recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bo Augustsson** (født 28. desember 1949) er en svensk fotballtrener og tidligere fotballspiller. Augustsson har spilt for Åtvidabergs FF og Landskrona BoIS i Allsvenskan, samt nederlandske Den Haag.

Augustsson har vært ungdomstrener for en rekke toppklubber, blant disse Malmö FF, Helsingborgs IF og AIK Fotboll, samt vært engasjert av klubber utenfor Sverige, blant disse norske Sandefjord Fotball og nederlandske Feyenoord.

Klubbkarriere
-------------

Augustsson startet karrieren i Mala, før han gikk til Hässleholms IF. Fra 1968 til 1974 spilte han 92 kamper og scoret seks mål for Åtvidabergs FF i Allsvenskan. Fra 1972 til 1973 spilte han imidlertid for nederlandske Den Haag. Augsutsson spilte 102 kamper og scoret seks mål i Allsvenskan for Landskrona BoIS fra 1975 til 1979.

Referanser
----------

1. ↑  Alsiö (2011), ss. 305–307, 315–316

Litteratur
----------

* Alsiö, Martin (2011). *100 år med Allsvensk fotboll* **(svensk)**. Idrottsförlaget. ISBN 978-91-977326-7-3.

Eksterne lenker
---------------

* «Veckans profil: Bo Augustsson», fra landskronadirekt.com. Besøkt 23. september 2015 (sv)
En bo er vanligvis nesten 2 meter (180cm) lang og blir håndtert med begge hendene på grunn av tyngden og ikke minst lengden.
En **bō** (棒:ぼう) eller *kon*, er en lang stav, vanligvis laget av tre eller bambus, men av og til er den laget av metall eller dekket med metall for å oppnå større styrke; i tillegg blir også en full lengde bo av og til kalt en *rokushakubō* (六尺棒:ろくしゃくぼう). Dette kommer fra de japanske ordene *roku* (六:ろく), som betyr "seks"; *shaku* (尺:しゃく); en japansk måleenhet som tilsvarer 30,3cm, eller akkurat under en fot; og ordet bō. Derfor referer*rokushakubō* til en stav som er ca. 6 *shaku* (181.8 cm)lang. Andre typer bo kan variere fra tung til lett, fra stive til veldig fleksible, de kan være enkle trepinner hentet i veikanten eller noen helt utrolige kunstgjenstander.

Innen kampsport blir bruken av bo kalt bōjutsu. Den prinsipielle årsaken til bruk av en bo er å øke den styrken og kraften som blir levert gjennom vektarm prinsippet, og for å gi brukeren den lenge rekkevidden som dette våpenet kan gi. Kombinert med relativt små bevegelser hos utøveren, så resulterer dette i raskere, men også kraftigere moment i enden av en bo når den treffer det tiltenkte målet. Dette igjen gjør at at utøveren er i stand til å utføre knusende og sveipende angrep selv med en god avstand til motstanderen. En bo kan også brukes til å "stikke" en motstander over lenge avstand, men kan samtidig brukes til å begrense motstanderen sine bevegelser ved å låse kroppsledd og dermed sikre motstanderen hvis dette skulle være ønskelig. En bo blir i hovedsak brukt som et selvforsvarsvåpen og kan bruker til både blokkeringer og parrering. Kampsport teknikker, som slag og spark, kan også kombineres med våpenteknikken for å øke potensialet.

Selv om en bo kan bli ansett som et våpen i disse dager, så har det alltid vært ment at dette har blitt utviklet fra ikke-voldelig daglig bruk. En mener at en bo ha blitt brukt i gjøremål som balansering av bøtter eller korger. I typisk bruk ble nok en korg med f.eks varer som korn og fisk hengt på hver ende av boen og så balansert over ryggen eller oven skulder. I fattigere og utviklings land blir nok boen, eller pinne/stokk, brukt i landbruket den dag idag. 

I kampkunst og kampsport stiler som Katori Shinto Ryu, Yamani-ryū eller Kenshin-ryū, er mange eller en del av slagene de samme som blir brukt for yari (spyd) eller naginata (hellebard). Det finnes sannsynligvis egne stokkekamp teknikker på ethvert kontinent, men ordet bo er egentlig ikke noe mer enn det japanske navnet for stokk/pinne.
**«Carry That Weight»** er en sang av The Beatles, skrevet av Paul McCartney, men som sedvanlig kreditert Lennon/McCartney. Den ble utgitt i 1969 på albumet *Abbey Road*, og er en del av den såkalte *Abbey Road*-medleyen.

Sangen ble spilt inn, til og fra, mellom 2. juni og 19. august 1969. «Carry That Weight» og den foregående «Golden Slumbers», ble gjort som en sammenhengende innspilling. John Lennon var fraværende da instrumentopptakene ble gjort, ettersom han var på sykehus etter en mindre trafikkulykke.

Mellompartiet midt i sangen benytter messingblåsere, elektrisk gitar og vokal som gjentar motivet fra begynnelsen av «You Never Give Me Your Money» fra samme album, men med annen tekst. Mot slutten av «Carry That Weight» repeteres et gitarmotiv som brukes både i «You Never Give Me Your Money» og i «Here Comes The Sun» (foruten sangen «Badge» med Cream, som Harrison skrev sammen med Eric Clapton. Sangen går deretter sømløst over i «The End».

Teksten kan antas, i likhet med «You Never Give Me Your Money», å reflektere McCartneys bekymringer for Beatles' finansielle problemer, men dette er ikke den eneste måten å tolke den på. Sangen kan også handle om å erkjenne at man er blitt voksen, og om å tynges av det ansvaret som følger med:

*Boy, you're gonna carry that weight*
*Carry that weight a long time*
Selve frasen, *Carry That Weight*, gjenkjennes i en Charles Dickens-strofe i boken *The Old Curiosity Shop*: «She need be accustomed to such loads betimes thought, neighbor, for she will *carry weight* when you are dead.»

Eksterne lenker
---------------

* Alan W. Pollacks notater til «Carry That Weight»
**Gammel Kongevej** er en lang gate som strekker seg over 1,8 km fra Frederiksberg Rådhus og Falkoner Allé til Nyropsgade i sentrum av København. 

Veien ble anlagt i 1562 som første stykke av en vei til Roskilde over landsbyen Solbjerg. På et utkast fra 1620 gikk den under navnet *Roskildegade*. Den var forbeholdt den kongelige famile og var avsperret med bommer. I 1662 gikk den under navnet *Ny Kongevej* eller bare *Kongevejen*.

Omkring år 1700 ble kongeveien lagt lenger syd, fordi det var bruk for en mere direkte veiforbindelse til Frederiksberg slott. Heretter fikk kongeveien tilnavnet *gammel* i betydningen tidligere. Frem til 1852 var det pga. byens forsvar ikke tillatt å oppføre større hus utenfor voldene. Det endret seg senere og i 1880-årene var Gammel Kongevel stort sett bebygget på begge sider. Senere ble villaene skiftet ut med høyere etageeiendommer og butikker i gatenivå. I løpet av få år ble Gammel Kongevej heretter en av Københavns travleste forretningsgater.

Referanser
----------

1. ↑  Bogan, Evan (2003). *Københavns Gadenavne*. Bogans Forlag. s. 89.
2. ↑  «Gammel Kongevej – KEND KØBENHAVN» **(dansk)**. Besøkt 9. juli 2020.
3. 1 2  Larsen, Jørgen (9. juni 2014). «Hvordan Ny Kongevej blev til Gammel Kongevej». *Berlingske.dk* **(dansk)**. Besøkt 9. juli 2020.

Portal: Danmark
**bob K** er et svensk rockeband som ble dannet i 2000. Bandet spiller tung og atmosfærisk og melodiøs rock og består i dag av Peter Dalhoff, Lorens Palmgren, Jonatan Samuelsson, Tjet Pipars, Adam Börjesson og Fredrik Nelson. Bandets popularitet er voksende i Skandinavia og Baltikum.

bob K vant i 2002 en talentkonkurranse, som medførte utgivelse av bandets første singel *Keeper Of My Soul*. Bandet ble fikk senere platekontrakt med det Uppsala-baserte plateselskapet Eckworks, og ga ut sitt første studioalbum *bob K*, samt to singler fra albumet. I 2008 ga bandet ut singelen *Save Me*, en utgivelse som styrte bandet i den musikalske retningen som i dag preger bandet.

I 2010 startet bandet samarbeidet med den norskættede musikeren og produsenten David Larring, som blant annet har vært involvert i produksjoner for band som norske Bigbang og Joss Stone.

Musikkstil
----------

Fra starten spilte bandet tradisjonell gitarbasert poprock med en instrumentering, rytmikk og komposisjoner ikke ulik det irske bandet rockebandet U2. Gradvis har stilen endret seg til en mer skjør, atmosfærisk og energisk arenarock. Lydbildet preges av storslagne og dynamiske arrangementer. Tekstene på albumet *Fragile* preges av tekster formulert som en reise gjennom livet som sårbart menneske. Musikken framstår gitarbasert og energisk rock kombinert med strykearrangementer og skjøre vokaler.

Diskografi
----------

**Studioalbum**

* bob K (2005)
* Fragile (2010)

**Singler**

* Keeper Of My Soul – singel (2003)
* Believe (2004)
* You Make Me Sing (2005)
* Save Me – singel (2008)
* Morningstar (2010)
* Falling (2010)
* Coma (2010)
* Embrace (2010)

Bandets medlemmer
-----------------

* Peter Dalhoff, vokal/keyboards
* Lorens Palmgren, keyboards/vokal
* Jonatan Samuelsson, gitar/vokal
* Tjet Pipars, gitar/vokal
* Adam Börjesson, bass/vokal
* Fredrik Nelson, trommer

Eksterne lenker
---------------

* bob Ks nettside
* bobK på MySpace
**Formingslærer** er i norsk skole en lærer som gir undervisning i fagområde som betegnes kunst og håndverk i grunnskolen, og formgivingsfag i videregående opplæring. Formingslærer som yrkestittel er blitt erstattet med Kunst og håndverkslærer etter endring av fagnavnet til Kunst og håndverk. Statens lærerskole i forming Notodden var blant få skoler som utdannet formingslærere. Seinere ble skolen en avdeling i Høgskolen i Telemark og nå er et institutt i Universitetet i Sørøst-Norge.

En måtte ha faglærerutdanning i forming for å bli formingslærer. Utdanningen fikk seinere endret navn til faglærerutdanning i formgiving, kunst og håndverk og videre til faglærerutdanning i design, kunst og håndverk. Faglærerutdanning i design, kunst og håndverk fases ut i Norge. Den blir erstattet av en ny masterutdanning med tittelen Lærerutdanning i praktiske og estetiske fag, trinn 1–13, design, kunst og håndverk.

Referanser
----------

1. ↑  «Formingslærer». *Store norske leksikon*. 22. januar 2023. Besøkt 20. februar 2023.
**Englene**  eller **verneengler** er ifølge den kristne forfatteren/tekstsamlingen Pseudo-Dionysius Areopagitten fra 500-tallet den siste rangen i den tredje ordenen i englehierarkiet og er ansvarlig for å passe på de jordiske saker på en mere direkte måte
enn Fyrstedømme.

Englene vokter over hjem og individuelle sjeler, råder og passer på.

De bærer også med seg Guds ord til mennesket, og virker også som budbringer til Gud og de høyere rangerte englene.

På hebraisk er engler kalt «mal'akh», som betyr «budbringer» og
det persiske navnet er Angaros eller «kurér».

Engleordenen er de som står nærmest mennesket, og de hellige verneengler har også en fremhevet plass i den katolske kirkes liturgiske kalender.

Englenes hierarki
-----------------

Englehierarkiet er fremstilt i kuppelen i Baptisteriet til Domkirken i Firenze.
Filosofen *Dionysios Arepagiten* eller *Pseudo-Dionysius* som levde i senantikken utviklet en lære om englene der han plasserer dem i *det Himmelske hierarki* etter deres funksjon og i hvilken avstand de er fra det guddommelige.

| Første orden |
| --- |
| Serafene | Kjerubene | Tronene |
| Andre orden |
| Maktene | Kreftene | Herredømme |
| Tredje orden |
| Fyrstedømme | Erkeengler | Engler |

Referanser
----------

1. ↑  Per Einar Odden: De hellige verneengler katolsk.no, lest 14 .august 2019

Litteratur
----------

* Hellemo, Geir; *Guds billedbok, virkelighetsforståelse i religiøse tekster og bilder*, Oslo 1999 ISBN 82-530-2034-1
* Nes, Solrunn; *Mysteriets formspråk*, Bergen 2000 ISBN 82-419-0266-2 s. 93

Eksterne lenker
---------------

* De hellige verneengler, Katolsk.no
* *StarDust om engler*
* *Det himmelske hierarki*
* Stanford Encyclopedia of Philosophy

| * v
* d
* r
Engler |
| --- |
|  | 
* Barakiel
* Englene
* Erkeengel
* Erkeengelen Gabriel
* Erkeengelen Mikael
* Erkeengelen Rafael
* Erkeengelen Uriel
* Forsamlingen av erkeengler
* Fyrstedømme
* Herredømme
* Jegudiel
* Kjeruber
* Kreftene
* Lucifer
* Maktene
* Selafiel
* Serafer
* Troner

 |
Okeruttak ved Rustrel
*Se også: Oker (elv)*
**Oker** (av gresk *ochros*, «blekgul») er en naturlig forekommende brungul farge. Den er et leireslag som inneholder jernoksider som preger fargen. Leiren kan tørkes og finmales, og er da et anvendelig fargepigment. Den kan også brennes før knusingen og blir da ofte mørkere og mere rødgyllen. Oker har vært brukt som fargestoff fra førhistorisk tid. Knust rød oker ble strødd over de døde, både over hunder og mennesker i gravene deres. Oldtidens hulemalerier, som i Lascaux, var basert blant annet på oker.

Den samme leiren brukes til å brenne tegl, som gir brungul mur- eller takstein. Knust og finmalt teglstein revet (blandet) med linolje kan brukes som grunning for malerarbeid.

Jerninnholdet kan variere, slik at fabrikker som lager kunstnerfarger enten må blande pigmenter fra forskjellige steder for å få fram den samme fargetonen, eller, som mange gjør, blande den kunstig ved å bruke andre og mer fargestabile pigmenter.

Referanser
----------

1. ↑  «oker», *Bokmålsordboa*
2. ↑  «Oldtid (indtil år 1050) / Jægerstenalderen (indtil 4.000 f.Kr.) / Gravlagt kvinde og barn», *Nationalmuseet* (Danmark)
3. ↑  «Ertebøllekultur ca. 5.400 – 4.000 f. Kr.», *Historie-online.dk*
4. ↑   Andreassen, Kim (3. februar 2009): «Afrikanske Homo sapiens først ute med kunst», UiB

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
En gruppe pomorer, bondeskippere og handelsmenn fra nordkysten av Kolahalvøya og kysten av Kvitsjøen, fotografert en gang i tiårene rundt 1900. Under pomorhandelen på Nordkalotten kom de russiske «kystboerne» med båt til Finnmark og Troms for å bytte til seg fisk mot trevike, rugmel og andre varer.
**Pomorer** (russisk: помо́ры, *pomóry*, av *po* «ved» og *more* «hav»; «kystboere» eller «folk som bor ved havet».) er russiske beboere langs kysten av Kvitsjøen (russisk: Белое море, *Béloje móre*, IPA: [ˈbʲeləjə ˈmorʲe]). Så tidlig som på 1100-tallet kom russiske reisende fra Novgorod ned Nordre Dvinas elvemunning og ut i Kvitsjøen, der de opprettet boplasser langs kysten. De fortsatte østover så langt som forbi Uralfjellene til områdene i Nord-Sibir og anla byen Mangazeja mellom elvene Ob og Jenisej.

Pomorene opprettet en nordlig handelsrute østover mellom Arkhangelsk og Sibir. Vestover drev de også handel langs kysten av Nord-Norge, som fra midten av 1700-tallet til begynnelsen av 1900-tallet ble kalt pomorhandel. Hovedbyen deres var Kholmogory, som er hjembyen til de mest kjente pomorene, Mikhail Lomonosov og Semjon Dezjnjov. Etter Sovjetunionens fall har det vært diskutert om pomorene skal anerkjennes som et urfolk og komme på listen over *Russiske urfolk*.

Se også
-------

* Pomorhandel
* Stroganov-familien

Referanser
----------

1. ↑  *Русские* (N.N. Miklukho-Maklai Institute of Ethnology and Anthropology RAS) **(russisk)**. Moscow: Nauka. 1997. s. 109. ISBN 5-02-010320-9.
2. ↑  Teriukov, A.I. (2016). «Поморы». *Большая российская энциклопедия/Great Russian Encyclopedia Online* **(russisk)**. Arkivert fra originalen 9. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pomors – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Artabazos I**, sønn av Farnakes, var en satrap i Frygia (nå det nordvestlige Tyrkia) under akamenidedynastiet i Perserriket. Han var en av generalene i Xexes Is invasjon av Hellas hvor han ledet reservestyrkene som voktet tilbaketrekningen til Asia. Han var også ansvarlig for å slå ned et opprør i Potidaia.

Invasjonen sluttet med at Mardonios ignorerte råd fra Artabazos og andre, møtte grekerne i slaget ved Plataiai og ble beseiret (479 f.Kr.). Grekerne fulgte opp sin seier ved å seile til Jonia hvor de ødela garnisonsstyrkene under Tigranes i slaget ved Mykale samme år. Artabazos klarte derimot å lede en stor del av den persiske hæren ut av Hellas og tilbake til Jonia.

Som belønning ble Artabazos gjort til satrap i Hellespont Frygia. Dette embetet gikk videre til hans etterkommere i arv. Han ble enten etterfulgt av sin sønn Farnabazos I som er for det meste ukjent, eller av sitt barnebarn Farnakes som er kjent for å ha vært satrap under utbruddet av peloponneserkrigen. Farnakes ble senere etterfulgt av sin sønn, Farnabazos II av Frygia som er kjent fra sin rivalisering med Tissafernes og kriger mot spartanerne.

Hans datter Barsine ble elskerinnen til Aleksander den store av kongeriket Makedonia og fødte ham sønnen Herakles av Makedonia.

Referanser
----------

1. ↑   Smith, William (red.) (1867): «Barsine (1)» i: *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, Boston
***Okej*** var et svensk ungdomsblad som eksisterte fra 1980 til 2010. Bladets målgruppe var ungdom av begge kjønn og befattet seg hovedsakelig med pop- og rockmusikk, samt en del aktuelle filmer og TV-serier. Det ble grunnlagt av fotografen Hans Hartwig og hadde sin storhetstid i 1980-årene. Samantha Fox, Europe, Herreys, Alphaville, Kiss og Twisted Sister var noen av artistene som ofte prydet forsidene på 1980-tallet. På 1990-tallet ble det et større fokus på amerikanske TV-serier som *Melrose Place* og *Beverly Hills 90210*. Bladet inneholdt også en rekke posters av kjente artister.

Bakgrunn og popularitet
-----------------------

*Okej* ble startet i 1980 av den tyske fotografen Hans Hartwig. Bladet bygde på restene av det som var ungdomsbladet *Poster* (også stiftet av Hartwig). Det utkom i pocketformat den første tiden, men fra 1981 fikk det den formen som det hadde i sin storhetstid.

*Okej* utviklet seg til Sveriges største popmagasin på 1980-tallet og solgte så mye som 156 000 eksemplarer sommeren 1984. Undersøkelser viste at rundt 500 000 svenske ungdommer leste bladet månedlig på midten av 1980-tallet. Det er i ettertid blitt regnet som det mest innflytelsesrike tidsskriftet som har eksistert for ungdom i Sverige. Ved inngangen til 1990-tallet dalte bladets popularitet en del. 

Ved siden av diverse plakater og billedreportasjer av kjente musikere var det alle nakenbildene av Samantha Fox som brakte bladet til dens popularitet på 1980-tallet. Bladets økende satsing på heavy metal-band i 1984 bidro også. Dette skapte også en del debatt i Sverige. Reaksjonene ble spesielt sterke etter en billedreportasje om Blackie Lawless og den ekstreme metall-gruppa W.A.S.P.

### I Norge

Bladet var også i salg i Norge og var blant de mest solgte utenlandske magasiner blant ungdom fra 1980-tallet og frem til slutten av 1990-tallet. Men etter milleniumsskiftet dalte salget kraftig også i Norge. Det solgte rundt 10 000 eksemplarer i Norge på det meste og ble sett på som en konkurrent til norske Topp.

### Nedleggelse

I januar 2011 besluttet eierne å legge ned bladet. Siste nummer ble utgitt høsten 2010 med Rihanna på forsiden.

Referanser
----------

1. ↑  NRK - NRK3 torsdag 9. august kl 19.30 Okej - 80-tallets største popmagasin
2. ↑  SVT - Okej - 80-talets största poptidning (2012)
3. 1 2 3  Dagbladet Kjendis - Leste du OKEJ på åttitallet? (9.11.2010) Arkivert 23. november 2010 hos Wayback Machine.
4. ↑  VG - Popblader selger godt (6.12.1984 - Side: 38)
5. ↑  Aftenposten søndag - Pengene havner hos Narvesen (1.2.1998, s.23)
6. ↑  Resume – Tidningen Okej skrotas (21.1.2011) Arkivert 12. november 2013 hos Wayback Machine.

Kilder
------

* *Boken om OKEJ: 80-talets största poptidning* (2010). Bok av Jörgen Holmstedt ISBN 978-91-89136-55-7
* *Okej – 80-talets största poptidning* (2012). Svensk TV-dokumentar (SVT).

Eksterne lenker
---------------

* Nettside med mange bilde av bladets forsider på 1980-tallet Arkivert 19. oktober 2012 hos Wayback Machine.
* Legger ned Okej (E24, 2011)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISSN
 |
**Ulriken Basketball Klubb** er fra Bergen og spiller i den norske basketligaen BLNO. 

Ulriken Basketballklubb ble stiftet i 1970 av en gruppe elever ved Ulriken ungdomsskole. Allerede i 1974 spilte laget i eliteserien (hovedserien), og laget har holdt seg der siden.

Ved innføringen av basketligaen ble Ulriken et allianseidrettslag med undergruppene Ulriken Eagles og Ulriken Ung.

Ulriken har hatt mange kjente spillere, blant annet Hans-Petter Austgulen, Hans Brundtland, Gunnar Wedøe, Brad Ludy, Haakon Austefjord, Øyvind Helgesen, Arild Buen, Per Fedje, Richard Salomonsen, Børre Sundberg, Fredrik Schutz Pedersen, Dagfinn Dyngeland Hammar og Calix Black N'diaye. 

Ulriken har vunnet sluttspillet i 1994, 1999, 2000, 2007 og 2009.

Hans Petter Austgulen var også trener for Ulriken da de tok NM tittelen for første gang i 1994.

Eksterne lenker
---------------

* Klubbens nettsider Arkivert 6. august 2010 hos Wayback Machine.
* Bergen byleksikon på nett, om Ulriken Basketballklubb

| * v
* d
* r
BLNO for kvinner 2022/23 |
| --- |
|  | 
* Asker Aliens
* Bergen Elite
* Bærum
* Midtbyen
* Tromsø Storm Ungdom
* Ullern 56ers
* Ulriken Eagles

 | Norges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***Ulrikke*** er en norsk TV-serie fra 1986 for barn og ungdom. Serien består av fire episoder, og regien var ved Ann-Cathrin Ramberg. Manus var skrevet av Mathis Mathisen, som hadde utgitt barneboken *Ulrikke og pappa* i 1980. Steinar Ofsdal hadde komponert musikken som ble brukt i serien. Sjefsfotograf for produksjonen var Per Moen. Serien ble sendt på NRK Fjernsynet i 1986.

Handling
--------

Serien handler om femåringen Ulrikke, som bor sammen med faren sin. Moren døde for flere år siden i en ulykke. Ulrikke synes pappa og hun har det fint og ikke trenger noen andre, men gradvis gjennom serien går det opp for henne at faren har fått en kjæreste som heter Merete. Da blir femåringen redd for at pappa ikke trenger Ulrikke lenger.

Episodetitler
-------------

* *Ulrikke og pappa*
* *Ulrikke og trollet*
* *Ulrikke blir syk*
* *Hva nå Ulrikke?*
*

Rolleliste
----------

* Cathrine Marie Andresen – Ulrikke
* Helge Winther-Larsen – Ulrikkes far
* Birgitte Victoria Svendsen – Merete
* Anne Nyutstumo – Olga
* Christian Neegaard – Ole-Martin
* Marie Skarbøvik Buchmann – lege
* Astri Jacobsen – Ulrikkes farmor
* Frede Rognlien – byrettsdommer

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NRK TV – Ulrikke» **(norsk)**. Besøkt 17. april 2019.
2. ↑  «Ulrikke (TV Series 1986– ) - IMDb». Besøkt 17. april 2019.
3. ↑  Mathisen, Mathis; Scheen, Kjersti (1980). *Ulrikke og pappa*. Oslo: Aschehoug. ISBN 9788203103162.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ulrikke* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Graven til Artaxerxes III ved Persepolis
**Artaxerxes III Arses** (persisk: اردشير سوم‎; *Artaxšaçā*; født ca. 425 f.Kr. død 338 f.Kr.) var storkonge av Perserriket og den ellevte keiser av akamenide-dynastiet, foruten også den første farao av 31. egyptiske dynasti i Egypt. Han var sønn og etterfølger av Artaxerxes II og ble selv etterfulgt av sin sønn Arses av Persia (også kjent som Artaxerxes IV). Hans styre sammenfalt med kongedømmene til Filip II i Makedonia og Nektanebos II i Egypt.

Før han kom på tronen var Artaxerxes en satrap og hærfører av sin fars hær. Han kom til makten etter at en av hans brødre ble henrettet, en annen som begikk selvmord, den siste drept, og etter at hans far Artaxerxes II døde av alderdom i en alder av 86 år. Kort tid etter at han ble konge sikret han sitt herredømme ved å myrde alle i den kongelige familie for forhindre rivaler. Han førte to betydelige kriger mot Egypt. Den første invasjonen feilet, og ble etterfulgt av opprør over hele den vestlige delen av riket. I 343 f.Kr. beseiret han den egyptiske farao Nektanebos II og drev ham ut av Egypt, og knuste samtidig et opprør i Fønikia på vegen.

I Artaxerxes' senere år økte Filip II av Makedonia sin makt på det greske fastlandet og hvor den makedonske kongen forsøkte å overtale grekerne til å gjøre opprør mot akamenidernes Perserrike. Filip ble forsøkt motarbeidet av Artaxerxes, og med den persiske kongens støtte sto byen Perinthua imot en makedonsk beleiring. Det er bevis for en fornyet byggepolitikk ved Persepolis i hans siste år da han fikk reist et nytt palass og bygget sin en egen gravmonument, og begynte samtidig langvarige prosjekter som den såkalte uferdige porten. I henhold til en gresk kilde, Diodorus Siculus, skal Bagoas, en evnukk som var perserkongens førsteminister, ha forgiftet Artaxerxes, men leirtavle med kileskrift (som i dag er ved British Museum) antyder at kongen døde av naturlige årsaker.

Referanser
----------

1. ↑   Q45274560[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Lendering, Jona: «Artaxerxes IV Arses» Arkivert 13. mai 2008 hos Wayback Machine. *Livius.org*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Artaxerxes II** | **Konge av Persia**(358 f.Kr.–338 f.Kr.) | Etterfølger:**Arses** |
| Forgjenger:**Nektanebo II** | **Farao i Egypt31.dynastiet**(343 f.Kr.–338 f.Kr.) |

| * v
* d
* r
Akamenide-dynastiet |
| --- |
| Akamenes **·** Teispes **·** Kyros I **·** Ariaramnes **·** Kambyses I **·** Arsames **·** Kyros II **·** Kambyses II **·** Smerdis **·** Dareios I **·** Xerxes I **·** Artaxerxes I **·** Xerxes II **·** Sogdianus **·** Dareios II **·** Artaxerxes II **·** Artaxerxes III **·** Arses **·** Dareios III |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
Pomposaklosteret
**Pomposaklosteret** er et benediktinerkloster utenfor Ferrara i Italia, og var et av de viktigste i Nord-Italia. Bygningene er romanske.

Man har beretninger om klosteret fra det 9. århundre, men anlegget ble sannsynligvis påbegynt 2 århundrer tidligere. Helt frem til det 14. århundre hadde klosteret eiendommer i hele Italia, men hadde allerede da gått tilbake fordi elven Po skiftet løp og oversvømte store områder rundt. Det hadde en betydelig kulturell rolle i Italia takket være skrivermunkene sine. I dette klosteret oppfant Guido av Arezzo det moderne notesystemet innen musikken. I det 19. århundre ble klosteret overtatt av den italienske staten.

Kirken, som er viet til jomfru Maria, er fra det 7. til 9. århundre, men utvidet senere. Det indre, som består av et midtskip og to sideskip, har fine mosaikkgulv og interessante freskoer av Vitale da Bologna. I refektoriet er det bilder av Riminimestrene. Videre finnes det i klosteret freskoer fra det 14. århundre, laget av en elev av Giotto.

Klokketårnet fra 1063 er 48 meter høyt, og er et av de fineste klokketårnene fra den romanske perioden.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (it) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (it) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Abbazia di Pomposa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Abbazia di Pomposa – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Offisiell side for Ferrara
* Italia turisme
* Pomposaklosteret
* Greatbuildings.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** CatolicDiocese
 |
Vinneren av det aller første Ulsjøløpet, Henry Engeli, mottar første premie av Sverre Bakke.
**Ulsjøløpet** er et årlig 11 km langt turrenn på ski som blir arrangert på Vest-Torpa i Nordre Land kommune. Løpet blir arrangert hver skjærtorsdag hvis føreforholdene tillater det. Hvis det er sein påske, er det siste søndagen i mars som er renndatoen.

Ulsjøløpet ble første gang arrangert 29. mars 1956 av Vest Torpa Ungdomslag. Da var både start og mål på Ullsjøen, og løypa på ca. 5 km gikk rundt Ullsjøen, stort sett på isflata. Dette var ikke uten problemer, da det var bløtt vårføre og løypa slo gjennom snøen og ned i overvannet på isen mange steder. Året etter var start og mål flyttet ned til ungdomslokalet Skogtun. Løypa gikk da opp til Ullsjøen og rundt denne. Senere har løypetraseen blitt utvidet litt, til den har dagens lengde. I 1986 var deltagelsen størst, med 283 løpere.

Tilsammen har man måttet avlyse på grunn av føreforholdene i 1973, 1976, 1990 og 2012.

Kilder
------

* «Årbok Landingen» 2012 - Lands museum. Magne Hasli: "Ulsjøløpet"
**Holašovice** (tysk: *Holaschowitz*) er en landsby i kommunen Jankov femten kilometer sør for byen České Budějovice. Landsbyens gateplan fra middelalderen er bevart. Byggestilen er kjent som sør-böhmisk, folkelig barokk. Holašovice ble oppført på UNESCOs verdensarvliste i 1998.

Historie
--------

Arkeologiske utgravninger viser spor av bosetting på stedet fra 2000 f.Kr. som er neolittisk tid. Den eldste skriftlige kilde hvor landsbyens navn fremkommer er et dokument fra 1292, hvor Václav II av Böhmen forlener Holašovice til cistercienserklosteret i Vyšší Brod. Landsbyen forble klosterets eiendom til 1848. 

Inntil begynnelsen av 1500-tallet var landsbyens befolkning tsjekkisk, men kun to av landsbyens innbyggere overlevde pesten i 1521. Klosteret medvirket til at landsbyen i årene som fulgte ble befolket av familier fra Bayern og Østerrike. Mellom 1524 og 1530 var samtlige familienavn tyske. Etterhvert flyttet tsjekkiske familier inn i landsbyen, men disse ble en minoritet helt til de etnisk tyske ble forvist etter den andre verdenskrigen.

En matrikkel fra 1827 viser at alle husene (bortsett fra låvene) i landsbyen var bygget i mur, noe som var typisk for bøhmiske landsbyer i samtiden. Byggestilen som ble typisk for det sørlige Bøhmen antas å være innført fra Østerrike og Tyskland.

UNESCOs begrunnelse
-------------------

UNESCO fremhever i sin begrunnelse at landsbyen er spesiell ved at arkitekturen er en livskraftig blanding av to særpregete byggestiler, den såkalte *folkebarokken* (kriterium ii). UNESCO peker også på at Holašovice at landsbyen er komplett og forbilledlig restaurert. Den fremholdes som et fremragende eksempel på tradisjonelle landlige bosettinger i Sentral-Europa (kriterium iv).

Bilder
------

* Landsbykulpen  Foto: Miloš FialaLandsbykulpen  Foto: Miloš Fiala
* Kapellet til minne om Jan av NepomukKapellet til minne om Jan av Nepomuk
* LandsbyallmenningenLandsbyallmenningen
* Eksempel fra bebyggelsen  Foto: Andy HawkinsEksempel fra bebyggelsen  Foto: Andy Hawkins

Referanser
----------

1. ↑  ; *ČZÚK-database*; besøksdato: 17. desember 2021.
2. ↑  ; *Výsledky sčítání 2021 – otevřená data*; besøksdato: 1. november 2022; sist oppdatert: 8. september 2022.
3. 1 2  UNESCOs internettside besøkt 27. januar 2013

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Holašovice – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Holašovice – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Cape Town Opera** (CTO) er et profesjonelt operaselskap med sete i Cape Town, Sør-Afrika. Det ble grunnlagt i 1999 av ledelsen og staben ved det forhenværende South Africa Arts Council Opera. Da hadde operasjef Michael Williams samt regissør Angelo Gobbato i en rekke år kjempet for å bringe fram svarte operautøvere samt deres rettigheter til å stå på scenen.

Selskapet produserer seks fullstendige sceneproduksjoner årlig på Art Scene Opera House. 2008-sesongen omfattet oppsetninger av Giuseppe Verdis *Rigoletto*, Giuseppe Verdis *Aida*, Mats Larsson *Gothes Poet & Prophetess* samt Claudio Monteverdis *L'incoronazione di Poppea*.

Cape Town Opera viser regelmessig produksjoner internasjonalt og har samarbeidet med selskaper som Norrlandsoperan samt Welsh National Opera. Viktige internasjonale produksjoner inkluderer fremføringene ved åpningen av Welsh Millenium Centre i Cardiff, Giacomo Puccinis Turandot med Norrlandsoperan, en europeisk turné med Jerome Kerns og Oscar Hammerstein IIs *Show Boat* (gjestet Den Norske Opera i 2005) samt fremføringer av George Gershwins *Porgy and Bess* med både Welsh National Opera og Norrlandsoperan i 2006. *Porgy and Bess* ble først fremført i Cape Town i 2006 og ble tidlig sommeren 2008 satt opp ved Deutsche Oper i Berlin. 9. august–29. august 2008 gjestet Cape Town Opera hovedscenen på Den Norske Opera med denne forestillingen.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
 (engelsk)]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Finlandshest-hopper
En avlshoppe og føll
«Hoppe» har flere betydninger.
En **hoppe** eller (når den er voksen) **merr** (av norr. *marr*) er et hunndyr i hestefamilien. Betegnelsen brukes om alle hestedyr og kameler. Blir hoppa brukt i avl, kalles den avlshoppe. En hest av hannkjønn kalles hingst eller (hvis den er kastrert) vallak.

Oppførsel
---------

Hopper blir ansett å være lettere å håndtere enn hingster, men hoppene har også en tendens til å kunne være stri og uvillige, spesielt når de nærmer seg brunst.

Bruk
----

Hopper blir brukt i all hestesport, selv om det er noen som foretrekker hingster framfor hopper. Beduinene foretrakk hopper på sine tokter, fordi hingstene ville vrinske til hestene i motstandernes leir, mens hoppene holdt stilt.

Hopper er også brukt til melkeproduksjon, spesielt blant nomader og tidligere nomadefolk i Sentral-Asia. Gjæret hoppemelk, kjent som kumiss, er nasjonaldrikken i Kirgisistan. Hoppemelk blir også produsert i Norge. Noen mener at hoppemelk kan drikkes av melkeallergikere, noe som blir tilbakevist av Norges Astma- og Allergiforbund. Urinen fra hopper er den aktive ingrediensen som blir brukt til produksjon av legemiddelet Premarin (PREgnant Mares uRINe) i USA, noe som er omstridt.

Se også
-------

* Føll

Referanser
----------

1. ↑  Aase Vallevik Hjukse (5. juli 2004). «Hoppemelk fra Mongolia». forskning.no. Arkivert fra originalen 4. juni 2007. Besøkt 29. juni 2007.
2. ↑  Eva Elisabeth Haugen (6. september 2004). «Tok spranget - satset på hoppemelk». Forskning.no. Arkivert fra originalen 26. september 2007. Besøkt 29. juni 2007.
3. ↑  professor dr.med. Kjell Aas (10. mai 2006). «Potensielt farlig artikkel om hoppemelk ved kumelkallergi». NAAF. Arkivert fra originalen 7. juni 2007. Besøkt 29. juni 2007.
4. ↑  «The beginning of the end?». EquineRescue dot Net. 9. november 2003. Besøkt 29. juni 2007.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Hsiu-lien Annette Lu** (kinesisk: 呂秀蓮, pinyin: *Lǚ Xiùlián*, født 7. juni 1944 i Taoyuan fylke nord på Taiwan) er en nasjonalkinesisk politiker. Hun er visepresident for Taiwan og medlem av Demokratisk framskrittsparti. Visepresident Lu kunngjorde 6. mars 2007 at hun stilte til de neste presidentvalgene i landet, men til slutt ble Frank Hsieh valgt.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Annette Lu studerte jus ved National Taiwan University, og etter slutteksamen der i 1967, studerte hun videre ved University of Illinois og Harvard University. 

### Akrivist

I 1970-årene markerte hun seg som feminist blant annet med boken *Hsin-nü-hsing Chu-i* (新女性主義, *Nye kvinners prinsipp*). Ettersom hun talte til en folkemengde i forkant av den såkalte Kaohsiung-hendelsen i 1974 ble hun dømt til tolv års fengsel for separatisme. Etter drøyt fire år ble hun løslatt for å få bedre behandling mot kreft i skjoldbruskkjertelen. 

### Politiker

Hennes politiske karriere begynte i 1993. I 1997 ble hun valgt til magistrat i Taoyuan, og den 18. mars 2000 til visepresident. President Chen valgte henne til sin visepresidentkandidat også for neste valgperiode. Den 19. mars 2004 ble Lu og president Chen såret i et attentat mot dem i Tainan, dagen før valgene. De vant valgene med en margin på 0,2 prosent.

Etter gjenvalget gjorde hun i enkelte øynes stadig vekk furore ved uforsiktige uttalelser som tenderte mot at Republikken Kina skulle erklære seg som en egen statsdannelse. Etter lokalvalgene i 2005, da hennes parti gjorde det dårlig, var hun i en urolig periode partileder, frem til januar 2006. 

Forut for presidentvalgene i 2008 måtte Det demokratiske progressive parti bestemme seg for hvem deres kandidat skal være. Foruten Annette Lu stod nominasjonen mellom Yu Shyi-Kun (formann i Demokratisk framskrittsparti), Frank Hsieh (tidligere formann i Demokratisk framskrittsparti, tidligere statsminister, tidligere borgermester i Kaohsiung) og Su Tseng-chang (tidligere formann i Demokratisk framskrittsparti, tidligere statsminister).

Annette Lu har vært en tydeligere talsmann for taiwansk selvstendighet enn president Chen Shui-bian, og er derfor blitt sterkere angrepet enn ham både av regjeringen av Folkerepublikken Kina (som kaller henne «nasjonens avskum») og av taiwanske tilhengere av Kinas enhet og fremtidige gjenforening. Hun har ofte syntes å være på kant med presidenten, og har offentlig klaget over å bli satt på sidespor eller ble betraktet som en regjeringens «blomsterpotte». 

Hun ble til slutt ikke nominert som presidentkandidat for valgene i mars 2008, men måtte se nominasjonen gå til Frank Hsieh.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Lien Chan** | **Republikken Kinas visepresident**(2000–2008) | Etterfølger:**Vincent Siew (elekt)** |

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Annette Lu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Visepresident Lus tale i forbindelse med tildelelsen av «2001 World Peace Prize»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NLA **·** CiNii
 |
**«Wind of Change»** er en rockeballade av den tyske gruppen Scorpions. Sangen var med på deres album *Crazy World* fra 1990, men ble ikke en verdensomspennende hitsingel før i 1991 da den toppet listene både i Tyskland og over hele Europa. Den oppnådde en fjerdeplass på listene i USA og en andreplass på listene i Storbritannia.

Sangen
------

Teksten feirer de politiske endringene som fant sted i Øst-Europa på den tiden – sånn som de polske rundebordsamtalene, Berlinmurens fall, den økende friheten i kommunistblokken (som siden ville føre til Sovjetunionens fall) og den senere forestående slutten på den kalde krigen.
Mange lyttere som ikke er så godt kjent i Moskva blir ofte forvirret av åpningsavsnittet i sangen:

*I follow the Moskva*
*Down to Gorky Park*
*Listening to the wind*
*of change*
Moskva er navnet på elven som renner gjennom byen Moskva, og Gorkijparken er navnet på en fornøyelsespark i Moskva. Scorpions ble inspirert til å skrive denne sangen etter at de avla et besøk til Moskva i 1989, og nettopp derfor inkluderte de referanser til disse førstnevnte landemerkene.

Bandet og plateselskapet ga til sammen bort USD 70 000 i royalties fra sangen til Mikhail Gorbatsjov. Ifølge sovjetiske media ble pengene øremerket til barnesykehus i Sovjetunionen.

Vurdering
---------

I 2005 valgte seerne på det tyske fjernsynsnettverket ZDF denne sangen til århundrets sang. Det er den mest solgte sangen i Tyskland og er ofte spilt på TV-programmer som presenterer videoklipp fra Berlinmurens fall. Sangen er bredt kjent over hele Tyskland som sangen for den tyske gjenforeningen (og kommunismens fall i Øst-Europa generelt), selv om den først oppnådde sin store popularitet to år senere.

Referanser
----------

1. ↑  «Rock group meet Gorbachev». *UPI* **(engelsk)**. Besøkt 25. november 2021.

Se også
-------

* Berlinmuren
* Glasnost
* Perestroika
* Den kalde krigen
* Sovjetunionen


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:«The Shoop Shoop Song (It's in His Kiss)» med Cher«The Shoop Shoop Song (It's in His Kiss)» med Cher | **Nummer 1 på VG-lista**(Uke 21 1991 og 23 1991) | Neste mottaker:«The Shoop Shoop Song (It's in His Kiss)» med Cher«Senza una donna» med Zucchero og Paul Young |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Tigran Sargsian** (armensk: Տիգրան Սարգսյան, født 29. januar 1960 i Kirovakan i Armenske SSR) er en armensk økonom og politiker.

Han var statsminister i Armenia fra 9. april 2008 til 3. april 2014. Til tross for felles etternavn er han ikke i slekt med president Serzj Sargsian.

Liv og virke
------------

### Utdanning

Etter to år ved Institutt for nasjonaløkonomi i Jerevan studerte han fra 1980 til 1983 ved Det økonomiske instituttet etter N. A. Voznesenskij i St. Petersburg (den gang Leningrad). Fra 1983 til 1987 tok han hovedfag, og fikk tittelen ph.d. Etter dette har han også tatt tilleggsutdanning innen lovstiftingsarbeide ved International Institute of Law i Washington (1994), samt «effektiv bankledelse» ved Verdensbanken i Washington. I 2005 ble han utnevnt til æresdoktor ved Jerevan statlige økonomiske universitet.

### Yrkeserfaring

Fra 1987 til 1990 jobbet han som seniorforsker for Instituttet for økonomi og planlegging, der han ledet avdelingen som hadde hovedansvaret for internasjonale økonomiske forbindelser. Fra 1988 til 1993 var han styreformann for Det republikanske rådet for unge spesialister og vitenskapsfolk. Etter dette satt han som parlamentsmedlem fra 1990 til 1995.

Fra 1995 til 1998 var han direktør ved Det vitenskapelige forskningsinstituttet for sosial reform. Etter dette fikk han sitt møte med banknæringen, da han ble formann for Den armenske bankforeningen. 3. mars 1998 ble han valgt til sentralbanksjef for CBA.[*klargjør*] Da den første perioden hans var slutt ble han
gjenvalgt 2. mars 2005, for en ny syvårsperiode. 92 parlamentsmedlemmer deltok i avstsmmingen, og 86 av disse stemte for Sargsian. 

### Statsminister

Sentralbankstillingen hadde han fram til 9. april 2008, da han ble utnevnt til statsminister i Armenia, av president Serzj Sargsian da han selv ble innsatt som president.

Ordstyrer Hovik Abrahamian etterfulgte Sargsian som statsminister den 3. april 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon på regjeringens hjemmeside
* Armenia’s new Prime Minister not going to join any party, April 11, 2008.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**FNLA** var den nasjonale fronten for Angolas frigjøring. FNLA ble grunnlagt i 1962, med Holden Roberto som leder. FNLA var en av de tre frigjøringsbevegelsene som kjempet mot det portugisiske kolonistyret i Angola. De to andre var MPLA og UNITA. 

MPLA gikk seirende ut av den indre striden mellom de tre, og de utropte den selvstendige republikken Angola i 1975, en tid senere gikk FNLA og UNITA til borgerkrig mot MPLA. 

I denne borgerkrigen fikk de støtte fra blant annet Sør-Afrika, mens MPLA fikk støtte fra Cuba. Mens UNITA fortsatte den væpnede kampen mot regimet, ble FNLA redusert til en eksilgruppering med tilhold i Zaire. Foran det første flerpartivalget i 1992 ble FNLA omorganisert til et politisk parti.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) FNLA – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** SUDOC
 |
«Winchester» har flere betydninger.

Winchesterkatedralen
**Winchester** er en by og administrasjonssenter i grevskapet Hampshire, England. Byen ligger i hjertet av det langt større administrative distriktet City of Winchester, og ligger i den vestlige enden av nasjonalparken South Downs langs løpet av elven Itchen. Den ligger 98 km sørvest for London og 21,9 km fra Southampton, som er den nærmeste byen. Ved folketellingen i 2011 hadde Winchester en befolkning på 45 184 innbyggere. Det større distriktet City of Winchester, som også omfatter byer som Alresford og Bishop's Waltham, en befolkning på 116 800 innbyggere.

Byen har i Englands historie i en periode vært hovedstad i England. Flere viktige historiske bygninger er bevart, som Winchesterkatedralen fra 1100-tallet, Winchester College grunnlagt i 1382 og Storhallen, den eneste bevarte delen av det kongelige palasset. Storhallen ble gjenoppbygget mellom 1222 og 1235, og fremstår i dag i den formen. Den er kjent som stedet for kong Arthurs runde bord oppbevares; siden 1463 har et stort rundt bord hengt på veggen. Det er datert til 1300-tallet, og er således ikke fra Arthurs tid, men det er allikevel en stor turistattraksjon.

Historie
--------

Den tidligste kjente bosetningen er fra jernalderen, da det ble anlagt flere festninger omkring byen. I romersk tid het byen *Venta Belgarum* og hadde stor betydning.

I angelsaksisk tid ble byen hovedstad i kongedømmet Wessex under kong Alfred den store. Ettersom England ble samlet på denne tiden, ble den dermed også hovedstad i England fram til normannernes erobring i 1066.

Winchester bispedømme er et av de eldste bispesetene i England. En av biskopene, William av Wykeham (1366–1404) var ansvarlig for mye av katedralen slik den står i dag, og han grunnla også Winchester College. En annen kjent biskop i Winchester er sankt Svithun, som Stavanger domkirke i middelalderens Stavanger ble viet til.

I middelalderen var byen et viktig sentrum for ullhandelen, en næringsvei som etterhvert døde ut. Det var også et viktig sted for pilegrimmer, ettersom den gamle pilegrimsleden til Canterbury begynte der.

Forfatteren Jane Austen døde i Winchester i 1817 og er gravlagt i katedralen.

Referanser
----------

1. ↑  *Landranger 185: Winchester & Basingstoke*. Ordnance Survey. 2005. ISBN 978-0-319-22884-5.
2. ↑  «2011 Census: KS101EW Usual resident population, local authorities in England and Wales» (XLS). *National Statistics*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Winchester – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) City of Winchester – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

 Winchester (England) hos Wikivoyage

* Winchester City Council
* Fotografier av Winchester og det omliggende området, *Geograph.co.uk*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
***Wind River*** er en amerikansk spillefilm regissert av Taylor Sheridan og fotografert av Ben Richardson. Filmen hadde premiere under Sundance filmfestival i januar 2017.

Handlingsreferat
----------------

Om vinteren i Wind River Indian Reservation i Wyoming, oppdager agent Cory Lambert fra U.S. Fish and Wildlife Service den blodige kroppen til 18 år gamle Natalie Hanson i snøen. Kroppen hennes er barbeint, uten ordentlige klær for vinteren, og mange mil fra nærmeste bygning. FBI-agent Jane Banner ankommer for å etterforske et mulig drap, fordi FBI har jurisdiksjon over drapssaker på slike indianer-reservat. Dagen etter får Banner vite fra Natalies far, Martin, at datteren hans var sammen med en ny kjæreste. Men faren visste ikke mannens navn, eller hvor han bodde.

En obduksjon viser at den unge kvinnen hadde blitt utsatt for vold. Imidlertid klarer ikke legen bekrefte om dødsfallet som drap, og agent Banner får ingen ekstra hjelp fra FBI i denne etterforskningen. Lambert oppdager at Natalies "nye kjæreste" var Matt Rayburn, som arbeider ved et nærliggende anlegg som driver med oljeboring. Dagen etter blir Matts kropp også oppdaget, naken og allerede herjet av dyreliv. Lambert forteller agent Banner om sin egen datters død tre år tidligere. Kroppen til datteren hans ble oppdaget i snøen etter en fest hjemme hos dem, samtidig som han og hans kone var bortreist. Ingen ble etterforsket eller siktet etter datterens død.

Agent Banner, ledsaget av lokal politi-sjef Ben Shoyo og flere politifolk, besøker olje-boringsanlegget. De blir møtt av bedriftens sikkerhetsvakter som forteller at Matt hadde en krangel med Natalie ett par dager siden - og ingen av dem har blitt sett siden. Konfrontasjonen mellom politi og sikkerhetsvakter eskalerer raskt til en væpnet konflikt, når de krangler om hvem som egentlig har jurisdiksjon over området. Agent Banner avviser situasjonen ved å hevde FBI-autoritet. Men sikkerhetsvaktene nekter å fortelle hva som egentlig skjedde med Natalie eller Matt, og vaktene har ingen problemer med å ty til vold i forsøk på å hindre at politiet finner ut hva som hadde skjedd.

Rolleliste
----------

* Cory Lambert … Jeremy Renner
* Jane Banner … Elizabeth Olsen
* Matt … Jon Bernthal
* Natalie Hanson … Kelsey Chow
* Wilma Lambert … Julia Jones
* Martin Hanson … Gil Birmingham

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Wind River* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Wind River* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Wind River* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Wind River* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Wind River* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Wind River* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Wind River* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Wind River* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BBC Things
 |