recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
En samling gamle tyske torturinstrumenter, deriblant en sarkofagliknende jernjomfru (til høyre i bildet), gapestokker, fedel, halsjern, hånd- og fotlenker.
**Jernjomfruen**, på tysk *die eiserne Jungfrau*, er kallenavn på et myteomspunnet tortur- og henrettelsesinstrument. Det var formet som et kabinett eller en stående kiste av jern med plass til en person. På innsiden av lokket var det store spikre, kniver eller pigger, slik at offeret inne i kista ble spiddet og blødde ihjel når en stengte det inne og lukket døra. 

Den mest omtalte, og trolig den første, innretningen av denne typen var jernjomfruen fra Nürnberg i Tyskland. Den ble ifølge Johann Philipp Siebenkees, som skrev om kista i 1793, første gang brukt til å henrette en myntfalskner i 1515. Enkelte hevder imidlertid at Siebenkees' historie ikke er sann, men var ment som en spøk. Andre mener jernjomfruen i Nürnberg ble ødelagt under et bombeangrep mot byen under andre verdenskrig i 1944.

Jernjomfruen er brukt som skrekkelement i flere fortellinger i moderne populærkultur.

Det britiske heavy metal-bandet Iron Maiden, som ble dannet i 1975, har tatt navn etter torturinstrumentet.

Se også
-------

* Messingoksen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Iron maiden (torture) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Iron maiden – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bilder av forskjellige jernjomfruer (på fransk)
Jernsulfid kan dannes av anaerobe bakterier.
**Jernsulfid** er en kjemisk forbindelse av jern og svovel. Det forekommer naturlig i mineralene troilitt og magnetkis, men ikke i pyritt. Stoffet opptrer ofte i ikke-støkiometrisk form med varierende nivåer av jern og svovel.

Egenskaper
----------

Finkornet jernsulfid kan være pyrofor i kontakt med luft. Stoffet er ferrimagnetisk om det inneholder en overvekt av jern, men nærmer seg antiferromagnetisk jo mer likevekt det er mellom jern og svovel.

Fremstilling
------------

Jernsulfid kan fremstilles direkte fra grunnstoffene jern og svovel.

{\displaystyle {\rm {Fe+S\rightarrow FeS}}}
Det kan også produseres av anaerobe bakterier Det skjer først og fremst i oksygenfattige miljøer med lav pH-verdi.

Bruk
----

Jernsulfid inneholder for mye svovel til å være interessant for utvinning av stål, men om det kalkbrennes frigjøres svoveldioksid som senere ledes gjennom vann for å danne svovelsyre.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Horka** (øversorbisk: *Hórka*) er en landsby i Landkreis Görlitz i Direktionsbezirk Dresden i den midterste og østlige delen av Fristaten Sachsen. Byen har 1 942 innbyggere (31. desember 2008) og er en del av Forvaltningsforbundet Weißer Schöps/Neiße. 

Stedsnavnet er avledet av det sorbiske navnet *Hórka* som betyr ås, og kommunen ligger i et skogrikt område nær grensen til Polen, omkring 18 km nordvest for Görlitz og 4 km øst for Niesky. Med sitt store skog- og tjern-landskap er kommunen en del av biosfærereservatet Oberlausitzer Hede- og innsjølandskap.

Den 1. mars 1994 ble de to kommunene Biehain og Mückenhain innlemmet i Horka.

Horka var en by i Kreis Niesky fra 1948 til 1990, og i Landkreis Niesky fra 1990 til 1994. Fra 1. august 1994 frem til 1. august 2008 var den vært en del av i Niederschlesischer Oberlausitzkreis, og siden 1. august 2008 har byen vært en del av Landkreis Görlitz.

Galleri
-------

* Horka jernbanestasjonHorka jernbanestasjon
* Horka slottHorka slott

Referanser
----------

1. ↑  «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal)». Statistisches Bundesamt. Arkivert fra originalen 10. mars 2019. Besøkt 10. mars 2019.
2. ↑   (på de) *Tysklands kommuneregister (4. kvartal 2022)*, Statistisches Bundesamt, 12. januar 2023, Wikidata Q116783074,

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Horka – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
*for kongen med samme navn som levde 1048–1069, se Magnus II*

**Magnus Haraldsson** (norrønt: *Magnús Haraldssun*) (født ca. 1135, død 1145) var yngste sønn av Harald Gille og en ikke navngitt frille. Harald hadde også sønnene Øystein, Sigurd og Inge, som alle ble konger.

Magnus ble oppfostret hos stormannen *Kyrping-Orm* i Sunnhordland. Han ble ikke tatt til konge ved farens død i desember 1136, men ble regnet med da Øystein fikk samkongerett i 1142. Magnus var dårlig til beins, og døde «sottedød», det vil si av sykdom, ca. 10 år gammel. Hans tre år som mindreårig medkonge regnes ikke med i kongerekken.
Skalden Einar Skulason diktet et kvad om de fire brødrene:

*Gull til menn gir Øystein,*  

*egge til kamp gjør Sigurd.*  

*Inge lar våpen synge,*  

*skape fred gjør Magnus.*

Referanser
----------

1. ↑  Snorre, Haraldssønnenes saga, kap. 14

Litteratur
----------

* Snorre Sturlasson, Haraldssønnenes saga. I: *Norges Kongesagaer*, oversatt av Anne Holtsmark. Gyldendal, Oslo 1979

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Karen Anna Bugge Tostrup** (født Bugge 14. mai 1875 i Asker, død 15. juni 1936 i Oslo) var en norsk forfatter og oversetter.

Liv og virke
------------

Tostrup kom i 1918 med sin første roman, *Den levende*, en bok som ble omtalt som «en eiendommelig debut». Litteraturkritikeren Anna Hvoslef i Aftenposten beskrev den som «En underlig bok, en merkelig bok, skrevet som i trance, behersket av en eneste idé og paa sine steder båret av en nesten synsk fantasi». Boken var blant utgivelsesårets bestselgere, med et opplag på 3300 eksemplarer. To år etter kom romanen *Under himmelhvælvet*. I boken lovprises de åndelige idealer og utviklingen og frigjørelsen av sjelen gjennom troen på Gud.

Familie
-------

Anna Bugge Tostrup var datter av cand. jur. Oscar Carl Nicolai Bugge og Gunhilde Ingebrigtsen.
Hun ble gift med agent, juvelér og antikvitetshandler Hugo *Thomas* Christian Tostrup (1866–1944) av slekten Tostrup. Hennes sønn, arkitekten Thomas Tostrup, var gift med danseren Gerd Kjølaas (1909–2000).

Bibliografi
-----------

* 1918: *Den levende*, Cammermeyer, Kristiania
* 1920: *Under himmelhvælvet*, Cammermeyer, Kristiania

Referanser
----------

1. ↑  *Aftenposten 1936.06.18*. Norge, Oslo. 1936.
2. ↑  *Norske kvinder*. Kristiania: Berg & Høgh. 1925. s. 98.
3. ↑  *Bestseljarar*. Noregs forskingsråd. 1994. s. 111. ISBN 8212002314.
4. ↑  *Folketidende 1920.12.07*. Norge, Trøndelag, Trondheim. 1920. s. 2.
5. ↑  Sommerfelt, Vilhelm (1916). *Studenterne fra 1866*. Kristiania. s. 15.
6. ↑   Folketelling 1910 for 0301 Kristiania kjøpstad, Tellingskrets: 038 
Bosted by: 0049 Universitetsgaten 16, Leilighet: 03

Kilder
------

* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 221. ISBN 8257900109.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Kamskjell** (Pectinidae) er en familie i klassen muslinger, som hører til rekken bløtdyr. Denne familien skiller seg fra andre muslinger først og fremst ved at hengselen med ligament og lukkemuskelen mellom skalldelene er betydelig større. Hengselen og ligamentet er forlenget i to mer eller mindre utpreget "ører". Muslinger har vanligvis to lukkemuskler, en fremre og en bakre, men hos kamskjell er den fremre helt tilbakedannet. Den bakre lukkemuskelen er derimot meget godt utviklet.

Noen arter
----------

Kamskjell-familien er inndelt i seks slekter, hvorav tre slekter inneholder de flest kjente artene. I våre farvann har vi kjente arter både i *Chlamys*-, *Aequipecten*- og *Pecten* slekten. Største forskjellen mellom disse slektene er skallformen og levesett på bunn. *Chlamys* og *Aequipecten* har to buede skalldeler, og de fleste artene i *Pecten* slekten har skålformet underside og flat overside.

Det er 15 arter kamskjell i norske farvann. Følgende er de arter som anses som kommersielt utnyttbar:

**Stort kamskjell** (*Pecten maximus*) er den største arten i norske farvann. Det kan bli over 20 år gammelt, og er blir vanligvis opptil 15–17 cm stort. Skjellet er asymmetrisk med en flat og en buet skalldel, der den flate skalldelen har oftest gulbrun bunnfarge og mørkere brunt mønster, mens den buete skalldelen er gulhvit. Utbredelsen er fra ytre Oslofjord til Vesterålen og lever fra om lag 5 til 60 meters dyp. Stort kamskjell er funksjonell hermafroditt. Dvs at samme individ produserer egg og sperm til samme tid.

**Haneskjell** (*Chlamys islandica*) er en subarktisk art som finnes nord for Lofoten og i farvannene rundt Jan Mayen, Bjørnøya og Svalbard. Skjellet har to buete skall som har et stort antall radiære tette ribber og asymmetriske ører. Skjellet er oransj av farge og kan bli opptil 10 cm stort. Det er festet på hard bunn som oftest med byssustråder. Haneskjell er særkjønnet.

**Harpeskjell** (*Aequipecten opercularis*) finnes nordover til Lofoten. Disse skjellene har varierende farge (fra hvit til rødbrun). Skjellet har to buede skjelldeler, asymmetriske ører og 19-22 buede radiære ribber. De lever på diverse bløtbunnstyper og ligger vanligvis løst oppå sedimentet. Skjellet blir inntil 9 cm og 8-10 år gammelt. Harpeskjell er særkjønnet.

**Urskjell** (*Chlamys varia*) finnes langs kysten nord til Trondheimsfjorden. Ofte er den i grunt vann festet til stein. Urskjellet har to buede skalldeler og asymmetriske ører. Skallet har omtrentlig 25-35 tydelige ribber, og det kan bli inntil 6 cm. De har ulike farger og ofte godt begrod da de lever i grunt vann.

Se også
-------

* Muslinger

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 30. september 2007. Besøkt 30. mai 2006.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kategori:Pectinidae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* (no) Stort kamskjell
* (no) Artstre

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
Kamtsjatkahalvøya i Sibir
Kamtsjatkas topografi
**Kamtsjatkahalvøya** (russisk: полуо́стров Камча́тка), eller bare **Kamtsjatka**, er en halvøy ved stillehavskysten i det østre Sibir i Russland, rett nord for Japan. Halvøya er omkring 1 250 km lang og dekker et areal på ca. 472 300 km². Vest for halvøya ligger Okhotskhavet. Administrativt tilhører halvøya Kamtsjatka kraj.

Det sentrale dalføret og elva Kamtsjatka er flankert av stor vulkanisk aktivitet. Det finnes omkring 160 vulkaner på halvøya, hvorav 29 fortsatt er aktive. Halvøya har faktisk den største tettheten av vulkaner i verden, og 19 av dem står på UNESCOs verdensarvliste. Den høyeste av disse er Kljutsjevskaja Sopka, der toppen ligger 4 750 moh. Den mest slående er allikevel Kronotskij, som har en nærmest perfekt konisk form og av mange regnes som en av verdens aller flotteste vulkaner. De fleste vulkanene tilhører Sredinnyjfjellene.[]

Halvøya har også et slående plante- og dyreliv, der den enorme kamtsjatkabjørnen, en lite anerkjent genetisk variant av brunbjørn, helt klart tilhører verdens aller største bjørner. Den blir nesten like stor som kodiakbjørnen. Noen mener sågar at denne bjørnen kan være selve opphavet til kodiakbjørnen. Halvøya er også kjent for sitt fantastiske laksefiske, forekomster av blåhval like på utsiden av kyststripen. Av de 1 168 plantene som finnes på halvøya er hele 10 % knyttet til bestemte områder (endemiske), hvorav flere kun finnes rundt de geotermiske kildene (geysir) og vulkanene.[]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kamchatka – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* The Kamchatka Page (engelsk)
* Travel company «Kamchatka's vision» (engelsk)
* Kamchatka's Tourism & Visitor Guide (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** GeoNames
 |
Utsikt over Amager Fælled med metrostasjonen DR-Byen til høyre og Islands Brygge i bakgrunnen til venstre Foto: Rasmus81 
**Amager Fælled** er et fredet naturområde i den nordvestlige del av Amager ved Sjællands østkyst i Danmark, og området ligger i den nordlige del av den nye bydelen Ørestad. Den avgrenses mot øst av Ørestads Boulevard, Lossepladsvej mot vest, Vejlands Allé mot syd og Islands Brygge mot nord. 

Mot syd ligger også den noe større Kalvebod Fælled. Området er preget av pionerplanter og grus som de mange nye byggeprosjektene i Ørestaden kjører ut til området, men man kan også finne en innsjø, Grønjordssøen og en nyanlagt kanal i området.

Navnet er kjent siden 1834 og det henviser til et beiteområde (fælled) i den nordvestlige del av Amager. Området ble også brukt som henrettelsesplass, et minne som lever videre i uttrykket "Amager!" som uttales mens man med en håndbevegelse liksom halshugger seg selv.

På 1900-tallet er området blitt utvidet betydelig med inndemmingsarbeid.

Referanser
----------

1. ↑  Amager i Ordbog over det danske sprog
2. ↑  Jørgensen, Bent: *Storbyens Stednavne*, Gyldendal, 1999

  

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Maurizio Mannelli** (født 1. januar 1930 Napoli, død 24. mai 2014) var en italiensk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.

Mannelli vant en olympisk bronsemedalje i vannpolo under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det italienske laget som kom på tredjeplass i vannpoloturneringen bak Ungarn og Jugoslavia. Italias resultat i finalerunden som besto av fire lag; 2-7 mot gullvinnerne fra Ungarn og 1-3 mot Jugoslavia og seier over USA med 5-4 fra gruppespillet, et resultat som ble tatt med til finalerunden. Det var 21 lag som deltok i vannpoloturneringen som ble avviklet 25. juli til 2. august 1952. Mannelli spilte alle åtte kampene i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Bronse Bronse i vannpolo, Italias flagg Italia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Maurizio Mannelli – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Maurizio Mannelli – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Maurizio Mannelli – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Maurizio Mannelli – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Maurizio Mannelli – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata
***Quatermass II*** er en britisk science fiction- og thrillerserie som gikk på BBC i 1955. Serien handlet om professor Bernard Quatermass som i kjølvannet av et merkelig meteorittregn oppdaget at vesener fra Mars var i ferd med å infiltrere maktpersoner på høyeste nivå i samfunnet, samt flere av hans nærmeste kolleger. Infiltrasjonen skjedde i form av parasitter som forvandlet mennesker til zombie-lignende skapninger der kolonisering av jorden var formålet. Hovedrollen ble spilt av John Robinson. Serien ble skapt av Nigel Kneale.

Med temaet «invasjon - fra en usynlig fiende» spilte serieskaperen på frykten for kommunismen, som var sterk i befolkningen på den tiden. Han spilte også på frykten for atomalderen og speilet sin egen mistro til statsapparatet.

*Quatermass II* ble svært populær og hadde 9 millioner seere på det meste.

Den ble etterfulgt av *Quatermass and the Pit.* I 1957 kom en filmversjon kalt *Quatermass 2* som var produsert av Hammer Film Productions og hadde Brian Donlevy i hovedrollen.

Roller
------

(utvalg)

* John Robinson: Professor Bernard Quatermass
* Hugh Griffith: Dr. Leo Pugh, professorens medarbeider
* Monica Grey: Paula Quatermass, professorens datter
* John Stone: Captain Dillon

Se også
-------

* *The Quatermass Experiment* (1953)
* *Quatermass and the Pit* (1958–1959)
* *Quatermass* (1979)

Referanser
----------

1. 1 2 3  «BFI Screenonline: Quatermass II (1955)». *www.screenonline.org.uk*. Besøkt 16. september 2022.
2. ↑  «Quatermass». *Tv Vol 3*. Routledge. 29. september 2005. s. 487–500. Besøkt 16. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Quatermass II* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Quatermass II* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
Frisen på Parthenon er *dorisk* og består av *metoper* og *triglyfer*.
Innen arkitektur er en **frise** det midterste feltet i entablaturet (det øvre horisontale bjelkelaget i klassisk gresk arkitektur som består av arkitrav, frise og karnis). Frisen kan være slett eller dekorert; i jonisk orden og korintisk orden kan den være dekorert med bas-relieffer, og i dorisk orden er frisen dekorert med triglyfer og metoper. Frisen ligger over arkitravet (det nederste glatte feltet i entablaturet).

Ordet *frise* blir også brukt på veggfelt i et rom som er over en rekke med bilder, og på horisontale felt med malte eller modellerte dekorasjoner plassert på veggen over øyehøyde.

Se også
-------

* Entablatur
* Triglyf
* Metope

Litteratur
----------

* Ahlstrand, Jan Torsten.; *Arkitekturtermer*. Lund: Studentlitteratur, 1976, ISBN 91-44-02852-0

Eksterne lenker
---------------

* (en) Friezes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Amadou Haya Sanogo** (født 1972 eller 1973) er en militæroffiser fra Mali. Han ledet et militært statskupp mot president Amadou Toumani Touré og utropte seg selv til leder for et interimsstyre.

Før kuppet tjenestegjorde han i den maliske hæren med rang som kaptein. Han hadde gjennomgått treningsopphold i USA.

Ved kuppet 22. mars 2012 framsto han som leder av «Comité National pour le Redressement de la Démocratie et la Restauration de l’État». De første handlingene i stillingen som statsoverhode var avskaffelsen av grunnloven, redusert handlingsrom for statlige organer, innføring av portforbud og stenging av landets grenser.

Kuppet ble bredt fordømt av det internasjonale samfunnet. Landene i ECOWAS, det vestafrikanske mellomstatlige samveldet, forbød umiddelbart grensehandel med Mali og frøs maliske innskudd ved sentralbanken i de vestafrikanske CFA-franc-statene. Militærjuntaen befant seg i fullstendig internasjonal isolasjon, uten penger og med tuareg-islamistiske opprørere som rykket frem fra nord. Landet begynte raskt å gå tom for drivstoff, som ble fullstendig importert, og det begynte å oppstå problemer med strømforsyningen.

1. april kunngjorde han gjenoppretting av grunnloven og de statlige institusjonene. Han kunngjorde også at nasjonalforsamling ville bli innkalt, for å nedsette en overgangsregjering og organisere valg. Mens forhandlingene om maktoverføring pågikk, tok tuareg-opprørerne kontroll over hele den nordlige delen av Mali og utropte 6. april 2012 den «uavhengige staten Azawad».

Etter maktoverføringen til siviladministrasjonen 12. april 2012 beholdt Sanogo en omfattende kontroll. Han motsatte seg involvering av utenlandsk militære for å bekjempe Tuareg-opprøret. Formelt fikk han en rolle som leder av en komité for reform av militæret.

27. november 2013 ble han arrestert i forbindelse med drapet på 21 fallskjermjegere som hadde vært lojale til den avsatte presidenten Touré i mai 2012. Etter en lang prosess, ble rettssaken avsluttet i 2021 uten dom.

Referanser
----------

1. ↑   africanrulers.ru[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Coup leader in Mali received US military training». presstv.ir. 24. mars 2012. Arkivert fra originalen 18. juli 2013. Besøkt 19. januar 2022.
3. ↑  «Mali suspended from African Union» **(engelsk)**. The Guardian. 23. mars 2012.
4. ↑  «2012: Амаду Саного» **(russisk)**. africanrulers.ru. Besøkt 19. januar 2022.
5. ↑  «Mali crisis: Key players − The junta leader» **(engelsk)**. BBC. 12. mars 2013.
6. ↑  «Au Mali, la justice enterre le procès de l’ex-putschiste Amadou Sanogo» **(fransk)**. Le Monde. 15. mars 2021.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Amadou Toumani Touré (Malis president)** | **Formann for  *Comité National pour le Redressement de la Démocratie et la Restauration de l’État* (Mali)**(22. mars 2012–12. april 2012) | Etterfølger:**Dioncounda Traoré (midlertidig president)** |
**Mjøsli** er et område med fritidsboliger for helårs bruk. Mjøsli ligger i Stange kommune i Innlandet fylke, fra E6 på østsiden av Mjøsa, ca 3 km ovenfor Strandlykkja kirke, sør for Espa. Mjøsli ligger vestvendt, 350 - 550 meter over havet. 

Området tilhørte opprinnelig Stange almenning. Stange almenning er en bygdealmenning sør i Stange kommune. Almenningen strekker seg fra Mjøsa østover til Odalens grense og støter på nordsiden til Romedal almenning og på sydsiden til Eidsvoll almenning og privatskoger. Det har vært drevet skogsdrift i generasjoner. Det går skogsbilveier på kryss og tvers. Almenningen har et rikt dyre- og planteliv og har mange bekker og vann. Det er gode snøforhold om vinteren. Området er mye benyttet som rekreasjonsområde - sommer som vinter. 

Området ble i 1999 regulert til boligformål, men i 2006 ble det omregulert til 82 fritidsboliger. I 2010 ble området deretter utvidet med regulering for ytterligere 229 fritidsboliger, skibakke, herberge, bevertning og forretning.

Referanser
----------

1. ↑  «Kommunedelplan Stange kommune med konsekvensutredning, E6 Minnesund – Skaberud, Dovrebanen Eidsvoll – Sørli». s. 80.  Manglende eller tom `|url=` (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Romeriksposten: En suksesshistorie ved Mjøsa Arkivert 29. november 2014 hos Wayback Machine.
**Tengzhou** (kinesisk: 滕州 ; pinyin: *Téngzhōu*) er et byfylke vest i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Zaozhuang.

Befolkningen var i 1999 på 1 549 627.

Historie
--------

Både oldtidsstaten Xue og oldtidsstaten Teng lå på det som nå er fylket Tengzhous område. Teng bestod ca. 1046–414 f.Kr. og var en liten stat i vår- og høstannalenes tid og De stridende staters tid.

Kulturminner
------------

Det neolittiske Beixin-funnstedet (北辛遗址, *Beixin yizhi*) for Beixinkulturen og stedet for hovedstaden for oldtidsstaten Xue (薛城遗址, *Xuecheng yizhi*) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel
----------

### Jernbane

Beijing-Shanghai høyhastighetstog har stoppested her.

### Vei

Kinas riksvei 104 går gjennom fylket. Den begynner i Beijing, løper sørover via Dezhou og så til Jinan, Xuzhou, Nanjing, Hangzhou, Wenzhou og ender i Fuzhou.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Tengzhou – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Xuecheng Site
* Beixin yizhi[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
***Atomics*** var Norges bidrag til Underholdningsfestivalen i Montreux i 1990 med Trond Kirkvaag og Øivind Johannessen (også kjent som Raymon) i rollene. Regien var ved Helge Lyngstad. Manuset ble skrevet av Kirkvaag, Harald Staff og Lyngstad.

Lengde: 27 minutter.

Bidraget ble sendt på NRK TV 21. april 1990.

Det vant ingen priser.

Handling
--------

Ifølge NRKs nettsted:

> To renholdsarbeideres energiske kamp mot elementene i et atomkraftverk. Glade for nytt oppdrag er de to renholdsbetjentene som utgjør Wash & Co på vei til sin nye kunde i firmaets pent brukte kassevogn med kosten i bagasjeholder på taket. For denne ordren, som gjelder atomkraftverket Petunia Power Plant, er en ordre som monner. Etter at de ved et uhell skader kjølesystemet, må Trouble Killer kalles inn for å avverge kjernefysisk nedsmelting. Intet kjernekraftverk er trygt når Trond Kirkvaag og Øivind «Raymon» Johannessen står for rengjøringen.
> 
> 
>

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Montreux 21. apr. 1990 · Atomics». tv.nrk.no. Besøkt 22. juli 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Atomics* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Atommasse** er den gjennomsnittlige massen av alle nukleonene (kjernepartiklene) til et grunnstoff slik det forekommer i naturen, målt etter relativ forekomst. Atommasseenheten er u, som er definert slik:

{\displaystyle 1\mathrm {u} ={\frac {1}{12}}} av massen til karbon-isotopen {\displaystyle {}^{12}{\text{C}}}
hvilket gir omtrent:

{\displaystyle 1\mathrm {u} \approx 1,66053886\cdot 10^{-27}{\text{kg}}}
Enheten for atommasse (u) betegnes også Dalton (Da) og er tillatte alternative ikke-SI-enheter for bruk med i SI-systemet.

Historie
--------

Den første tabellen med relativ atommasse ble publisert av den britiske kjemikeren John Dalton i 1805. Han baserte tabellen på masseforhold ved kjemiske reaksjoner, og valgte det letteste atomet – hydrogen – som masseenhet. Senere ble den relative atom- og molekylmassen for grunnstoff i gassform beregnet ved hjelp av Avogadros lov som sier at likt volum av gasser, ved samme temperatur og trykk, inneholder likt antall av partikler eller molekyler. 

I 1865 foreslo den belgiske kjemikeren Jean Servais Stas å bruke oksygenisotopen 16O som referanse for atommasseenheten ved å definere isotopens masse til 16,000. Fysikere brukte isotopen 16O som referanse, mens kjemikere brukte oksygens naturlige blanding av isotoper. Dette resulterte i to masseskalaer som ikke var nøyaktig like, og de var begge i bruk frem til omtrent 1960.

Siden opprettelsen atommassekommisjonen ved International Union of Pure and Applied Physics (IUPAP) i 1960 og IUPAC i 1961, er karbonisotopen 12C benyttet som referanse for atommassenheten u.

Tabellen under viser noen gjennomsnittlige relative atommasser i forhold til de forskjellige referansepunktene. natH står for hydrogenatomer med naturlig sammensetning av isotoper. O = 16 indikerer massetallet - det vil si det totale antall kjernepartikler i atomet (protoner + nøytroner).

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Referanse: nat.H = 1 | Referanse: nat.O = 16 | Referanse: 16O = 16 | Referanse: 12C = 12 |
| natH | 1,000 | 1,008 | 1,008 | 1,008 |
| nat.Cl | 35,175 | 35,457 | 35,464 | 35,453 |
| nat.O | 15,872 | 16,000 | 16,004 | 15,999 |
| nat.N | 13,896 | 14,008 | 14,011 | 14,007 |
| nat.C | 11,916 | 12,011 | 12,015 | 12,011 |

Angivelse av atommasse
----------------------

For radioaktive og kunstig fremstilte atomer oppgis ofte massen til den mest stabile – eller eneste kjente – isotopen i stedet for et gjennomsnitt av isotoper. I noen sammenhenger brukes massetall (antall kjernepartikler) i stedet for atommasse på radioaktive atomer.

Nesten all massen til et atom ligger i atomkjernen fordi massen til elektronene er ekstremt liten sammenlignet med massen til protoner og nøytroner. Et proton og et nøytron har omtrent like stor masse, mens elektronets masse er omtrent 1/1836 av protonets masse.

Se også
-------

* Periodesystemet
* Grunnstoffliste
* Isotoptabell

Eksterne lenker
---------------

* Ikke-SI-enheter for bruk i SI-systemet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
En *ji*, fra encyclopedien *Gujin tuixu jicheng*
**Ji** (kinesisk: 戟; pinyin: *jǐ*) er en kinesisk hellebard, opprinnelige et sammensatt våpen av bronse bestående av to deler; et spyd *(mao)* og hoggøks/hellebard *(ge)*.

Den ble brukt som et militært våpen i krigføring tilbake til Shang-dynastiet og fram til slutten av Qing-dynastiet. De blir fortsatt benyttet som tradisjonell trening i kinesisk kampsport. Ji ligner et kinesisk spyd med et lite halvmåneformet blad festet på hodet og en dusk med rødt hestehår knyttet der hvor bladet er festet til skaftet. Den røde dusken hadde som hovedoppgave å trekke til seg motstanderens blod slik at skaftet ikke skulle bli glatt.

De har to eller tre skarpe punkter for angrep, sidebladet, bladet og spissen. Metoden sidebladene er festet til spydpålen er forskjellig, men som regel er det et mellomrom mellom pålen og sidebladet. Disse sprekkene kunne brukes for å fange og fastholde motstanderens våpen, og bæreren av hellebarden kunne bare rykke til med sitt våpen og dermed avvæpne og til og med knekke motstanderens våpen. Bæreren kunne også slå til med skaftet, med den muligheten til å dra hellebarden tilbake for å slå til med side bladet; eller daske motstanderen med den flate siden av bladet for å få ham av en hest.

Referanser
----------

1. ↑  Ji {Halberds} & Ge {Dagger-axes} in ancient China Arkivert 2. januar 2014 hos Wayback Machine. *China History Forum*

Eksterne lenker
---------------

* «Chinese Halberd», *Chineselongsword.com*
Mulig utstrekning av de ni provinser
**Ji** (kinesisk: 冀, pinyin: *Jì*), også kjent ved sitt kinesiske navn **Jizhou** (冀州, *Jìzhōu*), var en av de ni provinser i det gamle Kina. Den omtales i kinesiske historiske tekster som *Tributt til Yu*, *Erya* og *Zhou-ritene*. Det omfattet områder nord for Gulelven, av det som omtrent skulle tilsvare den moderne provins Hebei og byprovinsene Beijing og Tianjin.

Historie
--------

### Som beskrevet i *Shujing*

I verket Shujing, som sannsynligvis ble kompilert noen hundre år før Kristi fødsel, beskriver et kapittel de eldre kinesiske ni provinser slik: Ji (冀), Yan (兗), Qing (青), Xu (徐), Yang (揚), Jing (荊), Yu (豫), Liang (梁), og Yong (雍). Denne inndelingen skal, hevder skriftet, gjenspeile situasjonen i den legendariske Yu den stores tid.

### Han-dynastiet

Kart over kinesiske provinser kort før de tre rikers tid.  
(Senere Østlige Han, 189 e.Kr.)
Sent i Handynastiets tid var meget av det nordlige Kina, da også Jizhou, kontrollert av krigsherren Yuan Shao, som hadde sitt sete i Ye. I 200 ble Yuan Shao beseiret av en annen krigsherre, Cao Cao, i slaget ved Guandu, og døde kort etter. Hans sønner Yuan Shang og Yuan Tan overtok kontrollen over hans territorier. I de påfølgende år iverksatte Cao Cao en invasjon av det nordlige Kina, og erobret Ye i 204 og vant en avgjørende seier i slaget ved Hvitulvfjellet i 207. Cao Cao og hans etterfølgere kontrollerte Jizhou i resten av Handynastiets tid og i de tre rikers tid.

Referanser
----------

1. ↑  Shaughnessy, Edward L. (1993). «Shang shu». *Early Chinese texts: a bibliographical guide*. Society for the Study of Early China. s. 376–389. ISBN 978-1-55729-043-4.
2. ↑  Nylan, Michael (2001). *The five "Confucian" classics*. Yale University Press. s. 134, 158. ISBN 978-0-300-08185-5.
**Tao Zhu** (kinesisk; 陶铸, pinyin: *Táo Zhù*, født 16. januar 1908 i Qiyang i Hunan i Kina, død 30. november 1969) var kinesisk kommunistisk politiker og var medlem av det kinesiske kommunistpartis politbyrås åttende stående komité.

Zhu var sekretær for provinsialkomiteen for Guangdong og kommandant for militærregionen Guangzhou. Deretter ble han førstesekretær for den sentral-sørlige region. I 1965 ble han kalt til Beijing for å overta etter Lu Dingyi som direktør for det sentrale propagandadepartement. Han var statsrådets visestatsminister og sekretær for kommunistpartiets sentralsekretariat, så vel som en rådgiver for den sentrale kulturrevolusjonære gruppe.

I august 1966 ble han medlem av Politbyråets stående komite, men ble utrensket under kulturrevolusjonen i 1967. Han døde mans han satt i husarrest i 1969.

Han ble posthumt rehabilitert i 1978 og ble da fremhevet som en mann av høy integritet.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA **·** CiNii **·** Munzinger (iba)
 |
**Taberg** er et tettsted i Jönköping kommune i Jönköpings län i Småland i Sverige. Det ligger like sør for sentralstedet Jönköping. I 2010 hadde tettstedet 4 392 innbyggere.

Ved tettstedet finnes det et lite fjell med samme navn (Taberg), som er 343 meter høyt og dermed Smålands nest høyeste punkt etter Tomtabacken. Tabergsbeboerne har tatt malm fra fjellet siden 1400-tallet, kanskje allerede før, men det var først på 1600-tallet at bergverksvirksomheten startet for alvor. På 1800-tallet var bergverk og jernbearbeiding den viktigste binæringen for befolkningen i hele vestre Småland. Mot slutten av århundret stoppet utvinningen, for så å bli gjenopptatt fra og med andre verdenskrigs utbrudd i 1939. Det var da man gjorde de største inngrepene i naturen, bl.a. to store, åpne dagbrudd som man fortsatt kan se. I gruvene i fjellet arrangeres det visninger.

Referanser
----------

1. 1 2   (på sv) *Statistiska tätorter 2020, befolkning, landareal, befolkningstäthet per tätort*, Statistiska centralbyrån, 24. november 2021, Wikidata Q112914414,
2. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 12. mars 2016.

  


| * v
* d
* r
Jönköping kommune i Jönköpings län i Sverige |
| --- |
|  | Bankeryd **·** Bottnaryd **·** Gränna **·** Jönköping **·** Kaxholmen **·** Lekeryd **·** Odensjö **·** Skärstad **·** Taberg **·** Tenhult **·** Tunnerstad **·** Öggestorp **·** Ölmstad **·** Örserum |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Uruguays flagg Uruguay |
| Basketball |
| De olympiske ringer Olympiske leker |
| Bronse | Helsingfors 1952 |  Lag |

**Tabaré Larre Borges Gallarreta** (født 6. januar 1922) var en uruguayansk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.

Larre Borges vant en olympisk bronsemedalje i basketball under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det uruguayanske laget som kom på tredjeplass i basketturneringen bak USA og Sovjetunionen. Det var tredje gang som basketball sto på det olympiske programmet, tjuetre lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 14. juli til 2. august 1952. Uruguay tapte semifinalen til Sovjetunionen med 57-61 som siden tapte finalen til USA. Uruguay beseiret Argentina i bronsefinalen med 68-59. Larre Borges spilte alle åtte kampene i OL-turneringen.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tabaré Larre Borges – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Tabaré Larre Borges – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Tabaré Larre Borges – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Tabaré Larre Borges – FIBA Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Uruguays tropp – Basketball under Sommer-OL 1952 – bronsemedalje |
| --- |
| 
* Acosta y Lara
* Baliño
* Cieslinskas
* Costa
* Demarco
* García
* Borges
* Lombardo
* Lovera
* Matto
* Peláez
* Roselló
* Landslagstrener: Rodríguez

 | Flagget til Uruguay |
Xingan i Jiangxi
**Xingan** (kinesisk: 新干县; pinyin:  *Xīngān Xiàn*) er et fylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Ji'an.

Befolkningen var på 293 991 innbyggere i 1999.

Kulturminner
------------

Niutoucheng-funnstedet (*Niutoucheng zhi*, 牛头城址) fra Shang- til Zhoudynastiets tid ble i 2006 tilføyd på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel
----------

Den viktige jernbanelinjen Jingjiubanen har stoppested her på sin ferd fra Beijing vestbanestasjon til Kowloon i Hongkong. Denne linjen løper gjennom blant annet Hengshui, Heze, Shangqiu, Xinzhou (ved Wuhan), Jiujiang, Nanchang, Heyuan, Huizhou og Shenzhen.

Også Kinas riksvei 105 løper gjennom fylket. Denne viktige trafikkåren begynner i Beijing, løper sørover og ender ved kysten i Zhuhai i provinsen Guangdong. Den går innom større byer som Tianjin, Dezhou, Jining, Shangqiu, Jiujiang, Nanchang og Guangzhou.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Xingan County – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Investigation of Niu Cheng Ruins, Xingan, Jiangxi[*død lenke*]
* Xingan Niutoucheng yizhi zhengshi fajue
* 3,000-year-old bronze culture at Xingan County
* Xingan Tomb
* Jiemi Xingan Dayang zhou qingtongqi de daliang chuxian Arkivert 16. mars 2008 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Midt-Norge** er en region i Norge med varierende avgrensning, avhengig av hvem som bruker det. Midt-Norge er ikke et veldefinert geografisk område og kan ikke regnes som en landsdel. Snevrest forstått utgjøres det av fylket Trøndelag, utfra en tradisjonell inndeling av landet i fem landsdeler. I videre betydning kan det også omfatte Nordmøre eller hele Møre og Romsdal fylke, Nord-Østerdal, og/eller Helgeland i Nordland fylke.

Litteratur
----------

I Aksel Arsdals lærebok *Handelsgeografi* fra 1924, brukes «Midtnorge» som begrep for Trøndelag, Møre og Romsdal.  Samme definisjon og skriftform brukes av Vivian Ringnes i 1988. I dag ser «Midt-Norge» (med bindestrek) ut til å være langt vanligere i skriftlig form.

Administrative avgrensninger
----------------------------

I mange sammenhenger (som språklig og kulturgeografisk) regnes Nordmøre-delen av Møre og Romsdal, og delvis også Romsdal, som en del av Midt-Norge, mens Sunnmøre og delvis også Romsdal i større grad regnes til Vestlandet.

Eksempler på offentlige institusjoner som bruker eller har brukt "Midt-Norge" som en del av sin regionale inndeling, er Helse Midt-Norge; Frostating lagdømme; Skatteetaten, Skatt Midt-Norge; Utlendingsdirektoratet, regionkontor Midt-Norge; Integrerings- og mangfoldsdirektoratet Midt-Norge; Arbeidstilsynet Midt-Norge; Kystverket Midt-Norge; og Statens vegvesen, region midt. Disse dekker alle fylkene Trøndelag og Møre og Romsdal.

NVE Region Midt dekker derimot Helgeland, Trøndelag og Nordmøre. Statsbygg inkluderer i tillegg til Trøndelagsfylket og Møre og Romsdal også Nordland sør for Bodø og kommunene i Nord-Gudbrandsdal og Nord-Østerdal.

Regionavisen *Adresseavisen* definerer på sin side Midt-Norge som Trøndelag, Nordmøre, fem kommuner i Nord-Østerdalen, og de sørligste kommunene i Nordland fylke. Dette utgjør samtidig avisens dekningsområde.

Referanser
----------

1. ↑  Arsdal, Anders (1924). *Handelsgeografi - Lærebok for handelsreiser og handelsstuderende*. Kristiania: Aschehoug. s. 4.
2. ↑  Ringnes, Vivi (1988). *Elevene og naturfagene i den videregående skolen*. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 82-00-18132-4. OCLC 21975044.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 19. mai 2014. Besøkt 18. mai 2013.  Statsbygg Region Midt-Norge

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki
 |
**Midt Energi AS**, tidligere **Gauldal Energi** og **Gauldal Elverk**, er et norsk kraftselskap. Selskapet har sin hovedvirksomhet i Gauldalen, men har kunder over store deler av landet. Selskapets ble etablert som aksjeselskap 1. januar 1997, og er fra 2015 100 % eid av Midtre Gauldal kommune. Inntil 2015 var selskapet eid av Midtre Gauldal kommune (2/3) og Holtålen kommune (1/3). Selskapet har 7 datterselskaper, og konsernets driftsinntekter i 2018 var 192 mill. kr. Selskapet har til sammen 54 ansatte.

Selskapet produserer strøm i Gaula kraftverk i Ålen, i Raubergfossen kraftverk i Haltdalen og Råfossen kraftverk i Midtre Gauldal.

Historie
--------

I 1969 vedtok Midtre Gauldal, Haltdalen og Ålen kommuner å gå sammen om å etablere av Gauldal Elverk fra 1. januar 1971. I 1997 ble dette selskapet omdannet til aksjeselskap og endret da navn til Gauldal Energi AS. Gauldal Energi endret navn til Midt Energi 15. mai 2018.

Referanser
----------

1. ↑   Brønnøysundregistrene, Enhetsregisteret, w2.brreg.no, besøkt 14. april 2021[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Midt Energi. proff.no. Besøkt 27. april 2020.
3. ↑  «Gauldal Energi». Kommunenvår.no. Besøkt 7. oktober 2011.
4. ↑  «Signerte aksjekjøpet for 29 millioner». *www.tronderbladet.no*. Besøkt 5. januar 2016.
5. ↑  «Årsmelding 2010». Gauldal Energi. 15. april 2011. Besøkt 7. oktober 2011. [*død lenke*]
6. ↑  «Midt Energi - Facebook».

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
***Troje*** (originaltittel: *Трое*) er en russisk film fra 2020, regissert av Anna Melikjan.

Handling
--------

Zlata bor i Moskva hvor hun arbeider som psykolog og forfatter for en rekke motiverende videoer. Hun tror at hun og Sasha har et fantastisk ekteskap, men dessverre har de aldri fått barn sammen.

Men Sasha har i all hemmelighet møtt Veronica, som bor i St. Petersburg, arbeider som reiseleder, og er glad i poesi. Når Sasha forsøker å begå selvmord ved drukning, men Veronica hjelper ham med å komme seg opp av vannet. Sasha slites deretter mellom sine forskjellige roller, to byer og to helt forskjellige kvinner.

Skuespillere
------------

* Konstantin Khabenskij som Aleksandr
* Viktorija Isakova som Zlata
* Julija Peresild som Veronika
* Sergej Nabijev
* Varvara Sjmykova

Referanser
----------

1. ↑  Вообразили на «Троих»
2. ↑  Московская премьера фильма "Трое" Анны Меликян состоялась на Patriki Film Festival

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Troje* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Nils Svärd** (født 10. juli 1908, død 6. august 2001) var en svensk langrennsløper som konkurrerte på 1930-tallet. Han representerte Frösö IF (Östersund).

Han ble født i Vagled på øya Frösön (Jämtland), og døde i Östersund. Han vant sitt første DM (distriktsmesterskap) i en alder av 21 år, på 30 km. I samme DM kom han på 2.-plass på 50 km.

Meritter
--------

* Ski-VM 1931 – bronse på 18 km og 4.-plass på 50 km
* Vinter-OL 1932 – 10.-plass på 18 km
* SM 1934 – sølv på 15 km
* Holmenkollrennene 1933 – 6.-plass på 18 km

Under Vinter-OL 1932 lå han på 4.-plass på 50 km inntil noen km fra mål, men brakk skien, slik at han falt tilbake på resultatlisten.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nils Svärd – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Nils Svärd – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Nils Svärd – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Nils Svärd – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Papir brettet til *barre*form (en kinesisk gullbit) ...
... til sammenligning en ekte tradisjonell kinesisk gullbarre.
***Zhezhi*** (kinesisk: 摺紙; pinyin: *zhézhǐ*), er kunsten å brette papir, et kunstuttrykk som hadde sitt utspring i Kina.

Mye på grunn av japaneren Akira Yoshizawas arbeider er det det japanske navnet origami som er mest kjent i Vesten. Men i Kina og blant kinesere er denne kunsten kjent ved det kinesiske navn *zhezhi*. Tradisjonell kinesisk papirbretting konsentrerer seg særlig om former som båter og hatter, heller enn den japanske origamiens dyr og blomster.

Historie
--------

Papiret ble først oppfunnet av Cai Lun under det østlige Han-dynasti i Kina. På 500-tallet bragte buddhistiske munker papiret til Japan. Det eldste bevarte dokument som viser papirbretting er et bilde av en liten papirbåt, i en utgave av *Tractatus de sphaera mundi* fra 1490 av Johannes de Sacrobosco. Men det er overveiende sannsynlig at papirbrettekunsten oppstod vesentlig tidligere i Kina og Japan, og ble utviklet i seremonielle øyemed. I Kina inngår det i tradisjonelle begravelser at man brenner brettede papirfiguer, ofte brettet til å ligne på gullbarrer (yuanbao). Denne bruk begynte sannsynligvis gradvis i takt med at papiret ble mer utbredt og overkommelig av pris i landet, og det synes å ha blitt nokså alminnelig under Song-dynastiet (905-1125 e.Kr.).

Det er mulig at papirbretterkunsten kom til Japan fra Kina da papir ble introdusert der, men beviser for dette har man ikke. Papirbretting i Kina har typisk vært til former som tallerkener, hatter og båter, snarere en de japanske dyr og blomster.

Maying Soongs bok *The Art of Chinese Paper Folding* 1948) var med på å popularisere papirbretting som hobby.

Referanser
----------

1. ↑  Nick Robinson, *The Origami Bible* (2004), p. 10.
2. ↑  Laing, Ellen Johnston (2004). *Up In Flames*. Stanford University Press. ISBN 978-0-8047-3455-4.
3. ↑  David Lister. «Errors and misconceptions about the history of paperfolding». British Origami Society. Arkivert fra originalen 21. januar 2017. Besøkt 7. desember 2016.
4. ↑  Temko, Florence (1986). *Paper Pandas and Jumping Frogs*. s. 123. ISBN 0-8351-1770-7.

Eksterne lenker
---------------

* "Origami" hos chine-culture.com. Lest 9. oktober 2016.
**Simen Bjørgen** (født 7. august 1970) er en norsk lokalpolitiker (Sp) i Lom som var stedets ordfører fra 2003 til 2011. Han var varaordfører fra 1999 til 2003 og ble første gang valgt til ordfører da Senterpartiet fikk 50,4% av stemmene ved kommunestyrevalget i Lom og rent flertall i kommunestyret. Bjørgen var da den yngste ordføreren i Oppland fylke. Han ble gjenvalgt i 2007 da Senterpartiet fikk 64,8 % av stemmene. I Bjørgens ordførertid gikk Senterpartiet fra å være kommunens minste parti til å bli det største.

Tidligere arbeidet Bjørgen som distriktssjef i Felleskjøpet, avdelingsdisponent i A-K maskiner og daglig leder i Vågå Næringshage

Bjørgen ble kåret til årets ordfører på Senterpartiet sitt landsmøte i 2007. Bjørgen ledet det nasjonale nettverket som utviklet Norges nasjonalparklandsbyer. Han var også leder i styringsgruppen som utvikler Klimapark 2469. Han har vært styremedlem i Oppland Senterparti og medlem av Senterpartiets sentralstyre. 

Han var direktør for Norsk Kulturarv fra 2011-2013, før han ble ansatt av Miljøverndepartementet i åremålsstillingen som direktør for Norsk kulturminnefond.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Magnar Mundhjeld** | **Loms ordfører**(2003–2011) | Etterfølger:**Bjarne E. Holø** |
Vokterhund på jobb.
**Norsk viltskadesenter** er et nasjonalt kompetansenettverk som arbeider med konfliktområdet vilt - næringsutøvelse, spesielt innen landbruks- og reindriftsnæringen. Kompetansenettverket driftes av Norsk institutt for bioøkonomi (NIBIO). 

Norsk viltskadesenter tilbyr rådgivning, forskning, utviklingsarbeid og informasjonsformidling om forebyggende tiltak mot rovviltskader på sau og rein, beiteskader, avlingstap, kartlegging av tapsårsaker og påkjørsler av tamrein. Nettverket har kompetanse innen fagområdene sauedrift, reindrift, beitekvalitet og beitebruk, hjortevilt, gjess, økonomi, samfunnsforskning, kart og statistikk, elektronisk overvåkning av beitedyr samt populasjonsovervåking av brunbjørn. 

Norsk viltskadesenter skal bidra til gode løsninger i konflikter mellom vilt og næringsutøvelse. Dette innebære bl.a. utprøving av forebyggende tiltak mot tap av beitedyr forårsaket av fredet rovvilt og kartlegging av avlingsskader forårsaket av hjortedyr og gjess.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Viltskadesenter