recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Karl Aagaard Østvig jr.** («Bulle») (født 24. oktober 1925 i Oslo, død 25. desember 1944 utenfor Warszawa) var en norsk skuespiller, idrettsmann, frontkjemper og SS-Untersturmführer. Han var sønn av operasangeren Karl Aagaard Østvig, som også var medlem av Nasjonal Samling.

Idrettsmann
-----------

Aagaard Østvig jr. var norgesmester i håndball i 1941 og 1942. Han deltok også i de nasjonalsosialistiske «Sommerleikene». Han var også en lovende slalåmkjører og turner.

Som skuespiller
---------------

Han huskes særlig for å ha spilt den mannlige hovedrollen i den eneste norske nazistiske spillefilmen som er laget; *Unge viljer* med manus og regi av Walter Fyrst.

Frontkjemper
------------

Han meldte seg 10. mars 1943 til Det Norske Skikompani og fikk utdannelse i Sennheim i Alsace og Dresden. Han ble her plukket ut til offisersutdannelse, men det ble bestemt at han trengte fronterfaring først og han ble sendt til Den norske legion som da var trukket tilbake til Mitau i Latvia.

Han ble deretter sendt til SS-Junkerschule i Bad Tölz. hvor han gikk på *11. Kriegs-Junker-Lerhgang* i perioden 6. september 1943 til 11. mars 1944. Her ble han uteksaminert sammen med 23 andre nordmenn. 1. april 1944 kom han til SS-Panzergrenadier Regiment 23 Norge, en enhet i 11. SS Pansergrenaderdivisjon «Nordland» som troppsjef og ble forfremmet til SS-Untersturmführer 21. juni 1944.

Etter en tid ved Narva-fronten ble han sendt til Hammerstein i Rheinland-Pfalz for å utdanne soldater og deretter en kort permisjon i Norge. Da han vendte tilbake som troppsjef ved fronten, ble han tildelt Jernkorset av andre klasse dagen før han ble drept. Han ble funnet truffet av flere skudd bak bunkeren 25. desember 1944 ved landsbyen Modlin utenfor Warszawa i Polen og ble gravlagt der.

Referanser
----------

1. ↑  Nekrolog i Aftenposten onsdag 14. mars 1945
2. 1 2  Nekrolog av Jakob Fogstad i Fritt Folk 13. mars 1945.
3. 1 2 3 4  Geir Brenden, Tommy Natedal og Knut Flovik Thoresen: *Norske offiserer i Waffen-SS*, side 310-311, Forlaget Historie & Kultur 2012, ISBN 978-82.92870-64-8
4. ↑  Eirik Veum: *Deres ære var troskap - Nordmenn drept i tysk tjeneste*, s.107 (Vega Forlag 2017)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Karl Aagaard Østvig på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

Portal: Andre verdenskrig
**Sousafon** er et messinginstrument, en variant av tubaen, som ofte brukes av musikkorps til marsjering. Sousafonene har samme rørlengde, og dermed også register, som vanlige tubaer, men en annen form. Røret går i en kveil rundt tubaisten og hviler på skuldra, hvilket gjør sousafonen enklere å bære enn en vanlig tuba. Sjallstykket er over hodet på tubaisten, og peker fremover.

Sousafonen er vanligvis stemt i B, med grunntone B; (Store B), men finnes også stemt i Ess. Den har vanligvis tre ventiler, i motsetning til konserttubaer som ofte har flere. Nyere sousafoner blir gjerne laget i glassfiber, noe som gjør dem billigere og lettere å bære. Denne typen er populær i skolekorps, men har en noe redusert klangkvalitet.

Historie
--------

Sousafonen har fått navnet etter den amerikanske marsjkomponisten og dirigenten John Philip Sousa, som ga J.W. Pepper i oppdrag å utvikle instrumentet i 1890-årene. Sousa var misfornøyd med tubaene i korpset hans; de brukte helikoner, som er en tubatype som minner om sousafonen, men som har et tynnere sjallstykke som peker på skrå oppover. 

Sousa ønsket en tuba som sendte lyd opp og over korpset med en full, varm tone, i motsetning til de mer retningsgivende helikonene. Den originale sousafonen hadde faktisk et rett oppoverrettet sjallstykke, og ble kalt «raincatcher» («regnfanger»); dagens fremoverrettede sjallstykke kom først på midten av 1920-tallet. Selv om sousafonen i dag stort sett kun brukes til marsjering, ble den ikke oppfunnet som et marsjinstrument, men til konsertbruk.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sousaphones – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Sousaphone – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN
 |
***Anomoplectus*** er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien køllebiller (Pselaphinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende
--------

Små (ca. 2 millimeter lange), avlange biller med korte dekkvinger. På farge er de gjerne mer eller mindre rødbrunlige. De skiller seg fra de fleste andre køllebiller på sin slanke kroppsform. Hodet er omtrent firkantet med markerte bakhjørner, små, runde fasettøyne og groper i pannen. Antennene er middels lange og ganske kraftige, leddene bredere enn lange. De tre ytterste leddene danner en løs kølle, særlig det siste leddet er forstørret. Pronotum er omtrent så langt som bredt, med rundede sider, bredest litt foran midten. Det har gjerne noen små groper. Dekkvingene er rundede, glatte, uten punktstriper, og ganske korte. Bakkroppen er sylindrisk, beina ganske korte med tre-leddete føtter.

Levevis
-------

De kan blant annet finnes under barken på døde trær, i råtten ved og hule trær..

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Kongo.

Systematisk oversikt
--------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien køllebiller Pselaphinae Latreille, 1802
					- Stammen Euplectini LeConte, 1862
						* Slekten ***Anomoplectus*** Jeannel, 1951
							+ *Anomoplectus micropalpus* (Jeannel, 1951)

Referanser
----------

1. ↑  Jeannel, R. (1960) Psélaphides recueillis par N. Leleup au Congo Belge sous les auspices de l'Institut pour la Recherche Scientifique en Afrique Centrale (I.R.S.A.C.). XVI-XVIII. *Annales du Musée Royal du Congo Belge, Tervuren (Série 8º: Sciences Zoologiques)* 83: 1-181.

Eksterne lenker
---------------

* bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
* (en) *Anomoplectus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Anomoplectus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Bilde av en håndballHolger Nielsen var den første som beskrev reglene for håndballspillet.
**Holger Louis Nielsen** (født 18. desember 1866 i København, død 26. januar 1955 i Hellerup) var en dansk sportsutøver som deltok i de første moderne olympiske leker 1896 i Athen.

Nielsen var en av tre danske deltagere i de første olympiske lekene i Athen i 1896. Nielsen kom på tredjeplass i fekting med sabel. Han deltok også i flere øvelser i skyting, han kom på andreplass i fripistol, på tredjeplass i hurtigpistol og en femteplass i militærpistol. Han deltok også i friidrett i diskos.

Nielsen var den første som beskrev reglene for håndball. Det skjedde i 1906. Under Ekstralekene 1906 i Athen var han leder for det danske turnlaget som vant lagkonkurransen.

Nielsen oppfant og instruerte Holger Nielsen-metoden til gjenopplivning av druknede i 1932. Denne metoden er senere avløst av munn-til-munn-metoden som inngår i dagens hjerte-lunge-redning.

OL-medaljer
-----------

* 1896 Hellas’ flagg Athen - Sølv Sølv i skyting, 30 meter fripistol
* 1896 Hellas’ flagg Athen - Bronse Bronse i fekting, sabel
* 1896 Hellas’ flagg Athen - Bronse Bronse i skyting, 25 meter hurtigpistol

Referanser
----------

1. 1 2   Dansk biografisk leksikon, Dansk Biografisk Leksikon-ID Holger\_Nielsen\_-\_idrætspioner[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Pedersen, Aksel (1948). *Håndball*. Oslo: Tiden.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Holger Nielsen – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Holger Nielsen – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Holger Nielsen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Holger Nielsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Holger Nielsen – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon
 |
**Hiroshi Itagaki** (japansk: 板垣 宏志, *Itagaki Hiroshi*) (født 27. april 1945 på Hokkaido) er en japansk tidligere kombinertløper og skihopper.

I OL i Grenoble (Autrans) i 1968 deltok han i kombinert og ble nummer 10, etter at han hadde blitt nummer 2 i kombinert-hopprennet. Senere skiftet han til spesielt hopp. Som spesialhopper deltok han i OL i 1972 og 1976, med 19.-plass i storbakken i Sapporo i 1972 som beste plassering. I VM i Falun i 1974 ble han nummer 32 i storbakken.

Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka fra 1971 til 1974. I januar 1972 reiste han hjem til Japan etter tre renn, sammen med resten av det japanske laget, for å delta i det nasjonale uttakningsrennet til OL. Begge de to neste sesongene ble han nummer 9 sammenlagt i Hoppuka. Hans beste plassering i enkeltrenn var 5.-plass i Bischofshofen 6. januar 1973. I VM i skiflyging i Kulm (Bad Mitterndorf) i 1975 ble han nummer 21.

Hiroshi Itagaki ble nummer 3 i normalbakken i Lahtis 4. mars 1973. Samme plassering fikk han i storbakken i Falun det året.

Referanser
----------

Kilder
------

* (en) Hiroshi Itagaki – Profil og resultatoversikt hos FIS (ikke fullstendig, besøkt 16. februar 2011)
* Sports Reference: Hiroshi Itagaki Arkivert 23. desember 2009 hos Wayback Machine. (besøkt 16. februar 2011)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Lahden Kaupunginmuseo (Lahtis Bymuseum): Resultater spesielt hopp 4. mars 1973 Arkivert 25. januar 2019 hos Wayback Machine. (besøkt 16. februar 2011)
* Svenska Skidspelen: Pristagare i Svenska Skidspelen Arkivert 18. august 2010 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hiroshi Itagaki – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Hiroshi Itagaki – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Hiroshi Itagaki – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (en) Hiroshi Itagaki – TheSports.org Rediger på Wikidata
***The Tenth Case*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av George Kelson.

Handling
--------

Peyton-familien består av Claudia, et enebarn, og hennes far, John. Claudia møter også Sanford King, en ung advokat og juridisk rådgiver for Payton-familien. Jerome Landis, en velstående enkemann, forsøker å fri til Claudia - men hun nekter først å gå med på giftermålet. Men Payton taper snart stort på aksjemarkedet - og informerer Claudia om at hvis økonomisk bistand ikke tar seg opp snart, vil de være fattige.

I forsøk på å redde faren sin fra økonomisk ruin sin aksepterer Claudia den velstående Landis, og de to blir snart gift. Men på en lunsj kort tid senere møtes Laura og Harry Landis, nevø av Jerome Landis. Claudia føder senere en sønn. Men Harry forsøker å true Claudia, og kreve penger fra henne. Men etter at hun forteller Harry at hun ikke har mer penger å gi ham, får Harry ektemannen hennes til å mistenke at Claudia har vært utro mot ham. De flytter derfor fra hverandre, og en skilsmisse-sak blir snart satt i gang.

Skuespillere
------------

* June Elvidge som Claudia Payton
* John Bowers som Sanford King
* George MacQuarrie som Jerome Landis
* Gladden James som Harry Landis
* Eric Mayne som Schuyler Payton
* Eloise Clement som Laura Brandon
* Charles Dungan som dommer Wallace

Referanser
----------

1. ↑  THE TENTH CASE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Tenth Case* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Tenth Case* på American Film Institute Rediger på Wikidata
Hickam field (nå Hickam Air Force Base) slik det så ut i 1940.
**Hickam Field** (tidligere **Hickam Air Force Base**) er en av det amerikanske flyvåpens flystasjoner, og ligger i Pearl Harbor ved Honolulu på øya Oahu i Hawaii i USA. Den deler rullebane med Honolulus sivile internasjonale flyplass. 1. oktober 2010 ble basen samlokalisert med Pearl Harbor Naval Station og dannet Joint Base Pearl Harbor-Hickam.

Under det japanske angrepet på Pearl Harbor i 1941 led Hickam Field, som det het da, stor skade og tapte mange fly, 189 døde og 303 sårede.

Flystasjonen er oppkalt etter oberstløytnant Horace Meek Hickam.

Se også
-------

* Honolulu internasjonale lufthavn

Referanser
----------

1. ↑  Joint Base Pearl Harbour-Hickam History Arkivert 22. februar 2014 hos Wayback Machine. - besøkt 11. mars 2014

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Hickam Air Force Base – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Guangheteateret** (kinesisk: 广和剧场, pinyin: *Guǎnghé Jùchǎng*) er et teater i bydistriktet Qianmen i Beijing. Det huset lenge pekingopera-oppsetninger, og det var her at Mei Lanfang begynte sin karriere da han var ti år gammel. Den er det eldste teateret i byen.

De første bygningene ble reist i den senere del av Mingdynastiet (1368-1644), og var en rik salthandelsmanns hjem. Anlegget ble omgjort til teater under Qing-dynastiet av Qianlong-keiseren (1711-1799), og det ble fremført pekingopera her frem til 1970-årene. Etter det gikk publikumstilstrømningen tilbake. Forsøk i 1980-årene på å holde det i live som denselokale og kinofremvisninget slo feil, og stedet forfalt. Bygningen ble stengt i 2000 etter at den ble erklært utrygg.

I april 2007 ble det kunngjort at området skulle saneres, men at teateret skulle erstattes med mer moderne fasiliteter annetstedst.

Referanser
----------

1. 1 2  «Ming-era Beijing theatre to be bulldozed». CBC. 23. april 2007. Besøkt 26. april 2007.
2. ↑  Beijing to raze ancient theatre, BBC News, 23 April 2007

Eksterne lenker
---------------

* "Ancient opera theaters struggle to survive" Beijing Official Website (International).
***The Big Idea*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Gilbert Pratt og Hal Mohr.

Handling
--------

Harold, Snub og Bebe er ansatte ved en pantelåner, som har problemer med å tiltrekke seg nye kunder. Sjefen informerer Bebe om at virksomheten går så dårlig at han må si henne opp. Både Harold og Snub er forelsket i Bebe. Harold oppdager snart en smart måte å redde Bebes jobb på. Han sirkulerer en fiktiv beskjed som påstår at det befinner seg en gjenstand hos pantelåneren merket med en dobbel X som skal inneholde 10 000 dollar. Harold fortsetter med å merke en rekke produkter ved butikken med en dobel X og sørger for at en rekke personer som går forbi på gaten ved et uhell oppdager det falske telegrammet.

Veldig snart kommer de håpefulle kundene inn i antikvitetsbutikken, og kjøper nesten alle produktene. Den fornøyde innehaveren ansetter deretter Bebe på nytt. Men både hun og Snub oppdager også den falske meldingen. Snub legger merke til den eneste usolgte gjenstanden som er igjen i butikken - en stor vase - også har en dobbel X på seg og kjøper vasen før Harold rekker å fortelle dem at informasjonen er falsk.

Skuespillere
------------

* Harold Lloyd.
* Snub Pollard.
* Bebe Daniels.
* William Blaisdell.
* Sammy Brooks.
* Lige Conley.
* Billy Fay.
* William Gillespie.
* Gus Leonard.
* Norman Napier.
* Fred C. Newmeyer.
* Dorothea Wolbert.

Referanser
----------

1. ↑  The Big Idea

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Big Idea* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Big Idea* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Guanabarabukten** (portugisisk: Baía da Guanabara) er en havbukt i det sørøstre Brasil i delstaten Rio de Janeiro. På vestsiden ligger byen Rio de Janeiro og på østsiden byene Niterói og São Gonçalo. 

I areal er bukten den nest største i Brasil, med sine 412 km². Omkretsen er 143 km. Guanabarabukten er 31 km lang og 28 km bred på det meste. Munningen ut mot Atlanterhavet er 1,5 km bred. På nordsiden av munningen er fjellet Pico do Papagaio (Papegøyetinden) og på sørsiden ligger Pão de Açúcar (Sukkertoppen). Det er over 130 øyer i bukten.

Guanabarabukten krysses av den over 13 km lange Rio–Niterói-broen, og det er stor ferge- og skipstrafikk. Rio de Janeiros havn og byens to flyplasser ligger ved bukten. Universitetsområdet ligger på den kunstige øya Fundão. Mange mindre broer forbinder de to største øyene, Fundão og Governador, med fastlandet.

Rio de Janeiro sett fra Guanabarabukten

Eksterne lenker
---------------

* (en) Guanabara Bay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (pt) Informasjonssenter for Guanabarabukten

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GeoNames
 |
| Det tredje slaget ved Öland (1566) |
| --- |
| Konflikt: Den nordiske syvårskrigen |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 26. juli 1566 |
| Sted | Utenfor Ölands nordre odde56°44'N 16°40'Ø |
| Resultat | Uavgjort |

 |
| Stridende parter |
| Sveriges flagg Sverige | Danmarks flagg Danmark-NorgeLübecks flagg Lübeck |
| Kommandanter og ledere |
| Sveriges flagg Klaes Horn | Danmarks flagg Hans Lauritzen-BadenLübecks flagg Bartholomeus Tinnappel |
| Styrker |
| Sveriges flagg 60 skipOver 2 000 kanoner | Danmarks flagg 25 skipLübecks flagg 11 skip |
| Tap |
| Ukjent, betydelig | Uklart, flere hundre døde og skadde |

| * v
* d
* r
Den nordiske syvårskrigen |
| --- |
| Älvsborg **·** Öland **·** Mared **·** Öland I **·** Öland II **·** Rønneby **·** Rügen **·** Bukow **·** Bornholm **·** Varberg I **·** Axtorna **·** Getaryggen **·** Brobacka **·** Öland III **·** Varberg II **·** Stettin |

**Det tredje slaget ved Öland** (svensk: *Slaget vid Ölands norra udde*) var et sjøslag under den nordiske syvårskrigen som fant sted den 26. juli 1566 mellom Sverige på den ene siden og en allianse av Danmark og Lübeck på den andre siden. Slaget sluttet uavgjort, men en etterfølgende storm innebar en katastrofe for armadaen til Danmark og Lübeck.

Den 25. juli oppdaget den svenske admiralen Klaes Horn den samlede armadaen til Danmark og Lübeck ved den nordlige odden til Öland, på kurs mot Gotland. Horn, som hadde motvind, besluttet seg for å unnvike strid, men siden vinden snudde angrep han om morgenen den 26. juli. Det rakk ikke å bli noen store tap for noen partene, da vindretning plutselig endret seg og gjorde det umulig for den svenske armadaen å fortsette forfølgelsen av den allierte armadaen, som ankret opp ved kysten av Gotland for å begrave i vigd jord den danske viseadmiralen Christopher Morgisen som hadde fått skutt av hodet av en kanonkule. Samtidig brøt det ut en storm, som varte i tre dager. Den svenske armadaen, som befant seg til sjøs, klarte seg uten større tap, utenom at stormasten til skipet *Hector*s måtte kappes, og kunne 6. august kom inn til Älvsnabben. Armadaen til Danmark og Lübeck ble derimot kastet mot land på kysten av Gotland, og tolv danske og tre fartøy fra Lübeck ble slått i stykker, og den største delen av besetningene til skipene på 5 000 mann druknet. Ca. 1 400 mann tok seg iland.

Se også
-------

* Katastrofen ved Gotland (1566)

Referanser
----------

1. ↑  *Svenska flottans historia*, Per Olof Bäckström
2. ↑  The Visby Sea Disaster of July 28th 1566 Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. hos HUMA Maritime archaeology Gotland

Portal: Danmark
Graven til Lise Børsum på Vestre gravlund i Oslo
**Lise Børsum** (1908–1985) var en norsk skribent og organisasjonsarbeider som arbeidet for nordmenn som hadde problemer med å tilpasse seg livet etter krigen. Hennes engasjement kom på bakgrunn av at hun måtte tilbringe flere år i konsentrasjonsleirer under krigen, blant annet på Grini og i Ravensbrück. Hun utgav bok om tiden i Ravensbrück.

Etter krigen ble hun engasjert i Nasjonalhjelpen og var dens leder fra 1966 til 1978. Hun var også medlem av Den internasjonale union av motstandskjempere og deporterte, samt *Commission internationale contre le régime concentrationnaire* (Den internasjonale kommisjon for bekjempelse av konsentrasjonsleirsystemet). Kommisjonen bestod utelukkende av tidligere politiske fanger, og dens oppgave var å bekjempe ethvert konsentrasjonsleirsystem.

I 1946 utgav hun boka *Fange i Ravensbrück*. En jury bestående av historikere kåret den i 2015 til en av de ti viktigste norske bøkene om andre verdenskrig.

Hun var datter av komponist Eyvind Alnæs og Emilie («Milly») Thorne (1882–1976). Gift i 1930 med lege Ragnar Børsum (1895–1992), ekteskapet oppløst 1949. Hun var mor til skuespillerinnen Bente Børsum som for øvrig skrev og spilte i en enmannsforestilling om morens liv i 2006.

Bøker
-----

* *Fange i Ravensbrück*, 1946, ny utg. 1947, 1968, 1983
* *Speilbilder*, 1947
* *Fjerndomstol Moskva. Fra dagens Berlin og Sovjets fangeleirer*, 1951

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Lise\_Børsum[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som eg. Milly Elise Børsum, Norsk biografisk leksikon ID Lise\_Børsum, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no, besøkt 8. november 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.begravdeioslo.no, besøkt 8. november 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Aftenposten morgen - Nekrolog (3.9.1985, s.17)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Fangeregisteret

 |

Portal: Andre verdenskrig
**Sekkepapir** er et porøst papir med høy elastisitet og utmerket dragstyrke, perfekt for emballasjeprodukter med høye krav til styrke og holdbarhet.

Fremstilling
------------

Utdypende artikler: Sulfatprosessen og Papirmaskin

Papirmasse for sekkepapir blir lagd fra bartrær med sulfatprosessen. De lange bartrefibrene gir papiret stor styrke. Det lages både hvite og brune kvaliteter. Sekkepapiret blir lagd på en papirmaskin hvor det blir mikrokreppet for å gi porøsitet og elastisitet. Papiret kan også bestrykes med polyetylen (PE) for å lage barrierer mot fukt, fett og bakterier.

Egenskaper
----------

Sekkepapir er relativt mykt og sterkt på samme tid. De tåler å bære og beskytte produkter opp til 50 kg uten problemer. Papiret er også utmerket for trykking av tekst og bilder.

Applikasjoner
-------------

Sekkepapir anvendes i bæreposer og papirsekker for sement, mat, kjemikalier, forbruksvarer, m.m.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***The Birth of Patriotism*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av E. Magnus Ingleton.

Handling
--------

Johnny Robert har problemer i ekteskapet sitt med Mary. Når Johnny, som har blitt syk med kraftig feber, kommer hjem en dag anklager Mary ham for å være alt for påvirket av alkohol. Johnny forlater derfor sin kone for å søke trøst i Anne, gjestgiveri-eierens datter, og de to lever lykkelig sammen - frem til en krig bryter løs. Når England blir truet, verver Johnny seg til militæret og blir snart sendt til fronten.

I mellomtiden oppsøker Mary, sammen med deres lille baby Anne, for å be om penger fra ektemannen for å ta hånd om barnet deres. En gjensidig forståelse dukker snart opp mellom Mary og Anne, og når Johnnys kommer hjem velger Anne endelig å forlate ham. Så Johnny vender deretter tilbake til sin kone, og barnet deres.

Skuespillere
------------

* Irene Hunt som Anne
* Ann Forrest som Mary
* Leo Pierson som Johnny Roberts
* Ernest Shields som Sam Peters
* Frank Caffray som Ike

Referanser
----------

1. ↑  The Birth of Patriotism
2. ↑  THE BIRTH OF PATRIOTISM

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Birth of Patriotism* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
En glattkjøringsbane i Sverige (*halkbana*).
En **glattkjøringsbane** er et avsperret område for trening av trafikanter i kjøring på glatt veibane. Offisielt kalles glattkjøring for *sikkerhetskurs på bane*.

For å kunne simulere glattkjøring hele året er glattkjøringsbanene tradisjonelt belagt med jernplater som påføres olje. På nyere baner benyttes gjerne epoxy som kun trenger å påføres vann for å oppnå samme effekt.

Glattkjøring er en obligatorisk del som må gjennomføres for alle som skal avlegge førerprøve i Norge. De praktiske øvelsene består i å gjenvinne kontroll over kjøretøyet etter skrens ved oppbremsing eller sving, samt å tilpasse kjøreadferd ved glatt veibane. En standard glattkjøringsbane er derfor tilrettelagt med en lang rett strekning for oppbremsing, og en kurve for svingtrening. Noen baner inneholder i tillegg en glatt stigning. Normalt har en glattkjøringsbane også markører i papp eller lignende som kan fjernstyres av kjørelærer for å simulere hindringer i veibanen som føreren skal unngå.

Glattkjøringsbaner benyttes også av førere som har førerkort og som ønsker å forbedre eller gjenoppfriske sine kunnskaper om manøvrering på glatt føre. Slike kurs vil også kunne avdekke feil ved bremser eller styring på et kjøretøy som kan gi store utslag ved nødmanøvre.

NAF disponerer 26 glattkjøringsbaner i Norge, og et mindre antall av disse er også tilrettelagt for tyngre kjøretøy. På de fleste av banene er det også tillatt å benytte piggdekk. Glattkjøringsbaner er ofte etablert i tilknytning til andre NAF-fasiliteter som gokart-baner eller trafikkstasjoner. Den første glattkjøringsbanen i Norge ble etablert på Orkanger i 1974.

Se også
-------

* Skidpad, et vegområde hvor man kan teste en bils sideveis akselerasjon (veggrep)

Referanser
----------

1. ↑   *Nå*. Ernst G. Mortensen. 1974. s. 40.

Eksterne lenker
---------------

* *Glatt reprise*, Aftenposten
* *Kjøreskoleelev skadd på glattkjøringsbane*, NRK
Palais Hardenberg i Berlin, sete for det prøyssiske underhuset og tollparlamentet
**Det tyske tollparlamentet** var en parlamentarisk institusjon for de tyske tollforeningene, som eksisterte fra 1. januar 1868 frem til 1870. 

Parlamentet eksisterte mellom den østerriksk-prøyssiske krig og grunnleggelsen av det tyske keiserrike, og fungerte for de sørtyske statene som et alternativ til en tilknytning til det nordtyske forbund, som var dominert av kongeriket Preussen. Parlamentet ble foreslått opprettet av Preussens ministerpresident Otto von Bismarck. Det innebar at de sørtyske statene fikk 85 folkevalgte representanter, valgt gjennom frie, allmenne valg, som eksisterte parallelt med de 297 representantene i Riksdagen for det nordtyske forbund.

Referanser
----------

1. ↑  Aschoff, Christian. «retro|bib - Seite aus Meyers Konversationslexikon: Deutschland (Geschichte 1867-1870. Zollparlament)». *www.retrobibliothek.de* **(tysk)**. Besøkt 27. mars 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Sekkekilen** er en liten og beskyttet fjordtarm tilknyttet Trosbyfjorden i Bamble kommune. Hele fjordtarmen er meget grunn og farbar kun med småbåter. Innerst i Sekkekilen ligger leirstedet Fjordglimt. Tidligere hadde Sjømoen kiosk  utsalg av enklere kolonialvarer. Sekkekilen har flytebrygger med mange småbåter. Mange hytter preger området. Adkomst med bil skjer fra egen avkjørsel på Valleveien. Sekkekilen er et populært utfartsområde for badegjester og besøkes av turister fra hele Norge. Området i forlengelsen av Sekkekilen heter Grunnsund. Takket være gunstig lokalklima, vokser mange varmekjære planter i dette området. 

I 2005 ble deler av et såkalt sperreanlegg oppdaget på sjøbunnen i Sekkekilen i Bamble i forbindelse med mudring og opparbeiding av en småbåthavn. Seilsperringen har bestått av mange stokker. Marinarkeolog ved Sjøfartsmuseet, Pål Nymoen, mener funnet er helt unikt i norsk sammenheng.
Stedsnavnet indikerer også at det har vært en seilsperring i dette området.
Da vikingene herjet på 800–1000 e. Kr. sto vannstanden kanskje halvannen meter høyere og det var åpent vann med gjennomseiling i Sekkekilen og Grundsund og derfor har det vært aktuelt å sperre innseilingen fra Trosbyfjorden.

Litt nord for Fjordglimt ligger «potetkjeller'n til Hansen», en virkelig flott oppmurt kjeller på drøye 8 meter i diameter og 1,5 meter høy og bygget etter mønster av sakristiet den gamle Oavskirken i Bamble og opprinnelig bygget som kruttkjeller for kaperskip som holdt til her på 1700-tallet. Ifølge arkeolog og historiker ved Nidarosdomen, Øystein Ekroll, er dette er en av Norges ti fineste og mest velbevarte kruttkjellere fra tiden med kaperfart

* Sekkekilen, Kruttkjeller,«potetkjeller'n til Hansen»  Foto: Jan-Kristian SchriwerSekkekilen, Kruttkjeller,«potetkjeller'n til Hansen»  Foto: Jan-Kristian Schriwer
* Sekkekilen, Kruttkjeller, inngang  Foto: Jan-Kristian SchriwerSekkekilen, Kruttkjeller, inngang  Foto: Jan-Kristian Schriwer
* Sekkekilen, Kruttkjeller, takdetaljer  Foto: Jan-Kristian SchriwerSekkekilen, Kruttkjeller, takdetaljer  Foto: Jan-Kristian Schriwer

Innerst i Sekkekilen har «Fagforbundet Skien – Siljan» en stor eiendom på 55 mål og det er i dag oppført 8 hytter på eiendommen. I tillegg er det 40 campingplasser for medlemmene. 

Strekningen mellom Grunnsund og Valle er av kulturhistorisk interesse. En av turistattraksjonene er de relativt godt bevarte restene av HKB 37./979 Trolldalen som var et tysk hærkystbatteri. Anlegget har en rekke intakte kanonstillinger, løpegraver, og et sinnrikt system av underjordiske tunneler og bunkere.

Referanser
----------

1. ↑  Aftenposten: Artikkel om kapertiden i Sekkekilen fra 3.9.2007
*Gartnerløkka har flere betydninger*
Gartnerløkka i Kristiansand med veier i flere plan ved avkjøring til Vestre Strandgate og Riksvei 9. E18 blir E39 vest for Vesterbrua (midt i bildet)
Veikrysset ved Gartnerløkka i 2019
**Gartnerløkka**  er et trafikert område og trafikknutepunkt i flere plan, nordvest i Kvadraturen i Kristiansand. I tillegg til bilveier er det parkmessig beplantede områder samt gang- og sykkelveier på Gartnerløkka.

Gartnerløkka er startpunkt for Riksvei 9 fra rundkjøringen under Vesterbrua ved Kristiansand kirkegård og start- og overgangspunkt for europaveiene Europavei 18 fra Baneheitunnelen og Europavei 39 fra Vesterbrua.

Det er prosjektert en utvidelse av den trafikale kapasiteten for området, vedtatt i 2015.

Referanser
----------

1. ↑  E18/E39 Gartner­løkka–Kolsdalen Statens vegvesen
2. ↑  E18/E39 Gartnerløkka – Meieriet m/ Ny Havnegate Arkivert 4. august 2019 hos Wayback Machine. Kristiansand kommune

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gartnerløkka (Kristiansand) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Londons kongelige parker|  |
| * Bushy Park
* Green Park
* Greenwich Park
* Hyde Park
* Kensington Gardens
* Regent’s Park
* Richmond Park
* St. James’s Park
 |
| * v
* d
* r
 |

**Bushy Park** er den nest største av de kongelige parkene i London, med et areal på 4,5 km² (445 hektar, 1 100 acre. Den er den nest største av Londons kongelige parker, etter Richmond Park. Parken ligger i sørvestlige London, i bydelen Richmond upon Thames, nord for Hampton Court Palace.

Bushy Park inneholder fiske- og modellbåtdammer, hesteinnhegninger, plantasjer, villnis med brake og hjortedyr, og flere naturvernområder. I parken er også flere jaktstuer og hytter, det nasjonale fysikklaboratorium og den kongelige paddock.

Området har vært befolket igjennom 4000 år. Da Henrik VII overtok Hampton Court Palace fra kardinal Thomas Wolsey i 1529, overtok kongen også tre parker som idag utgjør Bushy Park. Kongen var en ivrig jeger og befestet parkene som jaktmark for rådyr. Hans etterfølgere tilføyet en rekke pittoreske anlegg, blant annet Longford River, en 19 km lang kanal for å bringe vann til Hampton Court og parkens mange dammer. Etterhvert fikk parken også sin hovedvei, Chestnut Avenue, som løper langs Hampton Court Road i Hampton og Sandy Lane i Teddington.

Under første verdenskrig var Bushy Park hjem til kongens canadiske hospital, og i mellomkrigsårene inneholdt den en leir for underernærte barn. Under andre verdenskrig la general Dwight D. Eisenhower planene for D-dagen i Supreme Headquarters Allied Expeditionary Force (SHAEF) i Bushy Park.

Referanser
----------

1. ↑  Arkivert 28. mai 2010 hos Wayback Machine. The Royal Parks. Arkivert fra originalen den 19. mai 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bushy Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames
 |
**«COSLRigmar»** er en oppjekkbar boligrigg (flotell) som kan operere I vanndyp opp til 85 meter. 
Den ble bygget i 1979 som borerigg, på verftet Robin Shipyard i Singapore etter et Robin 300 design. Riggen, som ble bestilt av selskapet Odebrecht Perfurações Ltda, ble døpt Norbe 1 og skulle bore etter olje utenfor nordøstkysten av Brasil for Petrobras. I begynnelsen av 1990-årene solgte Odebrecht Norbe 1.

Nye eiere kjøpte Norbe 1 og døpte den om til Rigmar 301.
Rigmar 301, som da var driftet av firmaet Capital Maritime Offshore, ble startet ombygd til flotell i 1991 ved Bethlehem Steel’s Sabine Yard, i Port Arthur (Texas). Den ble fraktet til Norge på lekter om sommeren samme år, for å fullføre ombyggingen. Riggen måtte gjennom en omfattende kontroll av oljedirektoratet og DNV. Riggen ble ferdig ombygd til flotell i 1992, i Brevik, Norge.

Etter et halvt års forsinkelse ble Rigmar 301 tauet ut til Ekofisk feltet der den ankom 18. februar 1992. Der ble den jekket opp sør for Ekofisk hotell med broforbindelse til Q-plattformen. Riggen var da registrert i Monrovia, og var eid av Hafslund Nycomed og Ljungberg.
Riggen ble i 2002 kjøpt av Awilco Offshore og riggen ble da døpt om til Port Rigmar. Riggen ble senere registrert om til Bahamas flagg.
Awilco offshore ble kjøpt opp av China Oilfield Services Limited i 2008 og riggen ble døpt om til COSLRigmar.

Riggen har operert på Gorm, Valhall, Ekofisk og Eldfisk de siste årene.

Dimensjoner:

* Total lengde 65,15 m
* Total bredde 64,62 m
* Skrog dybde 8,23 m
* Leg lengde 127,2 m
* Bo fasiliteter for 326 personer i 66 tomanns og 194 enkeltmannslugarer
* Spisesal for 124 personer

Eksterne lenker
---------------

* COSLRigmar (Faktabrosjyre)'
**Atyrau**  (kasakhisk Атырау облысы) er en oblast i Kasakhstan. Det ligger vest i landet rundt nordøstkysten av Kaspihavet. Hovedstaden er Atyrau, som har 163 200 innbyggere, og selve oblasten har om lag 480 000 innbyggere.[] Med et areal på 118 600 km² er det en av de minste oblastene i landet. Det grenser til Russland i vest i tillegg til de kasakhstanske oblastene Aktobe oblast, Mangystau oblast og Vest-Kasakhstan oblast. En stor del av provinsen ligger i den oljerike kaspiske senkning og på grunn av dette er det boret mange oljebrønner i Tengizfeltet. Oljerørledninger går fra byen Atyrau til Groznyj i Russland og videre til Europa.

Elven Ural, som deler oblasten i en europeisk og en asiatisk del, krysser området.

I vest ned mot Kaspihavet ligger ørkenen Ryn.

Byer
----

* Atyrau
* Kulsary
* Ganyusjkino
* Kotjajevka

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Atyrau Region – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Offisiell turistside

| * v
* d
* r
Kasakhstans oblaster |
| --- |
| **Byer:** Almaty **·** Astana |
| Almaty **·** Akmola **·** Aqtöbe **·** Atyrau **·** Mangystau **·** Karaganda **·** Kostanaj **·** Nord-Kasakhstan **·** Pavlodar **·** Qızılorda **·** Turkestan **·** Vest-Kasakhstan **·** Øst-Kasakhstan **·** Zjambyl | Kasakhstans flagg |
| ISO 3166-2:KZ |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
***The Bigger Man*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av John W. Noble.

Handling
--------

I en prolog vises forholdet mellom kapitalisme og arbeid gjennom historien når mennesker boddde som hulemenn i Steinalderen, på bibelsk tid, og under en periode med stor Føydalisme. John Stoddard, en konstruksjonssjef får i oppdrag å bygge en gigantisk bro for kapitalisten Courtlandt Van Nest. Men blant arbeiderne sprer det seg snart stor misnøye, på grunn av alt for lave lønninger og leve-vilkår i området. Når forsøkene deres på å forhandle med Van Nest mislykkes, forbereder arbeiderne seg - ledet av agitator Lavinsky - til å gå ut i streik.

Van Nests datter Janet, som er forlovet med en milits-kaptein, besøker området - men blir raskt forferdet over all elendigheten hun blir vitne til. Til tross for de store forskjellene deres, blir Janet og Stoddard etter hvert forelsket i hverandre. Når streiken snart bryter løs, sender Van Nest inn militsen i håp om å få kontroll over situasjonen raskest mulig.

Skuespillere
------------

* Henry Kolker som John Stoddard
* Renee Kelly som Janet Van Nest
* Orlando Daly som Courtlandt Van Nest
* Elsie Balfour som Edith Stoddard
* John Goldsworthy som Kenneth Stuyvesant
* Mayme Kelso som Tante Sarah
* Edwin Boring som Lavinsky
* Dick Lee som Sevic

Referanser
----------

1. ↑  The Bigger Man
2. ↑  THE BIGGER MAN

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Bigger Man* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Bigger Man* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Bigger Man* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Bushy's Brewery** er et lokalt ølbryggeri i Douglas på Man som ble grunnlagt av søskenparet Martin og Nicky Brunnschwieler i 1986. 

I oktober 1984 overtok de utstedet Zhivago's Bar i Victoria St i Douglas, og to år senere startet de et minibryggeri i kjelleren og utviklet merket *Old Bushy Tail*, et rødbrunt øl med en søt maltsmak og som har en ettersmak av humle og karamell. Utstedet ble da omdøpt til Bushy's Brewpub. En profesjonell brygger, Davey Jones, fra London ble ansatt for å sikre kvaliteten, og i 1990 ble et nytt bryggeri åpnet med den britiske skribenten Michael Jackson, kjent for boken *The World Guide To Beer* (1977) og som «ølguru», til å foreta den offisielle åpningen. I dag er det bryggeren Neil «Curly» Convery som har hovedansvaret, og bryggeriet er knyttet til de årlige motorsykkelløpene på Man, TT Races, som «Ale of Man».

Øltyper
-------

* *Bitter* (3,8%)
* *Castletown Bitter* (3,5%)
* *Manx Bitter* (3,8%)
* *Old Bushy Tail* (4,7%)
* *Piston Brew* (4,5%)
* *Ruby (1874) Mild* (3,4%)
* *Weiss Bier* (4,5%)

Et sesongbetont merke

* *Oyster Stout* (4,2%)

Eksterne lenker
---------------

* Selskapets nettsted, som ikke forteller mye om bryggeriet, men om begivenheter og konserter knyttet til selskapet
* Uavhengig nettsted med informasjon
* Informasjon fra Purly Isle of Man
Øya sett fra vest-nordvest
Kart over Ørland viser øyenes beliggenhet.
**Garten** er ei øy i Ørland kommune. Øya har om lag 210 innbyggere, dels i boligfelt fra 1979 og dels i eldre gårdsbebyggelse. Siden 1948 har øya vært forbundet med fastlandet med ei kort bru over Beisundet til Rønsholmen. 

Øya har oppdrettsanlegg, samfunnshus og rorbuutleie. Butikk og postkontor er nedlagt. Garten skole ble i 1976 nedlagt og Grande/Garten skole ble bygd nær tidligere Grande skole. Grande/Garten skole ble nedlagt i 2005, og elevene ble overført til Hårberg skole.

Det går ferje fra Garten til Storfosna i Ørland og til Leksa i Agdenes. Fra Storfosna går det bru videre til Kråkvåg

*Garten i Fosen poståpneri* ble opprettet i 1914, med handelsmannen som poståpner. Postkontoret ble nedlagt etter 1997.

Referanser
----------

1. ↑  Jon Bakken, mfl. *Posten 350 år, historisk utvikling i kommunene Ørland, Bjugn, Rissa*. Trondheim, 1997.

Litteratur
----------

* Herman Solbu: *Garten : i fortid og nåtid* (eget forlag, 2002) – en omfattende minnebok fra første halvdel av 1900-tallet.

Eksterne lenker
---------------

* Veinavn i Ørland – Breivika på Garten

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**COROT-teleskopet** (formelt **COROT space telescope**) er et europeisk romteleskop.

COROT-teleskopet, utstyrt med et «4-CCD wide-field camera», vil etter planen bli skutt opp i 2006, for en ferd på minst 2,5 år. Prosjektet vil bli ledet av CNES, i samarbeid med flere franske laboratorier og partnerland i Europa og Brasil. ESA sin involvering i prosjektet plasserer COROT i rammeverket for letingen etter beboelige planeter. Spesielt så åpner COROT døren for fremtidige romsonder som ESA's planlagte Darwin-ferd.

Mål
---

COROT tilhører PROTEUS-programmet og har to vitenskapelige mål: 

* Deteksjon og studier av vibrasjoner i stjerner
* Leting etter ekstra-solære planeter, da spesifikt etter «telluriske» planeter som Jorden, Venus og Mars.

Oppdagelser
-----------

I mai 2007 ble det offentliggjort at COROT hadde oppdaget en ny exoplanet. Den nye planeten fikk navnet «Corot-exo-1b», og ligger 1500 lysår unna Jorden. Den nye planeten skal være 1.3 ganger så massiv som Jupiter.

Referanser
----------

1. ↑  BBC News – Space telescope spots new planet 03.05.07

Eksterne lenker
---------------

* Corot sin hjemmeside
* ESA om Corot

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Gartnerlosjen** var et norsk rockeband som var kjent for sine snodige og humoristiske tekster. Blant de mest prominente medlemmene i bandet var vokalist Kristopher Schau, gitarist/vokalist Lars Lønning og bassist/vokalist Egil Hegerberg («Bare Egil»). Bandet ble startet i Oslo i 1987 og var stort sett inaktivt mellom 1997 (siste konserten var på Roskildefestivalen i 1997, ifølge Egil Hegerberg) og 2010. Høsten 2010 ble de gjenforent, med ny trommeslager Gunnar Berg-Nielsen, og spilte inn fire nye sanger til samleplaten Duplex Records 25. 25 låter, 25 år som ble gitt ut i forbindelse med 25-årsjubileumet til plateselskapet Duplex Records i 2011. I samme anledning spilte bandet på Duplexfestivalen 25 i seks utvalgte byer sammen med Hurra Torpedo, Bare Egil Band, Black Debbath, Maroder og Lars Lønning.

Gartnerlosjen har gitt ut albumene *Kremfjes* (1994) og *Due* (1995), samt en rekke EP-er og demokassetter. I 2003 ble samlealbumet *Adjø kreavitet – 30 år med slurv* gitt ut.

Medlemmene i bandet har senere vært med i band som Black Debbath, Bare Egil Band, The Cumshots, Hurra Torpedo, Thulsa Doom og Mongo Ninja.

Medlemmer
---------

* Egil Hegerberg: bass, vokal, gitar (1987–)
* Kristopher Schau: vokal (1987–)
* Lars Lønning: gitar, vokal (1988–)
* Harald Hegerberg: gitar, vokal (1992–)
* Gunnar Berg-Nielsen: trommer (2010–)
* Thomas Gavin: trommer (1987–1989)
* Terje Jørgensen: bass (1987–1989)
* Hans Jardar Reinmann: trekkspill, synth (1987–1989)
* Sindre Østereng: fiolin, perkusjon (1992–1992)
* Harald Egeberg («Trommern»): trommer (1992–1994)
* Per Aanonsen: trommer (1994–2004)

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gartnerlosjen på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Gartnerlosjen på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Gartnerlosjen på Songkick Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Telegrafgränd** er et smug i Gamla stan i Stockholm. Det fikk sitt nåværende navn i 1876 etter Stockholms telegrafstation som ble oppført i 1869 i Æolus-kvartalet.

Smuget hadde mange forskjellige navn opp gjennom årene. I 1502 var det et smug i den middelalderske bydelen Våmbefjärdingen og hadde navnet *Lindhwidz grend* etter en skipper Lindvid. I 1689 omtales smuget som *Salt Compagnie gränden* (Saltkompanigränden) etter det pakkhuset, Saltkompaniets hus, som Västerviks skeppskompani (også kalt *Stora Saltkompaniet*) fikk oppført i 1647 i Æolus-kvartalet mot Skeppsbron.

I forbindelse med at Stockholms telegrafstation ble bygd krevde noen forretningsdrivende i området at smuget skulle kalles «Telegrafgränd», de ansåg at ordet «Saltkompanigränd» var *«lång, tung att uttala samt svårt att bibehålla i minnet»*, dessuten kunne det forveksles med *Saltmästaregränden* (nåværende Gåsgränd). Stockholms bystyre hadde ingen innvendinger mot forslaget. I 1953 gjorde *Hembygdsföreningen Gamla stan* et mislykket forsøk på å gjenopplive navnet «Saltkompanigränd».

Se også
-------

* Gater og torg i Gamla stan

Referanser
----------

1. 1 2  Stockholms gatunamn, side 58
2. ↑  «StockholmGamlaStan - Telegrafgränd i Gamla Stan i Stockholm». *www.stockholmgamlastan.se*. Arkivert fra originalen 10. oktober 2016. Besøkt 9. oktober 2016.

Litteratur
----------

* Stahre, Nils-Gustaf; Fogelström, Per Anders (1986). *Stockholms gatunamn: innerstaden.* Monografier utgivna av Stockholms stad (återtryck av del av 1:a upplagan). Stockholm: Liber/Allmänna förlaget. Libris 7269073. ISBN 91-38-90777-1

Eksterne lenker
---------------

* (en) Telegrafgränd – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* (sv) Stockholmskällan har multimedia som gjelder Telegrafgränd
Nordvestfløyen**Bush House** er et bygningskompleks i den sørlige enden av Kingsway i London, mellom Aldwych og Strand. Det består av en sentralbygning og fire fløyer. Bygningen eies av det japanske selskapet Kato Kagaku. HM Revenue and Customs holder til i den sørvestlige fløyen, mens blant andre Dundas & Wilson har sine lokaler i den sørvestlige fløyen.

BBC World Service holdt til i Bush House i 70 år, fra vinteren 1941 til sommeren 2012. BBCs siste sending fra Bush House gikk på lufta 12. juli 2012. BBC World Service holder nå til i Broadcasting House.

Sentralbygget og de fire fløyene ble oppført mellom 1923 og 1935, og både oppdragsgiver, arkitekt og de første eierne var amerikanere. Komplekset har navn etter Irving T. Bush, som fikk tillatelse til byggplanene i 1919. Det var planlagt som et stort handelssentrum og ble tegnet av Harvey Wiley Corbett. 4. juli 1925 fant den høydelige åpningen sted. I 1929 ble det hevdet at bygningen var den mest kostbare i hele verden, etter at det var brukt rundt to millioner pund på byggingen.

Etter at en landmine førte til skader på Broadcasting House i London den 8. desember 1940, flyttet BBC European Service inn i sørøstfløyen i Bush House. I 1958 flyttet resten av BBC Overseas Service inn.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** BBC Things
 |
**Garth Ennis** (født 16. januar 1970) er en nordirsk tegneserieskaper, mest kjent for tegneserien *Predikanten*, som han lagde sammen med Steve Dillon. Tegneseriene hans kjennetegnes ved at de er ekstremt voldelige, og med svart humor og mye banning. Ennis er manusforfatter, og tegner ikke selv.

Han startet sin karriere i 1989 med tegneserien *Troubled Souls*, deretter jobbet han med det britiske tegneseriebladet *Crisis*. I 1991 begynte han å jobbe med amerikanske tegneserier, da han tok over skrivingen av *Hellblazer*, som han skrev frem til 1994. Under arbeidet med *Hellblazer* møtte han Steve Dillon, som tegnet serien de to siste årene Ennis jobbet med den. 

De to lagde *Predikanten*, som gikk fra 1995 til 2000, og fikk meget gode kritikker. Den handler om en predikant som, bokstavelig talt, leter etter Gud, fordi han har sviktet sitt skaperverk. 

Mens han lagde *Predikanten* begynte han på *Hitman* også, som John McCrea tegnet. Den gikk over 60 nummer fra 1996 til 2001, og handlet om en leiemorder i Gotham City.

Referanser
----------

1. ↑   BD Gest', BD Gest' author ID 3647, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6qn6nfv, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm1212017, besøkt 21. juli 2015[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.hahnlibrary.net[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Garth Ennis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Garth Ennis på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Garth Ennis hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  

Portaler: Litteratur | Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |