recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Benjamin Franklins glassharmonika. En av glassklokkene er vist oppe til høyre.
Glassharmonika / Thomas Bloch (2007).
**Glassharmonika** eller glassharpe er et musikkinstrument som ble oppfunnet av Benjamin Franklin i 1761. Han var på besøk i England og hørte Edmund Delaval spille på (stående) glass og ble imponert. Han ville videreutvikle instrumentet. Det gjorde han ved å tre glassklokker med hull i bunnen inn på en felles horisontal aksel. En pedal festet til en sveiv fikk akselen og de ulike stemte glassklokkene til å rotere. Ved nøye gradering av glassklokkenes størrelsene fant Franklin frem til en mer presis og konsekvent skala enn det som var mulig ved å stemme klokkene med vann. Når kantene av glassklokkene ligger så nær hverandre, kan man mye enklere få frem akkorder og løp enn når glassene står ved siden av hverandre. Musikeren må være fuktig på fingrene og berøre kantene på klokkene, dermed oppstår vibrasjoner i klokkene og toner skapes.

Et halvt århundre tidligere hadde irlenderen Richard Pockrich skapt musikk ved å stryke kantene på drikkeglass med fuktede fingre. Glassene ble stemt ved å fylle dem med ulike mengder vann.

I Amerika ble Franklins oppfinnelse ganske populær, men i Mellom-Europa fikk den mye større gjennomslag. Marianne Davies, en virtuos som ble kjent med familien Mozart i 1773, gjorde at den ble godt kjent. Instrumentet hadde sin glanstid i Europa frem til omtrent 1830. I Storbritannia kunne det likevel høres i varietélokaler og noen ganger på evangeliske møter utover 1800-tallet. På 1900-tallet fikk glassharmonikaen en gjenfødelse ved den tyske virtuosen Bruno Hoffmann.

Til kunstbiennalen i Venezia i 2015 skrev den norske samtidskunstneren, Camille Norment, verket «Rapture» for kor og glassharmonika.

Mozart, Carl Philipp Emanuel Bach, Beethoven, Donizetti, Richard Strauss, Damon Albarn, Tom Waits, Hasse, Jan Erik Mikalsen (Oslo), Régis Campo, Etienne Rolin, Philippe Sarde, Michel Redolfi, Cyril Morin, Stefano Giannotti, Thomas Bloch, Guillaume Connesson har komponert stykker for glassharmonika.

Video
-----

* Youtube - videos  : *Glassharmonika*, Cristal Baschet, ondes Martenot
* P.Tchaykovsky: Sugar Plum Fairy Dance Glass Duo
* J.S. Bach: Toccata and Fugue in D minor Glass Duo

Referanser
----------

1. ↑  Moore, Dorian. «OCA: Venice Biennale 2015». *www.oca.no* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 2. mars 2017. Besøkt 21. mars 2018.

Kilder
------

* English National Operas program for 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Thomas Bloch – glassharmonika concertist homepage – http://www.thomasbloch.net
* Glass Duo
* Jan Erik Mikalsen (Oslo) – *Weeps and Ghosts* (mp3, partitur) / Glassharmonika, Quartet.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Österreichisches Musiklexikon **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Barne- og ungdomsarbeider** er en person som arbeider med ulike pedagogiske tilbud for barn og ungdom, med det formål å styrke barn og unges selvfølelse og identitet.

Utdanning
---------

Utdanning som barne- og ungdomsarbeider er en fireårig videregående opplæring, hvorav to år består av opplæring i bedrift.

* Videregående trinn 1( Vg1): helse- og oppvekstfag eller design og håndverk
* Videregående trinn 2( Vg2): barne- og ungdomsarbeiderfag
* To år med opplæring i bedrift: barne- og ungdomsarbeiderfaget

Fullført og bestått opplæring fører fram til fagbrev.

Yrkesutøvelse
-------------

Barne- og ungdomsarbeideren jobber på mange arenaer, blant annet i barnehager, barneparker, skoler, skolefritidsordninger, fritidsklubber, andre forbyggende tiltak, samt i kommunale etater.

For å arbeide med barn og unge under 18 år kreves politiattest som viser at man ikke er siktet, tiltalt eller dømt for overgrep mot barn.

Eksterne lenker
---------------

* Arkivert 8. september 2012 hos Wayback Machine.
**Skotfoss Turn & Idrettsforening** er en idrettsklubb fra bydelen Skotfoss i Skien. Skotfoss AIL ble stiftet som et tilbud til arbeiderbarna i bydelen.

Idretter
--------

### Fotball

Utdypende artikkel: Skotfoss Fotball

Klubben har egen fotballgruppe, med aldersbestemt fotball for både gutter og jenter. De har også et seniorlag for menn i  3. divisjon, Skotfoss. Klubben bruker fargene hvit, rød og blå overdel med blå shorts/bukser. Klubben spiller sine hjemmekamper på Skotfoss stadion, med kapasitet på ca. 1500.

Skotfoss Turn & Idrettsforening er en gammel klubb med lange tradisjoner innen fotball.

Fotballspilleren Frode Johnsen hadde Skotfoss T & IF som sin ungdomsklubb.

### Andre idretter

Klubben har også egen skigruppe og turngruppe. Tidligere har klubben hatt egen hoppgruppe med hopp i *Hasselbakken* på Gulset (men hører til Skotfoss). Denne bakken var ikke åpen for utøverne fra arbeideridrettslaget.

Eksterne lenker
---------------

* Klubbens hjemmesider
* Arbeiderbevegelsens arkiv i Telemark, Intervju med Anne Melfald (1918–1987)
**Åge Austheim** (født 20. november 1983 i Kristiansund) er en norsk lege og politiker (FrP).

Han vokste opp på Frei utenfor Kristiansund. Austheim har spesiell studiekompetanse fra realfagslinjen ved Atlanten videregående skole i Kristiansund fra 2002, medisinsk embedseksamen fra Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet i Trondheim fra 2008 og autorisasjon som lege fra 2010. Han er ansatt som lege ved Kristiansund sykehus.

Austheim var 2. nestformann i Fremskrittspartiets Ungdom 2006–2008 og medlem av Frei kommunestyre 2003–2007. Han er 2. vararepresentant til Stortinget fra Møre og Romsdal fra 2005, styremedlem i Rusbehandling Midt-Norge fra 2006, medlem av Kristiansund bystyre og Møre og Romsdal fylkesting fra 2007. I Kristiansund er han medlem av formannskapet, mens han i Møre og Romsdal er nestleder i utdanningsutvalget.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Åge Austheim – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Åge Austheim hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Åge Austheim hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Mazda 5** er en 7-seters MPV i mellomklassen fra Mazda. Den ble solgt i Norge i to generasjoner. Mazda 5 hadde skyvedører og tre seterader.

Utvikling
---------

### Generasjon 1: fra 2005

Mazda 5 Generasjon 1 fra 2005Mazda 5 Generasjon 1 fra 2005
Første generasjon Mazda 5 kunne leveres med elektrisk betjening av skyvedørene. De syv setene var enten i stoff eller skinn. Mazda har i tillegg levert modellen med navnet MPV og den mindre Premacy. MPV hadde tre seterader, mens Premacy hadde to. Mazda MX 5 ble solgt med 2-liters diesel med 110 hk (310nm) eller 143 hk (360nm). Bensin var enten 1,8 manuell eller 2-liter automat. Interiøret var vesentlig i sort plast med mange detaljer i sølv, i likhet med interiøret til Mazda 6 og flere andre Mazda-modeller. 

### Generasjon 2: fra 2010

I Norge ble ikke andre generasjon Mazda 5 markedsført med noe annet enn en 1,6-liters dieselmotor. På andre markeder, som det amerikanske, ble modellen levert med 2-liters bensinmotor og automatgir. Dieselmodellen i Norge kunne ikke leveres med automatgir. Dieselmotoren kom fra franske PSAog fantes i mange ulike bilmodeller, deriblant Peugeot 307, Citroen C4, Ford Focus og Mazda 3. I Mazda 5 var ytelsen 115 hk. 

Mazda 5 MPV 1,6 diesel 2011Mazda 5 Generasjon 2 1,6 diesel 2011
Modellen kunne leveres med både elektriske dører og skinnseter. Det midterste setene kunne komprimeres slik at bilen fikk kapteinstoler bak. Mazda 5 var en kompaktbil, og bredden passet godt til to seter i mellomrekken.

Referanser
----------

1. ↑  «TEST: MAZDA 5 2,0 MZR-CD Får den oppmerksomhet nå?». *www.klikk.no* **(norsk)**. Besøkt 28. april 2022. «Denne saken ble første gang publisert 31/03 2008, og sist oppdatert 24/06 2017»
2. ↑  «Anmeldelse: Mazda 5 1,6 DE Advance». *www.biltorvet.dk* **(dansk)**. 3. oktober 2011. Besøkt 28. april 2022.
**Turns** er et norsk band som spiller progressiv popmusikk med elementer fra jazz, soul og rock. Bandet består av vokalist/gitarist/multiinstrumentalist, låtskriver og produsent/arrangør Anders Tjore, vokalist/gitarist/låtskriver Magnus Hængsle, saksofonist/keyboardist Harald Fagerheim Bugge, trompetist/keyboardist Are Reichelt Føreland, bassist Christian Engfelt og trommeslager Karim Sayed. Bandet har også i en periode inkludert pianist Erlend Slettevoll, saksofonist Kjetil Møster, saksofonist/bassklarinettist Lars Horntvet og trombonist Erik Johannessen, samt gitarist Marcus Forsgren.

De første årene inkluderte bandet bassist Kjetil Borge, trommeslager Joakim Thorkildsen og keyboardist Tore Waskaas, før Waskaas ble byttet ut med Magnus Hængsle i 2003. Bandet mottok gode kritikker for albumet *Out* i 2011, Dagbladets anmelder Eirik Kydland ga den en femmer på terningen.

Diskografi
----------

* Turn E.P (2003)
* Turns Out (2011)

Referanser
----------

1. ↑  Eirik Kydland (7. januar 2011). «Endelig Turns sin tur». *dagbladet.no*. Dagbladet. Besøkt 2. november 2013.
Fritz C. Riebers veg, mot Nordåsvannet.
Gamlehaugen i Bergen.
Europavei 39 på vei inn i Fjøsangerveien, og ut av Fritz. C. Riebers veg.
**Fritz C. Riebers veg** er en 7,7 km lang, 4-felts vei i Bergen, som går mellom Fjøsangerbukta ved Gamlehaugen i nord og Lagunen Storsenter i sør. 

Denne veien blir ofte delt i to mellom Troldhaugtunnelen som går under Troldhaugen. Troldhaugtunnelen er 477 meter lang og har to felt i hver retning.
Den nordlige delen av veien er en del av Europavei 39 som tar av fra hovedlen mot Nesttun og Stavanger. Den sørlige delen er en del av Riksvei 580 som har forbindelse med Bergen lufthavn, Flesland via Lagunen Storsenter der det også er videre forbindelse til Fana, nordlige deler av Os kommune, og Krokeide med 546Fylkesvei 546. I tillegg går 582Fylkesvei 582 til Nesttun via Skjold. Nordover fortsetter forbindelsen med Fjøsangerveien med Europavei 39 til Bergen sentrum (Nygårdstangen) og Åsane videre til Ålesund. Helt i nord og sør av veien er det moderne rundkjøringer som har veier i alle retninger.

Veien er oppkalt etter Fritz C. Rieber.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**William X. Kienzle** (født 11. september 1928 i Detroit i Michigan, død 28. desember 2001) var en katolsk prest og senere kriminalforfatter. Han ble presteviet i 1954 men forlot prestekallet i 1974, i stor grad for å kunne gifte seg, og på grunn av uenighet med kirkens avvisning av fraskiltes anledning til gjengifte. Han ble redaktør av et tidsskrift i Minneapolis og flyttet senere til Texas, der han ble direktør for *Center for Contemplative Studies* ved University of Dallas. 

I 1974 giftet Kienzle seg med Javan Herman Andrews, en journalist fra *Detroit Free Press*.

Kienzle skrev 24 kriminalromaner der hovedskikkelsen er «Father Robert Koesler», en katolsk prest som virker som detektiv. En av hans mest kjente romaner er *The Rosary Murders* (1978), som ble til en kinofilm i 1987 med Donald Sutherland som fader Robert Koesler. Handlingene i bøkene finner sted helt eller delvis i Detroit.

Bøker
-----

* The Rosary Murders (1978)
* Death Wears a Red Hat (1980)
* Mind Over Murder (1981)
* Assault with Intent (1982)
* Shadow of Death (1983)
* Kill and Tell (1984)
* Sudden Death (1985)
* Deathbed (1986)
* Deadline for a Critic (1987)
* Marked for Murder (1988)
* Eminence (1989)
* Masquerade (1990)
* Chameleon (1991)
* Body Count (1992)
* Dead Wrong (1993)
* Bishop As Pawn (1994)
* Call No Man Father (1995)
* Requiem for Moses (1996)
* The Man Who Loved God (1997)
* The Greatest Evil (1998)
* No Greater Love (1999)
* Till Death (2000)
* The Sacrifice (1999)
* The Gathering (2002)

Hans enke, Javan Kienzle, utgav en biografi om ham i 2003: «Judged by Love».

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 70256769, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU
 |
Et av gravanleggene, bakenfor en seremoniell kinesisk port.
Sjeleveien frem mot gravene.
**Mingdynastiets graver** (kinesisk: 明朝十三陵; pinyin: *Míng cháo shí sān líng*; ordrett *Mingdynastiets tretten graver*) ligger rundt 50 kilometer rett nord for Beijing på et sted utpekt av den tredje av Ming-keiserne, Yongle-keiseren (1402 – 1424), som flyttet landets hovedstad fra Nanjing nordover til Beijing. Dette er gravene til tretten keisere fra Ming-dynastiet. Anlegget ligger i sørhellingen under Taishou-fjellet (som opprinnelig het Huangtu-fjellet). 

Etter at han hadde foretatt oppbyggingen av sitt keiserpalass inne i Beijing (og som på folkemunne ble hetende Den forbudte by) i 1420, utvalgte Yongle-keiseren sitt gravsted og bygde sitt eget mausoleum. 

Det skulle fra og med ham begraves tretten mingkeisere i dette feltet. Gravene til de første to mingkeiserne er imidlertid nær Nanjing (som var deres hovedstad). Heller ikke Jingtai-keiseren ble gravlagt her, ettersom keiserlig begravelse ble nektet av Tianshun-keiseren. I stedet ligger Jingtai-keiseren i et mausoleum vest for Beijing. Chongzhen-keiseren, som hengte seg i april 1644, var den siste som ble begravet her. Hans gravanlegg, kalt *Si Ling* av Qing-keiseren, er mye mindre enn forgjengernes.

Under Ming-dynastiet var området avsperret for vanlige borgere. Da Li Zichengs opprørshær rykket frem mot Beijing i 1644, var de først innom her og plyndret og brente før de inntok hovedstaden og styrtet Mingdynastiet. 

Anlegget er en av de viktigste turistattraksjoner i Beijing, i bydistriktet Changping.

Litteratur
----------

* Ann Paludan: *The Ming Tombs*, Hong Kong: Oxford University Press, 1991.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Thirteen Tombs of the Ming Dynasty – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) 明十三陵 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* World Heritage List – Ming Dynasty Tombs fra UNESCO
* Minggravenes hjemmeside
* Kaisergräber der Ming-Dynastie Arkivert 22. august 2008 hos Wayback Machine.
* Ming Tombs[*død lenke*]
* Die Kaiserlichen Gräber der Ming-Dynastie
* Ming-gravene
* Ming-gravene
* The Ming Ancestor Tomb: Lesser-known Ming Tombs Arkivert 30. desember 2014 hos Wayback Machine.
* Heini.de: Die Ming-Gräber in 10 Fotos

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Håkan Røde**, født omkring 1040, i henhold til tradisjonen svensk konge i tidsrommet omkring 1070–1079.

Håkon Røde fikk kongsmakten etter at Halstein vegret seg for å lede blotet for sveaerne omkring år 1070 (eventuelt døde Halstein dette året og det var Inge Stenkilsson den eldre som vegret seg for å blote). Det er mulig at det eksisterte en annen konge av sveaerne, Anund Gårdske, i den første halvdelen av 1070-tallet. Det er trolig at Sverige i realiteten var delt mellom åsatroende sveaerne og de kristne sveaerne. Håkan Røde var da konge over kun de kristne og Anund Gårdske over de åsatroende.

I Vestergøtland skulle da Inge den eldre eller muligens Halstein være konge. Det finnes dog historikere som mener at Håkan Røde var en kompromisskandidat til kongsmakten etter at Halstein frafalt i 1070, og dermed var de kristne sveaerne og vestgøternes kandidat mens de åsatroende krevde Anund Gårdske. Halsteins bror, Inge den eldre, hadde formodenlig bare støtte fra de aller mest harde og kompromissløse kristne i Vestergøtland. Usikkerheten rundt dette gir et bilde av Sverige som en ikke-enhetlig stat.

Det eksisterer lite kunnskap om Håkan Rødes familie, kun at han antagelig var en uekte sønn til Stenkil og dermed halvbror til Halstein og Inge den eldre. Det fortelles at han ved tinget i Uppsala tok «unge Olofs mor» til hustru, det vil si Erik Hedningens enke. Enkelte historikere, som Sven Tunberg og Halvdan Koht, mener at Håkan også ble gift med norske Tora Torbergsdatter, mor til de norske kongene Magnus II og Olav Kyrre, etter at hennes mann, kong Harald Hardråde, døde i 1066.

Det beskrivende tilnavnet ‘Røde’ refererer sannsynligvis til hans røde hår.

En av de få kilder som finnes er den skadete runesteinen Håkanstenen (*U 11*) ved Hovgården på Adelsö i Mälaren. Steinen ble reist over kong Håkan Rødes sønn Erik. På steinen finnes et kvinnenavn, Gyla, som muligens var Eriks mor og Håkan Rødes make. Teksten på runesteinen avsluttes med å konstatere at kongen og hans hustru lot steinen risse etter Erik. Steinen er det første dokumenterte bruk av ordet konge i Sverige.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 29. mars 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Håkan röde, Svenskt biografiskt lexikon (art av Hans Gillingstam), hämtad 2017-02-03.
3. ↑  Håkan Röde. (2009, 14. februar). I Store norske leksikon. Hentet 3. februar 2017.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Anund Gårdske** | **Konge av Sverige**(1075–1079) | Etterfølger:**Inge Stenkilsson den eldre** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Svenskt biografiskt lexikon **·** Prabook **·** VIAF **·** GND
 |
**Ming Xiaoling** (kinesisk: 明孝陵,pinyin: *Míng Xiàolíng*) er den første Ming-keiseren Zhu Yuanzhangs grav, som befinner seg utenfor Nanjing.

Mausoleet er det største blant Ming-gravene og bler bygd mellom årene 1381 og 1405 og skal ha sysselsatt mer enn 100.000 arbeidere. For å skjule inngangen til graven og forhindre gravplyndring bestemte keiseren at 13 identiske prosesjoner skulle holdes ved hans begravelse. Da Yongle-keiseren flyttet hovedstaden til Beijing opphørte gravfeltet ved Nanjing som gravplass for Ming-keiserne.

Graven er aldri blitt utgravd. Den ble sterkt skadet under flere av de kriger som ble utkjempet i området. 

Det er også sidegraver til keiserens, med de fortjenstfulle embedsmenn Chang Yuchun (常遇春), Qiu Cheng (仇成), Wu Liang (吴良), Wu Zhen (吴桢), Xu Da (徐达) og Li Wenzhong (李文忠).

Frem til mausoleet fører en sjelevei (*shendao*). Dens steinfigurer er viden kjente.

Etter Qing-dynastiets fall i 1912 holdt Sun Yat-sen en minnehøytid ved graven for å høytideligholde gjeninnsettelsen av hankinesisk styre over Kina. 

I 2003 ble gravfeltet opphøyet til et verdensarvsted sammen med Minggravene ved Beijing.

Litteratur
----------

* *Xiaoling Tomb, Nanjing, China*,   (Asian Historical Architecture - a Photographic Survey) - includes detailed site map and photos. One of their main sources is: Barry Till, with assistance of Paula Swart. *In Search of Old Nanking*. Joint Pub. Co. (Hong Kong Branch). 1982. Hong Kong
* Yang, Xinhua (杨新华); Lu, Haiming (卢海鸣) (2001), *南京明清建筑 (Ming and Qing architecture of Nanjing)*, 南京大学出版社 (Nanjing University Press), ISBN 7-305-03669-2

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ming Xiaoling – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**LOS AS** er en norsk strømleverandør og et heleid datterselskap av Å Energi. Selskapet er tredje størst i privatmarkedet. Kjernevirksomheten for selskapet er strømprodukter tilpasset ulike behov i privatmarkedet.

LOS har ikke egen kraftproduksjon, men gjør kjøp og sikringer på vegne av kundene.

Selskapet er Miljøfyrtårn-sertifisert, medlem av Klimapartnere og tilbyr strøm med opprinnelsesgaranti til privatmarkedet.

Om selskapet
------------

Selskapet har 70 ansatte og omsatte for 3,092 milliarder kroner i 2016. Hovedkontoret ligger i Kristiansand med regionkontorer i Arendal og Lysaker utenfor Oslo. Selskapet har også tilstedeværelse i Flekkefjord og på Evje.

I 2017 ble Margit Unander administrerende direktør i LOS AS. Per mars 2023 er Jan Vidar Thoresen øverste leder i selskapet; han overtok som direktør etter at Unander ved årsskiftet 2022/2023 gikk videre til en stilling i det nylig fusjonerte konsernet Å Energi.

Samarbeidspartnere
------------------

LOS er samarbeidspartner med blant annet OBOS, Norsk Sykepleierforbund, Coop, NAF, Sørlandets Boligbyggelag, Arendal Boligbyggelag og Norsk Industri. Disse organisasjonene promoterer LOS som strømleverandør overfor sine medlemmer.

Referanser
----------

1. ↑  «Vi er LOS». *LOS* **(norsk)**. Besøkt 22. mars 2023. «LOS er et heleid datterselskap i Å Energi, som igjen eies av kommunene på Agder sammen med Statkraft. Å Energi er en av Norges største produsenter av fornybar energi fra vannkraft.»
2. ↑  Målt i volum
3. ↑  «Los AS - 982974062 - Regnskap». *www.purehelp.no*. Purehelp.no. Besøkt 10. oktober 2017.
4. ↑  Fløde, Emma (24. januar 2023). «(+) Kunder følte seg lurt – vurderer å droppe ordningen». *fvn.no* **(norsk)**. Besøkt 22. mars 2023. «... Jan Vidar Thoresen, i strømselskapet Los. Han tok over stafettpinnen etter Margit Unander som rykket opp til konsernet Å Energi.»

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) LOS på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) LOS på Instagram Rediger på Wikidata

* (no) LOS på LinkedIn Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Nash 600** var en bil som ble produsert av Nash-Kelvinator fra 1941-1949. Navnet kommer av bilens evne til å gå 600 miles (970 km) på én tank bensin, som rommet 20 US gallon (76 liter). Dette tilsvarer et drivstofforbruk på 30 mpg (miles per gallon) eller 0,78 liter på mila, et relativt lavt forbruk for en bil av denne størrelsen den dag i dag. 600 var den første amerikanske, og også en av de første bilene på verdensbasis som ble masseprodusert med selvbærende karosseri.[] Dette gjorde bilen ca. 250 kg lettere enn en rammebygd bil i samme størrelse og bidro sammen med den aerodynamiske formen til drivstofføkonomien. Motoren var en sideventilert rekkesekser på 173 kubikktommer eller 2,8 liter som ytet 82 hk v/3800 o/min. En kunne få 3 trinns girkasse med eller uten overdrive. I 1946 kunne man få seter som kunne foldes ned til seng, noe som var kjærkomment for omreisende handelsmenn.

Referanser
----------

1. ↑  Kowalke, Ron, red. (1997). *The Standard Catalog of American Cars 1946-1975* (Fourth utg.). Krause Publications. s. 477. ISBN 978-0-87341-521-7.  Mangler `|etternavn1=` i Editors list (hjelp)
**Joey Lauren Adams** (født 9. januar 1968 i North Little Rock i Arkansas) er en amerikansk skuespillerinne som har spilt i over 30 filmer. Hun er mest kjent for sine roller i filmer av Kevin Smith, spesielt *Chasing Amy*.

Liv og virke
------------

Adams slo igjennom i 1993 i Richard Linklaters film *Dazed and Confused*, en film som også satt skuespillere som Ben Affleck, Milla Jovovich, Matthew McConaughey og Adam Goldberg på kartet.

Men det var med *Chasing Amy* i 1997 at Adams vakte kritikernes begestring for portrettet av en lesbisk kvinne som faller for en mann. Regissør Kevin Smith, som datet Adams, har sagt at filmen er skrevet ut ifra erfaringer han hadde med Adams. Adams har i et intervju bekreftet at hun er biseksuell.

For rollen ble Adams belønnet både med en Chicago Film Critics Award og en Las Vegas Film Critics Society Award for beste nykommer. Hun ble også nominert til en Golden Globe for beste kvinnelige rolle i en komedie/musikal. Adams skrev også sangen «Alive» som hun fremførte i filmen.

Etter rollen som Adam Sandlers kjæreste i *Big Daddy*, gikk karrieren nedover med noen flopper som *Beautiful* og *In the Shadows*, eller med små roller i små filmer.

Det har blitt spekulert i om Adams' uvanlige, tynne stemme har hindret henne i å nå lengre i Hollywood. Til dette har hun svart «It's not a normal voice. It doesn't fit into people's preconceptions about what a woman's voice should sound like. My mom doesn't think I have an unusual voice, though. I'm sure it's helped me get some roles. But Chasing Amy I almost didn't get. There was concern the voice would grate on some people, which some critics said it did.»

I 2006 hadde Adams premiere på sin regissørdebut *Come Early Morning* under Sundance Film Festival, en film hun også har skrevet. I filmen spiller Ashley Judd, Jeffrey Donovan, Diane Ladd, Tim Blake Nelson og Laura Prepon. Hun spiller også i *The Break Up, med Jennifer Aniston og Vince Vaughn.*

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Joey Lauren Adams – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Joey Lauren Adams på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Joey Lauren Adams i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Joey Lauren Adams på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Joey Lauren Adams på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Joey Lauren Adams på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Joey Lauren Adams på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Joey Lauren Adams hos Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) Joey Lauren Adams hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Joey Lauren Adams på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Joey Lauren Adams på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Ole Andreas Syrenus Anderssen** (født 1. april 1831, død 18. desember 1913) var en lærer og stortingsmann fra Bodin i Nordland.

Far til Anderssen var husmann og fisker. Selv begynte han som omgangsskoleholder 1850-51, før han gikk på Tromsø Seminarium. Etter å ha blitt seminarist i 1853 var han i tre år lærer hjemme i Bodin. 1858 var han lærer i Hammerfest, året etter ved Alta kopperverk. Fra 1861 var han lærer og kirkesanger i Beiarn. 1885-1911 var han kasserer for Nordlands medisinalfond, og han bosatte seg da på Hesnes i Bodin.

Anderssen var medlem av formannskapet i Beiarn 1869-84, ordfører 1879-84. Medlem 1889-90 av formannskapet i Bodin og av forlikskommisjonen 1889-1910. Han var 5. representant fra Nordlands amt både perioden 1880-82 og 1883-85. I den første perioden medlem av protokollkomiteen, i den siste av budsjettkomiteen.

Han var far til komponisten Fridthjov Anderssen.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 31[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 6[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Dumitru Muntean** (født 10. april 1985 i Tighina) er en moldovsk fotballdommer som til daglig dømmer i landets øverste divisjon Divizia Naţională. I tillegg har han dømt flere internasjonale kamper på aldersbestemt nivå både i regi av FIFA og UEFA.

Muntean debuterte som dommer i europeisk sammenheng den 11. juli 2013 i første kvalifiseringsrunde av UEFA Europa League 2013/14 mellom FC Levadia Tallinn og Bala Town FC (3–1).

Han har dømt flere landskamper på U-17, U-19 og U-21-nivå, blant annet flere kamper under kvalifisering til europamesterskap for U-17, U-19 og U-21. Han dømte også flere kamper under Europamesterskapet for U-17 i Bulgaria i 2015. Muntean debuterte internasjonalt som hoveddommer på øverste nivå den 11. oktober 2013, da han dømte EM-kvalifiseringskampen mellom Færøyene og Kasakhstan (1–1).

Referanser
----------

1. ↑  FIFA.com – Moldova, Football Officials - Referees (Besøkt 8. september 2019)
2. ↑  Worldfootball.net – Europa League Qual. 2013/2014, FC Levadia-Bala Town 3:1 (Besøkt 8. september 2019)
3. ↑  Worldfootball.net – EURO Qualifiers 2012/2013, Faroe Islands-Kazakhstan 1:1 (Besøkt 8. september 2019)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dumitru Muntean – Transfermarkt (dommer) Rediger på Wikidata
* Dommerprofil hos Transfermarkt.com
* Dommerprofil hos Worldreferee.com
* Dommerprofil hos Soccerway.com
* Dommerprofil hos Worldfootball.net[*død lenke*]
***Frankenstein's Hospital*** er en amerikansk komedie fra 1988 basert på romanen *Frankenstein* av Mary Shelley, regissert av Deborah Sahagun.

Handling
--------

Dr. Bob Frankenstein er oldebarnebarnet til Dr. Victor Frankenstein. Han kaller seg Robert Frankenheimer for å dekke over sin virkelige identitet. Han arbeider som praktikant ved General Hospital i Los Angeles. I en kjeller eksperimenterer han i all hemmelighet i et laboratorium på en kunstig person. Hans lojale assistent Iggy er på hans side. For Dr. Frankenstein gjelder dette imidlertid ikke hjernen til et geni, men en sex-avhengig tenåring. Monsteret bryter ut av laboratoriet, skremmer pasientene og gjør skader på sykehuset. 

Det er bare en blind jente som er ikke redd for monsteret. Det oppstår en kamp mellom Frankenstein og Dr. Frank Reutgar. Når politiet ankommer, prøver Reutgar å forklare at Frankenstein skapte et monster, men Frankenstein og en annen doktor Alice Singleton dekker over for monsteret. Reutgar blir erklært sinnssyk. Frankenstein forlater sykehuset, men Iggy overbeviser ham om å montere flere kroppsdeler til et nytt monster. Monsteret og Alice planlegger deretter å gifte seg.

Rolleliste
----------

| Skuespiller | Rolle |
| --- | --- |
| Mark Blankfield | Dr. Bob Frankenstein |
| Leslie Jordan | Iggy |
| Jonathan Farwell | Dr. Frank Reutgar |
| Kathy Shower | Dr. Alice Singleton |
| Irwin Keyes | Monsteret |
| Hamilton Mitchell | Dr. Andrew Dixon |
| Lou Cutell | Dr. Saperstein |
| Katie Caple | Sykepleier Verna |
| Dorothy Patterson | Mildred Pennys |
| Mark DeCarlo | Dr. Skip |
| Harry Murphy | Dr. Biff |
| Bunky Jones | Elizabeth Rice (kreditert som Rebunkah Jones) |
| Joleen Lutz | Candy Striper Patty |
| Jessica Puscas | Cindy Swanson |
| Ben Stein | Dr. Who |
| John William Young | Dr. Alex Hoover (kreditert som John Young) |
| Tom Fahn | Zach |
| Michael Franco | Brad |
| James Serrano | Politimann 1 |
| Ed Khmara | Politimann 2 |
| Chuck Kovacic | Anesthesiologist |
|

Se også
-------

* Liste over Frankenstein-filmer

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Frankenstein's Hospital* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Frankenstein's Hospital* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Frankenstein's Hospital* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Frankenstein's Hospital* på MovieMeter Rediger på Wikidata
Pule-tempelet
**Pule Si** eller **Pule-tempelet** (tradisjonell kinesisk: 普樂寺, forenklet kinesisk: 普乐寺, pinyin: *Pǔlè Sì*; «Den universelle freds tempel» eller «den almenne lykkes tempel», på folkemunne også*Yuán Tíngzi* 圆亭子, «den runde paviljong»), er et betydningsfullt buddhistisk tempel fra Qingdynastiets tid i Chengde (provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina). Det tilhører grupperingen de åtte ytre templer (*Waibamiao*) og står siden 1961 på Folkerepublikken Kinas liste over verneverdige kulturminner.

Tempelet ble bygget for mottakelsen av de årlige mongolske tributtdelegasjoner.

Bygningen i bakre del av tempelkomplekset er en forminsket utgave av den runde hall for høstofringene i Himmeltempelet i Beijing.

Billedgalleri
-------------

* TrommetårnTrommetårn
* Zongyintempelet sett fra Den himmelske konges hallZongyintempelet sett fra Den himmelske konges hall
* ZongyintempeletZongyintempelet
* Zongyintempelet, skrifttavleZongyintempelet, skrifttavle
* Zongyintempelet sett fra XuguangpaviljongenZongyintempelet sett fra Xuguangpaviljongen
* Xuguang-gårdenXuguang-gården
* Xuguangpaviljongens toppXuguangpaviljongens topp
* Glasslamatårnet fra andre etasje i YuchengGlasslamatårnet fra andre etasje i Yucheng
* Glasslamatårnet fra andre etasje i YuchengGlasslamatårnet fra andre etasje i Yucheng

Litteratur
----------

* 中国承德市文物局, Universitetet i Leiden (utg.): 承德普乐寺 / Pule Temple Chengde. 中国旅游出版社, Beijing 2003, ISBN 7503221402.
Irish glen of imaal terrier er som navnet sier en terrier som stammer fra området Glen of Imaal, som er et lite dalføre i Wicklow Mountains sørøst i Irland. Den kalles gjerne bare «glen» av hundefolk.

Opprinnelse og alder
--------------------

Ingen vet med sikkert hvor gammel denne hunderasen er, men en terrier fra Glen of Imaal er nevnt i kilder fra tidlig på 1800-tallet. Om det er denne eller ei er imidlertid usikkert, men opprinnelsen kan tenkes å være en eller flere terriertyper som fantes i dette distriktet på 1700-tallet eller før.

Den moderne historien starter imidlertid på 1930-tallet. *P.J. Donoghue* stilte ut en slik hund i 1934, der rasen som sådan ble registrert for første gang. Rasen ble registrert av The Kennel Club i Storbritannia først i februar 1958, men det skulle gå mange år før den fikk sin egen rasestandard. Det skjedde først i 1981.

Utseende, anatomi og fysikk
---------------------------

Glen blir ofte omtalt som en «stor hund fanget i en liten kropp». Skulderhøden er ca. 35 cm og vekten ligger normalt omkring 16 kg. Det er langstakt og kortbeint hund med en litt rufste stri (men myk) pels.

Bruksområde
-----------

Glen ble trolig opprinnelig avlet som gårdshund. Den har med stor sikkerhet fungert som en stallhund hos bøndene, og har derfor et godt vakthundinstinkt i behold. I dag er imidlertid rasen først og fremst en hyggelig og livlig familiehund, selv om den også har en rekke andre brukshundegenskaper som kan utnyttes. Dens pågående og energiske natur gjør den også egnet til flere former for hundesport. En skal heller ikke se bort i fra at denne hunden fortsatt er en ypperlig jakthund, spesielt for rotter og mus. Den skal ha en nærmest lydløs jaktform.

Lynne og væremåte
-----------------

Det sies at glen utgjør en ypperlig familiehund. Den er energisk og livlig, men tolerant og snill. Som terriere flest må en allikevel regne med en hund som «tenker selv». Den kan altså være litt sta og egen. En må også påregne noe pelsstell, spesielt tatt i betraktning at den på grunn av størrelsen lett får bøss og skitt på seg. Den må aktiviseres både fysisk og psykisk for å trives, og passer som sådan best for litt aktive mennesker.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin
 |
Illustrasjon (Carl Gustav Calwer. (1876) )
**Irisjordloppe** (*Aphthona nonstriata*) er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den er utbredt i det meste av Europa og østover i Asia. Den finnes i Norge.

Irisjordloppe er mellom 2,2-3 mm lang. Den har et blåsvart hode, halsskjold (pronotum) og dekkvinger. Kroppen er har en metallisk glans og er nærmest helt glatt, med en oval form som bladbillene ofte har. Beina er lyse, nær gule, unntatt spissen på de tykke baklårene som har samme farge som kroppen. Antennene er lange og trådformet, mørke, men med noen lyse ledd nærmest hodet. Den er svært lik flere andre jordlopper i samme slekt.

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad, blant annet på iris. De regnes ikke som skadedyr.

Irisjordloppe tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  Calwer, Carl Gustav. 1876. *Calwer's Käferbuch*. Table 43, Picture 18.
2. ↑  Fauna Europaea besøksdato: 14. februar 2010

Litteratur
----------

* Lindroth, C.H. 1993. *Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem* (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Aphthona nonstriata* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Aphthona nonstriata* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Aphthona nonstriata* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Aphthona nonstriata* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Aphthona nonstriata* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Aphthona nonstriata* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Aphthona nonstriata* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Aphthona nonstriata* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Irisjordloppe - Fauna Europaea
* Norsk Entomologisk forening

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Portal: Alternativ behandling

***Qi** har også andre betydninger.*
**Qi** ( 气  eller  氣 eller **ch'i** i Wade-Giles translitterasjon, *qì* på pinyin, fra japansk gjerne translitterert som *ki*, med de kinesiske skrifttegn **气** eller **氣**) er et sentralt begrep i det kinesiske taoistiske filosofisk-religiøse system, og generelt viktig i kinesisk medisin, filosofi og kunst. Ordet **Qi** kan bety *luft*, *vann*, *damp* eller *ånde*. Qi var sentralt allerede i den tradisjonelle kinesiske medisinens tidligste kilder, blant annet hos den mytologiske Huang Di (Den Gule Keiser).

*Qi* er en rytmisk energi som gjennomstrømmer og konstituerer ethvert levende vesen. I taoismen er energi og materie i virkeligheten av det samme – slik er alle mennesker *qi*.

Qi er en viktig del av den kinesiske kosmologi, og opptrer både materielt og immaterielt. Noe forenklet kan man si at qi er kinesernes kosmologi som "the big bang" er astronomenes kosmologi som "Gud" er de kristnes kosmologiske opphav. 

Begrepet fant en renessanse under Song-dynastiets nykonfucianisme, og skulle deretter i perioder til å prege det kinesiske verdensbilde som del av det filosofiske begrepspar *li* og *qi*.

*Qi* er samtidig et grunnleggende begrep i kinesisk og medisin. Kraften strømmer gjennom alt som finnes, både organisk og uorganisk materiale. Den konstante luftstrømmen gjennom menneskekroppen når vi puster, oppfattes som en tydelig manifestasjon av qi. Så forbindes da også qi ofte med luft og pust. Det kinesiske skrifttegnet for qi gjengir egentlig et kombinasjonsbilde som betyr «damp fra kokende ris».

Videre er ideen om qi sentral innen kinesisk og japansk kampkunst.

Begrepet Qi oppsto før vitenskapen hadde kartlagt menneskets biologi, og det er ikke gjort vitenskapelige funn som tilsier at Qi er reelt biologisk fenomener.

Referanser
----------

1. ↑  Ahn, Andrew C.; Colbert, Agatha P.; Anderson, Belinda J.; Martinsen, Ørjan G.; Hammerschlag, Richard; Cina, Steve; Wayne, Peter M.; Langevin, Helene M. (2008). «Electrical properties of acupuncture points and meridians: A systematic review» (PDF). *Bioelectromagnetics*. 29 (4): 245–256. PMID 18240287. doi:10.1002/bem.20403.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**István Pajor** (1911–1963) var en ungarsk-norsk pianist og dirigent, kjent som kunstnerisk leder for norske ensembler i 1950-tallet. 

Han var utdannet ved Franz Liszt-akademiet og universitetet i Budapest. Pajor kom til Norge 1947 som medlem i et danseorkester ved Hotel Bristol i Oslo og ble raskt politisk flyktning.

Han ble kunstnerisk leder og kapellmester for operaensemblet Don Pasquale (1949), Norsk Operaselskap (1950) og den nystartede Den Norske Opera og dets ensembler og kor (1958).

Han var også lærer ved Musikkonservatoriet i Oslo og fikk norsk statsborgerskap i 1955.

Referanser
----------

1. ↑   Bergens Tidende, utgitt 24. september 1963[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Aftenposten, «Istvan Pajor død», utgitt 23. september 1963[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Tidens Krav, urn.nb.no, utgitt 24. september 1963, «Kapellmester Istvan Pajor døde i går.»[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Nekrolog i *VG*, 24. september 1963

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Historisk befolkningsregister
 |
Qi-familiens herregård
**Qi** (kinesisk: 祁县 ; pinyin:  *Qí Xiàn*) er et fylke i provinsen Shanxi i Folkerepublikken Kina. Det er understilt byprefekturet Jinzhong.

Befolkningen er 250.599 (1999).

Kulturarv
---------

Fylket er kjent for sin rike bestand av historisk arkitektur. To borglignende forretningsanlegg i fylket, *Qiao-familiens herregårdgård* og *Qu-familiens herregård*, er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over den nasjonale kulturarv. Dette var borglignende strukturer bygd av lokale handelsmenn på Qing-dynastiets tid, og de gir et innblikk i datidens arkitektur og byggeteknikk.

Qiao-familiens herregård (乔家大院, *Qiáojiā dàyuàn*) er stedet der Zhang Yimous film *Bak den røde lykten* (1991) ble innspilt. Byggingen ble påbegynt i 1756 under Qianlong-keiseren i Qingdynastiet og var fullført en gang senere i århundret. Anlegget dekker 9000 kvadratmeter og har 313 rom med 4000 kvadratmeter runst seks store og 19 mindre gårdsrom.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 108 løper gjennom området. Riksveien begynner i Beijing og fører via Taiyuan, Xi'an og Chengdu sør til Kunming i den sørvestlige provinsen Yunnan.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Se også
-------

Offisiell side

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Jegor Letov** (Игорь Фёдорович (Егор) Летов) (født 10. september 1964 i Omsk, død 19. februar 2008 i Omsk) var skaperen av og sangeren i det russiske punk-bandet Grazjdanskaja Oborona. Han dannet også bandet Communism og spilte med den kvinnelige punklegenden Janka Djagilevas band.

Han var en produktiv musiker og en kontroversiell mediefigur. Han var kontroversiell i midten og slutten av 1980-årene, da han satiriserte sovjetsystemet, og i stor grad oppfant en sovjetisk punklyd med undertoner av folkemusikk. Etter Sovjetunionens fall ble han muligens enda mer kontroversiell, da det virket som han ble nostalgisk over gamle dager, og fikk venner og fans blant nasjonalister og kommunister.

I et intervju uttalte Letov at hans favorittpoet er Alexander Vvedensky (1904-1941), en av OBERIU-skribentene. Han uttrykte også sin interesse i konseptualisme, og talte om sitt eget arbeid innen punk og i å lage seg et offentlig image, som et konseptuelt performancekunst-arbeide.

Siden 1997 var Letov gift med bassisten i GrOB, Natalja Tsjumakova. De hadde ingen barn.

Jegor Letov døde 19. februar 2008 av hjertefeil i søvne, i sitt hjem i Omsk. Han ble 43 år gammel.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Yegor Letov – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Jegor Letov på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Jegor Letov hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Jegor Letov på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Jegor Letov på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Jegor Letov på Last.fm Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Erling Alvsson** (ca. 1230–1283) var lendmann og baron fra 1277. Han tilhørte den mektige Tanbergslekten med setegård på Tanberg (Tornberg) på Ringerike. Han var sønn av lendmannen Alv Erlingsson (eldre) og Ingeborg Bårdsdatter som var Skule Bårdssons søster. Faren deltok som en av Skules nærmeste i opprøret mot Håkon Håkonsson. Det forhindret likevel ikke at Erling slo seg opp som en av rikets mest innflytelsesrike lendmenn etter farens død.

Erling deltok i Magnus Lagabøtes bryllup med Ingeborg Plovpenningsdatter, og den påfølgende kroningsseremonien i Bergen i 1261. I 1263 deltok han som en av de ledende lendmennene på Håkon Håkonssons skottetog. Han kjempet ved slaget ved Largs og var ved kong Håkons side da han døde på Orknøyene samme vinter. Sammen med lendmannen Andres Plytt førte Erling skipet med kongens lik tilbake til Bergen våren 1264.

Det var likevel under Magnus Lagabøte han fremstår som mest innflytelsesrik, de to kan ha vært personlige venner. Han opptrer ved konges side i flere dokumenter og garanterte sættargjerden i Tønsberg på kongens side i 1277. Etter kong Magnus` død i 1280 var han en av baronene som uttøvde den kongelige antikirkelige politikken som gjorde at Eirik Magnusson fikk tilnavnet "Prestehater".

Erling ble lendmann i 1261, og i 1275 fikk Erling den lukrative sysselmannsstillingen i Borgarsyssel og holdt hovedsakelig til i Sarpsborg i resten av sin levetid.
Da kong Valdemar Birgersson av Sverige måtte flykte fra riket sitt i 1276, etter at broren,  Magnus Birgersson (senere Ladulås) hadde gjort  opprør, flyktet han til Sarpsborg og fikk Erlings beskyttelse. Senere deltok Erling sammen med sønnen, Alv Erlingsson (yngre) i forhandlingene mellom de to brødrene.

Erling må ha hatt en sterk selvstendig stilling som sysselmann. Da han døde i 1283 arvet nemlig sønnen Alv (den såkalte Mindre Alv stillingen hans, noe som egentlig gikk imot rikets lovverk.

Referanser
----------

1. ↑   Genealogics[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Salvesen, Helge. (2009, 14. februar). Erling Alvsson. I Store norske leksikon. Hentet 30. november 2016 fra .
3. ↑  Salvesen, Helge. (2009, 14. februar). Erling Alvsson. I Store norske leksikon. Hentet 30. november 2016 fra .
4. ↑  Magnus Lagabøtes saga, kap. 7
5. ↑  Magnus Lagabøtes saga, kap. 8

Litteratur
----------

* Magnus Lagabøtes saga, i *Norges Kongesagaer, 1914-utgaven*. Oversatt av Alexander Bugge, Kristiania 1914

Eksterne lenker
---------------

* Erling Alvsson hos Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Praktmånemåler** (*Selenia tetralunaria*) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Denne vakre arten forekommer nord til Nord-Trøndelag i Norge, men er ikke spesielt vanlig.

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 29 – 50 mm), kraftig måler med flikete vinger, ganske sterkt varierende i størrelse og farge. Fargen er mer eller mindre brunlig, men varierer fra blekt beigeaktig til ganske mørkt rødlig brun, ofte med et svakt purpurskjær. Antennene er fjærformede hos hannen, trådformede hos hunnen, kroppen er gulbrun. **Vingene** er brede og moderat flikete, den innerste halvdelen av begge vingepar er vanligvis markert mørkere enn den ytre, særlig på undersiden. **Forvingen** har to smale, mørke tverrlinjer, der den innerste er sterkt buet og den ytterste nesten rett, bakvingen har bare den ytterste av disse linjene. Begge vingepar har en mer eller mindre halvmåneformet, sølvfarget flekk like innenfor den ytre tverrstripen. Vingespissen har en oval, brun flekk. **Bakvingen** har en lite, mørk flekk nær midten. Larven er gulbrun, sterkt knudrete, og ligner sterkt på en død kvist.

Levevis
-------

Praktmånemåleren forekommer i løvskog, hager og parker og andre landskap med busker og løvkratt. De voksne målerne flyr om natten og kommer gjerne til lys. I det meste av artens utbredelsesområde har den to generasjoner hver sommer, en som flyr i april – mai og en i juli – august, men lengst nord har den bare én generasjon, som er på vingene i mai. Larvenes næringsplanter er or, eik, selje og andre løvtrær. Arten overvintrer som puppe.

Utbredelse
----------

Praktmånemåleren finnes i det meste av Europa. I Norge er den funnet i de fleste fylker nord til Nord-Trøndelag.

Litteratur
----------

* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norwegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
* Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. *Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere.* Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker
---------------

* (en) *praktmånemåler* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *praktmånemåler* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *praktmånemåler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *praktmånemåler* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *praktmånemåler* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *praktmånemåler* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Selenia tetralunaria* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Selenia tetralunaria* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri
* www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
* Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site Arkivert 22. juli 2019 hos Wayback Machine.