recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Huldt & Lillevik** er et av de mest brukte lønnssystemene i Norge,[] og leveres av Visma AS. 

Huldt & Lillevik ble startet i 1981 av svenske Lars Gustav Huldt og norske Eivind Kristian Lillevik. Firmaet ble etablert på Lillestrøm, men etablerte seg etterhvert på Karl Johans gate i Oslo. 1997 ble selskapet, sammen med supportsenteret aas data a.s på Gran, solgt til finske Tieto, som senere ble fusjonert med svenske Enator til TietoEnator. I 2005 ble HR-delen av TietoEnator etablert som selskapet Personec, og i 2007 ble Personec fusjonert med Tradimus, og fikk navnet Aditro. Aditro er eid av private equity-selskapet Nordic Capital. Aditros hovedkontor ligger i Sundbyberg utenfor Stockholm. Aditro i Norge hadde en omsetning på i overkant av 200 millioner kroner i 2011.

Huldt & Lillevik er i dag den største leverandøren av PC-baserte lønnssystemer i Norge. Huldt & Lillevik er primært rettet mot små og mellomstore bedrifter og regnskapskontorer og håndterer firma med fra 1-2000 ansatte. Selskapet har blitt markedsført under slagordet «Enkelt og trygt», og systemet har fokus på å effektivisere brukerens hverdag kan integreres mot de fleste økonomi og ERP-systemer som er på markedet i Norge. Systemet inneholder også en fraværs- og personalmodul og er også integrert med Aditros juridiske oppslagsverk «Juridisk Atlas», som dekker tema innen lønn og personal. 

Huldt & Lillevik systemer består av Huldt & Lillevik Lønn 5.0, Huldt & Lillevik Ansattportal, Huldt & Lillevik Oppfølging og Huldt & Lillevik Reise. 

Huldt & Lillevik ble kjøpt opp av Visma i 2015.

Referanser
----------

1. ↑   Arkivert 6. mars 2016 hos Wayback Machine. Purehelp - Aditro AS - regnskap
2. ↑   Huldt & Lillevik med nytt grensesnitt
3. ↑  Vollen, Dag-Rune Z. «Visma kjøper Huldt & Lillevik». *Computerworld* **(norsk)**. Besøkt 4. desember 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Huldt & Lillevik
**Lewis og Harris** (engelsk: **Lewis and Harris**, skotsk gælisk: **Leòdhas agus na Hearadh** er Skottlands største øy, og den tredje største øya i De britiske øyer etter Storbritannia og Irland. Den har et areal på 2 179 km². Øya ligger nordvest i øygruppen Hebridene på vestkysten av Skottland.

Lewis og Harris lokalisert i de ytre Hebridene. Lewis markert i rødt
Den nordlige delen av øya kalles Lewis og den sørlige Harris. De to delene omtales til vanlig som to forskjellige øyer (*Isle of Lewis* og *Isle of Harris*), selv om de etter geografisk definisjon er to deler av samme øy. Hele øya har ikke noe felles navn, verken på engelsk eller gælisk. *The Long Island* har blitt brukt, (skotsk gælisk: *an t-Eilean Fada*), men dette er et navn som normalt brukes om hele øyrekka i de ytre Hebridene. Øya i sin helhet omtales også noen ganger bare som *Isle of Lewis*.

Grensen mellom Lewis og Harris går fra fjorden Loch Resort på vestsiden til fjorden Loch Seaforth på østsiden. Skillet gå altså ikke der hvor øya er smalest, ved Tarbert på Harris. Harris består for en stor del av fjellandsskap, mens Lewis har et flatere landskap. Det høyeste punktet på øya er Clisham som er 799 meter over havet.

Administrativt tilhører øya Ytre Hebridene (skotsk gælisk *Na h-Eileanan Siar*, engelsk *Western Isles / Outer Hebrides*). Tidligere var Harris del av Inverness-shire mens Lewis var del av Ross and Cromarty.

Lewis og Harris brukes også som fellesbetegnelse på alle øyene nord i de ytre Hebridene. Til denne øygruppa hører da foruten Lewis og Harris de bebodde øyene (Store) Bernera (gælisk:*Beàrnaraigh Ùig*, engelsk: *Great Bernera*) og Scalpay (gælisk: *Sgalpaigh*), og de nå ubebodde øyene Taransay (gælisk:*Tarasaigh*) og Scarp (gælisk:*An Sgarp*).

Referanser
----------

1. ↑  Også varianter som Lewis *with* Harris, Harris and Lewis osv. forekommer
2. ↑  Encyclopædia Britannica (1911) *Lewis-with-Harris Arkivert 23. august 2013 hos Wayback Machine.*.
3. ↑  Murray, W.H. (1966) *The Hebrides*. London. Heinemann. Side 2

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Edie Boyer** (født 21. februar 1966) er en amerikansk tidligere diskoskaster. Hennes personlige rekord er 62,92 meter, satt under et stevne i Minnesota 16. mai 1998. Resultatet er verdensrekord for døve utøvere, da Boyer ble 80 % hørselsskadet etter at hun kun 10 måneder gammel ble rammet av hjernehinnebetennelse.

Boyer vant det nasjonale mesterskapet i 1995 og representerte USA under VM i friidrett i 1995 og 1997, uten å komme videre fra kvalifiseringsrundene. 

Boye er en av seks søsken som alle drev med idrett. Selv var hun lagsportsutøver med tre nasjonale mesterskap fra ishockey for *Minnesota Checkers*, samt basketballspiller med stipend fra North Dakota State University women's basketball team 1984-1989.

Referanser
----------

1. 1 2 3  USATF: *Edie Boyer* Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. besøkt 23. juli 2012.
2. ↑  gobison.org (NDSU Athletic Media): *Edie Boyer* Arkivert 26. september 2011 hos Wayback Machine. besøkt 23. juli 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Edie Boyer – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Edie Boyer – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata
**«Easter Parade»** er en amerikansk populærmusikksang, skrevet av Irving Berlin. Teksten beskriver jeg-personen i sangens engasjement i et amerikansk kulturevenement kalt *Eaaster Parade*.

Den ble introdusert av Marilyn Miller og Clifton Webb i Broadway-musikkrevyen *As Thousands Cheer* (1933), hvor musikknumrene ble bundet sammen i en tematisk tråd som avisoverskrifter. Sangen ble fremført av Bing Crosby i filmen *Holiday Inn* (1942), som inneholdt en sang av Irving Berlin om hver større amerikanske helligdag. I 1948 ble den fremført av Judy Garland og Fred Astaire i filmmusikalen med samme tittel, som var konstruert rundt sangen. Den var også med i Rankins/Bass' special *The First Easter Rabbit* i 1976 og har siden blitt en standard.

Berlin skrev opprinnelig melodien i 1917 under tittelen «Smile and Show Your Dimple». Sangen floppet, men komponisten satte melodien i arkivet til senere bruk. 

Den blir ofte regnet for å være én av de mest populære påskesangene gjennom alle tider, sammen med «Peter Cottontail».

Norske versjoner
----------------

Finn Bø og Bob Gunner har skrevet norske tekster. Bøs norske tittel er «Vi selv og våre hjem». Gunners versjon heter «Eventyret vinker».

### Innspillinger

| År | Sangtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1935 | «Vi selv og våre hjem» | Kirsten Heibergm. Scalas OrkesterDirigent: Hjalmar Lindberg | Finn Bø | 78-plate | His Master's Voice A.L. 2135 |
| 1936 | «Eventyret vinker» | Columbia Danseorkestermed sang av Jens Book-Jenssen | Bob Gunner | 78-plate | Columbia GN 106 |

Fotnoter og referanser
----------------------

1. ↑  As Thousands Cheer | IBDB: The official source for Broadway information
2. ↑  Holiday Inn (1942) på Internet Movie Database
3. ↑  I *Holiday Inn* ble sangen «White Christmas» introdusert
4. ↑  Holiday Inn (1948) på Internet Movie Database
5. ↑  Innspilt i London sommeren 1936
***Journey Through the Past*** er en film skrevet og regissert av Neil Young fra 1972. Den ble opprinnelig filmet i 16mm og ble deretter utviklet for visning på kino.

Filmen begynner i 1966 da Young fortsatt spilte i Buffalo Springfield og går fram til t6idspunktet for at filmen ble laget i 1972. Det er en eksperimentell film, som med en kombinasjon av dokumentariske klipp fra konserter i løpet av denne tiden, backstage-opptak og med frie kunstfilm-lignende sekvenser. Dette var Youngs debut som regissør, og filmen fikk ikke noen god mottakelse fra kritikerne. Filmen ble gjenutgitt i 2009 på DVD sammen med samleboksen *Neil Young Archives*.

I filmen deltar Youngs ulike musikere som han hadde arbeidet med i denne perioden, som Stephen Stills, Richie Furay, Dewey Martin, David Crosby og Graham Nash. 

Samme året ble albumet *Journey Through the Past* med musikken fra filmen - slik den framsto der - gitt ut.

Referanser
----------

1. ↑  Hal Erickson: Journey Through the Past - Synopsis *AllMovie*, besøkt 24. mai 2014
2. ↑  Journey Through the Past *TV Guide*, besøkt 24. mai 2014
3. ↑  Richie Unterberger: Journey Through the Past - Review *AllMovie*, besøkt 24. mai 2014

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Journey Through the Past* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (nl) *Journey Through the Past* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Journey Through the Past* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Tor Bjørgulv Solheim Vinje Borgundvaag** (født 17. mai 1975) er en norsk sanger, musikkpedagog og Høyre-politiker. Han var statssekretær for kulturminister Thorhild Widvey fra juni 2014 til desember 2015, og for Linda Hofstad Helleland fra desember 2015 til hans etterfølger Bård Folke Fredriksen tiltrådte i januar 2016. 

Borgundvaag er fra Nordfjord og Ås i Akershus. Han har studert mellomfag i musikkvitenskap ved Universitetet i Oslo i 1997 og utdannet seg til sanger ved Norges musikkhøgskole fra 1997-2001 og hatt studieopphold i Tyskland ved Hochschule für Musik und Theater Hamburg. I 2002 tok han Praktisk-pedagogisk utdanning ved Norges musikkhøgskole. Han har undervist i musikkteater og scenekunst. Borgundvaag har vært sanger i Operakoret ved Den Norske Opera & Ballett og har arbeidet frilans som utøvende sanger. Han har vært daglig leder i stiftelsen Oslo Domkor. 

Borgundvaag har vært leder for Grünerløkka Høyre. Fra 2012 til 2014 var han rådgiver for Høyres familie- og kulturfraksjon på Stortinget. I 2014 ble han statssekretær etter Knut Olav Åmås. Borgundvaag er nå kommunikasjonssjef i Norsk Lektorlag.

### Andre verv

* 2019-: Leder i Norsk Musikkråd

Referanser
----------

1. ↑  regjeringen.no Endring blant statssekretærane (6. juni 2014)
2. 1 2  Høyre Bjørgulv Vinje Borgundvaags verv[*død lenke*]
3. ↑  CV på LinkedIn[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Bjørgulv Vinje Borgundvaag på LinkedIn Rediger på Wikidata
* (no) Bjørgulv Vinje Borgundvaag hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* (no) Kulturdepartementet: Statssekretær Bjørgulv Vinje Borgundvaag (H)
* (no) NRK: Her er Åmås' etterfølger som statssekretær
**Kronglebreen** er en 3 km lang og 5 km² stor isbre som i realiteten er den vestre delen av Vasilievbreen, langt sør på Spitsbergen, Svalbard, i fjellområdet i sørlige Sørkapp Land. Breen glir direkte over i Vasilevbreen i øst og strekker seg over til Mefonna i vest, og er en innlands forbindelsesbre mellom disse. Via Achmatovskaret er den også forbundet med den vesle Kvithettbreen i sør. Omkringliggende avgrensninger omfatter Kronglefjellet (881 m) i nord, Tvillingsåtene (549 m) i nordøst, Gråtinden (722 m) i sør og Snøkrossen (727 m) i sørvest. Avgrensningen av breen er uklar da en rekke nunatakker og sidearmer av breen forbinder de nevnte breene. 

Breen har fått navnet på grunn av den kronglete formen.

Referanser
----------

1. ↑  Kronglebreen *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt. Besøkt 11. mars 2013

Foto sett fra vest, med Kronglebreen som den lille, uoversiktelige breen med en rekke fjelltagger midt i bildet. Vasilievbreen følger mellom denne og Isbukta i bakgrunnen.  Foto: Erlend Bjørtvedt 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
**Kronikat** eller **Krønikenotis** er en personlig fortelling om historiske og kalendariske begivenheter. 

Termen ble skapt av den svenske folkloristen Carl Wilhelm von Sydow i 1937 for å plassere denslags folkelige prosafortellinger som ikke hadde oppnådd å få det historiske sagnets episke karakter. Et kronikat kan imidlertid, som en form for sagnnotis gjerne være livskraftig og levende i tradisjonsmiljøet uten å utvikle seg til sagn.

Historikk
---------

I C.W. von Sydows teoretiske system er kronikatet blitt definert som personlige fortellinger om historiske opplevelser, som i motsetning til memoratet ikke har noe supranormalt ved seg. I den forbindelse angis en liste med fem memorielle diter (utsagn), som kun bærer fiksjonens kjennetegn.

Forholdet til historiske sagn
-----------------------------

Bjarne Hodne har imidlertid plassert både kronikat og memorat under begrepet *kommuniserte minner*, og definerer *kronikat* som «fortellinger som bygger på minner om personer, krigshendelser, drap, bebyggelse m.m. og som er lik memoratene ved at de ikke er blitt utsatt for dikterisk utforming.»

Slik memoratet under gitte forhold kan gå over til å bli et naturmytisk sagn som tradert historie, kan tilsvarende kronikatet ende opp som historisk sagn.

Referanser
----------

1. ↑  Carl Wilhelm von Sydow (1937) 1948, s. 108.
2. ↑  Bjarne Hodne 1981, s. 36.

Se også
-------

* Dite
* Fabulat
* Kriteriumsmotiv
* Memorat

Litteratur
----------

* Bødker, Laurits: Krönikenotis (s. 165). *Folk Literature (Germanic)*. International Dictionary of Regional European Ethnology and Folklore. Volume II. Rosenkilde and Bagger. København 1965.
* Hodne, Bjarne: «Overføring av muntlig stoff» i: Bjarne Hodne, Knut Kjelstadli og Göran Rosander: *Muntlige kilder. Om bruken av intervjuer i etnologi, folkeminnevitenskap og historie*. Universitetsforlaget. Oslo 1981.
* Sydow, Carl Wilhelm von: «Popular Dite Tradition. A Terminological Outline» (s. 106-126) i: *Selected Papers on Folklore*. Published on the Occasion of his 70th Birthday. Anniversary Volume. Rosenkilde & Bagger. København 1948.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
En **helsesykepleier** (tidligere «**helsesøster**») er en autorisert sykepleier med videreutdanning innen helsefremmende og sykdomsforebyggende arbeid for barn og unge 0–20 år og deres familier. I 2018 ble det vedtatt at yrkestittelen skulle endres fra helsesøster til helsesykepleier. Endringen fant sted 1. januar 2019.

Blant hovedarbeidsoppgaver inngår helseundersøkelser, rådgivning, forebyggende psykososialt arbeid, opplysningsvirksomhet og veiledning, hjemmebesøk og oppsøkende virksomhet, samarbeid med skolen om elevenes arbeids- og læringsmiljø, habilitering og individuelle planer, barnevaksineprogrammet, veiledning i samliv, seksualitet og prevensjon. Fagområdene er blant annet barnesykdommer, epidemiologi, hygiene, miljørettet helsearbeide, fødselslære og flere relevante fagområder.

«Søster» i «helsesøster» betød «sykepleier»: tidligere ble sykepleiere allment betegnet som «(syke)søstre». På dansk er betegnelsen *sundhedssygeplejerske*, og Norge valgte å gjøre som Danmark å endre tittelen til helsesykepleier.

Per 2017 var det svært få menn som var helsesøstre. I juni 2019 kunne OsloMet - storbyuniversitetet melde om en økning i antall mannlige studenter på helsesykepleierutdanningen. Utdanningen hadde frem til da bare hatt inntil én mannlig student per kull, mens det var fem menn som startet på studiet høsten 2019.

Referanser
----------

1. ↑  «Den nye helsesøster-tittelen er klar». *Sykepleien*. 31. mai 2018. Besøkt 13. september 2018.
2. 1 2  likestillingsdepartementet, Barne- og (13. september 2018). «Helsesøster blir helsesykepleier». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 17. september 2018.
3. ↑  «Høie godkjenner navnebytte til helsesykepleier». *Sykepleien*. 12. september 2018. Besøkt 1. januar 2019.
4. ↑  «Helsebror for gutta». *Sykepleien*. 16. mai 2017. Besøkt 13. september 2018.
5. ↑  «Guttene kaller ham helsebror». *Sykepleien*. 7. mars 2014. Besøkt 13. september 2018.
6. ↑  storbyuniversitetet, OsloMet-. «Flere menn søker seg til helsesykepleie: – Vil utgjøre en forskjell for gutter som sliter». *www.oslomet.no* **(norsk)**. Besøkt 11. juni 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av helsesykepleier.
* I en episode fra 9. juni 2019 blir to helsebrødre intervjuet om sine erfaringer, i podkasten Viten og snakkis.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** LCCN **·** NDL
 |
**Helsesenteret for papirløse migranter** er et helsesenter i Oslo etablert i oktober 2009. Senteret, som drives av Røde Kors og Kirkens Bymisjon, tilbyr gratis helsehjelp til såkalte papirløse – personer som ikke har lovlig opphold i Norge og derfor ikke kan få hjelp av det vanlige norske helsevesenet.

I 2010 hadde senteret allerede omtrent 1200 konsultasjoner fordelt på 432 pasienter fra 50 ulike land. Om lag tre fjerdedeler avd de som oppsøkte helsesenteret var asylsøkere med endelig avslag på sin søknad. Statistisk sentralbyrå anslo samme år at det kunne bo 18 000 papirløse personer i Norge. I 2009 rapporterte senteret at de hadde behandlet over 4 800 mennesker siden oppstarten i 2009.

I 2017 fikk senteret for første gang offentlig støtte. På det tidspunktet hadde senteret fire ansatte og rundt 170 frivillige helsearbeidere.

I 2019 hadde senteret sitt 10-årsjubileum, og mange papirløse migranter sto fram og fortalte om hva senteret hadde betydd for dem i en video laget i samarbeid med organisasjonen Mennesker i Limbo. Flere fortalte at uten helsesenteret ville de vært døde. En papirløs uttalte at *"jeg tror ikke jeg hadde vært i live uten Helsesenteret".*

Se også
-------

* Mennesker i Limbo
* Kirkens Bymisjon
* Røde Kors
* Papirløse migranter

Referanser
----------

1. 1 2  Dolonen, Kari Anne; Helmers, Ann-Kristin Bloch (20. desember 2010). «Pasientene strømmer til hemmelig legesenter». Sykepleien.
2. ↑  Blom, Celine (februar 2011). «Årsmelding 2010 : Helsesenteret for papirløse migranter». Kirkens Bymisjon. Arkivert fra originalen 21. november 2011.
3. ↑  Bjøru, Stein (11. september 2010). «Flere tusen papirløse i Norge». Adressa.
4. 1 2  «Helsesenteret for papirløse migranter fyller 10 år». *Kirkens Bymisjon*. Besøkt 21. februar 2020.
5. 1 2  «Helsesenter for papirløse får offentlig støtte for første gang». *Aftenposten*. 20. oktober 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Helsesenteret for papirløse migranter, nettside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Jovan Pavlovic** (født 20. juni 1975 i Beograd i Serbia) er en serbisk-norsk folke- og jazzmusiker (trekkspill), kjent fra flere innspillinger.

Han er utdannet i klassisk musikk ved Musikkonservatoriet i Trondheim, med folkemusikk fra Balkan og romanifolket som hovedfelt. Pavlovic har blant annet samarbeidet med Ivo Papasov, Petar Ralchev, Lelo Nika, Bojan Zulfikarpasic, Dzambo Agushev samt norske Farmers Market, Stian Carstensen, Marius Neset, Stephane Edouard, Øystein Dolmen , Frode Fjellheim mm. Han er leder og låtskriver for sin egen Jovan Pavlovic trio. 

Han har ved flere anledninger vært musikalsk leder for både små og store oppsetninger ved Trøndelag Teater og vært timelærer ved Jazzlinja (NTNU). For Rikskonsertene turnerte han med Jovan Pavlovic trio, Balkan Brasserie og RITAM blant annet. Sammen med gruppen Rasmus Og Verdens Beste Band vant han Spellemannprisen 2007 for beste barneplate med albumet Kyssing E Hæsli. Han ble i 2010 utnevnt til fylkeskunstner i Sør-Trøndelag og i 2020 ble han kåret til Årets bykunstner i Trondheim. Pavlovic har også hatt suksess i Norge og Serbia gjennom sine samarbeider med Svartlamon Hardkor.

Jovan har også samarbeidet med Trondheim Symfoniorkester & Opera, Trondheimsolistene og Trondheim Jazzorkester og vært musikalsk leder for Fargespill, Trondheim i samarbeid med Trondheim kammermusikkfestival i tillegg til å være artist in residence på Transform World Music Festival i 2019. I 2009 var han leder for Serbia World Music Festival.

I 2022 utga han sitt første soloalbum "Life og Accordion"  på VIR label og mottok Hans Christian Ostrøs minnepris. I 2024 åpner et nytt jazzakademi på University of Novi Sad hvor Jovan Pavlovic er en av grunnleggerne.

  

Utvalgte egne utgivelser og samarbeid:

* Life on Accordion-Jovan Pavlovic, VIR (2022)

* Bonfire - Jovan Pavlovic trio feat Ahmad Al Khatib (2021)
* Pondicergy Airlines - Stephane Edouard (2020)
* Refleks - Jovan Pavlovic trio (2017)
* Lion (Marius Neset/Trondheim jazzorkester (2015) Spellemann for Beste jazzalbum
* Rasmus og verdens beste musikal - Rasmus og verdens beste band (2014)
* In der finster - Urban Tunnels Klezmer band,Curlinglegs (2011)
* Meltemi - Oluf D Røe, Etnisk Musikklubb (2011)
* Foy - Bengalo, Etnisk Musikklubb (2010)
* Arctic Cinema - No Border Orchestra, IBOKS (2010)
* Puppan te pappa - Rasmus & Verdens beste band (2010) Spellemannspris for Beste barneplate

Referanser
----------

1. ↑  Artistside fra Norsk Musikkinformasjon
2. ↑  bilde og biografi Arkivert 28. september 2007 hos Wayback Machine. fra urbanklezmer.com

Eksterne lenker
---------------

* Fylkeskunstner 2010, Sør-Trøndelag fylkeskommune

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***Kurtlar vadisi*** (*Ulvenes dal*) er en tyrkisk TV-serie som gikk på tyrkisk TV fra 2003 til 2005. Hovedhandlingen foregår i Tyrkia og omhandler etterretningsagenten Polat Alemdar som infiltrerer og blir leder for en mektig tyrkisk mafiaorganisasjon. 

Serien har fått flere oppfølgere. I 2006 fulgte filmen *Ulvenes dal: Irak* hvor Polat Alemdar drar til Nord-Irak under krigen i Irak. Oppfølgeren til serien, *Kurtlar Vadisi – Terör* (Ulvenes dal – Terror) foregår i de kurdiske områdene i Sørøst-Tyrkia og ble tatt av programmet etter én episode i februar 2007.

Handling
--------

Kurtlar vadisi-Første Episode

Første Episode handler om spesialagenten Ali Candan som jobber for den tyrkiske etterretningstjenesten. Han får ordre fra sin leder Aslan Akbey om å operere og forandre på ansiktet sitt, og komme inn i den tyrkiske Mafiaen, under navnet Polat Alemdar. Senere blir han leder for en av de tyrkiske mafia gruppene. Etter hvert finner han ut at han er sønn til lederen for tyrkiske mafia Mehmet Karahanli. Serien forteller også hvordan de amerikanske og israelske etterretningstjenestene opererer i blant annet Tyrkia og Midtøsten.

Oppfølgere
----------

Serien har senere blitt fulgt opp med følgende:

* Kurtlar Vadisi Terör, 2007 (TV-serie) (norsk:Ulvenes dal: Terrorisme)
* Kurtlar Vadisi Pusu, 2007 - (TV-serie) (norsk: Ulvenes dal: Bakholdsangrep)
* Kurtlar Vadisi Irak, 2006 (film) (norsk: Ulvenes dal: Irak) (ble lansert internasjonalt)
* Kurtlar Vadisi Gladio, 2009 (film) (norsk: Ulvenes dal: Gladio)
* Kurtlar Vadisi Filistin, 2010 (film) (norsk: Ulvenes dal: Palestina)
Alliansevåpen med kurtoasi: Mannens skjoldfigur enhjørningen, og hjelmen, er vendt mot konens våpenskjold. Fra *Herrenhaus Löwenbruch*,bygd ca 1800, Ludwigsfelde, Brandenburg.
**Kurtoasi** (av fransk: *Courtoisie*) vil si å speilvende et våpenskjold. I heraldikken betegner kurtoasi skikken å speilvende mannens våpenskjold mot kvinnens, i et alliansevåpen. Kurtoasi er også en speilvending av et våpenskjold mot et alter i en kirkebygning.

Våpenskjold i kurtoasi forekommer i de fleste land med europeisk heraldikk allerede fra middelalderen. Det finnes også avbildninger av alliansevåpen der våpenfigurene ikke er speilvendte, særlig i sterkt sammensatte våpenskjold.

Til dels er uttrykket kurtoasi brukt også når et våpen er speilvendt for å peke i fartsretningen på kjøretøy, så som det norske riksvåpenet på politiets bildører. Dessuten kan uttrykket brukes når et våpenskjold er plassert slik at det vender mot tittelsiden til en bok.

Et våpenskjold kan være blitt speilvendt ved en ren feil, særlig når gravøren av et signet har gravert seglbildet positivt i stedet for negativt. Seglavtrykket blir da negativt og speilvendt.

*Courtoisie* betyr høviskhet eller høflighet og finnes på norsk skrevet som kurtoisi.

Litteratur
----------

* Ottfried Neubecker: *Heraldik. Kilder, brug, betydning*, København 1979 (oversatt og bearbeidet for Skandinavia av Nils G. Bartholdy)
* Magnus Bäckmark og Jesper Wasling: *Heraldiken i Sverige*, Lund 2001, side 82-84

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
*For artikkel om bilprodusenten Aston Martin Lagonda Ltd. se Aston Martin*

**Aston Martin Lagonda** er en firedørs sedan produsert av Aston Martin i Newport Pagnell i England i perioden 1976 til 1989.

Aston Martin var nær ved å gå konkurs på midten av 1970-tallet og trengte en bilmodell som raskt kunne bedre situasjonen. Tradisjonelt har Aston Martin laget 2-dørs sportsbiler, mens Aston Martin Lagonda var en firedørs sedan med en helt ny V8-motor. Like etter lanseringen mottok Aston Martin flere hundre bestillinger på bilen.[]

Bilen ble designet av William Towns. En rekke varianter ble introdusert av denne modellen, og på midten av 1980-tallet gjorde man et forsøk på å runde av de rette kantene og fjernet vippelyktene som viste seg å være av variabel kvalitet.[]

Lagonda var den første serieproduserte bilen i verden som hadde datastyring og et digital instrumentpanel.

Varianter av Aston Martin Lagonda:

* Rapide (en to-dørsutgave med kortene akselavstand)
* Tickford limousin

Spesifikasjoner
---------------

* Motor: 5,3 liter (5 340 cm³) V8
* Lengde: 5,3 meter
* Bredde: 1,5 meter
* Vekt: 2 097 kg
* Toppfart: 230 km/t

Referanser
----------

1. ↑  Aston Martin Lagonda Models på autoevolution.com. Besøkt 25. januar 2016. (en)
Dansk-angelsaksiske jarldømmer rundt år 912. Området til de fem burgher er markert i innrammet hvitt.
**De fem burgher i Danelagen**, det vil si de fem festningsbyene innenfor det danskdominerte området Mercia (hva som i dag er Øst-Midlands) i nordøstlige England på 900-tallet. Byene var Derby, Leicester, Lincoln, Nottingham og Stamford. De fire første skulle senere bli fylkesbyer («county town»), det vil si den mest betydningsfulle by av et hvilket som helst fylke eller grevskap i Storbritannia og Irland.

*Burgh* kommer fra den opprinnelige betydning av *borough* (angelsaksiske *burh*), «bolig» eller nærmere bestemt «bolig innenfor befestet by». Det er utviklet fra urgermanske *\*burgs*, «bygdeborg», som i norrøne og norske borg.

På engelsk omtaler man området som «The Five Burghs» eller oftest som «The Five Boroughs». Hver av de fem burgher ble styrt som et dansk jarledømme som kontrollerte landområdene rundt en befestet burh, som fungerte som sentrum for politisk makt. Disse herskerne var antagelig i begynnelsen underlagt deres overherrer i det norrøne kongedømmet Jorvik (dagens by York). og ledet sine egne hærer tidvis uavhengig, men som regel i allianse med herskerne i deres naboområder. I tillegg til de fem burgher var det også et antall meget store danske bosetninger i sør, inkludert Northampton og Bedford som eksisterte på tilsvarende vis.

Som følge av den danske erobringen i 1016 greide en jarl Sired å sikre seg det nyopprettede jarldømmet de fem burgher under kong Knut den store i 1019. Ved 1035 var det derimot lagt inn under jarledømmet til Leofric (968-1057), jarl av Mercia.

Referanser
----------

1. ↑  «borough (n.)», *Online Etymology Dictionary*
2. ↑  Walker, Ian W (2000): *Mercia and the Making of England*, Sutton, ISBN 0-7509-2131-5
3. ↑  Falkus, Malcolm & Gillingham, John (1989): *Historical Atlas of Britain*, Kingfisher, ISBN 0-86272-295-0. s. 52

Se også
-------

* Danelagen
* Wedmoretraktaten

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Prestekrage (*Leucanthemum vulgare*)
**Kurv** eller **korg** er navnet på den særegne blomsterstanden som finnes hos planter i kurvplantefamilien, som f.eks. prestekrage og løvetann.

Kurven består av mange små blomster som sitter tett sammen på et flatt eller kjegleforma blomsterleie. Mellom blomstene er det hos noen arter små skjellforma agner (støtteblad). Samlingen av blomster er omgitt av et hylster av kurvdekkblad (morfologisk sett: støtteblad). Kurvdekkbladet oppfattes av mange som begerblad. De virkelige begerbladene er lite synlige under blomstringa, men vokser etterpå vanligvis ut til en pappus som ofte bidrar i frøspredning.

Enkeltblomstene kan være av to typer: rørkroner som er radiærsymmetriske (som de gule hos prestekrage) eller tungekroner som er ensymmetriske (som de hvite hos prestekragen). Kurvene hos ulike arter kan bestå av bare rørkroner (eks. ulike tistler og knoppurter), bare tungekroner (eks. løvetann) eller en kombinasjon av rørkroner innerst og tungekroner utenfor (eks. prestekrage). 

Mange kurvplanter har flere kurver som kan være ordnet i halvskjermer, klaser eller topper.

Referanser
----------

1. ↑  Heywood, VH, RK Brummitt, A Culham & O Seberg (2007). *Flowering Plant Families of the World* (1. utg.). London, UK: Firefly. ISBN 9781554072064. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
2. ↑  Judd, WS, CS Campbell, EA Kellog, PF Stevens & MJ Donoghue (2007). *Plant Systematics: A Phylogenetic Approach* (3 utg.). Sunderland, Mass. USA: Sinauer. s. 565s. ISBN 9780878934072. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
3. ↑  Lid, J. og D. T. Lid (2005). R. Elven, red. *Norsk flora* (7 utg.). Oslo: Samlaget. ISBN 82-521-6029-8.
|  |
| --- |
| Vanlige uttrykk under Romerriket |
|  **Romerske kongedømme**  (753 f.Kr.–509 f.Kr.) |
| **Romerske republikk**  (509 f.Kr.–27 f.Kr.) |
| **Keiserriket**  (27 f.Kr–1453 e.Kr) |
| **Principatet** | **Dominatet** |
| **Vestromerriket** | **Østromerriket** |
| Magistrat |
| Konsul | Pretor |
| Kvestor | Promagistrat |
| Aedil | Tribun |
| Censor | Guvernør |
| Ekstraordinære magistrater |
| Diktator | Magister equitum |
| Triumvirat | Decemviri |
| Vanlige titler og betegnelser |
| Pontifex Maximus | Legatus |
| Dux | Officium |
| Prefekt | Vicarius |
| *Vigintisexviri* | Liktor |
| Magister militum | Imperator |
| Princeps senatus | Keiser |
| Augustus | Caesar |
| Tetrarki | Ridder |
| Politiske institusjoner |
| Senatet | Cursus honorum |
| Folkeforsamlingene | Kollegialitet |
| Romerretten | Romersk borger |
| Imperium | Concilium Plebis |

**Folkeforsamlingene** var den lovgivende og juridiske makten i den romerske republikk. I motsetning til senatet og embetene, var forsamlingene åpen for de alminnelige borgerne i Roma. Folkeforsamlingen bestemte om riket skulle gå i krig, og den vedtok og avslo lovforslag. Embetsmennene ble valgt av forsamlingen, i tillegg til at den fungerte som en domstol. Folkeforsamlingen bestod av fire underordnede forsamlinger, **centurieforsamlingen** (*Comitia Centuriata*), **tribusforsamlingen** (*Comitia Tributa*), *Comitia Calata*, og *Comitia Curiata*

*Comitia curiata**Comitia curiata*, kurieforsamlingen, var den eldste folkeforsamlingen i Roma, med røtter tilbake til kongeperioden. Forsamlingen bestod av 30 slektsenheter, kuriene, men mistet sin betydning i republikken.
*Comitia centuriata* (Centurieforsamlingen)Centurieforsamlingen var opprinnelig en forsamling av krigere. Det var i centurieforsamlingen at kriger ble erklært, og fredslutninger ble avgjort. Forsamlingen kunne dømme folk til døden, og velge konsuler, pretorer og sensorer (hvert femte år).
**Kühne Logistics University - KLU** **-** **Vitenskapelig høyskole for logistikk og bedriftsledelse** er et statlig godkjent, privat universitet i Hamburg, Tyskland. Det ble grunnlagt av Kühne Stiftung (Stiftelsen Kuehne) i Schindellegi, Sveits, og oppdragsgiveren er Kühne Logistics University GmbH. Stiftelsen er non-profit og støtter utdanning og videreutdanning samt forskning og vitenskap innen transport og logistikk. KLU har to avdelinger: Logistikk/ledelse og økonomi. Det dekker hele spekteret av universitetsutdanning og executive utdanning, fra bachelorgrader og to masterprogrammer til det strukturerte doktorgradsprogrammet. KLU har planer om å opprette ti professorater innen logistikk og elleve professorater innen økonomi/administrasjon og entreprenørskap innen 2015. KLU holder til i HafenCity-området i Hamburg. All undervisning er på engelsk.

Referanser
----------

1. ↑   www.adh.de, besøkt 17. juni 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   idw-online.de, besøkt 23. september 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Kühne Logistics University - KLU

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Køng Fabrik** var en dansk tekstilfabrikk som fabrikkerte lærvarer og lintøy fra opprettelsen i 1781 til 1906. Fabrikken lå i landsbyen Køng på Sjælland, og ble startet av godseier og embetsmann Niels Ryberg. Den utviklet seg etterhvert til et lite bysamfunn med teglverk, veverier, spinneskoler, almueskole, arbeiderboliger, eldrehjem (hospital) og ulike sosiale institusjoner. Stedet gikk under tilnavnet «lille Christiansfeldt». Administrasjonsbygget er bevart og rommer idag ***Køng Museum***.

Det var Christian Völker fra Thüringen som bygde opp driften ved Køng Fabrik fra 1781. Året i forveien hadde et manukaftur i København innstilt, Niels Ryberg hadde vært direktør her etter at manufakturet var blitt etablert under Struensee. Ryberg kjøpte godset Øbjerggård i Køng på Sjælland i 1774, og dessuten også Frederiksgave (nå kalt Hagenskov) på Fyn. Han lot bygge møller og skoler, ombygget godsenes kirker, utdelte nyttige bøker og lønnet distriktslege og jordmor. Køng Fabrik var en av Danmarks tidligste og største linfabrikker. Fra 1787 og frem til driften opphørte i 1906 var Køng Fabrik kongelig hoffleverandør.

Christian Völker satte også igang produksjon av ***Køngs plaster** ved fabrikken – en sårsalve bestående av mønje, olivenolje og kamfer som ble solgt i danske apoteker i en årrekke.*

Spinningen foregikk i et 20-talls «spindeskoler» sør og vest på Sjælland, på Møn, Lolland og Falster. Den spunnede tråd ble brukt i veverier i private hjem og gårder, ikke minst rundt byen Dragør. Denne typen hjemmeproduksjon var vanlig for den før-mekaniserte tekstilindustrien, og vedvarte i flere tiår. I 1820 ble Køng Fabrik overtatt at den danske staten, og først nå ble den mekanisert med Jacquard-maskiner, men fortsatt foregikk det mye veving for hånd. Formelt tok fabrikken nå tittelen *Kongelig Linnedsmanufaktur*, men ble igjen privatisert i 1836. Nå ble fabrikkens administrasjon, under samme navn, flyttet til blekeriet på Vintersbølle øst for Vordingborg hvor den ble drevet i privat regi fram til 1906, da veving for hånd ble helt utkonkurrert av maskinell drift andre steder.

En del av de ansatte fortsatte med lintøysproduksjon i en kjeller på Christiansborg Slot fram til 1924. Dette fagmiljøet ga direkte kompetanseoverføring til Kunstindustrimuseets Væverskole som Gerda Henning grunnla i 1927, med maskiner, mønstre og vevstoler fra tidligere Køng Fabrik. Linvarene herfra ble også mye brukt ved hoffet.
***Danmarks gamle Folkeviser*** (forkortet DgF) er en vitenskapelig utgave av danske ballader. Det var Svend Grundtvig som tok initiativ til å gi ut disse gamle visene med alle sine varianter. Hans motto for utgaven var: «Alt hva der er, som det er». Skjemteballadene er likevel ikke tatt med.
Utgaven ble et mønster for tilsvarende bokverk. Francis James Child brukte Svend Grundtvigs prinsipper da han gav ut The English and Scottish Popular Ballads.

Første bind av DgF kom ut i 1853 og verket ble avsluttet med bind XII, et registerbind som kom ut i 1976. I alt inneholder DgF 539 balladetyper med sine varianter og med fyldige innledninger til hver type. Etter at Svend Grundtvig døde i 1883, tok Axel Olrik og senere H. Grüner-Nielsen, Karl-Ivar Hildeman, Erik Dal og Iørn Piø over. Thorkild Knudsen, Svend Nielsen og Nils Schørring tok seg av melodimaterialet.

Danmarks gamle Folkeviser inneholder også en rekke varianter fra andre nordiske land. Sophus Bugge var en god venn av Sven Grundtvig, og mange av hans oppskrifter fra Telemark er trykt som varianter i DgF. 

Når man viser til danske ballader, er det vanlig å bruke numrene i denne utgaven, og før TSB-katalogen kom ut, var det vanlig å bruke DgF-numre for å identifisere nordiske balladetyper.
DgF 95 svarer til den norske visa De to søstre. Villemann og Magnhild svarer til DgF 40. denne typologiseringen var likevel mangelfull fordi en del nordiske ballader, for eksempel den norske Åsmund Frægdegjæva, ikke hadde paralleller i Danmark og derfor ikke hadde DgF-nummer.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**I/O** (engelsk forkortelse for *input/output*, på norsk «**innputt/utputt**», «**inngang/utgang**» eller «**innmatning/utmatning**») er innen datateknikk til kommunikasjon mellom et informasjonsbehandlingssystem (for eksempel en datamaskin) og utenomverdenen – muligens et menneske eller et annet informasjonsbehandlingssystem. Input er signalene eller dataene mottatt av systemet og output er mottatte signaler eller data. 
I/O-enheter brukes av en person (eller annet system) for å kommunisere med datamaskinen. F.eks. blir datamaskinens tastatur og mus ansett som input-enhetene til en datamaskin. Skjerm og skriver er ansett som output-enheter. Enheter for kommunikasjon mellom datamaskiner, som modem-er og nettverkskort er typisk både input- og output-enheter.

Betegnelsen input- eller output- for enheten avhenger av perspektivet. For eksempel tar mus og tastatur inn fysisk bevegelse som brukeren skaper (output) og oversetter dette til signaler datamaskinen kan forstå. Utmatningen av disse signalene er input for datamaskinen. På liknende måte tar en skjermer og skrivere i mot input som datamaskinen mater ut. De omformer disse signalene til noe mennesker kan tolke.

I datamaskinarkitektur er kombinasjoen av prosessoren og hovedminnet (minnet CPU-en kan lese og skrive til direkte med individuelle instruksjoner) ansett som hjertet til datamaskinen. Fra denne synsvinkelen er overføringen av informasjon fra eller til disse to enhetene, for eksempel til/fra en harddisk ansett som I/O. CPU-en og elektronikken rundt tilbyr minnekartlagt (memory-mapped I/O) som brukes i lavnivås programmering ved implementasjonen av enhetsdrivere.

Programmering på høy-nivå bruker mer abstrakte I/O konsepter. F.eks tilbyr de fleste operativsystem konseptet om en fil. C og C++ programmeringsspråkene og operativsystemer i Unix-familien abstraherer typisk filer og enheter som strømmer (streams) som kan skrives og/eller leses til. Standardbiblioteket til C tilbyr C fil input/output funksjoner for manipulering av strømmer.

Eksterne lenker
---------------

* Grunnleggende Input/Output i C++ Arkivert 30. mars 2009 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin
 |
**Julius Lenhart** (født 27. november 1875 i Wien, død 10. november 1962 i Wien) var en østerriksk turner som deltok under OL 1904 i St. Louis.

Lenhart ble olympisk mester to ganger under OL 1904, han vant mangekampen både individuelt og i lag. I trekampen kom han på andreplass. Lenhart dro til USA og Philadelphia i 1903 og ble medlem i turnforeningen *Philadelphia Turngemeinde*. Det var denne turnforening han representerte under OL 1904, derfor ble USA kreditert gullmedaljene til tross for at Lenhart aldri har vært amerikansk statsborger. Han returnerte til Østerrike straks etter OL.

OL-medaljer
-----------

* 1904 USAs flagg St. Louis - Gull **Gull** i turn, mangekamp individuelt
* 1904 USAs flagg St. Louis - Gull **Gull** i turn, mangekamp lagkonkurranse
* 1904 USAs flagg St. Louis - Sølv Sølv i turn, trekamp

Eksterne lenker
---------------

* (en) Julius Lenhart – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Julius Lenhart – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Julius Lenhart – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Julius Lenhart – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Julius Lenhart – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Kastneshamn** er et gammelt handelssted i Dyrøy kommune i Troms. Stedet ligger på fastlandssiden av Dyrøysundet, langs fylkesvei 211, 13 km sørvest for kommunesentret Brøstadbotn. Fra Kastneshamn fortsetter fylkesveien sørøstover inn Faksfjorden.

Fram til slutten av 1980-tallet hadde Kastneshamn lokalbåtanløp, men stedet har opplevd gradvis nedgang i folketallet. Idag er den gamle storgården i bygda gjort om til leiligheter som leies ut hovedsakelig i turistsesongen om sommeren.

Kastnes grunnkrets
------------------

Kastneshamn er den største bygda i **Kastnes grunnkrets**, som i tillegg innbefatter hele den sørligste delen av kommunen. Til grunnkretsen hører blant annet Faksfjord, Sørfjorden og ubebodde Gjeskevika. Kastnes dekker et areal på 52,16 km². 

Grunnkretsen grenser i nord til Hundstrand og Bjørkebakk og i øst og sør til Salangen kommune. Over Dyrøysundet i nordvest ligger Dyrøya og over Mjøsundet i sørvest Andørja i Ibestad.

Innbyggertall i Kastnes grunnkrets:

| 2000 | 2005 | 2010 | 2015 |
| --- | --- | --- | --- |
| 82 | 76 | 68 | 61 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Monopolistisk konkurranse** (også kjent som *merkevarekonkurranse*) er en markedsform som kjennetegnes ved at produsentene i markedet konkurrerer med produkter som til en viss grad er substitutter, men ikke perfekte sådanne. Den innebærer også at aktørene i markedet har ubetydelige markedsandeler.

Flere egenskaper preger merkevarekonkurranse

* nye aktører har vanskelig for å gjøre store endringer markedsandel
* mange kunder er lojale mot merkevare
* det er lett å etablere nye bedrifter

Det finnes mange eksempler på markeder som i større eller mindre grad passer inn i modellen. Markedet for dongeribukser, der flere produsenter konkurrerer med gjerne sterke merkevarer av forskjellig utseende, kvaliteter og priser, og hvor flere av produktene har til dels unike detaljer som ikke nødvedigvis finnes i konkurrerende produkter. Spisesteder, klær og film er også typiske eksempler.

Det er glidende overganger mellom monopolistisk konkurranse og andre markedsformer. Dersom de forskjellige produsentene produserer svært like varer, vil markedet være svært nært fullkommen konkurranse. Dersom varene som produseres derimot er svært forskjellige, er det nærmere monopol. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Kastos** (gresk: *Καστός*) er en øy i Hellas og De joniske øyer. Den har 120 innbyggere (2001). Den nærmeste øya er Kalamos, mens fastlandet ligger omtrent 5 km i nordøst. 

Øya har bare en bosetning, som også heter Kastos, og som ligger på østkysten. Øya ligger parallelt med den større øya Kalamos og et dyp sund går mellom de to. Øya er 7 km lang fra nord til sør, og på det bredeste opp mot 800 meter. Det høyeste punktet på øya er 142 meter.

Beskrivelse
-----------

Frem til 1970-årene var øyen administrert av prefekturet Kefalonia, og deretter en del av prefekturet Lefkada. Siden reformene i lokalstyre av 2011 er den nå en del av kommunen Lefkada hvor den er en kommunal enhet.

Kastos har kirke og en *plateia*, et torg. Den hadde tidligere også en skole, men i dag bygningen benyttet for kontorene til lokaladministrasjonen ettersom de siste elevene tok eksamen i 1981. Den nærmeste ungdomsskolen og videregående skole er i Etoloakarnania på fastlandet, men de fleste ungdommer velger å gå på skole i Nydri på Lefkada.

Øya har bare en bosetning, som også heter Kastos (navnet henviser til en borg eller befestning), og som ligger på østkysten. Det bor rundt 120 mennesker her,  hovedsakelig involvert med fiske og turisme. I løpet av sommeren er det mange tidligere øyeboere som kommer tilbake for å feriere. Sammen med dem kommer det også en vekslende bølge av turister på skip og yachter, noe som gir øya en sesongmessig vesen. Øya

Referanser
----------

1. ↑  Kallikratis-loven Arkivert 27. april 2017 hos Wayback Machine. (PDF), *det greske innenriksdepartementet* (gresk)
2. ↑  Husholdning og folketelling 19. mars 2001 Arkivert 31. januar 2013 hos Wayback Machine. (PDF 39 MB). *Nasjonale statistikktjeneste for Hellas*, 2003

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kastos – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kastos (øya)
* Kastos (landsbyen)

| * v
* d
* r
De joniske øyer |
| --- |
| Andikythira  • Andipaxos • Arkoudi • Atokos • Drakonera • Elafonisos • Erikoussa • Ithaka • Kalamos • Kastos • Kefallinia • Korfu (Kerkyra) • Kravia • Kythira • Kythros • Lazareto • Lefkada • Makri • Makropoula • Mathraki • Meganisi • Modiaøyene • Othoni • Oxia • Paxos • Petalas • Pistros • Pontikos • Provati • Skorpios • Sparti Lefkados • Strofades • Vido • Vromonas • Zakynthos |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Kristian Bergheim** (født 6. juni 1926 i Bærum, død 30. mai 2010) var en norsk jazzmusiker (saksofon), en av landets ledende på 50- og 60-tallet, sammen med Bjarne Nerem.

Han spilte tidlig i Oslo-orkestre ledet av Stein Lorentzen, Arne Klette, Hein Paulsen, Hans Backe, Rowland Greenberg og Ivar Wefring. Han leder flere egne besetninger, og tok del i skandinaviske orkestre. Siden 1980 har han blant annet ledet **Kristian Bergheim/Øistein Ringstad kvintett** (1974–84), og medvirket på utgivelser med Per Borthen, Radiostorbandet og Bjarne Nerem.

Bergheim utga selv platen *Live at Malla* (1977).
Han mottok Buddyprisen 1978, Gammleng-prisen 1991, og ble hedret med utgivelsen *Portrait of a Norwegian Jazz Artist* (Gemini Records, 2001).

Diskografi
----------

* *Rainbow Sessions* (1990) med Bjarne Nerem

Referanser
----------

1. 1 2   Discogs, Discogs artist-ID 816657, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kristian Bergheim på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Kristian Bergheim på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* (no) Biografi fra Jazzbasen.
* (no) Diskografi fra Jazzbasen.

  

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Kastrup Værk, av ukjent kunstner, 1730
Utsnitt av potpourrivase og et fat med haveblomster, fra Kastrupfabrikken omkring 1760, Nationalmuseet i København. Foto: Orf3us 
**Kastrup Værk** var en fajansefabrikk i Kastrup på Amager ved København. 

Fabrikken ble grunnlagt omkring 1750 av den tyske stenhuggersvenn Jacob Fortling. Som én av flere fikk han tillatelse til å bryte kalksten på øya Saltholm. Han oppførte en rekke bygninger, deriblant et teglverk, en kalkovn, fajansefabrikk og en hovedgård. Fortling døde i 1761, og hans enke solgte verket i 1763 til Jacob Stentzler og Jes Didrichsen, som førte fabrikken videre i 14 år til 1777 under firmanavnet *Didrichsen og Compagnie*. Siden skiftet verket eiere mange ganger, og ble i en kort periode på 1800-tallet anvendt til bryggeri.

I dag
-----

Entreprenørkonsernet Skanska hadde per 2006 store utviklingsplaner for området, der konsernet over en periode på femti år ville anlegge et kontor- og boligområde med et samlet areal på 90 000 kvm. Kastrup Værks gamle hovedbygning *Bryggergården* skulle utgjøre navet i dette bygningskonglomeratet. Kastrup Havn skiftet parallelt med at disse planene ble kjent, navn til *Scanport*.

De fleste bygningene etter fajansefabrikken eksisterer fremdeles. De ble renovert i årene 2006–2008 og ble omgjort til leiligheter og kontorer. 

Kastrup Værk er fredet; fredningen omfatter seks bygninger.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Skanska Øresund klar til at søsætte havneprojekt». *Berlingske.dk* **(dansk)**. 13. mars 2006. Besøkt 14. mai 2022. «Bryggergården bliver det historiske midtpunkt i Scanport. Bryggergården - det oprindelige Kastrup Værk - blev opført af arkitekt og industrimagnaten Jacob Fortling i 1749 til 1761 for fremstilling af fajance og kalk, omtrent samtidig med at havnen blev anlagt.»
2. ↑  *Kastrup Værk*, Triarc Arkitekter. Besøkt 13. mai 2013 Arkivert 19. juli 2011 hos Wayback Machine.
3. ↑  «Sag: Kastrup Værk, Bryggergården» **(dansk)**. Fredede & bevaringsværdige bygninger / Slots- og Kulturstyrelsen. Besøkt 25. juli 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kastrup Værk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bilder fra Kastrup Værk

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |

Portal: Danmark