % av avisens lesere tilhengere av det konservative partiet, i befolkningen som helhet var 31 % tilhengere av partiet.

Avisen har vært så nært knyttet til det konservative partiet at den spøkefullt benevnes som «The Torygraph». Av avisens kjente skribenter kan nevnes Winston Churchill, da han deltok i felttoget i «North West Frontier Province» sendte han artikler til *The Daily Telegraph*. Før første verdenskrig gjorde avisen et berømt intervju med keiser Wilhelm II, som var sterkt negativt til Storbritannia.

Nettavis
--------

Nettavisen som er tilknyttet papirutgaven, er Telegraph.co.uk. Den inkluderer artikler fra papirutgavene til *The Daily Telegraph* og *The Sunday Telegraph*, samt «*breaking news*», «*features*», «*picture galleries*» og blogger.

Den ble kåret til «UK Consumer Website of the Year 2007» av «the Association of Online Publishers».

Nettstedet blir ført tilsyn med av Edward Roussel, digital redaktør for eierselskapet, Telegraph Media Group, og Marcus Warren som redaktør. Øvrig redaksjonsstab omfatter blant annet Shane Richmond, Ian Douglas og Chei Amlani,

Referanser
----------

1. ↑  «The Daily Telegraph Affair» – Brigham Young University Library

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) The Daily Telegraph – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Guardian om The Daily Telegraph (engelsk)
* BBC om The Daily Telegraph (engelsk)

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** OCLC **·** GND **·** GND **·** ISSN **·** ISSN **·** ISSN **·** ISNI **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
**Indra Nobl Øverland** (født 7. februar 1973) er forsker med det energispørsmål[] som spesialfelt. Han tok sin PhD-grad ved Scott Polar Research Institute ved University of Cambridge i 2000 og har utgitt et vidt spekter av publikasjoner relatert til energipolitikk, bistand og urfolk i det tidligere Sovjetunionen. For sin PhD-avhandling mottok han Toby Jackman-prisen ved Cambridge.

Han har tidligere arbeidet i Kommunal- og regionaldepartementet, Flyktninghjelpen (tidl.:Flyktningerådet) og i NordForsk. Han er fungerende leder av Avdeling for Russland og Eurasia ved Norsk utenrikspolitisk institutt (NUPI) og 
førsteamanuensis II ved Universitetet i Tromsø.

Blant hans større arbeider inngår *Energy Politics: Azerbaijan, Kazakhstan and Turkmenistan* (Routledge, 2010), *Russian Renewable Energy: The Potential for International Cooperation* (Ashgate, 2009), *Caspian Sea Region towards 2025* (Eburon, 2010).

Mest kjent er han kanskje for å ha bidratt til teoretiseringen av ressursforbannelsen med begrepet "slippery slopes". Begrepet henspiller på de vanskelige beslutningene autoritære og halvautoritære statsledere må treffe i valget mellom å slå ned på opposisjon eller tillate misnøye å ulme, og hvilken rolle inntekter fra naturressurser spiller når slike beslutninger treffes.

Referanser
----------

1. ↑   ORCID 0000-0002-5955-4759, besøkt 26. mars 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Indra Øverland i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Indra Øverland i BIBSYS
* Indra Øverland på NUPIs hjemmesider.
* Forskningsprosjektet RussCasp
* RFE/RL intervju
* Dagbladet intervju
* Nettavisen intervju
* Klassekampen intervju
* The Closure of the Russian Military Base at Akhalkalaki: Challenges for the Local Energy Elite, the Informal Economy and Stability i *Journal of Power Institutions in Post-Soviet Societies*
* A Match Made in Heaven. Strategic Convergence between China and Russia in the China and Eurasia Forum Quarterly
* Diverse analyser av kaspisk petroleumspolitikk under RussCasp-prosjektet
* Diverse analyser av russisk petroleumspolitikk under RussCasp-prosjektet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** ORCID **·** SUDOC **·** ResearcherID **·** NKC **·** CRIStin **·** ResearchGate
 |
*Denne artikkel omhandler byen Newport i det sørøstlige Wales. For andre steder med samme navn, se Newport (andre betydninger).*

**Newport** (walisisk **Casnewydd**) er den tredje største byen i Wales, etter Cardiff og Swansea. Den er tradisjonelt en del av Monmouthshire, men utgjør nå et eget administrativt grevskap. Selve byen fikk status som *city* i forbindelse med feiringen av dronning Elisabeth IIs femtiårsjubileum som monark. Elven Usk renner ut i Bristolkanalen ved Newport.

Det fulle walisiske navnet er Casnewydd-ar-Wysg, som betyr «det nye slottet ved Usk». Dette viser til et slott som ble bygget der i det 12. århundre, og som nå er bevart som ruin i sentrum. Det ble kjent som det nye slottet på grunn av den mye eldre romerske festningen ved Caerleon. 

Fordi byen var en viktig havneby for handelstrafikk fikk den på engelsk navnet Newport i stedet for Newcastle, som man kunne ha forventet. Under gravearbeider i forbindelse med et nytt kultursenter fant man et skip fra det 15. århundre som lå godt bevart i mudderet ved havnen. 

Newport er forbundet til resten av Storbritannia med motorveien M4 og hovedjernbanelinjen Great Western.

Historie
--------

I bronsealderen var fiskere bosatt langs elven og ved fjorden den renner ut i. Senere bygde silurene, en keltisk stamme, flere borger på åsrygger rundt fjorden. For romerne var stedet en utpost mot de keltiskkontrollerte områdene, og en festning ble anlagt ved Caerleon for å forsvare krysningsstedet i elven. 

Normannerne ankom i 1090, og begynte å bygge et slott, som ble fullført i 12. århundre. De bygde også en bro over elven nedenfor slottet. Byen vokste opp omkring dette, og i 1385 fikk den et charter fra Hugh, jarl av Stafford. 

I 1839 var Newport et sentrum for chartistbevegelsen. Under Newport-opprøret gikk John Frost sammen med 3000 opprørere mot Westgate Hotel, hvor man fortsatt kan se kulehull fra opptøyene ved inngangen. John Frostplassen i sentrum er oppkalt etter ham.

Vennskapsbyer
-------------

* Tysklands flagg Heidenheim (Tyskland)
* Georgias flagg Kutaisi (Georgia)
* Kinas flagg Guangxi i (Kina)
* USAs flagg Annapolis, Maryland, USA

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Newport, Wales – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Wales' hovedområder |
| --- |
| Wales’ flagg | Anglesey **·** Blaenau Gwent **·** Bridgend **·** Caerphilly **·** Cardiff **·** Carmarthenshire **·** Ceredigion **·** Conwy **·** Denbighshire **·** Flintshire **·** Gwynedd **·** Merthyr Tydfil **·** Monmouthshire **·** Neath Port Talbot **·** Newport **·** Pembrokeshire **·** Powys **·** Rhondda Cynon Taf **·** Swansea **·** Torfaen **·** Vale of Glamorgan **·** Wrexham | Storbritannias flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
**Sobel** (*Martes zibellina*) er et lite rovpattedyr i mårfamilien.

Den ligner på slektningen mår, og det forekommer hybrider mellom de to artene. Strupen er lysere enn resten av pelsen, men det er ingen markert strupeflekk. Kroppslengden er 32–46 cm, og halen er 14–18 cm. Beina er lengre enn hos mår, og ørene er mye større. Den verdifulle pelsen er myk, lang og varierer i farge fra brunsvart til lysebrun.

Sobel er utbredt i det eurasiske barskogbeltet fra vestskråningen av Uralfjellene østover til Stillehavet inkludert Kamtsjatka, Sakhalin og Hokkaido. Den finnes sørover til de nordligste delene av Kasakhstan, Mongolia, Kina og Korea. Fram til 1600-tallet fantes sobel også på Den skandinaviske halvøy, men overdreven jakt gjorde at den forsvant.

Arten lever mer i underskogen og på marka enn mår, selv om den er en god klatrer. Føden består av pattedyr, fugler, furufrø og bær. Blant byttedyrene er sibirpipehare, ekorn, eurasisk flygeekorn, bisam, murmeldyr, hare og moskushjort. Fosterutviklingen er forlenget, som hos mange andre mårdyr. Én til sju unger fødes 245–298 dager etter paring.

Bestanden i Sibir var fram til 1940-årene sterkt redusert på grunn av jakt. Mange områder ble da stengt for jakt, og jakten andre steder er strengt regulert med fastsatte kvoter. Det ble foretatt omfattende utsetting i områder der arten var borte. I ettertid har bestanden vokst, og arten er ikke regnet som truet. Vinteren 2011–2012 var fangsten i Russland på 700 000–750 000 individer.

Sobelpels er den mest kostbare typen pelsverk. I Sovjetunionen ble det drevet oppdrett av sobel, men det meste av pelsen som nå selges kommer fra viltlevende dyr.

Sobelpensler er til tross for navnet ikke laget av sobelpels, men av pelsen til sibirflodilder (*Mustela sibirica*).

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  V.G. Monakhov (2016). «*Martes zibellina*». *The IUCN Red List of Threatened Species*. doi:10.2305/IUCN.UK.2016-1.RLTS.T41652A45213477.en.
2. 1 2  A. Bjärvall (1997). «Sobel». *Pattedyr: Alle Europas arter i tekst og bilde*. Illustrert av S. Ullström. Cappelen. s. 182–183. ISBN 82-02-16287-4.
3. 1 2  F.H. van den Brink (1972). *Europas pattedyr: Illustrert håndbok*. Norsk utgave ved J.A. Pedersen. Tiden. s. 138. ISBN 82-10-00620-7.
4. ↑  P.E. Tyler (27. desember 2000). «Behind the $100,000 Sable Coat, a Siberian Hunter». The New York Times. Besøkt 14. februar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sobel* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Sobel* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Sobel* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Sobel* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Sobel* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Sobel* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Martes zibellina* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Martes zibellina* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Martes zibellina* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
The Dandy Girls i 1966. Foto: Delphin, Rigmor Dahl / Oslo Museum 
The Dandy Girls, fra en konsert i Japan i 1968.
**The Dandy Girls** er en tidligere norsk musikkgruppe. De er Norges første alljente rock'n roll band, og er sånn sett en pionér innen norsk musikk.

Historie
--------

Gruppen var aktiv i perioden 1964–1969, og turnerte i til sammen 12 land i Europa og Asia. Bl.a. opptrådte de for Shahen av Iran, på anmodning fra Shah'en selv. De ble også engasjert av Forsvarets velferdstjeneste, og spilte på flere norske baser, både i Norge og i utlandet.

De er også kjent for å ha takket nei til å spille som oppvarmingsband for The Rolling Stones i Zürich i 1967. Mick Jagger og Keith Richards hadde like før dette blitt tatt med hasj, men dette var ikke grunnen til at de takket nei.

Den opprinnelige besetningen var Inger Tragethon (gitar og vokal), Torill Bakken (trommer og vokal), Marit Hurum (gitar og vokal) og Anne Skotland (bass og vokal). Tragethon er fra Geilo, resten fra Hønefoss. Gruppen som reiste i Asia og blant annet spilte i et av palassene til Shahen besto av Anne Skotland (vokal, bass, langfløyte) Rosemarie Eggli (sologitar, tenorsaksofon og vokal) fra Zürich, Marit Hurum (rytmegitar, altsaksofon og vokal), Gaby Taüber (keyboard, trombone og vokal) fra Zürich og Torill Bakken (trommer, trompet og vokal). De to sveitsiske medlemmene kom til da Inger Tragethon sluttet for å fortsette skolegang, og ble med i resten av turnéperioden.

Gruppens manager var Thor G. Norås fra Stavanger.

Dandy Girls' plass i norsk musikkhistorie
-----------------------------------------

Dandy Girls trekkes ofte fram som et eksempel på at norsk presse i større grad omtaler musikkgrupper med mannlig besetning enn kvinnelig. Selv om denne gruppen må kunne ses på som pionerer innen norsk musikk, med stor suksess, særlig i utlandet; i Sveits, Tyskland, Italia, Iran, Indonesia, Thailand, Japan, Taiwan, og Filippinene, ble det ikke funnet plass til dem i NRKs serie «Norsk rocks historie» i 2005. Også i sin samtid skrev pressen uforholdsmessig mye om de samtidige mannlige rockegruppene. Det som særlig vekker oppsikt med D.G. er at de oppholdt seg i krigssonene og opplevde mer enn de fleste tenåringsjentene i sin tid.

Et annet godt eksempel på usynliggjøring av jenteband, er The Playmates som spilte i samme periode som det mer omtalte The Vanguards. Denne problematikken er noe av grunnen til at Marta Breen utga boken «Piker, vin og sang» i 2006.

Dandy Girls ga bare ut to barneplater, singler, men spilte inn en rekke TV-show, bl.a. i NRKs Pop-Corn, i Suisse-Romande i Genève, Channel-7 i Manila mfl. Alle showene er blitt slettet og eksisterer ikke mer.

I 2004 ble 12 av Dandy Girls kostymer vist fram på en mannequinoppvisning på Restaurant Charlottenlund i Stavanger. Bl. den blå kjolen på bildet. Kjolene var så korte at det var sydd truser i samme materialet som kjolen.

Kostymene finnes registrert avbildet på en CD i Musikkavdelingen i Stavanger Bibliotek.

Diskografi
----------

* 1966 – To You (singel)
* 1966 – Heitan & Håtan (singel)

Referanser
----------

1. 1 2  Adressa.no - *Takket nei til Rolling Stones*, besøkt 8. april 2013.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for TyrkiaTyrkia Tyrkia |
| Svømming: |
| Svømming Junior-EM |
| Bronse | Roma 2021 |  4 × 200 m fri |
| Sølv | Kazan 2019 |  800 m fri |
| Sølv | Kazan 2019 |  1500 m fri |
| Svømming Sommer-EYOF |
| Gull | Baku 2019 |  200 m freestyle |
| Gull | Baku 2019 |  400 m freestyle |
| Gull | Baku 2019 |  800 m freestyle |

**Beril Böcekler** (født 7. februar 2004) er en tyrkisk svømmer, som representerer klubben Enka SK i Istanbul. Hun fikk 3 individuelle gullmedaljer under Sommer-EYOF 2019.

Idrettskarriere
---------------

Böcekler deltok i Kortbane-VM i svømming 2018. På 800 meter fri fikk hun 16. beste tid i kvalifiseringen, og nådde ikke finalen. På 400 meter fri fikk hun 18. beste tid, og nådde heller ikke her finalen. På 400 meter fri satte hun ny tyrkisk rekord med tiden 4:09,90.

Hun deltok i EM i svømmesport 2018. Der fikk hun 14. beste tid i forsøksheatene på 1500 meter fri, 15. beste tid på 800 meter fri og 16. beste tid på 400 meter fri, og nådde ikke finalene på noen av disse distansene. 

Böcekler deltok i Junior-EM i svømming 2019, og fikk der sølv på 800 meter fri og 1500 meter fri, Giulia Salin fra Italia. Hun deltok også i Sommer-EYOF 2019 (European Youth Summer Olympic Festival) i Baku, og vant der 200 meter rygg, 200 meter, 400 meter og 800 meter fri. 

Hun deltok i EM i svømmesport 2021, og kvalifiserte seg til finalen på 400 meter fri, der hun kom på femteplass. Hun deltok også på 200 og 800 meter fri, men nådde ikke finalen i disse øvelsene. Hun deltar også i Junior-EM i svømmesport 2021 i Roma, og fikk der bronse på 4 × 200 meter stafett fri.

Referanser
----------

1. ↑   «Beril BOCEKLER»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Omega Timing - *14th FINA World Swimming Championships (25m) - Women's 400m Freestyle*, besøkt 6. juli 2021.
3. ↑  EJC 2019 - *Women - 800m Freestyle*, besøkt 6. juli 2021.
4. ↑  EJC 2019 - *Women - 1500m Freestyle*, besøkt 6. juli 2021.
5. ↑  EJC 2021 - *Women - 4x200m Freestyle - Final*, besøkt 6. juli 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Beril Böcekler – Olympedia Rediger på Wikidata
**Forloveren** er den personen som skal være sannhetsvitne for den ene parten, ved inngåelse av ekteskap. Forloveren forutsettes å være en nær venn som kjenner den som skal gifte seg.
Fra ættesamfunnets tid, var dette ofte en nær slektning, gjerne med en maktposisjon i samfunnet. Denne innesto på en måte for at forbindelsen var godkjent av slekten. 

I teorien skal forloveren forvisse vigselmannen om at der ikke er noe til hinder for at ekteskap blir inngått, slik som uavklarte tidligere forhold og lignende. Forloveren skriver på vigselsattesten sammen med vigselmannen som vitne til seremonien. Uten slik bevitnelse er det etter rett ikke mulig å inngå ekteskap. For de som ikke har forlovere, er det i praksis mulig at noen av vigselsmannens funksjonærer kan signere at paret er lovformelig gift.

Det er vanlig at forloveren påtar seg en rekke oppgaver i forbindelse med bryllupet, og bistår bruden eller brudgommen med praktiske gjøremål. Det er vanlig at forloveren holder tale under bryllupet. Forloveren har som regel også ansvaret for å arrangere et utdrikningslag.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND
 |
***Spycatcher*** er en britisk dramaserie som ble sendt på BBC fra 1959 til 1961. Serien var lagt til England under krigsårene og handlet om en avhørsleder i den britiske etterretningen som hadde som oppgave å avsløre tyske agenter som hadde tatt seg til landet under dekke av å være flyktinger. Hver episode handlet om et spesifikt avhør og det var ingen dramatisert handling utover det. Dramatikken lå i den psykologiske spenningen mellom avhører og den avhørte. Hovedrollen ble spilt av Bernard Archard.

Serien var basert på Oreste Pintos virke under krigen. Han var en av de mest renommerte avhørslederne som jobbet i britisk etterretning under andre verdenskrig.

Det ble også sendt en radioserie basert på samme materiale. Serien var også opphavet til et brettspill med samme navn.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Spy-Catcher – Nostalgia Central». *nostalgiacentral.com* **(engelsk)**. 21. juni 2014. Besøkt 17. august 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Spycatcher* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Spycatcher* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
| Artikkelen inngår i serien om
**Norske kommuner** |
| --- |
| Statsvåpen |
| **Politisk** |
| Kommuneloven • Kommunestyre • Kommunevalg • Formannskap • Ordfører • Kommunal parlamentarisme |
| **Historie** |
| Formannskapslovene • Kommunestruktur • Skilsmissekommune • Tidligere kommuner |
| **Se også** |
| Norges kommuner • Kommune • Norges fylker • Fylkeskommune • Kommunaldepartementet • Norges politiske system • Norges historie |

**Formannskapet** er nest øverste politiske organ i kommuner uten parlamentarisk styreform, og består av et utvalg av kommunestyrets medlemmer på minst fem medlemmer, deriblant ordføreren og varaordføreren.

Formannskapet velges blant kommunestyrets medlemmer ved flertallsvalg, såfremt ikke minst ett av kommunestyrets medlemmer krever at det avholdes forholdsvalg, og vil i de fleste tilfeller være den reelle politiske beslutningsarenaen i kommunene.

Formannskapet skal i henhold til kommuneloven som et minimum behandle forslag til økonomiplan, budsjett og skattevedtak, men kan, såfremt ikke annet er lovbestemt, tildeles myndighet i de fleste saker.

Det tilsvarende organ i fylkeskommunene, fylkesutvalget, består av medlemmer fra fylkestinget og ledes av fylkesordføreren.

Se også
-------

* Formannskapsloven

Eksterne lenker
---------------

* Kommunelovens §8

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
En **formel** er i matematikk og naturvitenskap et uttrykk for en sammenheng, en definisjon eller et resultat, skrevet i et formelt symbolsk språk.

En formel gir et konsist uttrykk for en sammenheng, slik at en person trenet i det formelle språket kan lese mye informasjon ut av få symboler. En formel kan være en oppskrift for å konstruere eller beregne ett eller flere objekt i formelen. Den følgende matematiske formelen kan for eksempel brukes til å beregne arealet *A* av en sirkel når radien *R* er kjent:

{\displaystyle A=\pi R^{2}\,}
Fysiske formler er nært knyttet opp mot matematisk notasjon. F.eks. kan man uttrykke Newtons 2. lov som

{\displaystyle \mathbf {F} =m\mathbf {a} }
som beskriver en matematisk sammenheng mellom variablene F, m og a.

I dagliglivet brukes ordet «formel» ofte synonymt med «oppskrift» eller «framgangsmåte», som i eksemplene «trylleformel» og «en formel for fred».

Syntaks i formler
-----------------

En formel er skrevet i et formelt språk i en klart definert syntaks. En gitt formel kan være syntaktisk korrekt eller feilaktig. I de fire følgende eksemplene er de to første formlene syntaktisk korrekte, mens de to siste er feil:

{\displaystyle {\begin{alignedat}{2}&E=mc^{2}\\&NaCl\\&+)4)7x\\&ClMg\\\end{alignedat}}}

Formler i matematikk
--------------------

I matematikk kan en formel uttrykkes som en ligning som inneholder minst to variable, slik som vist i eksempelet som uttrykker arealet av en sirkel som funksjon av radien. Matematiske formler er nært knyttet til funksjoner. Syntaksen i en matematisk formel er basert på en rekke matematiske symboler.

Formler i kjemi
---------------

*Hovedartikkel*: Kjemisk formel
I kjemi er en formel et konsist uttrykt for sammensetningen av et molekyl eller de minste kjemiske delene av en forbindelse. Syntaksen i en kjemisk formel bruker et kjemisk symbol for hvert av grunnstoffene.

Referanser
----------

1. ↑  E.J.Borowski, J.M.Borwein (1989). *Dictionary of mathematics*. Glasgow: Collins. ISBN 0-00-434347-6.
2. 1 2  
E.B.Uvarov, D.R.Chapman (1971). A.Issacs, red. *The Penguin dictionary of science*. London: Penguin. ISBN 978-01-4051-001-0.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eric W. Weisstein, *Formula* i MathWorld.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
**Thomas «Tommy» Harold Flowers** (født 22. desember 1905 i London, død 28. oktober 1998 samme sted) var en britisk ingeniør. Under andre verdenskrig designet og bygget Flowers Colossus, verdens første programmerbare elektroniske computer, for å hjelpe britene med å løse tyske koder.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Flowers ble født i London i 1905 og var sønn av en murer. Han gikk i lære som maskiningeniør, og ble deretter ingeniør i elektriske fag ved University of London. 

### Karriere

I 1926 ble han med i telekommunikasjonsdelen av postvesenet, og fra 1930 var han forsker ved Dollis Hill i London. I 1935 giftet han seg med Eileen Margaret Green. Samme år begynte han å utforske bruken av elektroniske telefonsentraler, og innen 1939 mente han at det var mulig å gjøre dette helt elektrisk.

«Colossus» i Bletchley Park
#### «Kodeknekker»

I 1941 ble han overført av sin sjef til Alan Turings prosjekt i Bletchley Park med å knekke tyskernes Enigma-kode. Flowers oppdrag som var å lage en dekoder ble det aldri noe av, men Turing ble imponert og sendte Flowers til Max Newman som arbeidet med William Tutte med å dekode den mer kompliserte Lorenz SZ40/42-koden. Flowers designet og bygget da Colossus, en programmerbar elektrisk dekrypteringsmaskin som var klar i slutten av 1943. Colossus var fem ganger raskere og gjorde færre feil enn Newmans "Heath Robinson", et alternativt elektromekanisk system.

I 1944 laget Flowers Colossus 2, som var enda raskere og lettere å bruke, og i løpet av krigen ble ti slike bygd. Maskinene hjalp til med å finne viktig informasjon før D-dagen, men etter krigen ble alle de ti maskinene plukket fra hverandre.

Flowers ble utnevnt til medlem (MBE) av Order of the British Empire i 1943. Han fikk også 1000 pund for jobben med Colossus. Han delte pengene med sine ansatte og satt til slutt igjen med mindre enn det han investerte av egne penger i prosjektet. Først i 1970 ble arbeidet med Colossus allment kjent.

### Etterkrigsårene

Etter krigen gikk Flowers tilbake til postvesenet, og i 1950 lanserte han en fullelektronisk telefonsentral. Han ønsket å bygge flere programmerbare datamaskiner, men fordi slike offisielt ikke eksisterte og ingen banker hadde tro på prinsippet, fikk han ikke lån. I 1964 ble han leder for utviklingen i Standard Telephones and Cables Limited. Han pensjonerte seg i 1969. 

I 1977 ble Flowers æresdoktor ved Newcastle University.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w62827v2, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5 6 7 8   Oxford Dictionary of National Biography[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3  Tommy Flowers
4. 1 2  Tommy Flowers: The Man Who Built Colossus
5. ↑  *London Gazette*, nr. 36035, 4. juni 1943.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Avtrekkerpens (33, Colt M1911)
Grønt: Avtrekkerpens.   
  
Figuren viser en sammenligning av avtrekkermekanismen på AR-15 og nyere HK416/MR223 siden HK416 A3 hvor avtrekkeren også kan sikres når den ikke er spent. Fargekode: Avtrekkeren i blått, vippen for avtrekkerhaken i cyan, avtrekkerpensen i grønt, hanen i rødt, hanebøssing i oransje, broen i gult.
En **avtrekkerpens** er en komponent i avtrekkermekanismer på skytevåpen som særlig er brukt på avtrekkere for selvladende våpen, samt på helautomatiske skytevåpen hvis de har muligheten til å skyte enkeltskudd. Avtrekkerpensen gjør det mulig at avtrekkermekanismen kan spennes for nytt enkeltskudd selv om avtrekkeren holdes inne.

Pensen har ofte også en sikkerhetsfunksjon ved at den ikke tillater neste skudd å avfyres før sluttstykket er helt lukket, og kan dermed forebygge hylsebrist eller hylseavrivning. Avfyring uten at sluttstykket er ordentlig lukket kan også føre til at sluttstykket får en betydelig høyere hastighet enn beregnet hvilket kan føre til skade på våpenet og sette skytteren i fare. På andre selvladende skytevåpen kan det være andre sikkerhetsmekanismer som skal ivareta skytterens sikkerhet.

På eldre pistoler som for eksempel Colt M1911 er avtrekkerpensen en separat komponent, mens på nyere pistoler er pensen ofte laget i form av et fremspringende punkt på avtrekkerstangen.

Referanser
----------

1. 1 2 3 . ISBN 3-930732-32-7.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
2. 1 2 3  Association, National Rifle. «An Official Journal Of The NRA | The Semi-Automatic Disconnector: How Does It Work?». *An Official Journal Of The NRA* **(engelsk)**. Besøkt 3. januar 2022.
**Beringøya** er del av Kommandørøyene og er en klippeøy som tilhører Russland og ligger sør i Beringhavet, utenfor kysten av Kamtsjatka.

Øya er dolkeformet, opptil 40 kilometer bred og ca. 90 kilometer lang. Arealet er ca. 1660 kvadratkilometer. Den midtre delen av øya er fjellrik, med topper opptil 755 meter. En stor, og adskillige mindre innsjøer og mineralske kilder finnes på øya. En bosetning, Nikolskoye, med ca. 700 innbyggere finnes nordvest på øya. Befolkningen er omtrent likt fordelt mellom russere og aleuter. Temperaturen svinger mellom + 17° og – 17°.

Ingen trær vokser på Beringøya, som er rik på sel. Tidligere fantes mye pelsdyr, som fjellrev, havoter og stellersjøku. Pelsjegere tok hardt for seg av disse, og bestandene ble raskt redusert eller utryddet.

Øya ble oppdaget av Vitus Bering som døde der den 19. desember 1741.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Carl Gustav Rehnskiöld** (skrev selv navnet *Rehnschiöldt*) (født 16. august 1651, død 29. januar 1722) var en svensk feltmarskalk og greve. Han var guvernør over Skåne fra 1698 til 1705, ble utnevnt til feltmarskalk i 1706 og ble kongelig råd i 1719.

Han hadde kommandoen under det fatale slaget ved Poltava hvor han ble tatt til fange av russiske soldater, men vendte i 1718 tilbake til Sverige, hvor han kom fram ved avslutningen av beleiringen av Fredriksten festning og rakk å få noen ord med Karl XII før denne døde.

Bakgrunn
--------

Rehnskiöld ble født i Svensk Pommern og fikk etter den tiden en meget godt utdannelse,[] først ved skoler i Pommern og Niedersachsen og senere ved universitetet i Lund. Ved Lund studerte han særlig historie og latin, og blant hans lærekrefter var historikeren og filosofen Samuel von Pufendorf, som la merke til den begavede Rehnskiöld og ga ham spesialundervisning.[]

Militær karriere
----------------

Rehnskiöld gikk i 1673 inn i Närke-Värmlands regimentet som fenrik, men allerede det påfølgende året ble han beskikket som løytnant ved hesteregimentet til enkedronningen. Etter flere forflytninger, ble han 12. februar 1676 offiser ved den ettertraktede Livgarden. Under den skånske krig kom han i kamp første gang natten mellom 31. juli-1. august 1676 og utmerket seg allerede her og ble nevnt i den daglige rapporten til kongen. Karl XI utnevnte ham da til kaptein ved Livgarden og i denne posisjonen deltok han i slaget ved Halmstad to uker senere. Han utmerket seg videre i de kommende kamphandlingene under denne krigen, og ble 5. november 1677, i en alder av kun 26 år, utnevnt til oberstløytnant. De to siste årene av den skånske krig tjenestegjorde han ved fronten i Bohuslän og deltok i hevingen av beleiringen av Bohus fästning hvor han holdt på å bli drept av norske soldater.

I perioden fram til utbruddet av den store nordiske krig tjenestegjorde han som generalstabsoffiser og viet seg til militære studier. I 1689 ble han utnevnt til oberst og fikk kommandoen over et vel ansett tysk infanteriregiment i svensk tjeneste. 

Da den store nordiske krig brøt ut, var han kongens nærmeste medarbeider under det suksessfulle slaget ved Narva i 1700 og ved slaget ved Kliszów to år senere. Selv holdt han kommandoen under seieren i slaget ved Fraustadt i 1706, men måtte tåle nederlaget i slaget ved Poltava i 1709. Etter dette satt han i russisk krigsfangenskap fram til 1718, men skal ha sonet under gode forhold hvor han pleiet omgang med Peter den store.[]

Referanser
----------

1. 1 2 3   Svenskt biografiskt lexikon, «Carl Gustaf Rehnschiöld», Svensk biografisk leksikon-ID 7579[Hentet fra Wikidata]

  

Portal: Sverige

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Svenskt biografiskt lexikon **·** Svenske Litteraturbanken **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** KulturNav
 |
**Reinart Hultgren** (født 10. februar 1922, død 16. januar 1986) var en kjent norsk trekkspiller, født i Oslo. 

Hans populære dansemusikk band **Hultgrens Kvartett** og **Hultgrens Trio** hadde mange oppvisninger fra 1950-tallet til 1970-tallet. Repertoaret av musikk bestod av datidens populære låter innen dansemusikk, fra tango til vals.

Hultgren begynte tidlig som trekkspiller ved å gå i lære hos Christian Liebak i Oslo. Hans egen far fungerte også som en tidlig inspirasjon, da også han var en trekkspiller. Over sin lange karriere som trekkspiller hadde han mange faste musikere i sitt band, så vel som gjestemusikere og artister. 

Foruten Reinart Hultgren, besto Hultgrens Trio av Ragnvald Haglund på fiolin, og «Skippern» Johansen på gitar. I Hultgrens Kvartett spilte Sigurd Johansen gitar, Holger Jensen kontrabass, og Odd Hansen Løvmyr spilte trommer. 

Hultgrens Kvartett opptrådte ofte med mange av 1960-tallets artister og kjendiser; blant annet med datidens nye talent og vokalist Wenche Myhre, så vel som med veletablerte artister, som vokalist/komiker Einar Rose.

Reinart Hultgren ble i 1947 ansatt i Oslo Telefon Anlegg (O.T.A.), som senere ble til Televerket, og så til Telenor. Der jobbet han fast helt frem til sin bortgang i 1986. Han giftet seg i 1955.
**Reinaknuten** (også kalt *Reinarknuten* og *Regnaknuten*) er et fjell i Hjelmeland kommune i Rogaland. Det har en høyde på 787 meter over havet. Fjellet ligger på sørsiden av Tysdalsvannet, der fjellet reiser seg loddrett mot toppen. På toppen av fjellet har man utsikt over hele Ryfylke.

Fjellet er tegnet inn som et militært punkt på et militært kart fra 1926. Varden ble bygget rundt første verdenskrig, da Anders og Peder Dalen ble beordret til å bygge den.

Åpningen mellom Regnaknuten og Lauvåsen, på andre siden av Tysdalsvatnet, kalles på folkemunne for Bjørheimskjeften. Bjørheimskjeften er fra gammelt et innseilingsmerke for sjøfolk som kom fra Stavanger.

Ruten til Reinaknuten er første del av en gammel ferdsels- og driftevei til Årdal og Årdalsheiene. I løpet av ruten møtes grensen mellom Strand- og Hjelmeland kommune.

Det er for øvrig både en østre (austre)- og en vestre Reinaknute. Det er den vestre som blir referert til når folk flest omtaler Reinaknuten.

Referanser
----------

1. ↑  Reinaknuten på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  «Vestre Reinaknuten». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 26. april 2017.
3. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Ut.no Reinaknuten
**Berit Strøyer Aalborg** (født 1967) er en norsk journalist, kommentator og politisk redaktør. Hun var politisk aktiv i KrF i sine yngre år og var blant annet leder for KrFU. 

Aalborg ble politisk aktiv i KrFU på 1980-tallet og var i perioden 1990–1992 leder for samme organisasjon. Hun stod for en verdiliberal linje og mente blant annet at KrF burde bli et kristendemokratisk parti, og ikke bare ha appell til kristenkonservative. I 1992 tok hun til orde for en debatt i partiet om homofilt samliv og partnerskapsloven. Reaksjonene fra den konservative fløyen var tildels harde. Svein Alsaker var blant dem som reagerte sterkest mot Aalborgs politiske utspill. Han uttalte at hun ikke lenger hørte hjemme i KrF og at hun burde finne seg et annet parti.

Aalborg forsvant ut av rikspolitikken i midten av 1990-årene, og har siden arbeidet som politisk journalist og kommentator. Hun har siden 2013 hatt stillingen som politisk redaktør i Vårt Land. Hun har tidligere jobbet i NRK, Aftenposten og Nationen.

Hun er cand. philol fra Universitetet i Oslo med hovedoppgave i idéhistorie.

Referanser
----------

1. ↑  «Berit Aalborg». *Vårt Land* **(norsk)**. Besøkt 1. januar 2023.
2. ↑  «Rått parti». Dagbladet. 31. august 2002. Arkivert fra originalen 6. mars 2016. Besøkt 10. desember 2017.
3. ↑  NTBtekst - 19.06.1992 - Seksjon: INN «*Avtroppende leder i Kristelig Folkepartis Ungdom, Berit Aalborg, hører ikke lenger hjemme i KrF og bør finne seg et annet parti, sier stortingsrepresentant Svein Alsaker til NTB. Han reagerer kraftig på Aalborgs uttalelser i homseavisa "Blikk" der hun sier at det neppe blir lenge før homofile i KrF står fram*».
4. 1 2  «Berit S. Aalborg (46)». *Journalisten.no - Nyheter og debatt om medier og journalistikk*. Besøkt 10. desember 2017.
**De Gyngende Seismologer** er en forfatterkvartett opprettet i 1988 som består av Jan Staff, Sigmund Falch, Håkon Johnson og Askild Hagen.

De har skrevet manus til en rekke radio- og TV-programmer, forestillinger og bøker. Sommeren 1993 hadde de faste innslag i NRKs Reiseradioen. Fra omtrent samme tid var de faste tekstforfattere for ukemagasinet Hallo i uken. Seinere var de forfattere bak *Egentlig*, *Egentlig i live* og *Jims Frisørsalong*. I 1997 skreiv de tekster for ei stand-up-forestilling med Åsleik Engmark, og året etter utgav de sammen Engmarks selvbiografi, *Så langt i livet*. Sommeren 2000 var de forfattere av Radioteatrets sommerserie *Hjelp, vi må på biblioteket med en eneste gang. Tjo!*.

De Gyngende Seismologer var manusforfattere for UHU!, NRKs hovedserie for barn fra høsten 2001 og utover, i alt 73 programmer. Samme høst kom det ut ei plate med sanger fra serien. Plata fikk året etter Spellemannprisen som årets barneplate. Høsten 2002 kom *UHU Store morobok* av gruppa. Oppfølgingsplata *UHU! vol. 2* fikk Spellemannprisen i 2003. I 2004 skreiv de teksten til en opera basert på Uhu!-konseptet.

I 2009 redigerte seismologene humorboka *Hei Norge! Stortinget 2009–2013 presenterer seg selv*, der politikere fikk presentere seg.

Referanser
----------

1. ↑  «Ingen spøk å være humorist i Norge», VG 24. juli 1995
2. ↑  «Humor med sideskill», *VG* 24. juni 1995.
3. ↑  «Sommerblide radiofjes», *VG* 11. juni 1993.
4. ↑  «Riv, ruskende radio», *Aftenposten* 11. februar 1995.
5. ↑  «Fri flyt av fantasi», *Aftenposten* 2. juni 1995.
6. ↑  «Åsleik Engmark øste ut siste nytt på sladderfronten», *Aftenposten* 21. november 1997.
7. ↑  «Engmark med originalt stunt». *Aftenposten* 23. oktober 1998.
8. ↑  «Avløser *Hallo i Uken*», *Aftenposten* 28. juni 2000.
9. ↑  «Spøkelser erstatter Asgeir», *Bergens Tidende* 31. august 2001.
10. ↑  «Trivelig spøkelses-plate», *Øvre Smaalenene* 7. november 2001.
11. ↑  «To harper til Hedmark», *Østlendingen* 2. mars 2002.
12. ↑  «Barne- og ungdomsslipp fra Cappelen», *Dagsavisen* 25. september 2002.
13. ↑  «De stolte vinnerne», NRK distrikt 23. februar 2003.
14. ↑  «'Uhu!' blir opera», *Oslopuls* 12. februar 2004.
15. ↑  «Flåtten biter fra seg», *Sandefjords Blad* 12. januar 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Stiftelsen De Facto kunnskapssenter for fagorganiserte** er en norsk stiftelse som driver med utrednings- og forskningsarbeid innenfor arbeidsliv for alle deler av norsk fagbevegelse. Stiftelsen har særlig utmerket seg med utredninger og offentlig deltakelse i spørsmål om maktforhold i arbeidsliv, organisering av offentlig sektor, og kraft- og industripolitikk, samt ved å levere kurs og bøker om fagforeningers historie.

Formål
------

De Facto beskriver på egen nettside at de "ønsker å bidra til en sterk og kunnskapsrik fagbevegelse" og at de er en "en solid medspiller for aktive og offensive fagforeninger som samarbeider "med fagbevegelsen om å utvikle kritiske analyser, alternative strategier og spennende skolering av tillitsvalgte og medlemmer."

Finansiering
------------

De Facto er helt prosjektfinansiert og har dermed ingen grunnfinansiering. I hovedsak kommer prosjektene og finansieringen fra grunnplanet i fagbevegelsen, og organisasjoner som Industriaksjonen, Manifest og lignende.

Ansatte
-------

Senteret ble etablert av økonom Roar Eilertsen, som har fungert som daglig leder siden oppstarten, og Tellef Hansen. I dag er professor i mediesosiologi Paul Bjerke, historiker Idar Helle, sosiolog Isak Lekve og fagforeningsmann Boye Ullmann ansatte. Tidligere ansatte inkluderer Stein Stugu og Bitten Nordrik. 

Styret består i hovedsak av tillitsvalgte. Tidligere styreleder var Lars Johnsen, leder i Transportarbeiderforbundet, men fra 2022 er Gudrun Høverstad fra NTL styreleder.

Referanser
----------

1. ↑   w2.brreg.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Ansatte». *De Facto*. Besøkt 26. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

* De Facto

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
De Forenede Ullvarefabrikker, Åsen, 1915 Foto: C. Kjelland (Åsen Museum og Historielag) 
Interiør av DFU avdeling Åsen i 1947 Foto: Einar Einarsen (Åsen Museum og Historielag) 
**De Forenede Ullvarefabrikker** (forkortet DFU eller D. F. U.) er en sammenslutning av norske tekstilfabrikker. I 1870 grunnla haugianeren Ole Nielsen Aalgaards Uldvarefabrikker ved elven på Ålgård. Etter å ha kjøpt fem andre fabrikker i 1916 ble navnet på firmaet endret til «De Forenede Ullvarefabrikker AS». 
Fabrikkene som gikk sammen var Ålgård Ullvarefabrikker, Nydalens Fabrikker i Nord-Trøndelag, ullvareavdelingen ved Hjula Væverier i Oslo, Grorud Textilfabriker med Skauger Fabrikker ved Drammen, i tillegg til Fredfos Uldvarefabrik i Vestfossen. Nydalens Fabrikker var allerede før denne sammenslutningen blitt en del av Ålgård Ullvarefabrikker.

DFU etablerte i løpet av 1970-tallet en landsdekkende butikkjede. Utover 1990-tallet ble det slutt på tekstilproduksjon i Norge tilknyttet DFU.

Se også
-------

* Tekstilindustri

Litteratur
----------

* Egil Werner Eriksen: *Aalgaards Uldvarefabrikker – A/S De Forenede Ullvarefabrikker 1870-1945*. Oslo 1947.
* Ivar Øiumshaugen: *"Vi kommer ikke med kugler og kanoner": Arbeiderbevegelsens framvekst og utvikling i Gjesdal før 1940.* Hovedoppgave i historie, Universitetet i Bergen 1995. Elektronisk versjon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
De Frikonservatives leder, landstingsmann og lensgreve Mogens Frijs.  Foto: Jens Petersen/Det Kongelige Bibliotek 
**De Frikonservative** var et konservativt politisk parti i Danmark. Partiet utøvde betydelig innflytelse i dansk politikk på begynnelsen av 1900-tallet, hadde gode forbindelser til de skiftende regjeringene i perioden 1899–1918, og satt ofte i en vippeposisjon i Landstinget. De Frikonservative var med på å muliggjøre systemskiftet i 1901.

I 1890-årene kom moderate høyremenn i Landstinget i økende uoverensstemmelse med sitt eget parti under Estrups ledelse. En fraksjon av åtte landstingsmenn under ledelse av Mogens Frijs kom til å bli kjent som «de otte» eller «de frikonservative». Landstingets behandling av Sehested-regjeringens skattereform i november 1900 ble den utløsende årsaken til at de frikonservative brøt med Højre for å danne «en uavhengig konservativ gruppe». Etter systemskiftet i 1901 opptok gruppen et mer systematisk samarbeid med venstreregjeringen. På Hotel Phønix i København den 4. desember 1902 konstituerte De Frikonservative seg formelt som et eget parti med Frijs som leder. Andre ledende skikkelser var Christian Michael Rottbøll, Frederik Hey, Tage Reedtz-Thott og Hans Nicolai Hansen. De Frikonservative bestod som et parti i Landstinget, men forsøkte aldri å danne noen gruppe i Folketinget eller noen velgerorganisasjon.

Etter forhandlinger med Højre og en fløy av det tidligere Moderate Venstre gikk De Frikonservative sammen med disse om å danne Det Konservative Folkeparti i 1915. Da Rottbøll ble ekskludert fra Det Konservative Folkeparti i 1917, ble De Frikonservative gjenopprettet av fem landstingsmenn og én folketingsmann. Denne partidannelsen ble av mindre betydning, ettersom Rottbøll var den eneste frikonservative som ble gjenvalgt til Landstinget året etter. Han satt der frem til 1920.

Referanser
----------

1. ↑  Brandt, Ulrik. «De Frikonservative». *Den Store Danske Encyklopædi* **(dansk)**. denstoredanske.dk. Besøkt 15. januar 2019.
2. 1 2 3 4  Skou, Kaare A. (2010). «Frikonservative, De». *Dansk politik A–Å. Leksikon* **(dansk)** (rev. utg.). København: Lindhardt og Ringhof. ISBN 978-87-11-41132-2.
3. 1 2 3  Larsen, Helge. «Mogens Frijs». *Dansk Biografisk Leksikon* **(dansk)**. denstoredanske.dk. Besøkt 15. januar 2019.
4. 1 2  Stavnstrup, P. «Chr. Rottbøll». *Dansk Biografisk Leksikon* **(dansk)**. denstoredanske.dk. Besøkt 15. januar 2019.

Portaler: Konservatisme | Danmark
NASAs satellittfoto av Nildeltaet (vist i falske farger).
Nildeltaet om natten, sett fra ISS i oktober 2010.
**Nildeltaet** (arabisk: **دلتا النيل**) er det brede elvedeltaet i det nordlige Egypt der floden Nilen sprer seg og munner ut i Middelhavet. Dette er et av verdens største elvedeltaer. Deltaet begynner nord for Kairo og strekker seg fra Alexandria i vest til Port Said i øst, og utgjør over 230 km av middelhavskysten. Lengden fra nord til sør er ca. 160 km. 

Nilen danner et bueformet delta som, sett fra oven ligner en trekant eller silhuetten av en vifte. Dette er et rikt jordbruksområde med høy befolkningstetthet.

Klima
-----

Nildeltaet har et subtropisk klima karakterisert med meget lite regn. Den gjennomsnittlige årlige nedbør er på 100-200 mm, hvor det meste faller i vintermånedene. Måneden med mest nedbør er januar med gjennomsnittlig 18 mm nedbør. Den tørreste er juni med 1 mm nedbør.
Deltaets temperaturkurve når i juli-august gjennomsnittlig 30°C, men er målt opp til 48°C. Vintertemperaturen ligger vanligvis mellom 5°C og 10 °C. Kaldest er januar med opptil 12 °C.

Byer
----

Større byer i Nildeltaet:

* Abusir
* Alexandria
* Avaris
* Bilbays
* Bubastis
* Canopus
* Damanhur
* Damietta
* Kafr el-Sheikh
* Leontopolis
* Mendes
* Mit Abu al-Kum
* Mansoura
* Naucratis
* Pelusium
* Port Said
* Rosetta
* Sais
* Tanis
* Tanta
* Zagazig

Referanser
----------

1. ↑  «NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)» Arkivert 11. mai 2020 hos Wayback Machine. *NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission*.
2. ↑  «NASA Earth Observations Data Set Index» Arkivert 11. mai 2020 hos Wayback Machine. *NASA*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nile Delta – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND **·** GeoNames
 |
**Hvitpunktnellikfly** (*Sideridis turbida*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er bare funnet i Rogaland i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 36 – 43 mm), grått nattfly. Forvingen er grå, ofte litt grønnlig, med mer eller mindre tydelige nyre- og ringmerker, ellers gjerne uten markerte tegninger. Bakvingen er lysgrå med mørkere årer.

Levevis
-------

Hvitpunktnellikfly finnes på strender, sanddyner og andre tørre, sandete områder, mest ved kysten. Larvene lever på ulike lave planter og er aktive om natten. Om dagen graver de seg ned i sanden. De voksne sommerfuglene flyr i mai – juni.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Europa, unntatt lengst i nord. I Norge er arten påvist på fire lokaliteter på den nordlige delen av Jæren i Rogaland. Dessuten er det et funn fra Tysvær lenger nord i Rogaland. Dette siste funnet er sannsynligvis et streifindivid. Arten er ikke påvist på tilsvarende biotoper på Lista. 

Det er ikke registrert funn av arten i Norge etter 1977, og det er en reell mulighet for at arten allerede er borte fra norsk fauna.

Rødlistevurdering
-----------------

Trusler er tråkk og slitasje fra badegjester, men også alle andre typer påvirkning på tørrenger i området kan være negativt. Oppdyrking og beiting med tilhørende gjødsling ødelegger også artens levesteder. På Nord-Jæren er det et sterkt utbyggingspress, og dette fører også til at artens leveområder fragmenteres og reduseres. 
Arten rødlistes i 2021 som kritisk truet CR.

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 24. juli 2020. Besøkt 24. juli 2020.
2. 1 2 3  Elven H, Aarvik L og Berggren K (24. november 2021). «Sommerfugler. Vurdering av hvitpunktnellikfly *Sideridis turbida* for Norge»Åpent tilgjengelig. *Norsk rødliste for arter 2021*. Artsdatabanken. Besøkt 27. mars 2023.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Sideridis albicolon* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hvitpunktnellikfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Hvitpunktnellikfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Hvitpunktnellikfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Hvitpunktnellikfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Hvitpunktnellikfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Sideridis turbida* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata