**Filaret** (ukrainsk Філарет, russisk Филарет; borgerlig navn *Mykhajlo Antonovytsj Denysenko* [ukrainsk Михайло Антонович Денисенко] resp. *Mikhail Antonovitsj Denisenko* [russisk Михаил Антонович Денисенко]; født 23. januar 1929 i Blagodatne, Ukraina) er den tidligere russisk-ortodokse metropolitten av Kyiv (1966–1992), som nå er overhodet for en konkurrerende kirke, den ukrainsk-ortodokse kirke (Kyiv-patriarkatet) (1995–d.d.). Som sådan innehar han tittelen *patriark av Kyiv og hele Rus-Ukraina*.

Liv og virke
------------

Filaret ble munk i 1950, presteviet i 1951 og bispeviet i 1962. I 1966 ble han – som den første ukrainskfødte på over 150 år[] – utnevnt til russisk-ortodoks *erkeepark av Kyiv og Galicia og eksark av Ukraina*. Som innehaver av en av Moskva-patriarkatets viktigste bispetitler ble han samtidig fast medlem av kirkas hellige synode. To år senere ble Filaret opphøyd til metropolitt. I sin tid som leder for den russisk-ortodokse kirke i Ukraina forsvarte han kirkas enhet og undertrykte andre kirker, som den ukrainsk-katolske kirke og den ukrainske autokefale ortodokse kirke.[]

Etter patriark Pimens død i 1990 var Filaret én av tre kandidater (og forhåndsfavoritt[]) til patriarken av Moskva og hele Russland, men tapte valget mot metropolitt Aleksej av Leningrad. Filaret stilte seg deretter i spissen for bevegelsen for å få oppretta en selvstendig kirke i et selvstendig Ukraina. Et kirkemøte i 1991, der alle ukrainske bispedømmer og klostre var representert, vedtok enstemmig at den ukrainske kirka skulle bli autokefal, og Filaret dens primas. Den russisk-ortodokse kirke behandla den ukrainske søknaden om autokefali på et bispemøte i 1992, men avslo den. På det samme møtet ble Filaret anklaga for diverse forhold som gjorde ham uskikka som biskop (bl.a. samboerskap), og han gikk med på å trekke seg.

Tilbake i Kyiv trakk Filaret tilbake sin erklæring om å gå av, fordi den var gitt under press. Den russisk-ortodokse kirke innkalte imidlertid til et ukrainsk mot-kirkemøte i Kharkiv, der Volodomyr Sabodan ble valgt til Filarets etterfølger. Filarets tilhengere gikk derpå sammen med den ukrainske autokefale ortodokse kirke under patriark Mstyslavs ledelse, for å danne den ukrainsk-ortodokse kirke (Kyiv-patriarkatet). Også den nye kirka ble leda av Mstyslav, mens Filaret fungerte som patriarkens stedfortreder. Den russisk-ortodokse kirke reagerte ved å degradere Filaret til munk, dvs. frakjenne ham bispe- og prestetittelen.

Patriark Mstyslav døde allerede året etter, hvorpå de to kirkene som hadde vært under hans ledelse, igjen brøt med hverandre. Volodymyr Romanjuk ble ny patriark av den ukrainsk-ortodokse kirke (Kyiv-patriarkatet), og Filaret fortsatte som hans stedfortreder. Etter Volodymyrs død i 1995 ble Filaret valgt til den tredje *patriarken av Kyiv og hele Rus-Ukraina*. Den russisk-ortodokse synoden ekskommuniserte Filaret i 1997 for «skismatisk virksomhet». Den ukrainsk-ortodokse kirke (Kyiv-patriarkatet) anser denne beslutninga, som degraderinga fem år tidligere, for ugyldig.

Referanser
----------

1. ↑   Sto let evangelické teologické fakulty v Praze, side(r) 246, kramerius.cuni.cz[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Volodymyr** | **Ukrainsk-ortodoks patriark av Kyiv og hele Rus-Ukraina**(1995–d.d.) | Etterfølger:**—** |
| Forgjenger:**Ioasaf Leljukhin** | **Russisk-ortodoks metropolitt av Kyiv og (hele) Ukraina**(1966–1992) | Etterfølger:**Volodymyr Sabodan** |
| Forgjenger:**Kiprian Ziornov** | **Moskva-patriarkens vikar og erkeepark av Dmitrov**(1964–1966) | Etterfølger:**Filaret Vakhromejev** |
| Forgjenger:**[nyoppretta]** | **Russisk-ortodoks epark av Wien og Østerrike**(1962–1964) | Etterfølger:**Bartholomej Gondarovskij** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |