recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Libyas sentralbank** (engelsk: **Central Bank of Libya**, arabisk: مصرف ليبيا المركزي) er sentralbanken i Libya. 

Sentralbanken ble etablert i 1956, og har hovedkontor i hovedstaden Tripoli.

Historie
--------

Libya fikk sin uavhengighet fra Italia 24. desember 1951. FN etablerte i 1951 *Libyan Currency Committee*, for å opprettholde verdien av det libyske pundet som ble innført samme år, samt å innføre denne som felles valuta i alle Libyas fire provinser. Libyan Currency Committee hadde imidlertid ikke alle de oppgavene en sentralbank normalt har; den hadde ikke ansvar for pengemengden og utlån, og hadde ikke ansvar for overvåkning av banknæringen. 

Libyas sentralbank var i drift fra 1. april 1956, og erstattet da Libyan Currency Committee.

I august 2023 kunngjorde banken offisielt fullføringen av gjenforeningen under Elkaber og hans stedfortreder i øst, Maree Raheel..

Målsetting og hovedoppgaver
---------------------------

Sentralbankens hovedmålsetting er prisstabilitet, dvs lav og stabil inflasjon. Dette målet balanseres mot målet om en bærekraftig økonomisk vekst. 

Andre oppgaver er:

* Utstede landets valuta
* Sørge for stabil valuta
* Forvalte landets valutareserver og kontrollere valutaflyten
* Regulere kredittmengden, for å gi grunnlag for økonomisk vekst og stabil inflasjon
* Løse innenlandske og utenlandske økonomiske problemer
* Være *lender of last resort*
* Overvåke landets finansnæring
* Være bank for staten og offentlige institusjoner
* Forvalte og utstede statlige utlån

Sentralbanksjef
---------------

Pr august 2018 er Saddek Omar Ali Elkaber sentralbanksjef. Han ble utnevnt til sentralbanksjef i desember 2011.

Visesentralbanksjef er Ali M. Elherbi.

Se også
-------

* Liste over verdens sentralbanker

Referanser
----------

1. 1 2  Libyas sentralbank - *History* Arkivert 28. juli 2014 hos Wayback Machine. besøkt 28. juli 2014.
2. ↑  Libyas sentralbank - *Board of Directors*, besøkt 4. august 2018.
3. ↑  Arab Banking Corporation - *New Governor of Libyan Central Bank Appointed to the Board of ABC* Arkivert 8. mars 2015 hos Wayback Machine. besøkt 28. juli 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NLA
 |
Tittelsiden til første bind av samlingen *Musica Divina* (1853) med formålsbestemmelsen *ad instaurandam polyphoniam vere ecclesiasticam* – «for innføring i en i sannhet kirkelig flerstemthet».
**Carl Proske** (født 11. februar 1794 i Gröbnig ved Leobschütz i Oberschlesien, død 20. desember 1861 i Regensburg) var en tysk katolsk prest og musikolog. Han er mest kjent som samler og utviver av kirkemusikalske verker.

Liv og virke
------------

Proske var sønn av en godseier i Oberschlesien. Egentlig skulle den unge Carl overta godset, men han bestemte seg for en annen vei: Etter avsluttet gymnas i Leobschütz studerte han medisin ved universitetet i Wien. Han ble praktiserende lege og gjorde i Napoleonskrigene tjeneste som militærlege. En omvendelsesopplevelse fikk ham til å søke seg inn det katolske presteskapet.[]

I 1826 ble Proske presteviet i domkirken i Regensburg. Han ble i 1831 kannik og kapellmester ved domkirken i Regensburg. 

Hans mål var å fremme den historiske og nyere *vere musica ecclesiae* (= sanne kirkelige musikk).[]

Proskes bibliotek overgikk ifølge testamente til det biskoppelige bibliotek i Regensburg.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   International Music Score Library Project, IMSLP-identifikator Category:Proske,\_Carl, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 125010147, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Proske, Carl i Christian Blangstrup, *Salmonsens Konversationsleksikon* (2. udgave, 1925)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Namibias bank** (engelsk: **Bank of Namibia**) er sentralbanken i den sydafrikanske staten Namibia. 

Sentralbanken ble etablert i 1990, og har sitt hovedkontor i hovedstaden Windhoek.

Historie
--------

Namibia var sørafrikansk koloni fra 1. verdenskrig til 1990 med navnet Sydvest-Afrika. Namibia ble uavhengig 21. mars 1990. Grunnlovens artikkel 128 fastslår at sentralbanken skal etableres, og etableringen ble formalisert ved sentralbankloven, *Bank of Namibia Act*, som ble vedtatt i 1990 (Act 8 / 1990). Namibias første sentralbanksjef var dr. W.L. Bernard, som fungerte fra juli 1990 til august 1991.

Bankloven av 1998 (*Banking Institutions Act no. 2*) gir sentralbanken myndighet til å føre tilsyn med bankene i landet. 

I 2012 signerte sentralbanken Mayadeklarasjonen (*The Maya Declaration*), som er en avtale om å arbeide for bedre tilgang for finansielle tjenester for fattige. Mayadeklarasjonen er utarbeidet av Alliance for Financial Inclusion (AFI), som ble grunnlagt i 2008 av Bill & Melinda Gates Foundation.

Målsettinger og hovedoppgaver
-----------------------------

Sentralbankens mål er ifølge grunnloven å fungere som statens hovedaktør i arbeidet med å kontrollere pengemengden, valutaen og finansinstitusjonene, og å utføre alle andre funksjoner som vanligvis utføres av en sentralbank.

Sentralbankloven utdyper dette, og definerer følgende målsettinger:

* Sørge for et fungerende penge-, kreditt- og finanssystem, og at dette systemet er likvid, solvent og velfungerende
* Stabil inflasjon og valutakurs, og et effektivt betalingssystem
* Sørge for et økonomisk grunnlag for en bærekraftig økonomisk vekst i Namibia
* Være regjeringens bank og rådgiver
* Bidra i oppnåelsen av økonomiske mål

Sentralbanksjef
---------------

Per april 2017 er Ipumbu Shiimi sentralbanksjef. Han overtok denne stillingen i mars 2010, og overtok da etter Tom Alweendo.

Se også
-------

* Liste over verdens sentralbanker

Referanser
----------

1. ↑  Namibias bank - *Establishment of the Bank of Namibia* Arkivert 31. desember 2014 hos Wayback Machine. besøkt 1. august 2014.
2. ↑  Information.na - *Bank of Namibia* Arkivert 8. august 2014 hos Wayback Machine. besøkt 1. august 2014.
3. ↑  Namibias bank - *Previous Governors of the Bank of Namibia* Arkivert 18. september 2020 hos Wayback Machine. besøkt 1. august 2014.
4. ↑  AFI - *Maya Declaration: Commitment made by the Bank of Namibia* Arkivert 8. august 2014 hos Wayback Machine. besøkt 1. august 2014.
5. ↑  AFI - *Maya Declaration: The AFI member commitment to financial inclusion*, besøkt 1. august 2014.
6. ↑    Namibias bank - *Our Functions*], besøkt 1. august 2014.
7. ↑  Namibias bank - *Management of the Bank of Namibia* Arkivert 31. desember 2014 hos Wayback Machine. besøkt 9. april 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
**Didrik Pining** (født omtrent 1428, trolig i Hildesheim, død 1490 eller 1491, trolig i Vardø) var tyskfødt kaper i dansk tjeneste. Han var på slutten av 1400-tallet høvedsmann på Island og også befalingsmann på Vardøhus. Han er mest kjent fordi det har vært hevdet at han kan ha oppdaget Amerika på 1470-tallet, nesten tjue år før Columbus. Det er imidlertid ikke kildegrunnlag for dette.

Noen av påstandene om Pining er kontroversielle fordi kildene er få og delvis motstridende. Fridtjof Nansen gir i sin bok de mest etterprøvbare detaljene om hans liv (In Northern Mists; Arctic Exploration in Early Times.)

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Ludvig Daae: «Didrik Pining, i *Historisk Tidsskrift*, 1882
* Ludvig Daae: «Mere om Didrik Pining», i *Historisk Tidsskrift*, 1898

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Romsdal tingrett hadde kontorer i Fylkeshuset i Molde
**Romsdal tingrett** var en førsteinstansdomstol i Frostating lagdømme. Tingretten hadde kontorsted i Molde i Møre og Romsdal og rettskretsen omfattet kommunene Aukra, Hustadvika, Molde, Rauma og Vestnes med til sammen 58 641 innbyggere pr. 1. januar 2020. Domstolen ble ledet av en sorenskriver og hadde i tillegg to tingrettsdommere, én dommerfullmektig og seks funksjonærer.[]

Stortinget vedtok i 2020 å slå sammen de fire tingrettene i Møre og Romsdal. Romsdal tingrett ble slått sammen med Søre Sunnmøre tingrett, Sunnmøre tingrett og Nordmøre tingrett til Møre og Romsdal tingrett 26. april 2021.

Referanser
----------

1. ↑  Rett24. «Nå er domstolreformen vedtatt i Stortinget». *Rett24* **(norsk)**. Besøkt 8. januar 2021.
2. ↑  Forskrift om endringer i forskrift 22. januar 2021 nr. 163 om inndelingen av rettskretser og lagdømmer. Lovdata. Besøkt 26. april 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Romsdal tingrett

| * v
* d
* r
Tingretter i Frostating lagdømme |
| --- |
| Nåværende | Møre og Romsdal **·** Trøndelag | Riksvåpenet |
| Tidligere | Fosen **·** Inntrøndelag **·** Namdal **·**
Nordmøre **·** Romsdal **·** Sunnmøre **·** Søre Sunnmøre **·** Sør-Trøndelag |
| *Tingretter i norske lagdømmer* (maler): Agder  **·** Borgarting  **·** Eidsivating  **·** Frostating  **·** Gulating  **·** Hålogaland |
**Duluth** er en by i østre Minnesota, og hovedsete i Saint Louis County. Byen ligger ved munningen av elven Saint Louis ved vestspissen av Øvresjøen, og er derfor en viktig havneby for skipstrafikk på de store innsjøene, med over 1000 skip årlig. På motsatt side av elven som utgjør delstatsgrensen til Wisconsin ligger nabobyen Superior. Folketallsestimatet for 2004 setter innbyggertallet i Duluth til 85 556, med forsteder er befolkningen på rundt 184 000 innbyggere.

Området var først befolket av Sioux- og Chippewa-folket. Franskmannen Daniel Greysolon, Sieur du Lhut gjorde krav på området for Frankrike i 1679, og byen er oppkalt etter ham. Byen utviklet seg gjennom 1800- og 1900-tallet, først basert på troen om kobberforekomster i området, etter hvert på grunnlag av skoghogst, industri og stålproduksjon. Folketallet nådde en topp på 106 884 i 1960. Nedleggelsen av stålfabrikken i 1971 skapte mye arbeidsledighet og fraflytting, men åpnet opp for renovering av sentrum for å tiltrekke turister.

Duluth-grenen av University of Minnesota er det største universitetet i byen, med litt over 10 000 studenter.

Bilder fra byen
---------------

* DuluthDuluth
* DuluthDuluth
* Malmhavn i Duluth et sted mellom 1900 og 1915.Malmhavn i Duluth et sted mellom 1900 og 1915.
* Clayton-Jackson-McGhie-minnesmerket.Clayton-Jackson-McGhie-minnesmerket.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Duluth, Minnesota – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Duluth, Minnesota – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
**John Lous Brynhildsen** (født 26. februar 1902 i Skien, død 19. april 1981) var forkynner og pastor, men først og fremst misjonær i Zaire. 

Brynhildsen tok misjonsstudier i Skottland og USA. Sammen med sin ektefelle, Marie Brynhildsen, reiste han til Zaire første gang i 1926. De var pionerer og i Muganga fikk de tillatelse til å startet misjonarbeid. og bygde opp en misjonsstasjon på stedet.

I 1928 reiste Marie og John Brynhildsen til Kakwende, 35 kilometer vest for Kaziba, for å starte virksomhet der. Misjonsarbeidet spredte seg raskt og flere små utposter vokste fram. Disse var tilknyttet hovedmenigheten i Kaziba. Brynhildsen virket som misjonær i flere perioder.

Brynhildsen reiste også rundt som predikant i Norge og var også forstander i Salem Engelsrud.

Han var initiativtaker for å bygge opp misjonærhjemmet Mamre i 1957. Misjonærhjemmet er boliger som er tiltenkt misjonærer.

Forfatterskap
-------------

John L. Brynhildsen har skrevet to bøker om sine opplevelser som misjonær.

* 1945 – *Mushegeza. - Virkelighetsbilder fra Belgisk Kongo.* Eget forlag, Skien. 60 sider.
* 1945 – *Dronning Kabasja. – Misjonsfortellinger fra Belgisk Kongo.* Eget forlag, Skien. 130 sider.

Se også
-------

* De Norske Pinsemenigheters Ytre Misjon, CELPA (pinsebevegelsen i Den demokratiske republikken Kongo)

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for John Lous Brynhildsen»[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Østby, David. 2007.

Litteratur
----------

* Johansen, Oddvar; Hagen, Kjell; Nyen, Astrid Neema; Kolbjørnsrud, Paul og Filberg, Trond. 2010. *I all verden. Pinsemisjon i 100 år. PYM 100 år 1910-2010* (jubileumsskrift) De norske pinsemenigheters ytremisjon (PYM).
* Østby, David. 2007. *Slik talte pionerene.* IBRA Media Oslo. side 110-111. (121 sider.) ISBN 978-82-997172-1-2

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | KulturNav
 |
**Sølvskatten av 1816** er den vanlige betegnelsen på tvungne aksjekjøp, utlignet på norske formuer til et grunnfond på 2 millioner speciedaler for Norges bank. Opprinnelig skulle den betales med sølv og gull som mynt eller gjenstander - men kongelig resolusjon av 3. februar 1817 tillot også betaling i sedler, hvor 25 riksdaler i sedler tilsvarte 1 speciedaler sølv, så betegnelsen «sølvskatten» er misvisende.

Opprinnelig var planen at aksjekjøpene skulle være frivillige, men det gikk ikke, og lov av 14. juni 1816 (stortingsvedtak 20. mai) hjemlet inndriving med tvang. Tvangsanordningen ble iverksatt 23. desember 1816.

Inndrivingen falt så vanskelig at Stortinget i 1818 utsatte plikten til å innløse sedlene mot sølv som skulle vært gjeldende fra 1819. Men etter hvert innså man at i så fall kunne sølvfondet fort ende i utlandet, ettersom norske forretningsmenn hadde stor gjeld. I 1822 så Stortinget seg likevel nødt til å godta delvis seddelinnløsning mot sølv, for å styrke seddelverdien. Norge beholdt sølvstandard frem til 1875, da kroneverdien ble knyttet opp mot gull.

Referanser
----------

1. ↑  «Sølvskatten», Norges bank
2. ↑  Mardal, Magnus A.: «sølvskatten» i *Store norske leksikon* på snl.no. Hentet 5. august 2022 fra
3. ↑  Tore Pryser: *Norsk historie 1800-1870* (s. 96-97), Det norske samlaget 1985, ISBN 82-521-2388-0

Eksterne lenker
---------------

* Sølvskatten på Digitalarkivet
* Om sølvskatten på Lokalhistoriewiki
* Om sølvskatten på Norges Banks nettside
**Boediono** (født 25. februar 1943 i Blitar i Øst-Java) er en indonesisk politiker og økonom. Han var Indonesias visepresident fra 20. oktober 2009 til 20. oktober 2014. Han ble visepresident etter å ha vunnet presidentvalget i 2009 sammen med den sittende presidenten Susilo Bambang Yudhoyono.

Biografi
--------

Boediono begynte i 1960-årene sine studier ved Gadjah-Mada-universitetet i Yogyakarta. I 1967 tok han eksamen innen økonomi ved University of Western Australia i Perth og tok mastergrad i 1972 ved Monash University i Melbourne. I 1979 promoverte han til doktor ved Wharton School ved University of Pennsylvania.

Boediono arbeidet deretter som professor for makroøkonomi og valutapolitikk ved Gadjah Mada-universitetet.

Boediono var fra 1997 til 1998 viaepresident for den indonesiske sentralbank Bank Indonesia og deretter minister for landutvikling fra 1998 til oktober 1999. I 2001 utnevnte president Megawati Sukarnoputri han til finansminister i hennes regjering. President Susilo Bambang Yudhoyono gjorde ham til økonomiminister ved en kabinettsnyordning i 2005. I 2008 ble han valgt til president for Bank Indonesia.

Han var Indonesias visepresident fra 20. oktober 2009 til 20. oktober 2014. Han ble visepresident etter å ha vunnet presidentvalget i 2009 sammen med den sittende president Susilo Bambang Yudhoyono.

Referanser
----------

1. ↑  «Who's Who». *The Jakarta Post*. Arkivert fra originalen 12. mai 2009. Besøkt 15. mai 2009.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 21. oktober 2012. Besøkt 7. juli 2021.
2. ↑  |wayback=20110820203236 *Biografi på den indonesiske regjerings nettsider*, 2019-08-27

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Leif Johan «Jack» Sverdrup** (født 11. januar 1898 på Ytre Sula i Solund, død 2. januar 1976 i St. Louis i Missouri) var en norsk-amerikansk ingeniør og general i U.S. Army Corps of Engineers. Han er best kjent for sin tjeneste i det sørvestre Stillehavet under andre verdenskrig, der han var sjefsingeniør under general Douglas MacArthur.

Sverdrup emigrerte til USA i 1914. Etter å ha tjenestegjort i U.S. Army under første verdenskrig, studerte han byggeteknikk ved University of Minnesota. Etter ferdig ingeniørutdanning i 1921 arbeidet han en periode for Missouri State Highway Department. Deretter etablerte han Sverdrup & Parcel, et ingeniørfirma som spesialiserte seg på brokonstruksjon, sammen med sin tidligere professor ved universitetet, John Ira Parcel. Firmaet var involvert i byggingen av en rekke betydningsfulle broer, blant annet Washington Bridge og Amelia Earhart Bridge over Missouri og Hurricane Deck Bridge over Lake of the Ozarks.

I 1941 ble Sverdrup involvert i byggingen av et nettverk av flystriper i Stillehavet. I 1942 ble han utnevnt til oberst i U.S. Army og ble sjef for konstruksjonsavdelingen i general MacArthurs område i det sørvestre Stillehavet. Samme år foretok han tre rekognoseringsturer over Owen Stanley-fjellene i fiendtlig territorium på Ny-Guinea, en bragd han ble dekorert med Silver Star og Distinguished Service Medal for. I 1944 ble han krigsskueplassens sjefsingeniør.

Etter krigen var han sjef for 102. infanteridivisjon i U.S. Army Reserve fra 1947 til 1958. Sverdrup & Parcel gikk over til å prosjektere og overvåke byggingen av en rekke større byggeprosjekter, så som Arnold Engineering Development Center og Chesapeake Bay brotunnel.

Leif Sverdrup var sønn av teologen Edvard Sverdrup, bror av ingeniøren Einar Sverdrup og halvbror av professor Harald Ulrik Sverdrup. Han var dessuten svigersønn av den norsk-amerikanske legen Kristian Egilsrud.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Leif\_Sverdrup[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Leif Johan "Jack" Sverdrup, Norsk biografisk leksikon ID Leif\_Sverdrup, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Franzwa, Gregory M.; Ely, William J. (1980), *Leif Sverdrup: Engineer Soldier At His Best*, Gerald, Missouri: The Patrice Press, ISBN 0-935284-12-5

Eksterne lenker
---------------

* (no) Leif Sverdrup i Norsk biografisk leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Wikistrinda **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Janicke Karin Solheim** (født 1953) er en norsk politiker (MDG, tidligere SV) og organisasjonsleder. Hun har bl.a. vært kvinnepolitisk leder i SV og nestleder i Norsk Kvinnesaksforening. Hun representerer for tiden MDG som gruppeleder og medlem av formannskapet i Lier.

Bakgrunn
--------

Av utdanning er hun cand.philol. i nordisk språk og litteratur, og hun har bakgrunn som lektor.

Politikk
--------

Hun har vært kvinnepolitisk leder i SV og representert partiet i kommune- og fylkespolitikken i Buskerud, men gikk senere over til MDG. Hun er gruppeleder for MDG i kommunestyret og medlem av formannskapet i Lier. Hun har også vært varamedlem av fylkestinget i Buskerud for MDG. Hun har også hatt en rekke verv i partiorganisasjonene i SV og senere i MDG. Hun har vært medlem i fylkesnemnda for barnevern og sosiale saker i Buskerud og meddommer i Drammen tingrett. Hun er styremedlem i Buskerud Teater og medlem av Distriktsprogramrådet i NRK i Oslo og Viken, det regionale kringkastingsrådet for Østlandet. I Stortingsvalget 2021 er hun MDGs 4.-kandidat i Buskerud.

Hun var 1. nestleder i Norsk Kvinnesaksforening på nasjonalt nivå i perioden 2010–2012 etter å ha vært 2. nestleder 2009–2010, og var medlem av sentralstyret frem til 2016. Lokalt har hun vært leder i Drammen Kvinnesaksforening (som omfatter hele Buskerud) 2008–2015, da hun ble etterfulgt av Turid Lilleheie. Fra 2010 til 2013 var hun medlem av det internasjonale styret i International Alliance of Women, som har flere hundre tusen medlemmer.

Referanser
----------

1. ↑   www.valgdirektoratet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Solheim topper MDG-nominasjon
3. ↑  Varaordfører og gruppeledere
4. ↑  Janicke Karin Solheim
5. ↑  Buskerud Teater
6. ↑  Distriktsprogramrådet
7. ↑  Janicke Karin Solheim
8. ↑  Nestledere
9. ↑  International Alliance of Women
«Varner» har flere betydninger.

**Varner AS** er et norsk konsern for salg av klær som kontrolleres av familien Varner gjennom forskjellige aksjeselskap. Varner er et av Skandinavias største motekonserner med nærmere 8.500 medarbeidere, seks nettbutikker og 1.200 fysiske butikker fordelt på fem land; Norge, Sverige, Finland, Danmark og Island. Gruppen omfatter motekjedene Bik Bok, Carlings, Cubus, Dressmann, Dressmann XL, Junkyard, Volt og Levi’s Store.

Varner-Gruppens salgsvirksomhet ble grunnlagt av Frank Varner (1937–2001) i 1962. Det familieeide konsernet kontrolleres i dag av Turid Varner, Marius Varner, Petter Varner og Joakim Varner og er ikke børsnotert.

Historie
--------

Den første butikken i det som senere ble Varner-Gruppen ble åpnet i Thorvald Meyersgate i Oslo i 1962 av Frank Varner. I 1965 starter han en butikk til i Oslo, og en i Trondheim. Navnet Dressmann ble tatt i bruk i 1967, i forbindelse med en åpning av en ny butikk i Skippergata i Oslo. Dette navnet blir brukt i flere nye butikker rundt om i Norge. På 1980-tallet kjøpte selskapet opp Jonas Øglænd AS, som blant annet driver Cubus, i tillegg til flere andre selskaper utenfor tekstilmarkedet. Disse blir senere solgt.

I 1985 blir Carlings etablert. Etterhvert kjøper selskapet opp andre kjeder, Bik Bok i 1991, Vivikes i 1994 og svenske Hagenfeldt i 1996. I 2001 kjøpes Urban opp, og Wow og Volt i 2006. I 2007 kjøpes svenske Solo opp.

I 2007 hadde selskapet 8093 ansatte, og en omsetning på om lag 7,8 milliarder kroner. Selskapets hovedkontor ligger på Billingstad.

Butikkjeder i Varner-Gruppen
----------------------------

* Bik Bok
* Carlings
* Cubus
* Dressmann
* Urban
* Volt
* Vivikes
* Wearhouse
* WOW by BikBok
* Levis Store
* SOLO
* A-Z

Referanser
----------

1. ↑   varner.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   *Enhetsregisteret*, Wikidata Q5380556,
3. 1 2  Varner-Gruppens nettpresenrasjon
4. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Varner.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
***Little Big Adventure*** (***LBA***) er et action-eventyrspill som ble utviklet av Adeline Software International og lansert i slutten av 1994. Handlingen dreier seg om historien til hovedpersonen Twinsen. Spillet ble utgitt på CD-ROM, og senere også på disketter. Spillet ble dessuten også overført til PlayStation. Det andre spillet i serien, *Little Big Adventure 2* (også kjent som *Twinsen's Odyssey*), ble utgitt i 1997.

Handling
--------

Spillerens karakter, Twinsen, kan byttes mellom fire forskjellige modus (Normal, Atletisk / Sporty, Aggressiv eller Diskret) som hver endrer karakterens evner og interaksjoner med resten av spill-verdenen. Kamp i spillet utføres hovedsakelig ved hjelp av Magic Ball, en glødende energi-kule som spilleren kan kastes mot fiender. Banen og vinkelen på ballen endres avhengig av slags modus spilleren står i. Å bytte til "Aggressiv"-modus tillater også karakteren fra å delta i konflikter med slag og spark.

Handlingen er lagt til den fiktive planeten Twinsun, en verden som ligger mellom to soler, noe som resulterer i et polar-område rundt ekvator. Fire forskjellige arter befolker Twinsun: Quetchs ligner estetisk på mennesker, bortsett fra at de har hestehale. Spheros er korte sfæriske skapninger. Grobos ligner antropomorfe elefanter. Rabbi-bunnies er høye, tynne humanoide kaniner. Når spillet begynner, blir det forklart at hele befolkningen på planeten har blitt ført inn på den sørlige halvkule av en brutal tyrann kalt Dr. FunFrock, som har tatt over kontroll over hele planeten ved å utvikle en hær av kloner som reiser ved hjelp av teleport-maskiner som han har spredt over hele planeten.

Spilleren får rollen som en ung Quetch ved navn Twinsen, som sitter fengslet i et asyl på den festning-lignende Citadel Island på grunn av hans profetiske drømmer om verdens ende. Twinsen stikker av fra asylet, og vender til huset som han tidligere delte med kjæresten Zoe. Kloner fra Dr. FunFrock kommer for å arrestere ham igjen, men Zoe skjuler Twinsen, men blir arrestert selv. Twinsen må reise mellom øyene på planeten og håper å finne en metode for å overvinne FunFroks klon-hær og finne igjen Zoe.

Referanser
----------

1. ↑   GOG.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Magicball Network, en LBA-fanside med forum.
* *Little Big Adventure* for Windows (LbaWin), et prosjekt som jobber for å gjøre det mulig å spille LBA i Microsoft Windows (foreløpig i beta-versjon).

Portal: Videospill
**City of Lakewood** er en by i Jefferson County, Colorado, USA. Lakewood har den fjerde største befolkningen i Colorado og er rangert som nummer 164 i USA. Denver Regional Council of Governments beregnet at det i 2005 var 146.140 innbyggere i Lakewood.

Byen Lakewood ble grunnlagt i 1969. Allerede ved etableringen var folketallet over 90 000.

Området kjent som Lakewood ble bosatt i 1889 av Charles Welch og William A.H. Loveland, som bygde et 13-kvartals område langs veien Colfax Avenue vest for Denver i østre Jefferson County.

Lakewood har også Lakewood High School som er rangert som nummer én i staten av *Newsweek*,[] og den eneste[] International Baccalaureate-skolen i Jefferson County. Lakewood har fått tilnavnet «Lily-white Lakewood» fordi drabantbyens befolkning historisk var overveiende hvit.

Geografi
--------

Ifølge United States Census Bureau har byen et areal på 110,0 km². 107,7 km² av det er land og 2,3 km² (2,05 %) vann.

Demografi
---------

Under folketellingen i 2000 var det 144 126 innbyggere, 60 531 husstander og 36 500 familier bosatt i byen. Folketettheten var 1338,0/km².

Lokalt styre
------------

Inntil 1969 hadde ikke området kjent som Lakewood noen lokal, offentlig forvaltning, selv om de hadde flere vannforsyningsdistrikter, flere brannvesendistrikter og forvaltningen i Jefferson County. Tettstedet hadde allerede eksistert i omtrent 80 år før det offisielt fikk bystatus i 1969.

Lakewoods befolkning velger byrådsstyre (City Council) som består av borgermester, som representerer hele byen, og 10 byrådsmedlemmer, to fra hvert av byens fem geografiske valgområder. Borgermesteren og byrådet styrer driften av byens offentlige forvaltning.

Statlig representasjon
----------------------

Nesten hele City of Lakewood hører hjemme i Colorado House District 26. Lakewood er representert av Rep. Andy Kerr.

Søsterbyer
----------

Lakewood has fire søsterbyer, som definert av Sister Cities International:

* Chester, Storbritannia
* Portsmouth, Storbritannia, også vennskapsby
* Stade, Tyskland
* Sutherland Shire, Australia

Lakewood i mediene
------------------

* En *South Park*-episode fant sted ved Casa Bonita, en lokal meksikansk restaurant i Lakewood.

Referanser
----------

1. ↑  United States. Bureau of the Census (2016) (på en), *2016 U.S. Gazetteer Files*, Washington D.C.: Bureau of the Census, Wikidata Q32859555,
2. ↑  ; *folketellingen i USA 2020*; Herausgeber: Bureau of the Census; besøksdato: 1. januar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* City of Lakewood (offisiell hjemmeside)
* City of Lakewood Arkivert 3. september 2010 hos Wayback Machine. (Kontakt informasjon)
* *Newsweek Numbers*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
**Kommunestyrevalg i Ulstein** er en oversikt over kommunestyrevalg avholdt i Ulstein kommune i Møre og Romsdal. Ulstein ligger på Sunnmøre.

Kommunestyrevalget 2023
-----------------------

Ulstein kommunestyre er i perioden 2023–2027 sammensatt slik: Høyre 6 representanter, Fremskrittspartiet 5, Arbeiderpartiet 4, Senterpartiet 3, Kristelig Folkeparti 2, Industri- og Næringspartiet 2, Konservativt 1, Venstre 1, Sosialistisk Venstreparti 1 representant. Til sammen 25 representanter. Stian Skorgen Scheide (H) er ordfører og Lisa Mari Breivik Anderson (Sp) er varaordfører.

Kommunestyrevalget 2019
-----------------------

Ulstein kommunestyre var i perioden 2019–2023 sammensatt slik: Fremskrittspartiet 6 representanter, Høyre 5, Arbeiderpartiet 5, Kristelig Folkeparti 3, Senterpartiet 3, Venstre 2, og Sosialistisk Venstreparti 1 representant. Til sammen 25 representanter. Knut Erik Engh (Frp) var ordfører og Stian Lehmann Scheide (H) var varaordfører.

Kommunestyrevalget 2015
-----------------------

Ulstein kommunestyre var i perioden 2015–2019 sammensatt slik: Fremskrittspartiet 6 representanter, Høyre 5, Arbeiderpartiet 5, Kristelig Folkeparti 3, Venstre 3, Senterpartiet 2 og Sosialistisk Venstreparti 1 representant. Til sammen 25 representanter. Knut Erik Engh (FrP) var ordfører og Steinar Torvik (KrF) var varaordfører.

Kommunestyrevalget 2011
-----------------------

Ulstein kommunestyre var i perioden 2011-2015 sammensatt slik: Høyre 8, AP 6, Frp 4, Venstre 3, KrF 3, Sp 1. Tilsammen 25 representanter. Jan Berset (H) var ordfører. Knut Erik Engh (Frp) var varaordfører.

Referanser
----------

1. ↑  «Kommunestyrevalget 2019» (PDF). Besøkt 4. november 2019.
2. ↑  «Kommunestyrevalget 2019» (PDF). Besøkt 4. november 2019.
3. ↑
**Vinterveiens helter** (engelsk: *Ice Road Recue*) er en dokusåpe fra National Geographic Channel som følger hverdagen til bilbergere i Hardanger og Nordland i vintersesongene. 

Serien hadde premiere i 2015 og vises på TV i 180 land på 30 ulike språk.

Produksjon
----------

Sesongene blir filmet i vintermånedene fra november til mars, der filmteamene består oftest kun av en fotograf og en teknisk assistent som starter filmingen når de ankommer stedet hvor hendelsen har forekommet. I tillegg brukes det Go-Pro-kameraer i bilene, og drone for oversiktsbilder.

Per 2023 har det vært produsert åtte sesonger av serien.

Referanser
----------

1. ↑  «Risikerer livet for å redde havarerte biler». *radioh.no*. Besøkt 4. desember 2023.
2. ↑  «Norges tøffeste redningshelter er tilbake». *www.telenor.no* **(norsk)**. Besøkt 4. desember 2023.
3. ↑  «Vogntog i grøfta». *www.at.no*. 12. oktober 2023. Besøkt 4. desember 2023.
4. ↑  AS, TV 2 (5. oktober 2022). «Bilbergerne har en av Norges tøffeste jobber». *TV 2*. Besøkt 4. desember 2023.
5. ↑  TV, NatGeo. «National Geographic - Vinterveiens helter». *www.natgeotv.com* **(norsk)**. Besøkt 4. desember 2023.
Hurdal prestegård Foto: Øyvind Holmstad 
**Hurdal prestegård** eller **Gjøding gård** ligger like nordvest for Hurdal kirke.

Gården skal være den første gården som ble ryddet i området. Prestegårdsbygningen ble oppført i 1837. Fredningsplaner ble frafalt i 1992, men anlegget ble foreslått omregulert til spesialområde for bevaring. Gården brukes ikke som prestegård i dag, men er overtatt av et aksjeselskap.

På den tidligere prestegårdens grunn er en rekke arkeologiske kulturminner.

Referanser
----------

1. ↑  Store norske leksikon om Hurdal
2. ↑  Historikk Arkivert 4. september 2017 hos Wayback Machine. for Hurdal økolandsby
3. ↑  Se Riksantivarens Kulturminnesøk.

Kilder
------

* Gunnar Birkeland og Sigrunn Nerdal, red. (2015). «52 Hurdal prestegård». *Prestegårder i Norge – et utvalg*. Opplysningsvesenets fond. s. 51–52.

Eksterne lenker
---------------

* Hurdal økolandsby

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Oxnard** er en by i Ventura County i delstaten California i USA. Byen har et innbyggertall på 197 899 (2010) og er den nittende største byen i California og den største byen i Ventura County. Oxnard ligger sør i California og 56 km vest for Los Angeles' bygrense. Oxnard er en del av det større storbyområdet Los Angeles. United States Navy har to marine baser her, Port Hueneme og NAS Point Mugu. Oxnard har også en regional flyplass som heter Oxnard Airport (OXR). På folkemunne er byen kjent som «The' Ox».

Jordbærproduksjon
-----------------

Rundt Oxnard er det store områder med jordbærdyrking. Oxnard er Californias største jordbærprodusent og produserer en tredjedel av all produksjonen av jordbær i California. Over 85 prosent av USAs jordbærproduksjon blir produsert i California, og USA står for en femtendedel av all jordbærproduksjonen i verden. Oxnard er vert for den årlige California Strawberry Festival.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Oxnard, California – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Oxnard City Portal
* Oxnard Convention and Visitors Bureau

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.

En av to kubbestoler som Olav Fyrileiv ga i bryllupsgave til sin søster og svoger i 1920. I ryggen har han malt et portrett av Myllarguten. Stolen er nå i samlingene på Norsk Folkemuseum, NF.2010-2095
**Olav Fyrileiv** (født 1875 i Åmotsdal, død 1975 i Heddal) var en norsk treskjærer og rosemaler.

Norsk Folkemuseum har to kubbestoler som er skåret og malt av Olav Fyrileiv, og i museets protokoll har Torgeir Kjos notert følgende opplysninger om Fyrileiv: 

*Olav Fyrileiv var født i Åmotsdal og bosatt og død i Heddal i Telemark. Han var utdannet snekker og ansatt som sløydlærer på Notodden lærerskole fra ca. 1898–1904. Fra 1904 arbeidet han som selvstendig kunsthåndverker/brukskunstner i Heddal.*

*Fyrileiv hadde en storproduksjon av møbler (ikke minst kubbestoler) og hele interiører både for gårder og privatpersoner. Han leverte mye i nærområdet i Telemark, men også ellers i landet, og eksporterte dessuten mye til USA. Fyrileiv både formet, skar og malte gjenstandene selv. I 1904 laget han altertavlen til Lisleherad kirke, og i 1908 restaurerte han altertavlen i Heddal stavkirke. Samme år utførte han store utsmykkingsarbeider for Norsk Hydro på Notodden, blant annet i interiørene i Administrasjonsbygningen. I 1954 ble han kunstnerisk leder for restaureringen av Heddal stavkirke, der han gjennomførte en rekke oppgaver. Et stueinteriør fra i Holmenkollen i Oslo, som han laget for Didrik Korgshem i 1932, ble i 1990 overført til Heddal bygdetun under navnet «Fyrileivstugu». Drivkraft i dette arbeidet var hans dattersønn Olav Smedsrud. Olav Fyrileiv arbeidet aktivt som kunstner helt til 1971.*

Noter
-----

1. ↑  NF.2010-0694 og NF.2010-0695

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Olav Fyrileiv, (15.januar 1875 - 11.juni 1975).», besøkt 10. desember 2023[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Landsverk, Halvard (1965): *Treskjeraren Olav Fyrileiv*, Artikkel i: *Årbok for Telemark 1965, s. 19-27.* Skien.

Eksterne lenker
---------------

* Kubbestol i DigitaltMuseum skåret og malt av Olav Fyrileiv

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** Geni **·** KulturNav
 |
**Kabinettsekretær** er en stilling ved det kongelige norske hoff, der arbeidsoppgavene er å forestå det å skrive brev for kongelige, åpne innkommende post og å arkivere korrespondansen i et kabinett. Under eneveldet mellom Danmark og Norge var denne stillingen den mektigste, nest etter selve kongen, og ble innehatt av blant andre Johann Friedrich Struensee (1737–1772) som i 1770 ble kabinettsekretær for dronning Caroline Mathilde (1751–1775), kabinettsekretærens elskerinne. I denne posisjonen fikk Struensee etablert seg et kabinettstyre med seg selv som eneveldig *geheimeminister* hvorfra han utstedet nye ordrer og lover mens kongen lå i sinnssykdom. Kabinettsekretæren ble dømt til døden i 1772 mens elskerinnen døde i feber i 1775. Senere har tittelen falt litt i anseelse, i og med at kabinettsekretæren nå er underlagt det å lede et kontorfellesskap, det såkalte *kabinettsekretariatet*. Kabinettsekretæren følger de kongelige på reiser, som da det norske kongeparet var i New York City i november 2011 og Dronning Sonjas kjole var for bred for rulletrappen. Hennes kabinettsekretær Berit Tversland fikset kjolen, men falt da bakover og måtte reddes av Kong Harald.

Tidligere kabinettsekretærer
----------------------------

* 1905–1926 Hans Aimar Mow Grønvold (1846–1926)
* 1927–1940 Christopher von Tangen (1877–1841)
* 1945–1979 Vincent Bommen (1906–1983), ble kabinettsjef i 1979
* 1980–2000 Magne Hagen (født 1938), som startet ved kabinettsekretariatet i 1977.
* 2000–2012 Berit Tversland (født 1950).

Fra 1994 har forøvrig Knut Brakstad (født 1955) vært assisterende kabinettsekretær som skrev kongens taler. I 2013 ble han utnevnt til kongens rådgiver.

Referanser
----------

1. ↑  Kabinettsekretær slik definert av Store norske leksikon.
2. ↑  Det er Lars Wærstad som rapporterter dette den 23. november 2011, i artikkelen *Kong Harald reddet kabinettsekretæren Arkivert 24. desember 2013 hos Wayback Machine.*.
3. ↑  Morten Lindboe, *Magne Hagen gir seg i Dagbladet den 11. januar 2000.*
4. ↑  Haakon og Märthas «reservemamma» slutter på slottet fra TV2 den 20. september 2012.

* Johann Friedrich Struensee (1737–1772) var det Johann Friedrich Struensee (1737–1772) var det
* Hans Aimar Mow Grønvold (1846–1926) var det Hans Aimar Mow Grønvold (1846–1926) var det

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Norden erkebispedømme** er det syrisk-ortodokse erkebispedømmet som omfatter de nordiske landene. Erkebispedømmet har sju kirker i Sverige (katedralen i Södertälje; to i Göteborg og Stockholm; én i Norrköping og Örebro) og mindre menigheter i andre byer og andre nordiske land.

Med mer enn 100 000 medlemmer utgjør de syrisk-ortodokse kristne i Sverige et av den syrisk-ortodokse kirkens største diasporasamfunn. Grunnen til det sterke syrisk-ortodokse nærværet i Sverige er flyktningstrømmen fra Midtøsten, som begynte med seksdagerskrigen i 1967 og ble ytterligere forsterket under Irak-krigen og borgerkrigen i Syria.

Erkebispedømmet ble grunnlagt i 1977 som *Norden og Storbritannia erkebispedømme*, men delt i 1986 med opprettelsen av Storbritannia syrisk-ortodokse erkebispedømme. Siden 1996 er Norden erkebispedømmet delt i to konkurrerende erkebispedømmer, som likevel begge er anerkjent at kirkens patriark (den syrisk-ortodokse patriark av Antiokia), og som begge har sitt sete i Södertälje. Bispedømmet som fremdeles bærer det opprinnelige navnet, *Norden erkebispedømme*, ledes av erkebiskop Mor Julius Abdulahad G. Shabo. Det nygrunnlagte bispedømmet, *det patriarkale vikariatet Sverige*, ledes av erkebiskop Mor Dioscoros Benjamin Atas.

*Jakob av Nsibin-katedralen* i Södertälje ble innviet i 2009.

Eksterne lenker
---------------

* Syrisk-ortodoxa kyrkans ungdomsförbund i Sverige
* Thomas Arentzen: *Ortodoxa och österländska kyrkor i Sverige* Arkivert 10. juni 2016 hos Wayback Machine. nr 5 i SSTs skriftserie
**Marin Moloşag** (født 25. januar 1971 i Chişinău) er en moldovsk jurist og økonom, som siden 2009 har vært første visesentralbanksjef i Moldovas nasjonalbank. 

Han har utdanning innen jus fra Moldova State University, der han var ferdig utdannet i 1993. Fra 1996 til 2000 tok han doktorgrad innen banklovgivning (*banking law*), ved samme universitet. I 2005 tok han i tillegg et økonomistudium ved International Institute of Management. 

Moloşag begynte å jobbe i Moldovas nasjonalbank i 1992, som økonom i avdelingen for internasjonale finansinstitusjoner (International Financial Institutions Section - IFIS). Han overtok som leder for denne avdelingen i 1997. Fra 2000 til 2002 var han leder for sentralbankens *Foreign Relations Division*. Han ble utnevnt til visesentralbanksjef i 2002, en stilling han hadde fram til 2009. Med dette fikk han plass i sentralbankens styre. I 2009 ble han utnevnt til første visesentralbanksjef, med ansvar for koordinering av bl.a. pengepolitikk, forskning, markedsoperasjoner, rapportering og statistikk, samt integrasjon mot Europa. Han overtok da etter Cibotaru Victor, som leverte sin avskjedssøknad i november 2009.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Moldovas nasjonalbank - Vice-chairman of the Council of administration of the National Bank of Moldova
Heidrunplattformen
**Heidrun TLP** er en kombinert bore- og produksjonsplattform for utvinning av olje og gass på Heidrunfeltet, på Haltenbanken, i Norskehavet. Plattformen er en strekkstagplattform (eng. Tension Leg Platform), og er verdens største strekkstagplattform i betong.

Historie
--------

Det amerikanske oljeselskapet Conoco fant i 1985 et stort olje- og gassfunn på Haltenbanken, i blokkene 6507/7 og 6507/8. Funnet fikk navnet Heidrun etter geiten i norrøn mytologi som forsynte gudene, og deres krigere i Valhall med mjød. Conoco kom med løsninger for utbyggingen som appellerte til myndighetene, og løsningen med en strekkstagplattform ga dem en sterk fordel. Conoco fikk operatøransvar for utbyggingen, men i konsesjonsbetingelsene for Heidrun ble det lagt inn en opsjon som ga Statoil mulighet til å overta operatøransvaret når produksjonen hadde kommet i gang. 

Med den gode posisjonen selskapet hadde i Norge, hadde Conocos ledelse liten tro på at opsjonen ville bli utøvd, men administrerende direktør, Arve Johnsen slo igjennom når saken var til utredning, og det ble besluttet at Statoil kom til å overta operatøransvaret.

Litteratur
----------

* Lerøen, Bjørn Vidar, *Dråper av svart gull*, Statoil 2002, ISBN 82-991255-4-5
Prosjektet **Åpen og inkluderende** er et av to profilområder som Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner (LNU) har i perioden 2005–2008. Prosjektet tar mål av seg om å sørge for at barne- og ungdomsorganisasjonene i Norge skal ha kompetanse på hvordan man kan bli en inkluderende arena. Dette er et område som de fleste organisasjonene tradisjonelt har liten kunnskap om, og representantskapet til LNU mente det var viktig med et felles løft.

Pilotorganisasjoner
-------------------

På høstparten 2006 inviterte LNU medlemsorganisasjonene til å vere med på eit pilotprosjekt innenfor LNU sitt profilområde Åpen og inkluderende. Det var stor interesse blant medlemsorganisasjonane for å delta i prosjektet, og LNU plukket ut seks ulike organisasjoner som ville arbeide med feltet. I 2007 har man invitert ytterligere fire organisasjoner med i arbeidet.

Pilotorganisasjoner i Åpen og inkluderende

* Arbeidernes ungdomsfylking
* Noregs Ungdomslag
* Norske Baptisters Barne- og Ungdomsforbund
* Norges speiderforbund
* Norges Musikkorps Forbund
* Skeiv Ungdom
* Unge Venstre
* Juvente
* Norges Bygdeungdomslag
* Røde Kors Ungdom

Organisasjonene har gjennomført/gjennomfører forskjellige prosjekter der man ønsker å skape et nytt mangfold i organisasjonen.

Startpakke for Åpne og inkluderende organisasjoner
--------------------------------------------------

Erfaringene fra arbeidet i pilotorganisasjonene og tilsvarende arbeid gjort i andre land er samlet i en bok som heter Startpakke for åpne og inkluderende organisasjoner. Startpakken inneholder artikler, metoder, fakta og inspirasjon for organisasjoner som vil arbeide med dette feltet.

EtNorden
--------

Sammen med Nordisk ministerråd driver LNU prosjektet EtNorden, som har som mål å skape bedre inkludering i Norden. EtNorden er et delprosjekt av Åpen og inkluderende.

Eksterne lenker
---------------

* LNU sine prosjektsider[*død lenke*]
* Prosjektet EtNorden sine hjemmesider
**Midtre Hålogaland politidistrikt** var et politidistrikt i den norske Politi- og lensmannsetaten. Politidistriktet dekket nordre del av Nordland og den sørlige delen av Troms fylke. Distriktets hovedkontor lå i Harstad.

Politidistriktet ble opprettet 1. januar 2002 ved en sammenslåing av Senja politidistrikt, Narvik politidistrikt og Lofoten og Vesterålen politidistrikt. Den 1. januar 2016 ble politidistriktet delt etter fylkesgrensen, slik at de syv nordligste kommunene inngikk i det nye Troms politidistrikt, mens de øvrige 15 inngikk i det nye Nordland politidistrikt. Dette som en følge av regjeringen Erna Solbergs nærpolitireform, som blant annet reduserte antall politidistrikter i Norge fra 27 til 12.

Referanser
----------

1. ↑  Presseinvitasjon: Justis- og beredskapsministeren om politireforma, pessemelding, regjeringen.no, 6. mars 2015
2. ↑  Justis- og beredskapsdepartementet: Prop. 61 LS (2014-2015). Endringer i politiloven mv. (trygghet i hverdagen – nærpolitireformen), 6. mars 2015
Broadway, Eugene
**Eugene** er den tredje største byen i delstaten Oregon og hovedsete for Lane fylke. Byen ligger noe vest i staten, i sørenden av Willamettedalen, ca. 97 km fra stillehavskysten. Byen ligger i et område med mye skog, og det er mulighet for mange utendørsaktiviteter i naturen. Folketallsestimatet for 2016 var 166 575.

Byen er oppkalt etter grunnleggeren Eugene Franklin Skinner som bygget et handelssenter i 1850 og grunnla byen i 1862. I 1872 ble byggingen av University of Oregon vedtatt i håp om å gjøre Eugene til et sentrum for læring. Universitet ble åpnet i 1876 og har i dag omtrent 20 000 studenter og er blant Eugenes største arbeidsgivere.

Ellers ligger hovedkvarterene til dagligvarekjeden Bi-Mart i Eugene, og flere kjente bedrifter som skoprodusenten Nike, hurtigmatkjeden Taco Time og videospillprodusenten Brøderbund, ble opprettet i byen (selv om de senere har flyttet ut).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Eugene, Oregon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |

1. ↑  ; besøksdato: 10. juli 2020.