recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lars Oftedal Broch** (født 1. januar 1939 i Oslo, død 11. november 2017) var en norsk høyesterettsdommer. Han tiltrådte 26. august 1996 og var høyesterettsdommer til 2008.

Han ble cand.jur. fra Universitetet i Oslo i 1963 og var først dommerfullmektig ved Trondenes sorenskriverembete i Harstad før han i 1965 begynte som konsulent i Justisdepartementets lovavdeling. I 1971 ble han avdelingsleder i Forbrukerrådet. Han var ekspedisjonssjef i Forbruker- og administrasjonsdepartementet fra 1972 til 1983. Fra 1983 til 1987 var han direktør i Den Internasjonale Forbrukerunionen (The International Organization of Consumers Union) med sete i Haag. Deretter var han i et år assisterende børskommissær ved Oslo Børs. Fra 1. januar 1989 var han første sjef for Økokrim. 

Broch var også medlem av Den Norske Dommerforenings utvalg for menneskerettigheter.

Referanser
----------

1. ↑   www.aftenposten.no, besøkt 14. november 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Lars Oftedal Broch er død». *Aftenposten*. 13. november 2017. Besøkt 14. november 2017.
3. ↑  Nekrolog - Aftenposten 17. november 2017

Kilder
------

* Hvem Hva Hvor 1990

Eksterne lenker
---------------

* Om slekten Broch

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Lars-Magnus Harald Christoffer Ohly** (født 13. januar 1957) er en tidligere svensk politiker som fra 2004 til 2012 var partileder for Vänsterpartiet. Han var Vänsterpartiets partisekretær mellom 1994 og 2000 og har vært riksdagsmedlem siden 1998. 

Ohly blei født i Spånga i Stockholms len som sønn av en prest. Som ungdom blei han radikalisert av internasjonale spørsmål som Vietnamkrigen, apartheid i Sør-Afrika, Palestina og Latin-Amerika. I 1978 gikk han med i Kommunistisk Ungdom og året etter i Vänsterpartiet Kommunisterna. 

Etter gymnaset, i 1976, begynte Ohly å arbeide på den svenske jernbanen, SJ. Innen SJ var han aktiv i mange faglige spørsmål.

23. oktober 2017 blei Lars Ohly anmeldt for seksuell trakassering i sammenheng med kampanjen #metoo da Frida Holmgren leverte inn en anmeldelse. Ohly innrømte å ha utsatt personer for uakseptabel atferd. Ohly forlot Vänsterpartiet i januar 2018.

Den svenske duoen *Lazze Ohlyz* er oppkalt etter Ohly.

Referanser
----------

1. ↑  Sundberg, Marit (9. januar 2018). «Lars Ohly lämnar Vänsterpartiet: Detta har hänt». *SVT* **(svensk)**. Besøkt 29. desember 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lars Ohly – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Lars Ohly på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* Lars Ohly på Twitter Rediger på Wikidata
* (sv) Lars Ohly hos Sveriges riksdag Rediger på Wikidata
* Lars Ohly på Sveriges riksdags nettsider

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
Både forfatteren og guttene i boka bodde nær RAF-basen Coltishall. Her inngangen med et fly av typen Jaguar.
***Sommeren med flyene*** (engelsk: *Thunder and Lightnings*) er en barnebok fra 1976 av den britiske forfatteren Jan Mark. Boka ble tildelt Carnegie Medal in Literature da den utkom. Den handler om to gutters opplevelse av å bo nær en RAF-basen Coltishall ved Norwich, og om et begynnende vennskap. Boka er inspirert av Marks eget bosted nær den samme jagerflybasen. Handlingen er lagt til sommeren 1974, da RAF faset ut flytypen Lightning, og tok i bruk Jaguar. 

Handlingen begynner med at Andrew Mitchell flytter med sin familie til *Tiler's Cottage* i Pallingham ved Polthorpe i East Anglia. Han begynner i sin nye klasse to uker før sommerferien, og blir kjent med Victor Skelton i nabohuset. Guttene bruker sommerferien til å besøke RAF-basen. Victor er skuffet over at hans gamle favorittfly Lightning skal forsvinne. Boka blir særlig vurdert høyt på grunn av forfatterens fine forståelse for hvordan barns vennskap uttrykker seg.

Boka var Marks debutbok; den ble skrevet til en debutantkonkurranse i regi av Penguin forlag og avisen The Guardian. Boka utkom på norsk i 1979, oversatt av Peder Skogaas.

Referanser
----------

1. ↑  carnegiegreenaway.org.uk Thunder and Lightnings Arkivert 29. januar 2013 hos Wayback Machine.
2. ↑  Peter Hunt. *An Introduction to Children’s Literature*. Oxford University Press, 1994. ISBN 0-19-289243-6
3. ↑  
"Jan Mark: Prolific and distinctive children's writer who found her voice with her first book, *Thunder and Lightnings*" (obituary). Nicholas Tucker. *The Independent* 18 January 2006. Retrieved 2012-09-08.
4. ↑  
"Jan Mark: Leading children's writer with a soft spot for cats and a robust view of the book trade" (obituary). David Fickling, Philip Pullman, and Jon Appleton. *The Guardian* 23 January 2006. Retrieved 2012-09-08.
**Per Teigen** (født 28. juli 1915 i Kristiania, død 10. juli 1998) var en norsk tegner, grafiker og maler.

Liv og virke
------------

Sin første tegneundervisning fikk Teigen av faren, Karl Kn. Teigen. Senere fikk han formell kunstutdannelse som elev ved Statens håndverks- og kunstindustriskole (SHKS) i Oslo under Carl von Hanno, Karl Høgberg, Per Krohg og Carsten Lien 1935–1936. Han var også elev av Gunnar Janson i 1938 og 1940.

Teigen arbeidet som avistegner i *Tidens Tegn* 1933–1939, noe for illegal presse under andre verdenskrig og i *Arbeiderbladet* 1947–1962. Han arbeidet også som bokillustratør og illustrerte mange av Ingeborg Refling Hagens bøker fra før krigen, blant annet Hans Hagas (psevdonym for Refling Hagen) *Første og andre natt i Møllerkammerset* som ble belønnet med en bokkunstpris i Årets vakreste bøker i 1937.

Teigen deltok på utstillinger i blant annet Oslo, Bergen, Trondheim, Lillestrøm, og han mottok flere priser, legater og stipender. 

Per Teigen ble tildelt Finnes legat 1937-38, Oslo bys kulturstipend 1968, Stipend for eldre fortjente kunstnere fra 1977, Statens garantiinntekt 1977–82, 3%-fondets stipend fra 1983. Han tilbrakte tre måneder i Italia i 1927, tok siden flere studiereiser til Frankrike, Italia og London.

Per Teigen var sønn av Karl Teigen og Ragnhild Væring Teigen og far til psykologiprofessoren Karl Halvor Teigen.

Offentlige arbeider
-------------------

* 1936: Dekorasjoner på Stein skole på Romerike
* 1948: Mostu skole i Stange, Hedmark: *Frigjøringen*
* 1950: Kjelsås skole i Oslo: *P.Chr. Asbjørnsen*
* 1959: Grefsen skole i Oslo: *Utsikt over byen*

Referanser
----------

1. 1 2   www.begravdeioslo.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Per\_Teigen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   KulturNav, KulturNav-ID c8855af1-64fe-4b5b-b24b-2388aa4fda25, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   nkl.snl.no, besøkt 31. mai 2019[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   «Begravde i Oslo», arkiveringsdato 31. mai 2019, arkiv-URL web.archive.org, besøkt 31. mai 2019[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** KulturNav
 |

Portal: Kunst
PDP-11/40 med TU56 dual DECtape drive.
**PDP-11** (forkortelse for **Programmed Data Processor 11**) er en tidligere serie 16-biter minidatamaskiner i PDP-serien som ble produsert av Digital Equipment Corporation fra 1970 til 1994. Det irske selskapet Mentec Inc. produserte deretter PDP-11 fra 1994 til 1997.

PDP-11 erstattet PDP-8 i mange sanntidssystemer, selv om begge produktene eksisterte parallelt i mer enn 10 år. PDP-11 hadde flere unike, innovative egenskaper, og var lettere å programmere enn dens forgjengere på grunn av sin bruk av generelle registre. Dens etterfølger ble 32-bit minidatamaskinen VAX-11.

PDP-11 påvirket konstruksjonen av mikroprosesorer som Motorola 68000. Dens operativsystemer påvirket konstruksjonen av andre operativsystemer som f.eks. CP/M. Den første offisielle versjonen av UNIX kjørte på en PDP-11/20 i 1970. Da programmeringsspråket C ble utviklet, utnyttet det flere av de maskin-spesifikke egenskapene til PDP-11.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**U.S. Transportation Command** (**TRANSCOM**) er en av de ni felles hovedkommandoene i det amerikanske forsvaret. Kommandoen ble opprettet i 1987 og har ansvar for land-, luft- og sjøtransport for Forsvarsdepartementet, både i krig og fredstid.

Hovedkvarteret er lokalisert til Scott Air Force Base i Illinois.

I likhet med de andre felles hovedkommandoene ledes TRANSCOM av en firestjerners general som rapporterer direkte til USAs president gjennom forsvarsministeren.

Underliggende avdelinger
------------------------

TRANSCOM er et rent stabselement og ingen operative styrker er permanent underlagt kommandoen. I stedet har TRANSCOM tre underliggende kommandoer, som bringer operative styrker under TRANSCOMs kontroll.

Flyvåpenets *Air Mobility Command* (AMC) er TRANSCOMs lufttransportavdeling, med ansvar for å transportere passasjerer og last med fly, og tanke drivstoff til andre fly i luften. AMC har hovedkvarter på Scott flystasjon sammen med TRANSCOM.

Marinens *Military Sealift Command* (MSC) er TRANSCOMs sjøtransportavdeling og benytter en blanding av statseide og kommersielle skip for å utføre sine oppgaver: forflytning av materiell fra USA til krigssoner, forhåndsutplassering av materiell på skip rundt omkring i verdens hav, og logistikkstøtte for å gjøre operative krigsskip i stand til å operere uavhengig av havnebesøk. MSC har hovedkvarter i Washington, DC.

Hærens *Surface Deployment and Distribution Command* (SDDC) er TRANSCOMs landtransportavdeling, med ansvar for deployering og distribusjon av materiell over land. SDDC har avdelinger ved 24 havner over hele verden, og disponerer 10 000 containere og 1350 jernbanevogner.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) United States Transportation Command – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
USAs forsvar |
| --- |
| Forsvarsdepartementet  **·** Den militære sjefsnemndArmédept. **·** Marinedept. **·** Flyvåpendept. |
| Grener | Hæren  **·** Flyvåpenet  **·** Romvåpenet  **·** Marinen  **·** Marinekorpset  **·** Kystvakten | USAs flagg |
| Hovedkommandoer | 

|  |  |
| --- | --- |
| Geografiske | NORTHCOM  **·** SOUTHCOM  **·** CENTCOM  **·** EURCOM  **·** AFRICOM  **·** INDOPACOM  **·** SPACECOM |
| Funksjonelle | CYBERCOM **·** STRATCOM  **·** SOCOM  **·** TRANSCOM |

 |
| Etater | DARPA  **·** DeCA  **·** DCAA  **·** DCMA  **·** DFAS  **·** DHA  **·** DISA  **·** DIA  **·** DLSA  **·** DLA  **·** DSCA  **·** DCSA  **·** DTRA  **·** MDA  **·** NGA  **·** NSA  **·** PFPA |
| Portal:USA  **·** Kategori |
**Sabelnebber** (*Rhinopomastus*) er en slekt i kakelarfamilien (Phoeniculidae) som består av fire arter. Slekten sorterer i sin egen underfamilie; **Phoeniculinae**. Sabelnebbenes nærmeste slektninger er kakelarene, som tilhører en annen slekt og underfamilie i samme familie. Alle fire artene listes som *livskraftige* på IUCNs rødliste.

Biologi
-------

Sabelnebber og kakelarer skilte trolig lag under miocen, for omkring 10,2 millioner år siden, men det er vanskelig å hevde noe konkret om hvilken av slektene som er mer basal. Den morfologiske spesialiseringen er nemlig tilnærmet lik, bort sett fra det mer ekstreme nebbet hos sabelnebbene. Brunhodekakelaren (*R. castaneiceps*) byr imidlertid på utfordringer med hensyn til plasseringen. Den framstår som en mellomting. Tidligere var den derfor plassert sammen med egentlige kakelarene, men den er nå flyttet til sabelnebbene.

Sabelnebber er trelevende fugler og generelt noe mindre enn kakelarer og måler omkring 21–30 cm. Fjærdrakten er hovedsakelig sort med innslag av andre farger, ofte iriserende, med eller uten hvite vinger og stjert. Nebbet er tang-lignende og kraftigere dekurvet enn hos kakelarene, spesialisert til å fange leddyr i sprekker og lignende gjemmesteder i barken på trær. De er dessuten mindre støyende og mer diskré enn de bråkete og gruppelevende kakelarene.

Kakelarer er standfugler som utelukkende lever i områder med trær og er hullrugere.

Inndeling
---------

Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Ligon (2017). Norske navn følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen *et al.* (2008). Eventuelle beskrivelser i parentes representerer ikke offisielle navn.

**Treliste**
* Bucerotiformes, hornfugler
	+ Phoeniculidae, kakelarfamilien
		- Phoeniculinae, egentlige kakelarer
		- Rhinopomastinae
			* *Rhinopomastus*, sabelnebber
				+ *R. castaneiceps*, brunhodekakelar
				+ *R. aterrimus*, svartsabelnebb
				+ *R. cyanomelas*, sørsabelnebb
				+ *R. minor*, nordsabelnebb

Referanser
----------

1. 1 2 3  Ligon, D. (2017). [Woodhoopoes (*Phoeniculidae*)]. In: del Hoyo, J. Elliott, A. Sargatal, J. Christie, D.A. & de Juana, E. (eds.). *Handbook of the Birds of the World Alive*. Lynx Edicions, Barcelona.
2. ↑  Syvertsen, P. O. Ree, V. Hansen, O. B. Syvertsen, Ø. Bergan, M. Kvam, H. Viker, M. & Axelsen, T. 2008. Virksomheten til Norsk navnekomité for fugl (NNKF) 1990-2008. Norske navn på verdens fugler. *Norsk Ornitologisk Forening*. www.birdlife.no (publisert 22.5.2008). Besøkt 2016-08-07

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Rhinopomastus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Rhinopomastus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *Rhinopomastus* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Rhinopomastus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Rhinopomastus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Rhinopomastus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**PC-kabinett**
er betegnelsen på den kassen eller boksen som inneholder maskinvaren i en personlig datamaskin.

Standarder
----------

PC-kabinettet er tilpasset komponentene det skal inneholde, vanligvis hovedkort, strømforsyning, harddisk, vifter og dvd, slik at skruehull, dimensjoner og kabelgjennomføringer passer overens. Standarder som beskriver mål og toleranser for kabinetter beregnet for stasjonære PC-er er blant andre: microATX, ATX, E-ATX og BTX.

Funksjon
--------

Ved siden av å samle komponentene i en PC på én plass, har kabinettet også flere funksjoner: De følsomme datakomponentene beskyttes mot berøring, slag og støv. Kabinettets utforming er også styrende for grad av støydemping, luftsirkulasjon og senere utvidelsesmuligheter. Utseendet tillegges også vekt, ettersom kabinettet er en synlig del av den personlige datamaskinen. Noen PC-brukere legger mye energi ned i å modifisere, *modde*, kabinettet slik at det får et helt særpreget utseende. Enkelte bygger også hele kabinettet selv, for å frembringe et unikt eksemplar.

Kategorier
----------

PC-kabinettene kommer i en rekke forskjellige utførelser, farger, størrelser og materialer. Disse kan ha ulike bruksområder. Vekten og størrelsen på kabinettet kan for eksempel være av betydning for dem som liker å dra på datatreff, mens overflatefinish og farge kan være styrende ved valg av kabinett som skal passe inn i et hjemmekinoanlegg.

Kabinettene beregnet for å inneholde personlige datamaskiner deles i dag inn i følgende kategorier:

*Desktop* inkludert kabinetter for HTPC (Home Theater PC)

og

*Tower* kabinetter som produseres i tre hovedvarianter (rangert her etter størrelse):
*mini- (eller mikro-)*, *midi-* og *fulltower*

Desktopkabinettet er et lite kabinett som kan plasseres *liggende* på skrivebordet, og det er relativt vanlig å plassere datamaskinens skjerm oppå det. Typiske mål er: 435 mm bredde, 340 mm dybde og fra 85 – 150 mm høyde.

Tower-variantene er kabinetter som plasseres *stående* på skrivebordet eller gulvet. Mini/mikro-modellene kan ha mål som dette: 200 mm bredde, 470mm dybde og 350 mm høyde. Via mellomstørrelsen midi-tower kommer man til de største fulltowermodellene som har disse typiske mål: 205 mm bredde, 540 mm dybde og 650 mm høyde.

For enda større installasjoner, for eksempel en omfangsrik server finnes egne kabinettsystemer. Disse benevnes *rack*, *skap* eller *servertower*.
*«**Var jeg blott en keiser i aften**»* er et skillingstrykk av ukjent opprinnelse fra midten av 1800-tallet. Det oppgis på trykket at visa kan synges til melodien «Aa det var i aaret i 1807».

Teksten
-------

**1.**Og hvis jeg var en keiser en eneste dag,  

så ville jeg kolbøtter gjøre,  

sold og kommers skulle gå slag i slag  

så folk skulle få det at høre.  

Fra Island til China og Pokker i Vold,  

ja hele verden bød jeg mot Sebastopol  

ja der skulle blive et moderlig sold  

så folk skulle få det at høre.  

  

**2.**Vinen skulle flyte den lekreste mat  

den skulle fortæres med hilsen:  

Og småfolk og konger skulle danse i rad  

og drikke hinannen på pelsen.  

Tyske musikantere på hodet skulle stå,  

og spille den nyeste mazurka ovenpå,  

så det ble prektig i løyer min bror  

hvis jeg var keiser i aften.  

  

**3.**Louis Napoleons den nyfødte sønn  

han skulle stå med tente sigarer,  

og Hennes Nåde grevinnen så skjønn  

hun skulle være billig med sine varer.  

Med livband, halvstøvler og trekantet hatt  

skal Russlands keiser sitte naken en natt,  

og ikke få en snaps, nei ikke en slat  

hvis jeg var keiser i aften.  

  

**4.**Og Dronningen av Spanien med oppskjørtet kjol  

skulle skjære for medens jeg spiser,  

min hoffnar ja han skulle stå på en stol  

og synge meg de muntreste viser.  

Og sultanens kone det deilige Nor  

ja hun skulle sitte aller øverst ved mitt bord  

så det var prektige løyer for bror  

hvis jeg var keiser i aften.  

  

**5.**Og Keiser Napoleon med forkledet på  

skulle ta i mot min tallerken,  

og Dronningen av Saba med flasker skulle stå  

og smile så vennlig til lerken  

Og hver en tallerken skulle være av gull  

og kongen av Preussen være sprøytefull  

ja hvis jeg var Keiser så drakk jeg omkuld  

alle dem som gjorde spetakler.  

  

**6.**Enhver som har lyst til at yppe klammeri  

som gjerne ville slåss eller kriges,  

skulle druknes i vin til hans harme var forbi  

så fikk de vel saktens forlikes.  

kun Mikkel må henge i loftet i en ring  

og gjøre spetakler om alle verdens ting  

og skrike som en poppedrang all jorden omkring  

vårt keiserdømme varer kun i aften.

Kilder
------

* «To skilling for en sang» av Torunn Eriksen, Universitetsforlaget 1981
***The Scales of Justice*** er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Thomas N. Heffron.

Handling
--------

Robert Darrow er forelsket i den unge enken Edith Russell Dexter. Men hennes velstående bestefar, dommer Philip Russell, ønsker at hun skal gifte seg med forretningspartneren hans, Walter Elliot, som faktisk driver med økonomiske underslag fra Russells bedrift. Under en hage-fest tror en hushjelp feilaktig at Edith truer Russell.

Den samme kvelden blir dommeren funnet myrdet, og Edith blir umiddelbart hovedmistenkt - frem til den gamle hestetyven Bill Crump blir oppdaget når han forsøker å gjemme seg på eiendommen deres. Senere, når Edith avviser Walter Elliot, ansetter han en privatdetektiv for å plante falske beviser mot henne.

Skuespillere
------------

* Paul McAllister som Robert Darrow.
* Jane Fearnley som Edith Russell Dexter.
* Harold Lockwood som Frank Dexter.
* Hal Clarendon som Walter Elliott.
* Mark Price som Philip Russell.
* Katherine Lee som Alice Dexter.
* Mary Blackburn som Angelina.
* Beatrice Moreland som Miss Tripp.
* Daniel Jarrett som Bill Crump.

Referanser
----------

1. ↑  THE SCALES OF JUSTICE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Scales of Justice* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Scales of Justice* på AllMovie Rediger på Wikidata
**Rhinocyllini** er en liten gruppe av middelsstore, avlange snutebiller som utvikler seg inne i røtter, stengler eller blomsterhoder av ulike planter, der de danner avlange galler.

Utseende
--------

Middelsstore (ofte 7 – 10 mm), avlange, mer eller mindre jevnbrede snutebiller. Kroppen er vanligvis helt skjellkledt og brunlig eller grå på farge. **Hodet** er nokså stort, fasettøynene små og snuten middels lang, krum og ganske kraftig. Antennene er festet i den ytre halvdelen av snuten. De er middels lange og knebøyde og ender i en kølle som (i alle fall tilsynelatende) består av fire ledd, slik at hele antennen er 12-leddet. **Brystskjoldet** (pronotum) er bredere enn langt, med rundede sider, tilsmalnet framover, ved roten gjerne litt smalere enn dekkvingene. **Dekkvingene** er parallellsidige med markerte skuldre og punktrader. **Beina** er middels lange, leggene (*tibiae*) har en liten krok (*uncus*) ytterst. De to klørne er sammenvokste ved roten.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i avlange galler inne i røtter, stengler eller knopper av ulike slags storvokste urter. Gallen er synlig som en fortykkelse på stengelen, rota eller knoppen. Den avlange kroppsformen er trolig en tilpasning til trange rom. Stengelsnutebillene kan angripe mange forskjellige vertsplanter, selv om hver art begrenser seg til en begrenset gruppe. Særlig hyppige er de på tistler og skjermplanter. Disse billene er sjelden særlig tallrike og er ikke regnet som betydelige skadedyr.

Utbredelse
----------

Gruppen er hjemmehørende i Palearktis med de fleste av artene i Middelhavsområdet, men er spredt til andre områder inkludert Nord-Amerika og Norge.

Systematisk inndeling / norske arter
------------------------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **stengelsnutebiller, Lixinae** Schönherr, 1823 (= Cleoninae)
						* Stammen Rhinocyllini Lacordaire, 1863
							+ Slekten *Bangasternus* des Gozis, 1882 - 7 arter
							+ Slekten *Rhinocyllus* Germar, 1817 - 13 arter
								- *Rhinocyllus conicus* (Frölich, 1792) – funnet i Norge i 2007

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.

Kilder
------

* Silfverberg, H. 1992. *Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae* (Liste over Nordens biller). Helsinki.

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av *Rhinocyllus conicus*
* bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
* (sv) *Rhinocyllini* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Rhinocyllini* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Rhinocyllini* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Rhinocyllini* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Rhinocyllini* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Rhinocyllini* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Per Olav Søetorp** (født 10. juni 1958 i Oslo) er en norsk musiker, komponist og lovsangsleder. Søetorp er representert med en oversettelse i *Norsk salmebok 2013*. 

Søetorp ga ut sitt første soloalbum *Nordlys* fra 1985 på eget forlag og siden kom også albumene *Salmist* (1989), *Sanger fra en festreise* (1996), *Vinhuset* (2002) og *Make My Soul Beautiful* i 2006. 

Søetorp var orkesterleder for OKS Singers & Band på 90-tallet. På 90-tallet var han også undervisningsleder for Psalmody International (Salmodiskolen) i norske frimenigheter.

Søetorp var også prosjektleder og initiativtaker til lovsangskonserten Glory i Oslo Spektrum, som samlet over 5 600 publikummere 1. nyttårsdag 2005. Han utgav DVD-en *Glory* med bl a Arild Stav, Inger Lise Rypdal, Ulf Christiansson, Reflex m.fl. som også har blitt kringkastet som TV-produksjon.[]

Som evangelist og musiker har Søetorp turnert i skandinaviske menigheter. Som låtskriver er han mest kjent for «Sang om legedom»[] fra 1992, som er oversatt og utgitt på flere språk.

Referanser
----------

1. 1 2  Salmist med Guds nærvær for øye Arkivert 23. oktober 2015 hos Wayback Machine. - Misjonen Jesus Leger. Lest 26. juli 2015
2. ↑  Ny plate fra Per Søetorp - *Dagen*. Lest 26. juli 2015
3. ↑  Jan Hanvold inviterte sin vindrikkende venn til studio[*død lenke*] - Visjon Norge. Lest 26. juli 2015
**Varanfamilien** er en gruppe skjellkrypdyr, som omfatter varaner, øreløs varan og noen utdødde arter. Levevis og kroppsbygning er beskrevet i artiklene om delgruppene.

Følgende kladogram bygger på en morfologisk studie av nålevende og utdødde arter publisert av Jack L. Conrad i 2008. Utdødde taxa er merket med et kors (†). Den øreløse varanen (*Lanthanotus*) har hatt en usikker posisjon, og regnes ofte til en egen familie, Lanthanotidae. 

```
Varaniformes  
 ├─*«Saniwa» feistii* †
 ├─*Necrosaurus cayluxi* †
 ├─*Proplatynotia* †
 ├─*Saniwides* †
 └─┐
   ├─*Telmasaurus grangeri* †
   └─**varanfamilien** (Varanidae)
      ├─Lanthanotinae
      │  ├─øreløs varan
      │  └─┐                 
      │    ├─*Cherminotus* †
      │    └─*Aiolosaurus* †
      └─Varaninae
         ├─*Saniwa ensidens* †             
         └─varaner (*Varanus*)
```

De eldste fossile medlemmene av Varaniformes er funnet i lag fra kritt i Mongolia. Funnene omfatter *Proplatynotia*, *Saniwides*, *Telmasaurus grangeri*, *Cherminotus* og *Aiolosaurus*. I paleocen og eocen hadde slekten *Saniwa* flere arter, og var utbredt både i Europa og Nord-Amerika. Det ser ut til at denne slekten overlevde til oligocen i Nord-Amerika.

*«Saniwa» feistii* fra Messelgruven (Tyskland, eocen) hører antakelig ikke til varanfamilien, men er en nær slektning. *Necrosaurus cayluxi* fra eocen i Europa regnes ofte til en egen familie Necrosauridae. Ifølge Conrad hører denne arten til Varaniformes, mens *«Necrosaurus» eucarinatus* er nærmere i slekt med giftøglene. 

*Iberovaranus catalaunicus* levde i Spania, Portugal og Tyskland i miocen. I samme epoke opptrer slekten *Varanus* for første gang, og det er gjort funn i Øst-Afrika, Sentral-Asia og Europa. Den siste europeiske varanen var *Varanus marathonensis* som dødde ut da klimaet ble kaldere i pliocen. Noen utdødde arter ble svært store, som *Varanus sivalensis* (India, pliocen), og *Varanus priscus* (Australia, pleistocen).

Litteratur
----------

* Jack L. Conrad (2008). «Phylogeny and systematics of Squamata (Reptilia) based on morphology». *Bulletin of the American Museum of Natural History* (310): 1–182. ISSN 0003-0090.
* Eric R. Pianka, Dennis King og Ruth Allen King, red. (2004). *Varanoid Lizards of the World*. Indiana University Press. ISBN 0-253-34366-6.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *varaner* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *varaner* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *varaner* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *varaner* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *varaner* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *varaner* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *varaner* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Varanidae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Varanidae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

* Daniel Bennet: The History of Monitor Lizards
* The Paleobiology Database: family Varanidae

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
**The Schøyen Human Rights Foundation** er Martin Schøyens fremtidsvisjon for Schøyen-samlingen, den største private manuskriptsamlingen i verden, eid av nordmannen Martin Schøyen.

Gammelsyrisk håndskrift på arameisk fra Katarina-klosteret i Egypt, ca 1000-tallet. Katalognummer MS 577 i Schøyen-samlingen

Målsetting
----------

The Schøyen Human Rights Foundation skal bidra til global bekjempelse av fattigdom i utviklingsland, med nødhjelp i krisesituasjoner, samt å fremme ytringsfrihet og menneskerettigheter over hele verden. Overskudd fra Schøyen-samlingen skal tilfalle arbeidet i The Schøyen Human Rights Foundation.[1]

Om Schøyen-samlingen
--------------------

Schøyen-samlingen består av i underkant 14000 manuskripter fra hele verden, de eldste over 5000 år gamle. Blant samlingens høydepunkter er Tutankhamons signetring, og 60 fragmenter av Dødehavsrullene fra 15 forskjellige skriftruller.[2] Samlet verdi for hele samlingen er anslått til opp mot 850 millioner kroner.[3]

Visjonen til Schøyen-samlingen
------------------------------

**På Schøyen-samlingens eget nettsted er dens viktighet beskrevet slik:**  

«Det unike og viktige materialet som utgjør Schøyen-samlingen overgår omfanget til en privat samling, og sågar en nasjonal offentlig samling. Disse MSS er en verdensarv, hele verdens hukommelse. Gjenstandene oppleves ikke som eid av Schøyen-samlingen og dens eier, som nå har privilegiet av å oppbevare dem. De eies heller ikke av én bestemt nasjon, folk, religion, eller kultur, men av hele menneskeheten. De er hele verdens felles eiendom. I fremtiden må Schøyen-samlingen bli oppbevart i en offentlig sammenheng som imøtekommer disse visjonene. Overskudd fra samlingen vil gå til The Schøyen Human Rights Foundation, som bistår med nødhjelp og bekjemping av fattigdom i utviklingsland, og til å fremme ytringsfrihet og menneskerettigheter over hele verden.»[1]

Se også
-------

* Martin Schøyen
* Schøyen-samlingen

Referanser
----------

1. 1 2  About The Schøyen Collection History & Future *schoyencollection.com* 30.7.2012
2. ↑  Dead Sea Scrolls hos *Schøyen-samlingen*
3. ↑  «Vil du prøve Tut-ankh-Amons ring?» Arkivert 13. mars 2012 hos Wayback Machine. *Aftenposten* 22. oktober 2000

Eksterne lenker
---------------

* The Schøyen Collection (kun på engelsk)
Fra utstillingen i museet.
Skaller av brunt og hvitt leggskinn av rein, laget i 2000 av Gunhild B. Sara Buljo i Kautokeino, utstilt i Varanger samiske museum.
**Varanger Samiske Museum**, på samisk **Várjjat Sámi Musea**, forkortet **VSM**, er et samisk museum, som ligger i Varangerbotn i Nesseby kommune i Øst-Finnmark. Museet dokumenterer og formidler den sjøsamiske kulturhistorien i Varanger, samisk forhistorie og samisk samtid. Museet ble opprettet i 1983 og har siden 2012 vært er en del av Tana og Varanger Museumssiida.

Museets hovedbygg ble satt opp i 1994 og er bygget etter tradisjonell samisk byggeskikk og det omkringliggende landskapet. Hovedbygget inneholder basisutstillinga «Sjøsamene» og barnerommet «Stállobiedju» («stallos hi»), samt midlertidige utstillinger av ulik art. Museet har også kafe, museumsbutikk og turistinformasjon, samt et uteområde med blant annet fuglekikkerskjul og lekeplass. Museet fungerer også som kulturhus for lokalbefolkningen.

Museet forvalter også Mortensnes kulturminneområde (samisk:*Ceavccageađge*) som omfatter en kultursti med samiske hustufter, graver og offerplasser og en infohall.

Eksterne lenker
---------------

* Varanger Samiske Museums hjemmeside
* Tana og Varanger Museumssiida
* Digitalt Museum Varanger Samiske Museum
* Arkitekturguide - Varanger Samiske Museum
* Nesseby kommune - Varanger Samiske Museum
* Nasjonale turistveger - Mortensnes
* Den samiske drakten i historiens løp - Store norske leksikon

| * v
* d
* r
Samiske museer  **·** Samisk museumslag **·** Bååstede |
| --- |
| Norske | **RiddoDuottarMuseat**: De Samiske Samlinger **·** Kautokeino bygdetun **·** Porsanger museum **·** Kokelv sjøsamiske museum **Tana og Varanger Museumssiida**: Tana museum **·** Saviomuseet **·** Äʹvv skoltesamisk museum **·** Varanger Samiske MuseumSamtidsmuseet for nordlige folk **·** Gállogieddi **·** Várdobáiki **·** Árran **·** Saemien Sijte |
| Andre | Ájtte i Jokkmokk, Sverige **·** Siida i Enare, Finland |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI
 |
**Per Gustaf Tambs-Lyche** (født 3. september 1920 i Trondheim, død 10. mars 2013) var brodirektør i Norge fra 1973 til 1987.

Han ble sivilingeniør i 1946 fra bygningsavdelingen ved Norges tekniske høgskole i Trondheim fikk han jobb ved broavdelingen hos Vegdirektoratet. Der jobbet ham helt frem han pensjonerte seg i 1987. I 1972 skrev han bok om broer, fergeleier og tunneler. Etter å ha vært konstituert brodirektør fra 1973 ble det senhøstes 1974 kjent at han var beskikket som brodirektør i fast stilling, altså avdelingsdirektør for broavdelingen, med tiltredelse den 1. desember 1974. Han hadde flere verv i Norske Sivilingeniørers Forening, blant annet formann i Vegingeniørernes avdeling fra 1952 til 1958. Fra 1952 til 1975 var han endog timelærer ved Kristiania tekniske skole, i dag Oslo ingeniørhøgskole. Han var av slekten Lyche.

Utgivelser
----------

* Per Tambs-Lyche (1972). *Bruer, fergeleier, tunneler*. Universitetsforlaget.

Referanser
----------

1. ↑  At han var født i Trondheim er nevnt i *Per Tambs-Lyche 75 år* i Aftenposten den 11. august 1995.
2. ↑  Dødsdatoen er hentet fra dødsannonsene i Aftenposten.
3. ↑  *Fra statsråd* den 2. november 1974.
4. ↑  *Jubilanter* i Aftenposten den 3. september 2010.
5. ↑  Hans virke som timelærer ved Oslo tekniske skole fremkom overraskende i artikkelen *70 år* den 3. september 1990.
**Per Tang** (født 1882 i Hafslo i Sogn, død 1954 i Oslo) var en norsk offiser og kartograf.

Tang tok eksamen fra den militære høyskolen i 1907 og arbeidet i generalstaben fra 1909. Fra 1913 arbeidet han i Norges geografiske oppmåling, fra 1918 til 1948 som topograf. Tang grunnla oppmålingens grensearkiv og bidro til å fastsette Norges administrative grenser. Han arbeidet også med å beregne arealet for norske fylker og kommuner. I 1946 var han konsulent for Kommuneinndelingskomiteen.

Tang var historisk interessert, og var en av grunnleggerne av Historielaget for Sogn i 1909, og av Sognelaget i Oslo i 1914. Han bidro til en rekke bygdebøker, og han skrev artikler om Norges geografi til *Norsk Allkunnebok*.

Litteratur
----------

* Nekrolog i *Norsk Geografisk Tidsskrift* 1956.

Eksterne lenker
---------------

* Per Tang i Fylkesleksikon for Sogn og Fjordane

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF
 |
Det gamle kirkestedet der stavkirken stod. Foto: Roger Grimelid / Riksantikvaren 
**Varaldsøy stavkirke** var en stavkirke på Varaldsøy i Kvinnherad i Hardanger som ble revet i 1720-årene.

Historie
--------

Det finnes ikke noe grunnlag for en detaljert datering av kirken. En kirke på Varaldsøy er første gang nevnt i 1337, da en «Jon prest i Varaldsøy» er nevnt i et brev. Kirken er siste gang nevnt i 1722. Varaldsøy fikk ny kirke i 1729, og stavkirken var trolig revet da.

Utseende
--------

En rapport fra 1665 nevnte at kirken hadde svalgang både på nordsiddn og bak koret. Svalgangen må da har da trolig gått rundt hele kirken. I 1722 ble kirken skildret som en stavkirke uten tårn, bordkledd og malt innvendig.

Se også
-------

* Liste over tapte palisadekirker, stolpekirker og stavkirker

Referanser
----------

1. ↑  "Jon prestr j Varalldzs ey". Lorentz Dietrichson, *De norske stavkirker* (Kristiania og Kjøbenhavn, 1892), s. 478. Originalkilde i Diplomatarium Norvegicum XI:22
2. 1 2  Lorentz Dietrichson, *De norske stavkirker* (Kristiania og Kjøbenhavn, 1892), s. 478.

Litteratur
----------

* Lorentz Dietrichson (1892). *De norske stavkirker*. Kristiania og Kjøbenhavn.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**«Hils fra mig derhjemme»** er en dansk slager fra 1922 med melodi av Elith Worsing og tekst av Ludvig Brandstrup. Den handler om en sjømann som lengter hjem.

Dansk versjon
-------------

Sangen ble fremført i *Tivoli-Revyen* i 1922 av Axel Boesen. Boesen med orkesterakkompagnement spilte den også inn 4. mai samme år på to akustiske 78-plater HMV X 1510 og HMV AL 803. Det var samme innspilling på begge platene.

Svenske versjoner
-----------------

Charles Bengtsson har skrevet den svenske teksten. På svensk har den tittelen «Hälsa dem därhemma». Mest kjent er innspillingen på 78-platen Sonora 7386 med storsangeren Bertil Boo, Gerog Enders Orkester fra 1948. Yngve Stoor med orkester utgav sangen på juleplaten Sonora 7385 i 1957, så iblant blir sangen anvendt som julesang, om at dette skjer i julen. Sangen inneholder verken ordet jul eller noen ord som forbindes med julen. Anna-Lisa Öst (også kalt Lapp-Lisa) spilte inn sangen på LP-platen med samme tittel (Cupol CLP 32/30). Göingeflickorna har også gjort en innspilling.

En versjon med Trio Me' Bumba lå på Svensktoppen i fem uker i perioden 23. desember 1973 – 20. januar 1974.

Norske versjoner
----------------

Ludvig Brandstrups danske tekst har også vært grunnlaget for en norsk tekst med tittelen «Hils fra mig derhjemme».

Fredrik Friis har skrevet en norsk tekst. Hans norske tittel er «Hils til dem der hjemme».

### Innspillinger

| År | Sangtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1929 | «Hils fra mig derhjemme» | Erling Krogh med orkester | Ludvig Brandstrup | 78-plate | HMV X 3277Victor V-15013Victor V-15064 |
| 1974 | «Hils til dem der hjemme» | Lasse Kolstad med Norsemen og Sigurd Johannessens orkester | Fredrik Friis | Singel | EMI 7E 006-39077 |

HMV-platen og de to Victor-platene er samme innspilling.

Referanser
----------

1. ↑  Axel Boesen diskografi[*død lenke*]
2. ↑  Sonora Arkivert 19. januar 2010 hos Wayback Machine.
3. ↑  Svensk Mediedatabas
4. ↑  CUPOL[*død lenke*]
5. ↑  Svensktoppen – *1973*
6. ↑  Svensktoppen – *1974*
7. ↑  Lasse Kolstad med Norsemen og Sigurd Johannessens orkester: *Hils til de derhjemme* (EMI 7E 006-39077, single)

Portal: Danmark
**Rhinorhipidae** er en familie av biller som bare omfatter én kjent art, fra Australia. Den ble oppdaget så sent som i 1988 og er bare kjent fra et lite område i delstatene New South Wales og Queensland. *Rhinorhipus tamborinensis* er knyttet til skog, men ellers er ingenting kjent om biologien til denne billen. den er funnet i utkanten av en regnskog, men også mellom innførte ugress-arter. De voksne billene er aktive om våren. Denne billens systematiske plassering er usikker, men den blir gjerne plassert i overfamilien smellere (Elateroidea).

Utseende
--------

Middelsstor (5 – 8,5 mm), slank bille. På grunn av de lange og kraftige antennene kan arten minne om familien trebukker (Cerambycidae), men den er ikke beslektet med disse. Kroppsform avlang og sterkt hvelvet, overside hårete. **Hodet** er ganske bredt, nedbøyd, med små, men utstående fasettøyne. Antennene er ganske lange og kraftige, trådformede, 11-leddete. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så bredt som hodet og omtrent så langt som bredt, sterkt hvelvet, med markerte bakhjørner. Dekkvingene er avlange, med markerte "skuldre", mye bredere enn brystskjoldet. De har tydelige lengderekker av fine punktgroper. Beina er lange og kraftige, føttene fem-leddete.

Larven er ukjent.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere (Elateroidea) (usikker plassering)
			* Familien **Rhinorhipidae**
				+ *Rhinorhipus tamborinensis* Lawrence, 1988

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Rhinorhipidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Rhinorhipidae* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Rhinorhipidae* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Rhinorhipidae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Rhinorhipidae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Rhinorhipus tamborinensis*, fra Delta Interactive key - bilde
Haikou på Hainan
***Haikou** har også andre betydninger.*
**Haikou** (kinesisk: 海口; pinyin: *Hǎikǒu*) er en by på prefekturnivå som er hovedstad i øyprovinsen Hainan i det vestlige Kina. Befolkningen innen prefekturgrensene anslås (2005) til 1,71 mill. innbyggere.

Historie
--------

Moderne Haikou
Hai Rui-mausoleet i Hankou
Byens historie går tilbake til Han-dynastiets tid. Under Tang-dynastiet og Song-dynastiet var Haikou det viktigste forbindelsesleddet mellom Hainan og fastlandet. 

I 1988 ble byen erklært til hovedstad for provinsen Hainan. Det har bidratt til byens utvikling fra en liten grensehavn til en moderne storby.

Kulturminner
------------

*De fem embedsmenns tempel* (五公祠, *Wugongsi*) er et tempel ble bygd på Mingdynastiets tid til minne om de fem fremtredende embedsmenn Li Deyu (李德裕), Li Gang ( 李纲), Li Guang ( 李光), Zhao Ding (赵鼎) og Hu Quan (胡诠). De fem hadde til felles at de var blitt forvist til Hainan i Tang- eller Songdynastiets tid. Det ble i 2001 tiføyd på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Administrative enheter
----------------------

**Bydistriktene**

* Longhua, Xiuying, Qiongshan og Meilan.

Samferdsel
----------

### Fly

Byen betjenes av Haikou Meilan internasjonale lufthavn.

### Vei

Kinas riksvei 223 løper gjennom området. Den begynner i Haikou i nord og følger Hainans østkyst og ender sør i byen Sanya.

Kinas riksvei 224, den sentrale veiforbindelse tvers over Hainan, begynner i Haikou og ender i Sanya i sør. 

Kinas riksvei 225, den vestlige halvdel av ringveien rundt Hainan, løper fra Haikou i nord via Danzhou og Dongfang til Sanya i sør.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Haikou – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Lokalregjeringens hjemmesider
* Detaljert info om Haikou Arkivert 30. april 2008 hos Wayback Machine.
* Haikou Free Trade Zone webside
* Kart over Haikou Free Trade Zone
* Haikou (tysk infoside)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Rhino Entertainment Company** er et amerikansk plateselskap og produksjonsselskap grunnlagt i 1978. Selskapet er eid av Warner Music Group. Mark Pinkus er selskapets administrerende direktør.

Selskaper
---------

* Atco Records
* Del-Fi Records
* Frank Sinatra Enterprises
* Rhino Records

### Rhino Records

Rhino Records er et amerikansk plateselskap eid av Rhino Entertainment. Rhino startet som en platebutikk i 1973 av Richard Foos, og i 1978 ble det etablert som plateselskapet Rhino Records. De ga ut en del punkrock singler i begynnelsen, og da CD-en kom ga de ut gamle musikkalbum i nyutgivelser på CD fra midten av 1980-tallet.

I 1986 signerte Rhino en seksårs distribusjonskontrakt med Capitol Records (eid av EMI). Etter at denne gikk ut signerte de en ny avtale med Atlantic Records, og Time Warner kjøpte 50 % av plateselskapet. I 1998 kjøpte de den andre halvparten.

Rhino har utgitt filmmusikk fra filmer som: *Tatt av vinden*, *Trollmannen fra Oz*, *Casablanca*, *King Kong*, *Doctor Zhivago* og *Supermann*, og de eier film og musikkrettighetene til The Monkees.

Referanser
----------

1. ↑  «Rhino Entertainment Company: Private Company Information - Bloomberg». *www.bloomberg.com*. Arkivert fra originalen 13. desember 2017. Besøkt 13. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** NLA **·** MusicBrainz **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
***Rhizoperthodes*** er en slekt av hettebiller. Den omfatter bare én kjent art.

Utseende
--------

En liten (2-3 millimeter), langstrakt, nokså smal, blankt, rødbrune hettebille. Den kan minne om barkbiller (Scolytinae) men kan skilles fra disse blant annet på at fasettøynene er ovale og ikke oppdelt. Brystskjoldet (pronotum) er høyt hvelvet, hetteformet, og dekker mesteparten av hodet sett ovenfra. **Hodet** er kort og bredt med små fasettøyne. Antennene er korte til middels lange og består av 11 ledd. De tre ytterste leddene er noe tykkere enn de øvrige og danner en avlang kølle. Fasettøynene er ovale, ikke delt av noen innskjæring. **Dekkvingene** er lange og parallellsidige. De slutter bratt bak, og mange arter har bakover- eller oppoverrettede tenner i den bakerste delen, i likhet med mange barkbiller. **Beina** er korte, framleggene har ofte tenner eller pigger. Føttene er nokså lange, slanke og fem-leddete. **Larvene** er bleke, svakt C-formede, med korte hår. De har en kraftig hodekapsel med nokså små, men sterke kjever (mandibler) og korte bein.

Levevis
-------

De fleste av hettebillene borer i død ved.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Sørøst-Asia (Malaysia).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien hette- og borebiller, Bostrichoidea
			* Familien **hettebiller**, **Bostrichidae**
				+ Underfamilien **tannhettebiller**, Dinoderinae C.G. Thomson, 1863
					- Slekten ***Rhizoperthodes***Lesne, 1936 - én art:
						* *Rhizoperthodes anguinus* Lesne, 1936

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 29. august 2020. Besøkt 29. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Rhizoperthodes* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Rhizoperthodes* hos ITIS Rediger på Wikidata
**Hilmohaugen** husmannsplass ligger i Hilmo, ca. 15 km fra Tydal sentrum.

Plassen ble rydda og bebygd omkring 1850, og den ligger vakkert til på et høydedrag med storslått utsikt over dalen. Tunet består av fire bygninger som danner et åpent firkanttun.

Uthuset er plassert i skogbrynet et stykke bakenfor tunet.

Våningshuset er en toetasjes laftet tømmerbygning. Kjøkkenet / oppholdsrommet har umalt panelkledning med to kraftig, rødmalte dører. Dørspeilene er dekorert med stilistiske trær, et typisk dekormotiv for regionen. De andre rommene har ubehandlede tømmervegger.

Husmannsplassen var bebodd til 1980, men inventar og løsøre skriver seg i hovedsak fra 1800- og begynnelsen av 1900-tallet. Inventaret består av møbler, husgeråd, tekstiler, redskaper og diverse løsøre.

Samlingen omfatter også mer personlige ting som fotografier, brev og bilder som gir et nært og personlig bilde av menneskene som har bebodd plassen i ca. 150 år.

Bortsett fra jord og skog ble Hilmohaugen med innbo og løsøre testamentert til Tydal kommune i 1980, og plassen har siden 1982 fungert som museum.

Museet gir et svært personlig bilde av et hjem som i hovedsak har vært uberørt av endringer i årenes løp. Her har slekter bodd og etterlatt sine personlige spor.

Kilder
------

* Tydal kommune (som har gitt tillatelse til å bruke stoff fra nettsida).

Eksterne lenker
---------------

* Tydal kommune - kulturbygg Arkivert 25. juni 2018 hos Wayback Machine.
**Valerij Ivanovitsj Kravtsjenko** (russisk: Валерий Иванович Кравченко); (født 2. februar 1939 i Kabodijen i nåværende Tadsjikistan, død 3. september 1995) var en sovjetisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1968 i Mexico by og 1972 i München.

Kravtsjenko ble olympisk mester i volleyball under Sommer-OL 1964 i Tokyo. Han var med på det sovjetiske laget som vant volleyballturneringen for menn foran Japan og Tsjekkoslovakia. Det ble spilt en enkeltserie med ti lag. Sovjetunionen vant ni og tapte en kamp. Kravtsjenko spilte åtte kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1968 Mexicos flagg Mexico by - Gull **Gull** i volleyball menn Sovjetunionens flagg Sovjetunionen
* 1972 Tysklands flagg München - Bronse Bronse i volleyball menn Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Valerij Kravtsjenko – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Valerij Kravtsjenko – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Valerij Kravtsjenko – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Valerij Kravtsjenko – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata