**Semantron** er et perkusjonsinstrument der en slår med trehammer på en bjelke slik at den resonerer. Semantron brukes til å innkalle til bønn - og gudstjenestesamlinger og er en tidlig form for klokkeringing. Bærbare semantron spilles i prosesjoner og noen ganger også i begravelser.

Semantron, Mt Athos Hellas

### Opphav

Instrumentet kalles semantron (semandron, gr σήμαντρον) med mulig opphav i Levanten eller Egypt og kan sees på som forløper til bruken av kirkeklokker. Michael III av Venezia mottok 13 semantron i gave i år 865, dette regnes som innføringen av semantronen i den ortodokse kirke (der den avløste trompeter). Enkelte tidlige kilder fra det 5.århundre viser til skikken i klostre: Johannes Moschus forteller at Sofronius ble forstyrret i sitt virke da munkene "beat the wood" - slo på tre (kan også ha vært bjelker i tredør). Den hellige Sabbas fra kappadokia (439-532) stod opp "before the hour of striking". En legende i den syriske kirken er at semantronen stammer fra Noah. Fortellingen lyder at Noah fikk beskjed av Herren å lage en klokke av boksved, tre alen lang, og en hammer av samme treslag, og å slå på den tre ganger daglig: om morgenen for å tilkalle arbeiderne til arken, til middag og til kvelds for hvile. Semantronen lignes også med Jesu kors, og er ofte utstyrt med naglehull som på tverrbjelken. 

Themel jager Araberne med Semantron som våpen 13.årh (kunstner ukjent)
Semantron var utbredt i den slaviske kirke til det 15.århundre og det var lenge motstand mot å innføre bronseklokker i øst-kirken. Da Konstantinopel falt i 1453 var det fortsatt fem ganger flere semantron enn metallklokker i byen. Ortodokse har senere skiftet ut semantron med støpte bronseklokker, mens mange klostre i sørøsteuropa fortsatt bruker semantron - delvis fordi bruk av kirkeklokker var forbudt under det ottomanske riket. Det har også vedvart av økonomiske grunner, der det ikke har vært dekning til kostnadene for støpte klokker. I de eldste kirkebygg kan en se merker etter oppheng av semantron i murene.

### Ulike typer semantron

16.årh illustrasjon av Nicolai Tchudotvorets som spiller semantron "tapant la planche". Valday klokkemuseum. Russland.
Metall semantron, Hellas
Det finnes tre hovedtyper semantron: små bærbare og store fastmonterte semantron i tre, mens enkelte er laget metall (som da er mindre enn trebjelkene). De bærbare har avsmalet grop til å holde rundt med hånden mens store semantron er opphengt i kjetting og gir en dyp resonanslyd. Enkelte klostre har alle tre og slår på dem i denne rekkefølgen (små, stor så metall). Ortodokse munker slår rytmisk med hammere på trebjelken og kan oppnå stor ferdighet i rytme og anslag. Bjelken er ofte i planslipt lønn eller bøketre og kan være tre meter eller lengre. Hammerene er oftest av tre, noen ganger av metall og slagene veksler i intensitet og tempo.

En toaca i metall og en bærbar tresemantron. Neamț klosteret i Romania

### Utbredelse

Russisk munk som spiller på semantron
Semantron på Odrynki klosteret i Polen
Semantron er idag fortsatt å høre i Hellas, Syria, Romania (der de kalles toaca), Moldova, Bulgaria, Serbia, Bosnia, nord-Makedonia og deler av Russland (Bilo spilles få steder- øst i Sibir og Altajfjellene)

Referanser
----------

1. ↑  Williams, E.V (1985). *The Bells of Russia: History and Technology*. Princeton, New Jersey: Princeton University Press. s. 21–24.
2. ↑  O'Brien, John (1879). *A History of the Mass and Its Ceremonies in the Eastern and Western Church*. New York: Benziger Brothers. s. 148–149.
3. ↑  Neale, John Mason (1847). *A history of the Holy Eastern Church: General introduction, Volume 1*. Wipf & Stock Publishers. s. 225. ISBN 9781606083307.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Semantrons – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |