recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tor Wallin Andreassen** (født 18. mai 1955) er professor i tjenesteinnovasjon og ledet Center for Service Innovation (CSI) ved Norges Handelshøyskole 2013 til 2019. Han var sentral i etableringen av oppfølgeren til CSI, forskningssenteret *Digital Innovation for sustain Growth* (DIG) ved NHH - et senter han ledet frem til 2022. Han har tidligere vært professor i markedsføring og prodekan ved Handelshøyskolen BI. Andreassen er grunnlegger av Norsk Kundebarometer(BI), Forum for Markedsorientert Ledelse (BI), den årlige Professor Johan Arndt Markedsføringskonferanse, og Norsk Innovasjonsindeks (NHH) som er «eksportert» til en rekke andre land, inkludert Finland, Sverige, Danmark, Belgia, Spania, og USA. 

Andreassen er utdannet siviløkonom fra Norges Handelshøyskole, han en MSc fra Handelshøyskolen BI og sin PhD. fra Stockholm Business School ved Stockholm Universitet. Han har pedagogisk utdanning fra Vanderbilt University og Harvard Business School i USA og tilbrakt forskningsopphold ved Vanderbilt University, University of Maryland, Stanford University, University of Queensland, og Maastrich University.

Bibliografi
-----------

* *Service og Innovasjon* (3 utg, 2021)
* *Kunderelasjoner* (2006)
* *Serviceledelse* (2006)
* *Offentlige tjenester* (2001)
* *Serviceheltene* (2001)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Tor Wallin Andreassen i BIBSYS
* (no) Publikasjoner av Tor Wallin Andreassen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CRIStin
 |
**Protektoratet Nord-Nigeria** var et britisk protektorat, grunnlagt i 1900. Grunden til dannelsen var Berlinkonferansen i 1885 der britene garanterte retten til kontroll i det som seinere kom til å bli Nigeria. Men det var grensetvister, så og den britiske sine handlinger i protektoratet Nord-Nigeria var politisk prioritert på grunn av trusler fra rivalene Tyskland og Frankrike.

Britenes guvernør, Frederick Lugard, forhandlet med begrensede ressurser med emiratet i nord om å akseptere britisk overhøyhet, og markerte at den eneste måten å gjøre det var ved å få de lokale herskere til å akseptere indireke styre. Han forlot protektoratet i noen år, og tjenestegjorde i Hongkong, men vendte tilbake da han besluttet i 1914 å slå sammen Nigeriaprotektoratet med protektoratet Sør-Nigeria. Årsakene var økonomisk snarere enn politisk — protektoratet Nord-Nigeria hadde budsjettunderskudd. Frederick Lugard forsøkte å benytte penger fra budsjettoverskuddet i protektoratet Sør-Nigeria for å kompensere dette underskuddet, og mente også at sammenslåingen ville forenkle administrasjonen, spesielt da protektoratet Nord-Nigeria ikke hadde tilgang til havet. På denne tiden regnet nesten ingen, verken Lugard eller andre briter og afrikanere, Nigeria som en nasjonal enhet – da nord og sør ble regnet som kulturelt ulike – og sammenslåingen var økonomisk og administrativ. Under en paraplyadministrasjon for hele Nigeria, fortsatte nord og sør å ha sin egen administrasjon, og hver sin viseguvernør under Lugard og hans etterfølgere. Herbert Richmond Palmer var en sterk forsvarer av Lugards prinsipp om indirekte styre, og argumenterte sterkt for desentralisering av finansiering og budsjettforvaltningen. Men nasjonalismens utvikling i Nigeria ledet til at det etterhvert kom til å bli regnet som en nasjonal enhet.

Referanser
----------

1. ↑  State and Governance Nigeria

Eksterne lenker
---------------

* The British Empire – Northern Nigeria

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Ranganathan Francis** (født 15. mars 1920) var en indisk landhockeyspiller som deltok i flere olympiske leker, 1948 i London, 1952 i Helsingfors og 1956 i Melbourne.

Francis ble olympisk mester i landhockey i OL 1948 i London. Han var med på det indiske laget som vant landhockeyturneringen. Det var tretten lag med i turneringen og India vant sine tre kamper i gruppespillet med sammenlagt 19-1. I semifinalen slo de Nederland med 2-1 og i finalen Storbritannia med 4-0.

Fire år senere, i OL 1952 i Helsingfors, vant han sin andre olympiske gullmedalje i landhockey. India vant semifinalen med 3-1 over Storbritannia og i finalen beseiret de Nederland med 6-1.

Francis vant sin tredje olympiske gullmedalje i sommer-OL 1956 i Melbourne. Etter å ha vunnet semifinalen med 1-0 over Tyskland vant India finalen over Pakistan med 1-0.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Storbritannias flagg London - Gull **Gull** i landhockey Indias flagg India
* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Gull **Gull** i landhockey Indias flagg India
* 1956 Australias flagg Melbourne - Gull **Gull** i landhockey Indias flagg India

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ranganathan Francis – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Ranganathan Francis – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Ranganathan Francis – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ranganathan Francis – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Ranganathan Francis – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
**Tor Vaa** (født 31. mai 1928 i Oslo, død 28. april 2008 i Rauland) var en norsk billedhugger.

Han flyttet til Rauland sammen med foreldrene Thora og Dyre Vaa, og vokste opp i som eldst i en søskenflokk på seks. Han startet sin kunstutdannelse 18 år gammel som elev hos sin far. Senere studerte han ved Akademiet i Oslo under professor Per Palle Storm og ved Akademiet i København. Han foretok en rekke studiereiser i Europa, bl.a. sammen med sine foreldre. 

19 år gammel debuterte Tor Vaa på Høstutstillingen med et portrett av søsteren Anne Joronn, hugget i klebersten. Han utviklet etter hvert en sikker sans for dyr og natur, noe man ikke minst ser i de to trerelieffene som finnes på Rauland Høgfjellshotell, med motivene reinsdyr og ryper. Tor Vaa har også laget en rekke byster av meget høy kvalitet. I tillegg til modellering laget han også tegninger og malerier. Han benyttet gjerne sine søsken som modeller. 24 år gammel laget han en fullfigur av Henrik Wergeland til Oslo katedralskoles 800-årsjubileum. Hans mest berømte arbeid er likevel «7 år» fra 1950, en statue av hans søster Sissel støpt i bronse. Denne finnes en rekke steder i Norge, bl.a. på Dyre og Thora Vaas gravsted på Rauland kirkegård. 

En anekdote forteller at da Tor var ung gutt lå han og faren Dyre værfast i familiehytta i Bitdalen. De fordrev tiden med å male på dørene, Dyre malte det øvre dørbladet og Tor det nedre. Da Bitdalsvannet ble demmet opp ble dørene berget, og er nå montert på Sporanes, hjemmet Thora og Dyre bygget opp i Rauland i 30-årene. 

Tor Vaa deltok gjennom årene på en rekke utstillinger og konkurranser. Han fikk Statens Kunstnerstipend to ganger, blitt tildelt Statens garantiinntekt og Vinje kommunes kunstnerlønn. Han er representert med en egen avdeling i Dyre Vaa-samlingane i Rauland.

Han ble begravet fra Rauland kirke torsdag 8. mai 2008.

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Tor\_Vaa, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   KulturNav, KulturNav-ID ce1e47cf-22d1-48eb-bf28-4e73be68c321, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Arne Vinje: Nekrolog i Aftenposten Kultur side 15 torsdag 22. mai 2008

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** VIAF **·** KulturNav
 |
**Erik Holger Hansen** (født 16. mai 1929 i Tågeby på Sjælland, død 3. mai 2015) var en dansk politiker (V). Han var valgt til Folketinget fra Stege og Vordingborgs krets 1960–1973 og 1974–1977, og hadde to ministerposter; han var miljøvernminister og Grønlandsminister i Poul Hartlings regjering 1973–1975. 

Han tok utdanning ved Frederiksborg højskole fra 1947 til 1948, og dro på studieopphold i England i 1952. Deretter var han elev ved Lyngby landbrugsskole fra 1952 til 1953, og han gikk senere på den liberale skolen *Brejdablik* i 1957. Etter avsluttet politisk karriere i 1977 begynte han juridiske studier ved Københavns Universitet, der han tok graden cand.jur. i 1980. I 1986 ble han også utnevnt til universitetslektor ved Københavns Universitet.

Hansens politiske karriere begynte i 1954, da han ble formann for Venstres Ungdom i Sydsjælland. Han var også formann for Venstres Ungdom i Præstø amt fra 1957 til 1959. På kommunalpolitisk plan satt han i Mern sogneråd fra 1958 til 1970, og i kommunestyret i Langebæk fra 1970 til 1973. Ved folketingsvalget i 1957 stilte han som kandidat i Kalundborg og Samsøs krets, og i 1960 fikk han plass på Folketinget for Stege og Vordingborgs krets. Etter å ha framvist sterke synspunkter innen bl.a. sosial- utdannings- og distriktspolitikken ble han formann for Folketingets sosialutvalg da regjeringen av Radikale Venstre, Det Konservative Folkeparti og Venstre tok makten etter folketingsvalget i 1968. Fra desember 1973 til februar 1975 var han både miljøvernminister og Grønlandsminister i Poul Hartlings regjering. Han ble ikke innvalgt ved folketingsvalget i 1973, men overtok Johs. Bøggilds plass i 1974. I denne perioden var han også medlem av hjemmestyrekommisjonen for Grønland. Han stilte ikke til valg i 1977. 

Han var gift og hadde tre barn.

Utmerkelser
-----------

* 1975 – Kommandør af Dannebrog

Referanser
----------

1. 1 2   gravsted.dk[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *HVEM-HVAD-HVOR 1975*, Politikens Forlag, København 1974.
* Den Store Danske – Holger Hansen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** VIAF **·** LCCN
 |

Portal: Danmark
**Tor Skjønsberg** (født 27. april 1903, død 8. september 1993) var en norsk advokat, industrileder, politiker og motstandsmann. Han var den reelle lederen for Hjemmefronten til 1944 og en kort periode skipsfartsminister like etter krigen. I etterkrigstiden var han virksom som advokat, styremedlem og styreleder i en rekke store industriforetak og som forsvarsvenn, og han var den første formannen for Folk og Forsvar.

Leder for Hjemmefronten
-----------------------

Tor Skjønsberg var utdannet jurist i 1927. I 1941 var han med på å organisere «Grimelundsmøtene» på Grimelund gård. Disse møtene anses som starten på organisert motstand i Norge, og Skjønsberg har blitt kalt «hjernen bak Hjemmefronten». Han var den reelle lederen av Hjemmefronten i Norge inntil han måtte flykte til Sverige i november 1944. Etter at Skjønsberg måtte flykte, tok Jens Christian Hauge over som leder for motstandsbevegelsen.

Statsråd
--------

Skjønsberg var skipsfartsminister i Einar Gerhardsens samlingsregjering fra juni til november 1945.

Senere virke
------------

I november 1945 gikk Tor Skjønsberg ut av regjeringen. Hans ønske om et mer anonymt liv ble respektert av de andre lederne i hjemmefronten, og hans rolle under krigen var derfor lite kjent frem til hans død.

I etterkrigstiden var han virksom som advokat og industrileder. Skjønsberg var styremedlem i Hafslund i 30 år, 20 av disse som styreformann. Han var også styremedlem i blant annet Frydenlunds Bryggeri, Dyno Industrier, Norsk Jernverk, Den norske Amerikalinje og Verdens Gang.

Skjønsberg var også forsvarsvenn og var den første formannen for Folk og Forsvar fra 1950 til 1955.

Tor Skjønsberg hadde en naturlig beskjedenhet og ønsket ikke offentlig oppmerksomhet; *Aftenposten* skrev at han var «svært tilbakeholden med å snakke om sin fremtredende rolle i krigsårene – og om sine senere topp-posisjoner i norsk næringsliv for den saks skyld».

Han var halvbror av Kari Skjønsberg og far til bistandsarbeideren Else Skjønsberg.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Tor\_Skjønsberg[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Tor Vangen Skjønsberg, Norsk biografisk leksikon ID Tor\_Skjønsberg, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Hjernen bak Hjemmefronten». VG 14. november 1995 s. 32
4. ↑  «Hjernen bak Hjemmefronten». VG 14. november 1995 s. 32
5. ↑  *Aftenposten* 27. april 1993
6. ↑  «Hjernen bak Hjemmefronten». VG 14. november 1995 s. 32

Eksterne lenker
---------------

* (no) Tor Skjønsberg hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* (no) Tor Skjønsberg i Store norske leksikon

  


| * v
* d
* r
Samlingsregjeringen 1945 (Einar Gerhardsens første regjering) |
| --- |
| 
* Gerhardsen
* Lie
* Torp
* Jahn
* Cappelen
* Fostervoll
* Bonnevie-Svendsen
* Frogner
* Evensen
* Offenberg
* Gabrielsen
* Skjønsberg
* Strand Johansen
* Oftedal
* Hansteen

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Morten Walseth Gjul** (født 20. januar 1973) er en norsk billedkunstner og pedagog med akvarell som hovedfelt.

Akvarellen «Tre tar pause» fra 2007
Foto: Vinterlys
Gjul bor og arbeider på Flatanger i Nord-Trøndelag, men er opprinnelig fra Gyl i Tingvoll kommune. Han er lærerutdannet, og har sin kunstfaglige utdanning via kurs og samarbeid hos noen av Nordens største akvarellister: Arne Isacsson, Lars Holm, Peder Mauseth og Morten Paulsen

Han arbeider for det meste innenfor den moderne akvarelltradisjon, startet nettopp av professor Arne Isacsson. Gjul har deltatt på over hundre akvarellutstillinger og mottatt en rekke stipender/utmerkelser, bl.a. Tæl-stipend fra Sparebank1, Kunstnerstipend fra Sparebank1 under MNK 04, Publikumsprisen under MNK si festivalutstilling 05 og pris for lovende akvarellist av Isacsson under MNK 03. Han har representert Norge under akvarellbienaler både i Italia og Serbia.

Nordisk lys, forlatte hus, gold natur og spor etter mennesker i naturen har preget hans bildeverden de siste årene. Han definerer seg selv innen kategorien «romantisk realisme». Gjul jobber også noe med foto og grafisk design, hovedsakelig naturfoto.

Han har holdt en rekke kurs, b.l.a. for Midt-Nordisk Kunstfestival, Akvarellmuseet i Sverige og som fast kursholder for Nordens største kunstmagasin *Kunst*. 

Gjul startet i 2005 kunstnergruppen Vannkraft sammen med Mosjø-kunstnerne Stig-Ove Sivertsen og Per Vikan. De har minst to utstillinger i lag i løpet av året. De arrangerte også sommeren 2008 Norden største akvarell-*workshop* i Mosjøen under Galleria kunstfestival.
**Laag** (tysk) eller **Laghetti** (italiensk) (sydtirolsk dialekt og ladinsk: *Låg*) er en frazione i kommunen Neumarkt i distriktet Überetsch-Südtiroler Unterland i provinsen Syd-Tirol i Italia. Laag ligger ca. 30 km syd for Bolzano, 6 km syd for kommunesenteret Neumarkt og 5,5 km nord for Salorno. Laag ligger hovedsakelig på den venstre siden (østsiden) av elven Etsch.

Om lag 60 % av befolkningen er tysktalende. De viktigste næringsveiene er landbruk, handel og håndverk. Turisme spiller en relativt beskjeden rolle.

Andre frazioner i samme kommune er Mazon (Mazzon) og Vill (Villa). Neumarkts nabokommuner er Kaltern, Kurtatsch, Kurtinig, Margreid, Tramin, Montan og Salorno.

Laag var en raetisk landsby langs Via Claudia Augusta.[]

I Laag finnes tre kirker, bl.a. kirken St. Florian fra 1100-tallet samt restene av pilegrimshospitset Klösterle fra 1200-tallet. Laag har to barnehager og to grunnskoler, henholdsvis tysk- og italienskspråklige.

Referanser
----------

1. ↑  «Die Kirche zum hl. Florian». Arkivert fra originalen 18. januar 2014. Besøkt 30. mai 2012.

Litteratur
----------

* Tomasi, David (2001), *Elementi di analisi antropologica attorno alla simbologia dei popoli del'arco alpino*, Accademia di Belle Arti di Verona
* Kühebacher, Egon (1995), Die Ortsnamen Südtirols und ihre Geschichte, vol. 1, Bolzano: Athesia, ISBN 88-7014-634-0, p. 206.
* Pernter, Christian (1996), Das Straßenhospiz St. Florian bei Laag – ein Beitrag zur Geschichte des Bozner Unterlandes, in "Der Schlern", 70, pp. 496-508.
* Tomasi, David (2003), *Klösterle*, Accademia di Belle Arti di Verona
* Tomasi, David (1999), *Identità e analogie nei dialetti dell'arco alpino*, Li.Sci. Trento

Eksterne lenker
---------------

* Neumarkt kommune (tysk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Labasa**, (uttales Lam'basa), er en by i provinsen Macuata i den nordøstlige delen av øya Vanua Levu i Fiji. Byen er den største på øya med en befolkning på 27 949 (med forsteder) ved siste folketelling i 2007.

Selve byen er bygd på deltaet som er dannet av de tre elvene Wailevu, Labasa (som byen har fått sitt navn etter) og Qawa. Elvene Labasa og Qawa er forbundet med en 8 kilometer lang kanal.[] Hovedgaten i Labasa var den første gaten på øya som fikk trafikklys.[]

Økonomisk virksomhet
--------------------

Området rundt Labasa er for det meste preget av gårdsbruk, som også mesteparten av byens industri er basert på. Brorparten av landbruket dreier seg om dyrking av sukkerrør. *Fiji Sugar Corporation*s sukkermølle er lokalisert i byen, og dette er den eneste møllen av dette slag på øya. I det siste [*når?*] har sukkerindustrien vært i nedgang på grunn av politiske endringer og tap av andeler i det internasjonale markedet. Dette har ført til økt arbeidsmigrasjon til hovedøya Viti Levu.

Labasa sykehus er sentralsykehuset for øya Vanua Levu, og det er nylig[*når?*] blitt utvidet.

Markedet i utkanten av byen tilbyr lokale landbruksprodukter som krydder, fisk, fjærfe og geiter.

Lokalstyre
----------

Labasa fikk bystatus i 1939. Byen styres av et byråd med tolv medlemmer, der en av dem blir valgt til borgermester av det samme rådet. Hvert byrådsmedlem sitter i en periode på tre år, mens borgermesteren blir valgt for en periode på ett år. Det er ikke et øvre tak på hvor mange perioder borgermesteren kan sitte.

I 2009 avsatte den militærstøttede midlertidige regjeringen alle lokale styrer over hele Fiji, og det ble utnevnt en administrasjon for å kontrollere de urbane områdene. Pr. 2015 har ikke de lokalvalgte myndighetene blitt gjeninnsatt.

Referanser
----------

1. 1 2  Statistikk for Labasa

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
**Morten Søgård** (født 3. desember 1956) er en tidligere norsk curlingspiller. I 1988 var han med på laget som vant både VM i curling i Lausanne, Sveits, og curlingkonkurransen under OL 1988 i Calgary, Canada. Curling var demonstrasjonsgren i 1988, og curlinglaget vant den eneste norske gullmedaljen under disse olympiske vinterblekene.

Søgård er utdannet Handelsøkonom og har jobbet innenfor IT-bransjen i Norge og i Norden. Han har internasjonal erfaring og har hatt en rekke lederstillinger i CSC, PMSC, og Computas, samt forsikringsbransjen. Han har også jobbet som salgs- og markedsdirektør i ErgoGroup, og er nå konserndirektør i EVRY (tidligere ErgoGroup og EDB Business Partner), evry.com.

Søgård er født i Brumunddal i Norge, men har bodd i Oslo siden han var 20 år. Han la opp den aktive curlingkarrieren i 1990 da han fikk en sønn. Morten Søgård ble i 2012 valgt til President i Norges Curlingforbund.

Referanser
----------

1. ↑  «Ramsfjell - en unorsk idrettsmann». *Aftenposten*: 31. 18. april 1988.  Bruk av `|besøksdato=` krever at `|url=` også er angitt. (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Morten Søgård – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Morten Søgård – World Curling Federation Rediger på Wikidata
**Hyperacusis** (hyperakusis) er en tilstand der øret blir overømfintlig for lyder. Vanlig medisinsk definisjon er *en reaksjon overfor lyd i ørets hørselsbaner*. Lyd er vibrasjoner overført gjennom luft/vann og treffer øret og trommehinna i det indre øre. Her forsterkes lyden i en faktor på 1:46 før lydbølgene går inn i sneglehuset hvor nervetråder omdanner vibrasjon til elektriske signaler. Disse signalene sendes så opp i hjernens hørselssenter og de-kodes til forståelig lyd. (dvs lyder som er innlært over lang tid). Hørselsnerven består av omtrent 30 000 fibre som frakter lydimpulser til det sentrale nervesystemet. En forandring i overføringene kan forårsake en (plutselig) tilstand der alle lyder føles meget høye. Dette kan skje hos både normalthørende og personer med hørselstap. Hos hørselshemmede er det nerver i sneglehuset som "dør" og ikke greier å omdanne vibrasjon til elektriske signaler. Ved overfølsomhet (hyperacusis) er nervene i høy beredskap og resulterer ofte i et for høyt inn-nivå på lyd. Ofte vil personer med hyperacusis leve i frykt for å bli utsatt for (uønsket) lyd. Dette er en tilstand som omtales som fonofobi (frykt for lyd). Personer med overfølsom hørsel vil naturlignok ikke oppsøke områder hvor lyd oppfattes ubehagelig høyt. Lyd som oppfattes for høy blir forvrengt. Slik forvrenging av lyd vil også inntreffe hos (sterkt) hørselshemmede hvis lydnivået blir for høyt (recruitement). Hyperacusis kan behandles ved terapi samt bærbare lyd-generatorer. Behandling må skje i samråd med ønh-lege, audiograf eller audiopedagog.

Eksterne lenker
---------------

* «Misofoni – TinnitusTips.no». *tinnitustips.no*. Besøkt 24. september 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** GND **·** LCCN
 |


| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |
***Labienus*** er en slekt av biller som lever i død ved. De tilhører gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

Middelsstore, langstrakte, jevnbrede biller. På farge er de svarte eller mørkebrune. **Hodet** er stort og bredt med små, runde fasettøyne. Midt i pannen sitter det gjerne en flat knøl eller et kort horn. Overleppen (labrum) og kjevene (mandiblene) er sterkt utviklet, de sistnevnte godt synlige ovenfra. Antennene er 10-leddete, C-formede, men ikke knebøyde, de ytterste fem leddene har bladlignende utskudd og danner en løs vifte som ikke kan lukkes. **Brystskjoldet** (pronotum) er avrundet firkantet sett ovenfra, bredere enn langt, blankt, med en lengdefure i midten. Det er et tydelig, smalt skille mellom brystskjoldet og dekkvingene. **Dekkvingene** er ganske lange, parallellsidige, blanke, med rader av firkantede groper.

Levevis
-------

Voksne og larver lever sammen i råtnende ved, og danner en slags samfunn. Dette kalles subsosialitet og er uvanlig hos biller. De voksne billene tygger trefliser som de fôrer til larvene, og hjelper dermed fordøyelsen. Både voksne og larver spiser dessuten de voksne billenes avføring (såkalt koprofagi). Dette øker næringsutbyttet siden avføringen har blitt infisert med mikroflora (bakterier og andre mikroorganismer) som frigjør næringsstoffer fra treet. De voksne billene hjelper også larvene til å bygge et puppekammer der de kan forvandle seg til en puppe.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt på Molukkene, Ny-Guinea og i Queensland.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien Passalidae - totalt 70 slekter
				+ Underfamilien Macrolininae
					- Slekten ***Labienus*** Kaup, 1871
						* *Labienus aberrans* Hincks, 1938
						* *Labienus cavifrons* Hincks, 1935
						* *Labienus cheesmanae* Hincks, 1935
						* *Labienus compergus* (Boisduval, 1835)
						* *Labienus crassus* (Kaup, 1868)
						* *Labienus dohrni* (Kuwert, 1891)
						* *Labienus elisae* (Kuwert, 1898)
						* *Labienus gigas* (Kaup, 1868)
						* *Labienus glaber* (Gravely, 1913)
						* *Labienus glabriceps*Doesburg, 1956
						* *Labienus gracilis* Heller, 1910
						* *Labienus horrelli* Hincks, 1932
						* *Labienus impar* (Kuwert, 1898)
						* *Labienus inaequalis* Gravely, 1918
						* *Labienus kjellanderi* Endrodi, 1967
						* *Labienus moluccanus* (Percheron, 1835)
						* *Labienus opalus* Boucher, 1993
						* *Labienus protomocoeloides* Hincks, 1933
						* *Labienus proximus* Hincks, 1933
						* *Labienus ptox* (Kaup, 1868)
						* *Labienus ptoxoides* Gravely, 1918
						* *Labienus toxopeusi* Doesburg, 1956
						* *Labienus trigonophorus* (Zang, 1905)
						* *Labienus truncatus* Hincks, 1938

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt over artene
* (en) *Labienus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
**Morten Søby** (født 22. september 1955) er norsk IKT-pedagogikkforsker, som særlig har publisert om IKT og læring. Søby er ansatt i Utdanningsdirektoratet og var fram til 2018 avdelingsdirektør i Senter for IKT i utdanningen. Søby har særlig arbeidet med politikkutforming for digitalisering i utdanningssektoren.

Søby er utdannet cand. polit. og var stipendiat ved Pedagogisk forskningsinstitutt, Universitetet i Oslo (1992–96). Han har vært leder av Det Norske Studentersamfund (1983, Verdiradikal Losje), redaktør av det postmoderne tidsskriftet *nye Profil* (1984-86)*.* Han var medlem av Nordisk ministerråds IT-policy gruppe. Sammen med Terje Rasmussen ga han i 1993 ut boken *Kulturens digitale felt* (Aventura). Han har tidligere vært leder av Forsknings- og kompetansenettverk (ITU) fra 1997 til 2010 ved Universitetet i Oslo. Søby har også vært redaktør for tidsskriftet Nordic Journal of Digital Literacy (2006-2015). Han introduserte i 2003 begrepet digital kompetanse i pedagogikk og utdanningspolitikk.[] Søby har vært medlem i e-Norge-forum som gav råd til regjeringens IT-politikk.[] Han har deltatt i en rekke internasjonale prosjekter for EU, OECD, UNESCO og New Media Consortium og sitter i Board of Directors i European Schoolnet (2010 -).[] I tillegg er han medlem av programkomiteen for Nasjonal konferanse om bruk av IKT i utdanning og læring (NKUL 2009 - ).

Bibliografi
-----------

* Søby, M (2003): "Digital kompetanse: fra 4. basisferdighet til digital dannelse" (ITU, Universitet i Oslo)
* Søby, M. (2007): "Digital kompetanse – fra utdanningspolitikk til pedagogikk?" i Hølleland H. (red.): *På vei mot kunnskapsløftet.* Oslo: Cappelen.
* Søby, M. (2007): "New Millennium Learners: Digital technologies, educational outcomes and learning expectations" Paper. OECD/CERI conference, Firenze.
* Søby, M. (2008): "Digital competence – from educational policy to pedagogy. The Norwegian context", i C. Lankshear & M. Knobel (eds.): *Digital literacies of E-learners*. New York: Peter Lang.
* Søby, M. (2014): "Learning Analytics" i NJDL vol. 9, Nr. 2
* Søby, M. (2015): "Digital competence - a password to a new interdisciplinary field" NJDL

Referanser
----------

1. ↑  Profil på Researchgate
2. ↑  idunn.no Nordic Journal of Digital Literacy Arkivert 19. mars 2012 hos Wayback Machine.
3. ↑  «Artikler av Morten Søby i Nordic Journal of Digital Literacy». *www.idunn.no*. Besøkt 23. september 2021.

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av Morten Søby i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* 

* (no) Publikasjoner av Morten Søby i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CRIStin
 |
| Д |
| --- |
|  |
| Det kyrilliske alfabetet |
| А | Б | В | Г | Ґ | Д | Ђ |
| Ѓ | Е | Ё | Є | Ж | Ѕ | З |
| И | І | Ї | Й | Ј | К | Л |
| Љ | М | Н | Њ | О | П | Р |
| С | Т | Ћ | Ќ | У | Ў | Ф |
| Х | Ц | Ч | Џ | Ш | Щ | Ъ |
| Ы | Ь | Э | Ю | Я |
| Ikke-slaviske kyrilliske bokstäver |
| Ӏ | Ә | Ғ | Ҙ | Ҡ | Қ | Ң |
| Ө | Ү | Ұ | Һ |   |   |   |
| Arkaiske bokstaver |
| Ҁ | Ѹ | Ѡ | Ѿ | Ѻ | Ѣ | Ꙗ |
| Ѥ | Ѧ | Ѫ | Ѩ | Ѭ | Ѯ | Ѱ |
| Ѳ | Ѵ | Ѷ |   |   |   |   |

**Д** (minuskel: **д**) er en bokstav i det kyrilliske alfabetet, som blir uttalt D. Den kommer fra den greske bokstaven delta.

I håndskrift skrives den gjerne som latinske *D*, fordi den formelle versjonen er så vanskelig å skrive. Minuskelen ligner litt på en latinsk *g* i håndskrift.

HTML-koden er `&#1044;` eller `&#x414;` for stor bokstav, og `&#1076;` eller `&#x434;` for liten bokstav.

Utseendeforskjell i serbisk og makedonsk
----------------------------------------

Oversikt over utseendeforskjeller i serbisk og makedonsk  Bilde: Herman Ferre 
I serbisk og makedonsk har bokstaven et annerledes utseende i kursiv. I stedet for *д*, ser den ut som en latinsk G, *g* (se bildet til venstre).
**Morten Vågen** (født 13. november 1975) er en norsk forfatter. Han har skrevet, sammen med Øystein Alme, boken 
*Silenced – China’s Great Wall of Censorship* som ble utgitt på forlaget Amaryllis i mai 2006.

Boken forteller og informerer om menneskerettigheter, ytringsfrihet og sensur i Kina og Tibet. Ifølge pressefrihetsorganisasjonen Reporters Without Borders: «this book takes the reader on a fascinating and disturbing trip behind China’s Great Wall of Censorship. It also tells the story of Voice of Tibet, the radio station China couldn’t silence.»

Boken er siden utkommet på flere språk, blant annet på Kinesisk og på Polsk 

Vågen har også skrevet flere artikler, samt det eksperimentelle prosa-arbeidet «Anekdoter om Karkov», som ble publisert i Gyldendals Vinduet, i Go Ape-prosjektet i 2003.

Våren 2012 ga forlaget Kolon ut tekstsamlingen *Gruppe 12*, her har Vågen med to tekster: «Forord» og «Det røde kapittel».
Ifølge forlaget: «Gruppe 12» samler «tekster under arbeid» fra skribenter som vil prege framtidens norske skjønnlitteratur.»

Referanser
----------

1. ↑  Reporters Without Borders – Silenced - China’s Great Wall of Censorship
2. ↑  Głos Tybetu. Za Wielkim Murem Cenzury
3. ↑  Vinduet – Anekdoter om Karkov av Morten Vågen «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 25. mai 2005. Besøkt 11. august 2006.
4. ↑  Kolon forlag

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Morten Walderhaug** (født 21. desember 1956 i Bergen) er en norsk kulturadministrator. Han har blant annet vært direktør for Vestfold Festspillene, Europeisk Kulturby Bergen og Oslo-Filharmonien.

Liv og virke
------------

Morten Walderhaug ble født i Bergen i 1956 men vokste opp i Belgia. Han tok organisteksamen og klaverpedagogisk eksamen ved Bergen Musikkonservatorium (i dag Griegakademiet) i tillegg til en universitetsgrad ved Universitetet i Oslo med fagene musikk, idéhistorie og sosialantropologi.

I første halvdel av åttitallet livnærte Walderhaug seg som frilanspianist, deretter som programkoordinator i Rikskonsertene fra 1986 til 1988. Årene 1988 til 1991 var Walderhaug festivalsjef for Verdensmusikkdagene i Oslo, og i 1991 ble han ansatt som direktør for Vestfold Festspillene, et engasjementet som varte fram til 1997. Samme år ble han utnevnt til direktør for Stiftelsen Europeisk Kulturby i Bergen i år 2000 hvor han ble fram til 1999. Fra 1999 til 2001 jobbet han som selvstendig næringsdrivende i firmaet Artmind AS samtidig som han satt som nestleder i styret for Norske festivaler og var medlem i Norsk kulturråds festivalutvalg. I 2001 tok han over stillingen som direktør i Norsk musikkinformasjon hvor han ble fram til 2004. I 2004 ble han ansatt som direktør i Oslo-Filharmonien, men gikk av i 2006 og ble ansatt som kulturhussjef i Bærum. Denne stillingen hadde han i 13 år fram til 2021.

Referanser
----------

1. 1 2  «Jubilanter : 60». Aftenposten. 21. desember 2016. s. 31.
2. 1 2  Skancke-Knutsen, Arvid (28. august 2001). «Morten Walderhaug blir ny direktør for Norsk Musikkinformasjon». ballade.no. Besøkt 14. februar 2022.
3. ↑  «Kulturhussjefen går av i krevende tid». baerumkulturhus.no. 31. mars 2021. Besøkt 14. februar 2022.
Sæther passerer mållinjen som vinner av tredje etappe av Fredsrittet 1987.
**Morten Sæther** (født 13. mai 1959 i Lillehammer) er en tidligere norsk syklist som forble amatør gjennom hele karrieren, men vant tolv NM.

Etter å ha startet i Gauldal Sykleklubb gikk han i 1978 til Glåmdal SK på Kongsvinger. 
Han var med på å vinne første medalje for Norge da laget fikk 3.-plass i lagtemporittet under VM i 1979. De andre på laget var Jostein Wilmann, Hans Petter Ødegaard og Geir Digerud. Det ble andreplass i Østerrike rundt i 1980, og han vant Berliner Vier-Etappenfahrt i 1983. Han vant NM i landeveissykling, både tempo og landevei, i 1981 og 1983, samt tempo på Voss i 1987. Han ble nordisk mester i lagtempo hele 5 ganger.

Under OL 1984 gikk han glipp av bronsemedaljen i landeveisrittet etter at han måtte se seg slått på målstreken av landsmannen Dag Otto Lauritzen. Sæther deltok også på 100 km lagtempo under OL 1984, der det norske laget kom på 10.-plass. Etter OL hadde han en kort pause for å avslutte studiene ved Landbrukshøgskolen og skrev *Litteraturhistorisk analyse av et bygdesamfunn på slutten av 1800-tallet*. I 1987 vant han en etappe i Fredsrittet, og han fikk 6.-plass sammenlagt. Hans siste VM-deltagelse var i 1987. 

* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  (no) Morten Sæther i Store norske leksikon

Eksterne lenker
---------------

* (en) Morten Sæther – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Morten Sæther – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Morten Sæther – Cycling Archives Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Hyper Island** er et svensk firma som ble grunnlagt i Karlskrona i 1996 og som spesialiserer seg på utdanning i digitale og interaktive medier. Hyper Island er i virksomhet over hele verden, men har kontor i Karlskrona, Stockholm, London, Manchester og Singapore.

Metodikk
--------

Hyper Island har til forskjell fra «vanlige» skoler ingen lærere, prøver eller bøker. Studentene arbeider i stedet med virkelige prosjekt. Forelesere fra bransjen bidrar med det seneste innen respektive område. På denne måten etterlignes arbeidslivet med tanken at studentene skal bli bedre forberedt når de kommer til sitt første jobb. Metodikken har en sterk kobling til lederutdannelser i Sveriges forsvar.

Utdannelser
-----------

Hyper Island startet våren 2014 opp deltidsstudiet Digital Strategy i Oslo; dette går over 10 uker, kombinert dag og kveldstid.

### Lengre utdannelser

I Sverige driver Hyper Island utdannelser innen rammen for Svenske Yrkeshögskolan.

* MA Digital Media Management, London, Manchester og Singapore
* Interactive Art Director - Stockholm
* Digital Media Creative - Stockholm
* Digital Data Strategist - Stockholm
* Mobile Creative - Stockholm
* Motion Creative - Stockholm
* Digital Apprenticeship - Stockholm

### Deltidsstudier

Kurs over 3 dager og 7 kvelder på en periode på 10 uker. 

* Digital Strategy - Oslo, Stockholm, Amsterdam og København
* MA Digital Media Management - Singapore og London

### Korte utdannelser

Tredagers intensivutdannelser rettet mot media- og reklamebransjen.

* Master Class, Digital Acceleration - New York, São Paulo, Stockholm, Vancouver, Buenos Aires, London, Miami, Toronto, Mixico City
* Master Class, Business Transformation - New York og Stockholm
* Master Class, Berlin X Wired - Berlin
* Hyper Island Way - Stockholm og Singapore
* Creative Data Lab - Singapore
* Social Lab - Singapore og Kuala Lumpur
* User Experience Lab - Singapore
* Digital Marketing Lab - Singapore og Mumbai
* UGL - Stockholm

Utmerkelser
-----------

2010 tildeltes Hyper Island Kunskapspriset  for sitt arbeid med å ha en næringslivstilpassed yrkeshøyskole som klarte å utdanne studenter som direkte etter eksamen blir veldig attraktive på arbeidsmarkedet.

Referanser
----------

1. ↑  svt skriver om utdelingen av Kunnskapspriset til Hyper Island
2. ↑  «Kronprinsesse Victoria delte ut Kunnskapspriset». Arkivert fra originalen 13. september 2015. Besøkt 30. januar 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Hyper Island på Facebook
**Patriotisk Selskab**, opprinnelig *Fyens Stifts patriotiske Selskab*, er en dansk landbruksforening, stiftet 11. juli 1810. I dag er det en profesjonell rådgivningsvirksomhet innen landbruk.

Foreningen ble stiftet på Fyn etter Englandskrigene for «med almen Aand og Kraft at fremme sand og gavnlig Industri i Landøkonomien, i Manufaktur- og Fabriksvæsenet, i Fiskeri og andre Frembringelsesgrene, at udrydde vrange Begreber, at kæmpe imod Fordomme...» og «at opvække, belønne, nære og fremme hos begge Kjøn af alle Stænder, Arbejdsomhed, Vindskibelighed, nyttig Sparsomhed og Agtelse for Landets egne Frembringelser».

I tiden 1855–1902 drev foreningen egen landbruksskole.

Den nåværende styreformann for Patriotisk Selskab er Peter Cederfeld de Simonsen.

Formenn (ufullstendig liste)
----------------------------

* 1864–1882 Ove Sehestedt Juul
* N.R.H. Langkilde
* Frederik Ahlefeldt-Laurvig-Lehn
* Sophus Vind
* 1997– Peter Cederfeld de Simonsen

Eksterne lenker
---------------

* Patriotisk Selskabs hjemmeside

Portal: Danmark
**Mestringsrespons** (engelsk: *coping response*) er respons som gjør individet i stand til å mestre situasjoner med vanskelige krav.

Mestring (engelsk: *coping*) refererer i denne sammenheng til prosessen hvor man forsøker å takle krav man oppfatter som anstrengende eller som om de overgår egne ressurser.

Individuelle mestringsresponser
-------------------------------

Funksjonen en mestringsrespons har er å hjelpe personen til å mestre situasjoner de opplever som vanskelige og krevende. Mestringsresponser innebærer derfor et stort spekter av ulike responser, og det kan være høyt individuelt fra person til person hvilke responser som hjelper dem i å mestre.

Om mestringsresponseene man har utviklet fungerer, medfører dette positive følelser av å selv ha kontroll over situasjonen og styrker egen mestringstro.

Bruk av mestringsresponser i terapi og behandling
-------------------------------------------------

I terapi og mange behandlingsprogrammer (for eksempel for å slutte å røyke eller overspise) kan man som del av behandlingen lære seg ulike mestringsresponser som har vist seg være til hjelp for andre, eller lære å selv utvikle mestringsresponser som er tilpasset en selv.

Ved forsøk på å slutte med problematisk avhengighetsatferd kan mestringsresponser være et verktøy i behandlingen og for å hindre tilbakefall. En strategi kan da være å først identifisere hvilke situasjoner, og hva med situasjonene som representerer fare for tilbakefall, og deretter å utvikle tilpassesde mestringsresponser til disse situasjonene som kan hjelpe dem i å mestre dem.

En type mestringsrespons man kan lære i terapi eller behandlingsprogrammer er å utvikle en konstruktiv «selv-prat» som skal gjøre en i stand til prate seg selv gjennom situasjoner som oppleves vanskelige eller krevende. Innholdet i denne indre dialogen tilpasses gjerne det enkelte individ.

Referanser
----------

1. ↑  Taylor, S. E. (2008), *Health Psychology* , 7th edition, London: McGraw-Hill. ISBN 9780071283601 s. 147

Litteratur
----------

* Taylor, S. E. (2008), *Health Psychology* , 7th edition, London: McGraw-Hill. ISBN 9780071283601

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Zane Palmer** (født 1961) er en amerikansk tidligere skihopper fra Kremmling, Colorado. Han konkurrerte internasjonalt i årene 1980-1989.

Palmer deltok i VM i skiflyging i Planica i 1985 og Bad Mitterndorf i 1986, og ble nummer 27 og 35. Han deltok i VM i 1985 og 1987; den beste individuelle plasseringen kom i storbakken i Oberstdorf i 1987, der han ble nummer 42. I verdenscupen var hans beste sammenlagtplassering 42. plass i 1984/85. Den beste plasseringen i enkeltrenn i verdenscupen var 7. plass i Klingenthal 18. januar 1986. Hans beste sammenlagtplassering i den tysk-østerrikske hoppuka var 20. plass i 1985/86.

Plasseringer i VM:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| År | 1985 | 1987 |
| Sted | Seefeld/Innsbruck | Oberstdorf |
| Stor bakke | 40 | 42 |
| Normalbakke |  | 52 |
| Lagkonkurranse |  | 15 |

Sammenlagtplasseringer i verdenscupen (poeng til de 15 beste i hvert renn):

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| År | 1982/83 | 1983/84 | 1984/85 | 1985/86 | 1986/87 | 1987/88 | 1988/89 |
| Plassering | - | 61 | 42 | 44 | 78 | - | - |

Sammenlagtplasseringer i den tysk-østerrikske hoppuka:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| År | 1984/85 | 1985/86 | 1986/87 |
| Plassering | 30 | 20 | 43 |

Zane Palmer var på USAs lag til OL i Sarajevo i 1984, men deltok ikke i noen av OL-rennene. Han har bodd i Winter Park og vært tilknyttet Steamboat Springs Winter Sports Club. Etter at han la opp som skihopper, har han vært trener på lokalt nivå, og også hovedtrener for USAs hopplandslag. Siden 2007 har han vært trener i Ski & Snowboard Club Vail. Han ble tatt opp i The American Ski Jumping Hall of Fame i 2012.

Referanser
----------

1. ↑  UPI: U.S. Ski Jumpers Seek Recognition (12. januar 1984, besøkt 22. juni 2017)
2. 1 2 3 4  Adam Kwieciński: Zane Palmer Arkivert 9. juni 2020 hos Wayback Machine. (hoppresultater, besøkt 22. juni 2017)
3. ↑  Steamboat Today: 5 Steamboat ski jumpers headed for Hall of Fame (9. august 2012, besøkt 22. juni 2017)
4. ↑  Ski & Snowboard Club Vail: Zane Palmer[*død lenke*] (besøkt 22. juni 2017)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zane Palmer – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Ugra** (russisk: Угра) er ei elv i Smolensk og Kaluga oblast i Russland. Den er ei venstre sideelv til Oka, og er 399 km lang, med et nedbørfelt på 15 700 km².

Geografi
--------

Ugra har sitt utspring på Smolenskhøydene i den sørøstlige delen av Smolensk oblast, og renner derfra i hovedsakelig østlig retning og passerer inn i Kaluga oblast. Den munner ut i Oka rundt 10 km vest for Kaluga. Jukhnov er den eneste byen ved Ugras hovedløp.

Middelvannføringen 35 km før munningen i Oka er på 90 m³/s. Vannføringen i Ugra varierer imidlertid sterkt gjennom året. I vårløsningen mellom mars og mai er vannføringen svært høy på grunn av snøsmelting. Om sommeren og høsten er vannføringen lav, men med flomperioder i forbindelse med sterk nedbør. Om vinteren er vannføringen konstant svært lav. Under vårflommen kan vannivået i Ugra stige opp mot 11 meter høyere enn om vinteren. Elva er frosset over fra desember til vårløsningen starter i mars.

De største sideelvene er: Vorja, Ressa, Tetsja, Sjanja, Izver og Zjizjala.

Historie
--------

Ugra har fra tidlig i middelalderen vært grenseelv mellom forskjellige riker. Historier om militære konfrontasjoner ved elva går tilbake til 1147 og vedvarer helt frem til andre verdenskrig. Den mest kjente er Den store konfrontasjonen ved elva Ugra i 1480. Elva var på denne tid grense mellom Storfyrstedømmet Moskva og Storhertugdømmet Litauen. Her samlet hærene til Den gylne horde under Akhmat Khan og til Storfyrstedømmet Moskva under Ivan III seg. Etter en kort trefning stasjonerte hærene seg på hver sin side av elva. Ettersom mongolenes allierte, den litauiske storfyrsten Kasimir IV, ikke dukket opp, og russerne i mellomtiden kunne forsterke sine styrker, trakk styrkene til Den gylne horde seg tilbake mot sør uten kamp. Denne konfrontasjonen blir vanligvis ansett som slutten på det mongolske herredømmet over Russland og begynnelsen på Det russiske rikets oppsving og undergangen til Den gylne hordes rike.

Referanser
----------

1. 1 2  «Угра (река)». *bse.sci-lib.com*. Besøkt 5. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ugra River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
Rester av modellen som ble bygget i den østre delen av Nürnberg
**Det tyske stadion** var planlagt som en del av arrangementskomplekset i Nürnberg, hvor det nasjonalsosialistiske partiet (NSDAP) holdt sine årlige  Rikspartidager på 30-tallet. 

Stadionanlegget var en del av Hitlers planer om *Welthauptstadt Germania* (verdenshovedstaden Germania). Albert Speer designet det som skulle ble verdens største stadion med plass til 400 000 deltakere.

Hjørnesteinen ble lagt ned den 9. september 1937 under Rikspartidagene.

Ved Oberklausen i den østlige delen av Nürnberg ble det laget en modell av deler av tribuneanlegget i størrelsesforholdet 1:1. 

Utover nedleggelsen av hjørnestein og bygging av modeller, ble aldri byggingen av det nye stadionet påbegynt.

Inntil 2001 kunne man se grunnsteinen i nærheten av «Die Grosse Strasse». Denne ble imidlertid fjernet i 2001 for å bygge parkeringplasser. Noen av grunnpilarene i Oberklausen er fremdeles synlige.

Se også
-------

* Arrangementsområdene under Rikspartidagene i Nürnberg, anleggene for de tyske nazistenes partikongresser og massemønstringer på 1930-tallet

Eksterne lenker
---------------

* Stadionmodellen
* Bilder fra stadionanlegget
Identitetskort for medlem av det utøvende råd Emil Barth, underskrevet av Richard Müller og Brutus Molkenbuhr som ledere av rådet
Møte i rådet.
**Det utøvende arbeiderråd i Stor-Berlin**, egentlig: **det utøvende råd for arbeider- og soldatenhetene i Stor-Berlin** (tysk: *Vollzugsrat der Arbeiter- und Soldatenräte Großberlin*), var en foreløpig sentral instans for arbeiderrådene i Berlin, Preussen og Det tyske rike. Det ble valgt av 3000 representanter fra arbeiderrådene i Berlin, og som møttes i Cirkus Busch 10. november 1918. Rådet hadde som oppgave å sammenkalle den første Riksrådkongressen i desember 1918, som ble kontrollert av den provisoriske regjeringen, Folkerådet under Friedrich Ebert på nasjonalt nivå og Paul Hirsch i Preussen. Fra desember 1918 til dets oppløsning sommeren 1919, virket det utøvende rådet videre som øverste instans for arbeiderrådet i Berlin.

| Navn(født–død) | Embetstid |
| --- | --- |
| Første-formann |
| Richard Müller(1880–1943) | 11. november 1918–1919 |
| Andre-formann |
| Hans-Georg von Beerfelde(1877-1960) | 11. november 1918–12. november 1918 |
| Brutus Molkenbuhr(1881–1959) | 12. november 1918–8. januar 1919 |

Se også
-------

* Novemberrevolusjonen i 1918.

Referanser
----------

1. ↑  Museum, Stiftung Deutsches Historisches. «Gerade auf LeMO gesehen: LeMO Kapitel: Weimarer Republik». *www.dhm.de* **(tysk)**. Besøkt 16. februar 2019.
**«Det vakreste som fins»** er en norsk popballade fra 1988 som ble sunget av Jahn Teigen. Han skrev sangen sammen med Rolf Løvland og Ove Borøchstein. Sangen toppet Norsktoppen i januar 1989, men tok seg ikke inn på VG-lista, Norges offisielle singelliste i forbindelse med utgivelsen. «Det vakreste som fins» har likevel blitt en kjent sang i Norge og er en av Teigens mest populære låter. I 2009 viet NRK-serien *Landeplage* et eget program om suksessen bak låten.

Om sangen
---------

Sangen er en romantisk ballade der Teigen synger at uansett hva som skjer, så er du den vakreste som fins for meg. Låten er fremdeles en populær radiolåt og dukker regelmessig opp i ønskelåt-programmer som *Nattradioen* og *Kjærlighet uten grenser*. I perioden 1993–2013 var låten den 70. mest spilte på P4.

«Det vakreste som fins» kom ikke på VG-lista etter utgivelsen, men den kom imidlertid på lista i 2008 – 20 år senere. Årsaken var at sangen fikk fornyet suksess etter at Jahn Teigen framførte den under pausenummeret i Melodi Grand Prix samme år.

Teigen selv fortalte at mange nevner sangen når de skal trekke fram én spesiell Teigen-låt. Men mange kaller den feilaktig «Om det skulle blåse kaldt», noe Teigen hadde mye moro med: «Da sier jeg, for å være litt morsom, 'Hvilken sang er det?' Og da ser du et ansikt som sier 'Hæ? Det er da din sang, det?' Da sier jeg: 'Du tenker kanskje på "Det vakreste som fins"?' Så det er litt forvirring der», sa Teigen i et intervju i 2016.

Listeplassering
---------------

| Liste (2008) | Høyesteplassering | Ukerpå lista | Debutdato |
| --- | --- | --- | --- |
| Norges flagg Norge (VG-lista) | 6 | 3 | Uke 8 2008 |

Referanser
----------

1. ↑  «Record Detalis for 'Det vakreste som fins'». 45cat.com. Besøkt 29. april 2017.
2. 1 2 3  «VG-lista for 'Det vakreste som fins'». VG Nett. Besøkt 29. april 2017.
3. 1 2  «Norsktoppen-lister 1989–1990». musikalske.net. Besøkt 29. april 2017.
4. ↑  «- Trodde ikke Jahn kom til å gråte». *seher.no* **(norsk)**. 19. november 2016. Besøkt 28. april 2017.
5. ↑  Norsk rikskringkasting (3. februar 2009). «NRK TV – Det vakreste som fins». *NRK Nett-tv* **(norsk)**. Besøkt 28. april 2017.
6. ↑  Torgersen, Marius. «Topp 2013». Besøkt 28. april 2017.
7. ↑  «Norges Melodi Grand Prix-konge hyllet». *VG* **(norsk)**. Besøkt 28. april 2017.
8. ↑  Brakstad, Tommy H.S. «– Nå ler ikke svenskene av oss mer». *Nettavisen* **(norsk)**. Besøkt 2. mai 2017.