recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Tetracassis*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).

Utseende
--------

En middelsstor, bredt hjerteformet, blank, gulbrunaktig (i alle fall på døde eksemplarer) skjoldbille med svarte tegninger. Sett fra siden er den kjegleformet. Kroppens midtparti er gulbrunt med svarte tegninger som inkluderer fine, C- og S-formede streker (noe som gjør at midtaprtiet kan minne om kassen på en fiolin), de utvidete sideflatene brungule. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er noe utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen bredt hjerteformet, bredest foran midten av dekkvingene. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" noe spisst framskytende. Oversiden er fint og nokså jevnt punktert.

Levevis
-------

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Brasil (Minas Gerais).

Systematisk inndeling
---------------------

Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien **Skjoldbiller**, Cassidinae Stephens, 1831
					- stamme (tribe) **Cassidini** Gyllenhal, 1813 – eneste gruppe som er representert i Europa
						* slekten ***Tetracassis*** Spaeth, 1952
							+ *Tetracassis lyra* (Spaeth, 1898)

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Borowiec, L. 1999. *A world catalogue of the Cassidinae (Coleoptera: Chrysomelidae)*. Biologica Silesiae, Wroclaw.
* *Tetracassis* på ITIS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Tetracassis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Tetracassis* hos ITIS Rediger på Wikidata
* Cassidinae of the world – an interactive manual (Coleoptera: Chrysomelidae)
* (en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
***Metriona*** er en slekt biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).

Utseende
--------

En middelsstor, bredt oval, halvblanke, ensfarget brungul skjoldbille, sett fra siden er den formet omtrent som et albuskjell. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er kraftig utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen oval, sett fra siden kjegleformet. Pronotum er rundet, mye bredere enn langt, dekkvingenes "skuldre" er rundede og noe framskytende. Oversiden er kraftig punktert.

Levevis
-------

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen.
Arten er knyttet til planter i vindelfamilien og søtvierfamilien.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt fra Fransk Guyana i nord til det nordlige Argentina i sør.

Systematisk inndeling
---------------------

Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien **Skjoldbiller**, Cassidinae Stephens, 1831
					- stamme (tribe) **Cassidini** Gyllenhal, 1813 – eneste gruppe som er representert i Europa
						* slekten ***Metriona*** Weise, 1896
							+ *Metriona elatior* (Klug, 1829)

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Borowiec, L. 1999. *A world catalogue of the Cassidinae (Coleoptera: Chrysomelidae)*. Biologica Silesiae, Wroclaw.
* *Metriona* på ITIS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Metriona* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Metriona* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Metriona* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Metriona* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Metriona* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Cassidinae of the world – an interactive manual (Coleoptera: Chrysomelidae)
* (en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Ullernåsen**, eller **Ullertoppen**, er et høydedrag og et boligstrøk i Bydel Ullern i Oslo. Strøket, som også omtales som **Øvre Ullern**, befinner seg i det såkalte «beste vest», og grenser til Røa i nord, Lysakerelva i vest, Øraker i sørvest, Ullern i sør, og Montebello i øst (med det trange dalsøkket Mærradalen som grense).

Høydedraget er på 201 meter over havet. Rett nord for topp-platået går grensen til bydel Vestre Aker.
Området ble utparsellert fra eiendommen Øvre Ullern i 1929, mens de nederste eiendommene ble utskilt fra eiendommen Øraker året før. Den eldste bebyggelsen består av villaer, men etter andre verdenskrig har Ullernåsen også fått noe blokkbebyggelse, blant annet fire større punktblokker.

Ullernåsen T-banestasjon og Åsjordet stasjon – som også ligger i strøket – på Kolsåsbanen åpnet i 1942.

Roder og navn
-------------

Fire roder / grunnkretser ligger i strøket (innbyggertall pr 1.1.2009):

* **Rolighet**. 1522 innbyggere. Litt vest og nordvest for selve topp-platået.
* **Ullerntoppen**. 1142 innbyggere.
* **Ullernåsen**. 804 innbyggere.
* **Åsjordet**. 1478 innbyggere. Sørvest for toppen, mot Øraker.
* *Totalt*: 4946 innbyggere

Ullernkollen er navnet på en vei litt sør for toppen.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
**Kinga Göncz** (født 8. november, 1947 i Budapest, Ungarn) er en ungarsk politiker som var landets utenriksminister fra 2006 til 2009. Hun har også sittet i Europaparlamentet, innvalgt for Magyar Szocialista Párt.

Biografi
--------

Hun er datter av Árpád Göncz, tidligere president i Ungarn, er gift og har to barn. 

Göncz tok eksamen fra allmenmedisinsk fakultet på Semmelweis medisinske universitet i 1972. I 1978 fullførte hun spesialistutdannelse som psykiater, og i 1982 som psykoterapeut. Hun arbeidet så som psykoterapeut til 1994, da hun ble leder av stiftelsen Ungarske partnere, en stiftelse som har aktivitet i 11 land rundt om i verden for å undervise i demokrati og hvordan man kontrollerer sosiale konflikter. I denne tiden arbeidet hun i nesten alle land i Sentral- og Øst-Europa så vel som i konfliktsonene på Balkan.

Pedagogisk bakgrunn
-------------------

Fra 1989 var hun seniorforeleser i avdelingen for sosialpolitikk ved sosiologisk institutt på Eötvös Loránd universitetet. Fra 1998 til nå har hun vært foreleser ved avdeling for menneskerettigheter på Central European University; fra 1999 har hun også undervist på British Development School. Hun snakker engelsk flytende og godt tysk.

Politikk
--------

I 2002 ble hun politisk sekretær i helsedepartementet med ansvar for sosiale og familierelaterte saker. I juni 2004 ble hun utnevnt til minister uten portefølje for likestilling. Fra oktober 2004 var hun minister for ungdom, familie og sosiale saker i tillegg til likestilling.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000025840, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kinga Göncz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Kinga Göncz hos Europaparlamentet Rediger på Wikidata
* Tale av Kinga Köncz i FN
* Vita hos Ungarns statsminister
* Vita i Ungarns UD

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
**Vinjar Magne Fønnebø** (født 8. august 1952) er professor i forebyggende medisin ved Universitetet i Tromsø og var direktør for NAFKAM, Nasjonalt forskningssenter innen komplementær og alternativ medisin fra senteret ble startet i år 2000, til 31. mars 2020. Fønnebø er utdannet lege og har mastergrad i epidemiologi fra London School of Hygiene and Tropical Medicine. Senere forsvarte han den medisinske doktorgrad ved Universitetet i Tromsø. I 1998 var han medlem av utvalget ledet av Jarle Aarbakke som skrev NOU-rapporten om komplementær og alternativ medisin som senere bidro til opprettelsen av NAFKAM-senteret. 

Fønnebø er syvendedagsadventist, avholdsmann og vegetarianer. Han er blitt kritisert for å ikke avvise kreasjonisme.

Bibliografi
-----------

* (no) Publikasjoner av Vinjar Fønnebø i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* *NOU 1998:21 Alternativ medisin*. Utredning fra et utvalg oppnevnt av Sosial- og helsedepartementet april 1997. avgitt til Sosial- og helsedepartementet 15. desember 1998 PDF-versjon, Regjeringen.no

Referanser
----------

1. ↑  Fritanke.no  13.2.2009

Eksterne lenker
---------------

* Vinjar Fønnebøs ansatteside ved NAFKAM, Universitetet i Tromsø[*død lenke*]
* Forskning.no Forskning innen alternativ medisin – må vi finne opp nye metoder?

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** CRIStin
 |
**Vinh** er en by i den administrative region Khu Bon Cu nord i Vietnam, i landsdelen Tonkin. Den er også provinshovedstad i Nghe An. Byen hadde i 2004 97 800 innbyggere. Dette er vesentlig lavere enn tallene for folketellingene i 1979 og 1989 (hhv. 159 800 og 110 800). 

Byen var opprinnelig kjent under navnene **Ke Van** (på språket nom), **Ke Vinh** (kinesisk), så **Vinh Giang**, **Vinh Doanh**, og etter det **Vinh Thi**. Europeerne kalte byen bare **Vinh**, og fra 1789 slo denne kortformen gjennom som fullstendig navn. 

Byen har i de senere år bygd å bygge seg opp til et turistmål.

Vinh ble utsatt for store ødeleggelser under Vietnamkrigene. På grunn av sin strategiske beliggenhet ble det hardt rammet av amerikansk bombing.

Både Hồ Chí Minh og Phan Boi Chau ble født i Nghe An-provinsen. Den såkalte Ho Chi Minh-veien begynte i Vinhs havneby Ben Thuy og gikk innover i landet og videre inn i Laos og Kambodsja, og forgrenet seg inn i fjellene i Sør-Vietnam.

Kommunistene gikk særlig grundig til verks mot religionen i Vinh og i Nghe An. De fleste templer og pagoder ble ødelagt eller stengt. Men to står tilbake: Det kinesiske Hong Son-tempelet, og i byens utkant det såkalte *"Kvinnenes tempel"*, som i virkeligheten er en pagode. Pagoden går tilbake til Le-dynastiet på 1500-tallet.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Vinh – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Tsjum** (russisk stavemåte: Чум) er et tradisjonelt, konisk formet telt brukt av nenetsere i den nordvestlige delen av Sibir i Russland, samt av andre nomader som lever av reindrift i den sørlige regionen Todzha, i republikken Tuva, og over grensen mot Mongolia. Tsjum har en design som ligner på tipi, bare med en mindre høyde, er nært beslektet med lavvo i bygningsmåte og kan bli opp mot ti meter i diameter.

En tradisjonell tsjum er lagd av skinn fra rein som er sydd sammen for å kunne dekke rammeverket av trepåler. I midten av det sirkelformede teltet er det plass for ildsted brukt bl.a. til varme, matlaging og for å holde mygg borte. Det er en åpning i toppen av teltet for å slippe ut røyk. Rammeverket av trepåler og dekket av f.eks. skinn eller lerret er vanligvis tungt i vekt og siden det er mangel på motoriserte kjøretøy og dårlige veier i området, så kan rein brukes til transport av boligen. Tsjum er ennå i bruk som bolig av Nentsere, Khanty og Todzha Tyvan-folket i Russland.

I Russland kan ordene «tsjum», «jurt» og «jaranga» bli brukt som et synonym på denne formen for nomadiske bosteder.

Se også
-------

* Lavvo, tradisjonelt samisk telt
* Jaranga, tradisjonelt telt hos visse nomadiske gruper i Sibir og Nord-Russland
* Hogan, tradisjonell jordhytte hos navahoer
* Wigwam (wickiup), kuppelformet hytte hos indianere i Nord-Amerika
* Jurt, tradisjonelt filttelt hos nomader i Sentral-Asia.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 27. september 2007. Besøkt 24. oktober 2007.

Eksterne lenker
---------------

* When nomads meet the market: Property and economy among reindeer herders of Yamal, Western Siberia
**Trisomi** er en genetisk mutasjon som gir ett ekstra kromosom til det normale kromosomparet. Dette ekstra arvematerialet er opphav til varierende grad av fysisk og psykisk funksjonshemming. Hvis ett ekstra kromosom er knyttet til kromosompar 21, gir dette altså tre versjoner av dette kromosomet, derav navnet trisomi 21, også kjent som Downs syndrom.

Trisomi hos mennesker
---------------------

Trisomi kan oppstå ved alle kromosomer. De fleste trisomier, som ved andre mutasjoner i arvematerialet, gir distinkte og alvorlige medfødte misdannelser. Et stort antall trisomier resulterer i spontanabort. De mest vanlige trisomier som overlever svangerskapet hos mennesker er:

* Trisomi 21 (Downs syndrom)
* Trisomi 18 (Edwards syndrom)
* Trisomi 13 (Patau syndrom)
* Trisomi 9
* Trisomi 8 (Warkany syndrom)

Trisomi 16 er den mest vanlige trisomi hos mennesker, og oppstår i mer enn 1 % av graviditeter. Denne tilstanden fører derimot vanligvis til spontanabort i første trimester.

Eksterne lenker
---------------

* Aneuploidy Testing
* Aneuploidy FAQ
* Genetics of Aneuploids
* Aneuploidy: Trisomy and Monosomy

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC
 |
***Staryje kljatsji*** (originaltittel: *Старые клячи*) er en russisk film fra 2000, regissert av Eldar Rjazanov.

Handling
--------

Historien følger fire middelaldrende kvinner, bosatt i Moskva. En av dem, Anna, må jobbe på en bilvask og blir stadig utsatt for skjellsord fra eieren. En annen kvinne, Lisa - en tidligere fagforeningsarbeider, arbeider nå ved et supermarked. Den tredje kvinnen, Masha, er en tidligere jernbanearbeider. Den fjerde kvinnen, Lyuba, forsøker å tjene penger ved å selge aviser. Alle disse kvinnene er veldig forskjellige, men de har en ting til felles: de er lojale venner, og er alltid klare til å hjelpe hverandre.

Snart havner Lyuba i en forferdelig vanskelig situasjon. Hun bestemmer seg for å selge sin luksuriøse leilighet (som hun arvet etter foreldrenes sine) med utsikt over Kreml for 100 000 dollar, og heller kjøpe en langt rimelig bolig i utkanten av hovedstaden. Forretningsmannen Khomenko, som viste seg å være en bedrager, tar på uredelig vis over Lyubas nye leilighet. Hun blir derfor hjemløs, uten penger og uten bolig. I desperasjon ber Lyuba om hjelp, og de tre vennene hennes bestemmer seg for å straffe kjeltringen Khomenko - og samtidig forstyrre hans kriminelle virksomhet mest mulig.

Skuespillere
------------

* Lija Akhedzjakova som Ljuba
* Ljudmila Gurtsjenko som Liza
* Svetlana Krjutsjkova som Masja
* Irina Kuptsjenko som Anna
* Valentin Gaft som Dubovitskij

Referanser
----------

1. 1 2  ; besøksdato: 13. mai 2016.
2. 1 2 3   (på cs) *ČSFD*, 2001, Wikidata Q3561957,
3. ↑  Чем запомнится Роман Карцев
4. ↑  Старые клячи (2000)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Staryje kljatsji* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Staryje kljatsji* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Staryje kljatsji* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Den internasjonale bokbinderunion**, eller **Bokbinderinternasjonalen**, ble stiftet 1907 i Nürnberg på en kongress i dagene 30. juni til 1. juli. I denne kongressen møtte representanter fra Belgia, Danmark, Tyskland, Norge, Østerrike, Sverige, Sveits og Ungarn. Disse organisasjonene representerte tilsammen 31 100 medlemmer. Internasjonalens sete ble lagt til Berlin. Innen utbruddet av verdenskrigen i 1914 fikk man dessuten tilslutning fra forbundene i Frankrike, England, Nederland og Italia.

Under første verdenskrig 1914–1918 var Bokbinderinternasjonalens virksomhet så godt som nedlagt og man kom først skikkelig i gang etter den internasjonale konferanse som ble holdt i Bern i tiden 28. september til 1. oktober 1920. Man ble i denne konferansen enige om å flytte det internasjonale sete til Bern. Denne ordningen ble praktisert fram til 1935 da man flyttet sekretariatet til Danmark.

Forholdene i Europa etter Hitlers maktovertakelse i Tyskland 1933, tyskernes innmarsj i Østerrike og andre verdenskrigs utbrudd i 1939 og tyskernes okkupasjon av land etter land medførte store vanskeligheter med å opprettholde kontakter over landegrensene. Da andre verdenskrig var til slutt, ble kontakt igjen opprettet mellom forbundene i nøytrale land og i de land som hadde vært besatt av tyskerne, og Bokbinderinternasjonalen holdt sitt første møte etter krigen i Bern 23.-25. oktober 1947. På samme måte som typografene hadde gjort i sitt møte samme sted måneden før, vedtok det internasjonale bokbindermøte å oppløse sin internasjonale «fra samme dag arbeidet i den nye internasjonale blir påbegynt.» I innledningen til sitt vedtak viser bokbinderne til at man allerede i sin internasjonale kongress i Strasbourg 1935 vedtok prinsippet om å arbeide for en grafisk internasjonale.

Se også
-------

* Den internasjonale grafiske føderasjon - IGF.

Fotnoter
--------

1. ↑  Ovenstående tekst er hentet fra Arild Kalviks *Nordisk Grafisk Union - De første 10 år 1976-1986* og er noe bearbeidet.

Litteratur
----------

* Nordisk Grafisk Union - De første 10 år 1976-1986 - Skrevet, samlet og bearbeidet av Arild Kalvik i samarbeid med Åke Rosenquist (Nordisk Grafisk Union 1987 - Uten sted, men trykket i Centraltrykkeriet Østerås)
**Tristano Francesco d'Attimis**, kinesisk: **Tan Fangji**  (født 28. juli 1707 i Friuli i Italia, henrettet 12. september 1748 i Kina) var en katolsk Kinamisjonær tilhørende jesuittordenen. Han led martyrdøden for sin kristne tro. 

Han sluttet seg til jesuittene i Bologna, og kom i 1744 til Macao. Året etter ble han sendt til misjonen i Nanjing. Da det i 1747 brøt ut en kraftig kristenforfølgelse i Jiangnan ble han den 11. desember arrestert i kirken i Tonko, utenfor Changshu. En annen jesuittpater ved navn Antonio José Henriques og et stort antall kinesiske kristne inklusive unge jenter ble også tatt samme måned og kastet i fengsel, der de ble mishandlet. Til slutt dømte visekongen i Nanjing prestene til døden, og de ble strupt ihjel (kvalt) den 12. september 1748. Mange av de andre arresterte led lignende skjebne.

Litteratur
----------

* Louis Pfister: *Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773*, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)

Se også
-------

* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Maria das Neves Ceita Baptista de Sousa** (født 1958) er en saotomesisk politiker. Hun var statsminister på São Tomé og Príncipe fra 3. oktober 2002 til 18. september 2004, og var landets første kvinnelige statsminister.

Maria das Neves har arbeidet i finansdepartementet og i Den afrikanske utviklingsbanken. Hun er medlem av Movimento para a Libertação de São Tomé e Príncipe–Partido Social Democrata (MLSTP-PSD) og var fra 1999 til 2000 minister for økonomi, landbruk, fiskerier, handel og turisme. Deretter var hun finansminister fra 2001 til 2002 og minister for industri, handel og turisme i 2002.

I oktober 2002 dannet das Neves en koalisjonsregjering og ble den første kvinnelige statsminister i landet. Hun ble i juli 2003 forsøkt avsatt i et statskupp, men de militære kuppmakerne ga opp etter en uke og hun fortsatte som regjeringsleder. I august samme år gikk hun av, men president Fradique de Menezes ga henne fornyet tillit og hun dannet ny regjering. 

I august 2004 gikk hun av som statsminister etter anklager om korrupsjon. Saken kom for retten i 2008. Maria das Neves mente saken var ment å svekke hennes muligheter til å stille som kandidat ved presidentvalget i 2011.

Referanser
----------

1. ↑  «Woman Prime Ministers», Worldwide Guide to Women in Leadership, besøkt 5. juli 2012.
2. ↑  «Sao Tome and Principe», *Country Reports on Human Rights Practices*, USAs utenriksdepartement, 2003, besøkt 5. juli 2012.
3. ↑  «São Toméan PM steps down after coup», *afrol News*, 1. august 2003, besøkt 5. juli 2012.
4. ↑  «São Tomé President and sacked PM in corruption quarrel», *afrol News*, 22. september 2004, besøkt 5. juli 2012.
5. ↑  «Sao Tome officials in graft case», *BBC News*, 23. desember 2008, besøkt 5. juli 2012.
***Kongens brev*** er en roman av Margit Sandemo fra 1984. Originalens titler var *Kungabrevet* og *Tras-Lisa*. Den gikk først som føljetong i de nordiske utgavene av ukebladet *Hjemmet*, før den kom som bok nummer 29 i serien *Margit Sandemos beste føljetonger*. 

Romanen har handlingen lagt til København og 1600-tallet. Cathrine, eller Fille-Line som hun blir kalt, jobber som bøkker på havnen i København, og en dag redder hun unge Berent fra to voldsmenn. Som takk skaffer Berent henne jobb som tjenestepike på godset hvor hans tante Lydia, og hennes unge brorsønn Ulrik, regjerer. Dette godset eier de på bakgrunn av et Kongebrev, gitt av Kong Christian. Men tidene er harde i Danmark og fjerne slektninger vil gjerne ha tak i kongebrevet og ødelegge det. I denne situasjonen blir Fille-Line involvert og spiller en stor rolle, og får også oppleve kjærligheten med unge Berent.

Utgivelser i utvalg
-------------------

* *Margit Sandemos beste føljetonger nr.29*, Bladkompaniet 1984 ISBN 82-509-1623-9
* *Margit Sandemos beste dobbeltbok*, Schibsted 2006

Litteratur
----------

* *Kjære Margit!: Et festskrift til Nordens folkelesningsdronning; Margit Sandemo 70 år*, Bladkompaniet 1994
| **Zeeuwse linje** |
| --- |
|  |
| km: | Stasjon: |
| 0 | Roosendaal |
| 13 | Bergen op Zoom |
| 28 | Rilland-Bath |
| 32 | Krabbendijke |
| 38 | Kruiningen-Yerseke |
| 44 | Kapelle-Biezelinge |
| 49 | Goes |
| 65 | Arnemuiden |
| 68 | Middelburg |
| 72 | Vlissingen Souburg |
| 74 | Vlissingen |
|  |

**Stasjon Roosendaal** ble åpnet da linjen Antwerpen (Belgia) – Roosendaal ble tatt i bruk 23. juni 1854. Dermed var Roosendaal en av de første byene utenfor vest- og midt-Nederland med en jernbanestasjon. I provinsen Noord-Brabant var Roosendaal den første byen som ble knyttet til jernbanenettet. Nesten et år senere, 3. mai 1855 ble linjen mellom Breda og Moerdijk åpnet, og i 1872 ble denne trukket videre til Dordrecht – Rotterdam.

Fra 1863 var det mulig å reise med tog mellom Roosendaal og Bergen op Zoom og i 1868-1872 ble den Zeeuwse linjen trukket videre til Vlissingen. Den første stasjonsbygningen i Roosendaal var, med hensyn til arkitektur, lik stasjonen i Oudenbosch. I 1886-87 ble stasjonsbygningen utvidet og i 1905 fikk Roosendaal en ny stasjonsbygning. Arkitekter var D.E.C. Knuttel og G.W. van Heukelom.

Siden den ble tatt i bruk har denne stasjonen har vært en viktig grensestasjon på linjen mellom Nederland og Belgia, videre er den også et viktig knutepunkt for togforbindelsen til Sørvest-Nederland. Fra Roosendaal kan man ta toget til 

Rotterdam – Amsterdam
Bergen op Zoom – Vlissingen
Antwerpen – Brussel
Breda – 's-Hertogenbosch –  Arnhem – Zwolle
Når den nye togforbindelsen Amsterdam – Brussel – Paris, *HSL-Zuid* (no.: den Sydlige Høyhastighetslinjen), tas i bruk i 2007 vil Roosendaals rolle som grensestasjon bli mindre viktig.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Rijksmonument **·** GeoNames
 |
Ole Worms museum, som etter hans død i 1654 kom til å inngå i kunstkammeret.
**Kongens kunstkammer** eller **Det kongelige kunstkammer** i København ble grunnlagt rundt 1650 av Frederik III som *Det kongelige danske kunstkammer*.

Historie
--------

Slike samlinger var på mote blant fyrster på denne tiden og kongen kan ha blitt inspirert gjennom utenlandsopphold og besøk hos sin fetter, hertugen på Gottorp slott.

I kunstkammeret oppbevarte man bl.a. utstoppede dyr og andre naturhistoriske gjenstander. Det var verdifulle gjenstander fra alle deler av verden av gull, sølv og elfenben, våpen, malerier, mekaniske oppfinnelser og modeller av forskjellige bygningsverk og skip. Gjenstandene ble enten kjøpt eller kom i form av gaver fra andre fyrster og konger.

Fra starten av ble samlingen oppbevart på Københavns slott og en inventarliste fra 1674 viser at samlingen var delt opp i forskjellige kamre: et kammer med naturalier, et med kunstgjenstander og malerier, et med antikviteter og våpen, et med malerier og et med vitenskapelige instrumenter og ur. Videre var det et kammer med etnografika, et
med mynter og medaljer, et med etnografiske malerier og endelig et modellkammer.

Det gikk ikke lang tid før det ble trangt om plassen på slottet og i 1665 la man ned grunnstenen til en 3-etasjes bygning rett vest for Københavns slott. Førsteetasje skulle inneholde arsenal, andre etasje bibliotek og øverst kunstkammeret. Tingene ble antakelig flyttet over i perioden 1670–80. Bygningen finnes fremdeles og benyttes i dag av Rigsarkivet. Overflyttingen til den nye bygningen innebar også at alle kunne bestille en omvisning hos kunstkammerforvalteren, mot betaling. Kongen hadde sin egen lønngang til kunstkammeret og i forbindelse med byggingen av det første Christiansborg oppførte man i 1740–43 en lønngang direkte fra slottet til kunstkammerbygningens vestlige del, som stadig finnes i dag.

Da man erobret Gottorp slott under den store nordiske krig i 1713, tilfalt hertugens samlinger kongen. Kunstkammer og bibliotek ble forseglet i 1725 og i 1742 ble det gitt ordre om at samlingene skulle gjennomgås og registreres. Etter dette arbeidet ble de overført til København og størstedelen ble overlevert til kunstkammeret.

Kunstkammeret ble oppløst i 1825 og samlingene overført til de nyopprettede spesialmuseene. Dette var et oppgjør med renessansens idé om altfavnende samlinger til fordel for en moderne anskuelse av verden oppdelt i forskjellige vitenskaper. Mange av de forskjellige museene som overtok de kultur-, kunst- og naturhistoriske samlingene, danner i dag grunnstammen i flere av de store museene, som f.eks. Nationalmuseet, Rosenborg slott, Statens Museum for Kunst, Det Nationalhistoriske Museum på Frederiksborg Slot og Zoologisk Museum.

Referanser
----------

1. ↑  Skjema over kunstkammerets oppløsning

Eksterne lenker
---------------

* Kunstkammer.dk

Portal: Danmark
| **Zeeuwse linje** |
| --- |
|  |
| km: | Stasjon: |
| 0 | Roosendaal |
| 13 | Bergen op Zoom |
| 28 | Rilland-Bath |
| 32 | Krabbendijke |
| 38 | Kruiningen-Yerseke |
| 44 | Kapelle-Biezelinge |
| 49 | Goes |
| 65 | Arnemuiden |
| 68 | Middelburg |
| 72 | Vlissingen Souburg |
| 74 | Vlissingen |
|  |

**Stasjon Vlissingen** er en av endestasjonene på den nederlandske jernbanelinjen *Zeeuwse linje*. Stasjonen er situert øst for Vlissingens sentrum, ved fergehavnen ved Westerschelde. Jernbanesporet ender foran stasjonsbygningen.

1. september 1873 ble stasjonen åpnet under navnet **Vlissingen Haven** (no.: Vlissingen havn). Den var viktig i forbindelse med trafikken til og fra England. Den første stasjonsbygningen ble skiftet ut for en større i 1892, denne fikk blant annet et eget venterom for adelige personer. I 1944 ble *Vlissingen Haven* bombardert og etter den annen verdenskrig ble en ny stasjon bygget. Denne kom istedenfor to tidligere stasjoner, *Vlissingen Haven* og *Vlissingen Stad* (Vlissingen by). Den siste lå nærmere bykjernen enn *Vlissingen Haven*. Dagens stasjon ble bygget i 1950 etter et design av Sybold van Ravesteyn. Han brukte ofte en ny-barokk stil i sine design, og det er godt synlig i denne stasjonsbygningen. Den eldste delen av stasjonen er nå taket over perrongen som stammer fra 1892.

Stasjonen spiller en viktig rolle i persontrafikken til og fra Vlissingen og den vestlige delen av Zeeuws-Vlaanderen. Takket være at stasjonen ligger like ved havnen er forbindelsen med Zeeuws-Vlaanderen god, mellom Vlissingen og Breskens er det en fergeforbindelse for fotgjengere og syklister. At stasjonen ligger nær havnen er ikke bare positivt, dette gjør at stasjonen ligger usentralt i forhold til bykjernen. På grunn av dette har man utviklet planer for å flytte stasjonen lengre mot nord, like ved området der Vlissingen kommune vil bygge et senter for kunnskap og innovasjon. Området som er planlagt for den nye stasjonen er omtrent den samme som for *Stasjon Vlissingen Stad*. Mange mennesker fra Zeeuws-Vlaanderen protesterer mot disse planene, fordi en flytting av stasjonen vil bety at det ikke lengre kan byttest direkte fra tog til ferge og man dermed vil tape tid.

Heller ikke Vlissingen stasjon har fått beholde billett-luken, billetter kjøpes fra automater, men i stasjonsbygningen finnes fremdeles en butikk og en stasjonsrestaurant.

I første halvår 2006 går hver time et fjerntog (intercity) til Amsterdam og et lokaltog til Roosendaal.

Eksterne lenker
---------------

* Stasjon Vlissingen på stationsweb Arkivert 18. januar 2006 hos Wayback Machine. (nederlandsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Rijksmonument **·** GeoNames
 |
**Umag** er en by på halvøya Istria i Kroatia, og er landets aller vestligste by mot Triestebukta og Italia. Umag har et innbyggertall på rundt 13 000 (2001), herav 59,6% kroater, 18,3% italienere og 3,8% serbere.

Stella Maris stadion, hvor finalen i Kroatia Open spilles.
Kommunens areal er 87 km². Kapp Savudrija i samme kommune er landets aller vestligste geografiske sted, og er et kjent sted for windsurfing. I Umag arrangeres hvert år det kroatiske mesterskapet i tennis – Croatia Open Umag.

Historie
--------

Umag er kjent fra Romerriket, og nevnes skriftlig første gang på 600-tallet. Byen lå på ei lita øy atskilt fra fastlandet ved en smal kanal, og i middelalderen ble den forsterket og vokste som en gunstig beliggende handelsby. Fra 700-tallet var den under Bysants, deretter tidvis okkupert av Frankerne.

I høymiddelalderen begynte geistlige og verdslige herskere i henholdsvis Trieste og Venezia å gjøre seg politisk gjeldende, og i årene 1269–1797 var byen konstant under venetiansk overherredømme. I 1370 ble byen beleiret og inntatt av Genova.

Etter første verdenskrig lå byen under Italia, men etter andre verdenskrig ble den del av frisonen Istria, og fra 1954 en formell del av Jugoslavia.

Eksterne lenker
---------------

* (hr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Umag – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

1. ↑   *Register of spatial units of the State Geodetic Administration of the Republic of Croatia*, Wikidata Q119585703,
2. ↑   (på hr, en) *2021 Croatian census: population data by age, sex, settlement*, Croatian Bureau of Statistics, 22. september 2022, Wikidata Q118496886,
| **Zeeuwse linje** |
| --- |
|  |
| km: | Stasjon: |
| 0 | Roosendaal |
| 13 | Bergen op Zoom |
| 28 | Rilland-Bath |
| 32 | Krabbendijke |
| 38 | Kruiningen-Yerseke |
| 44 | Kapelle-Biezelinge |
| 49 | Goes |
| 65 | Arnemuiden |
| 68 | Middelburg |
| 72 | Vlissingen Souburg |
| 74 | Vlissingen |
|  |

**Kapelle-Biezelinge** er en jernbanestasjon i kommunen Kapelle i den nederlandske provinsen Zeeland. Den *Zeeuwse linjen* (Roosendaal – Vlissingen), som stasjonen er knyttet til er grenselinjen mellom landsbyene Kapelle og Biezelinge.

Stasjonen ble åpnet 1. juli 1868, med en stasjonsbygning som er bygget i Staatsspoorwegens husstil. I første halvår 2006 stopper lokaltoget mellom Roosendaal og Vlissingen her en gang i timen, i begge retninger.

2008
----

I 2008 kommer rutetidene i Zeeland til å bli forandret. Fjerntogene (intercity's) vil da stoppe på alle stasjonene i Zeeland, men for å forkorte reisetiden til Randstad stenges tre stasjoner: Arnemuiden, Kapelle-Biezelinge og Krabbendijke.

Eksterne lenker
---------------

* Stasjon Kapelle-Biezelinge på stationsweb Arkivert 18. januar 2006 hos Wayback Machine. (nederlandsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
██ Bosnia██ Kroater██ Serbere██ Sarajevo██ Dayton-avtalen grenserKart over Vance-Owen-planen ██ Bosnia

██ Kroater

██ Serbere

██ Sarajevo

██ Daytonavtalens grenser

**Vance-Owen-planen** fra januar 1993 var et forslag til fredelig løsning av Bosniakrigen, fremsatt av FNs representant Cyrus Vance og EFs David Owen. Den ble aldri gjennomført. 

Planen innebar oppdeling av Bosnia-Hercegovina i ti selvstyrte provinser etter etniske prinsipper. Serberne, kroatene og muslimene skulle hver ha tre provinser, mens Sarajevo skulle styres i fellesskap. Provinsene som ble tildelt de tre folkegruppene var ikke direkte forbundet med hverandre. Planen forutsatte dessuten at serberne måtte trekke seg tilbake fra store deler av det territoriet de hadde erobret.

Serberne brukte lang tid til å vurdere planen før de forkastet den. De var misfornøyd med forbindelsen mellom Serbia og de serbiske områdene vest i landet. Brčko skulle etter planen styres av muslimer og kroater, mens serberne skulle ha en vei gjennom området. Øst-Bosnia skulle avstås til muslimene, men det området hadde serberne allerede tatt kontroll over i sin helhet.

Muslimene ønsket i utgangspunktet en udelt republikk men deres leder Alija Izetbegović så seg likevel nødt til å akseptere planen.

Kroatene var planens vinnere, ettersom de mottok store områder der muslimene var i flertall. Kroatene begynte å praktisere planen før den var vedtatt, og krevde at muslimske styrker ble satt under kroatisk kontroll. Dette utløste den kroatisk-bosniske krig. Det hadde vært gnisninger mellom partene allerede, men fra 1993 var det full krig.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Mønnesland, Svein (2006). *Før Jugoslavia og etter*. Oslo. s. 296, 297. ISBN 9788291224374.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Sverige Sveriges flagg |
| Orientering |
|  Seire sammenlagt i Verdenscupen: 0 |
| Verdenscupseire, enkeltløp: 0
(0 pallplasseringer)  *Per 12. oktober 2015* |
| Verdensmesterskap |
| Bronse | 2011 Frankrikes flagg Savoie | Stafett |
| Bronse | 2015 Skottlands flagg Inverness | Mellom |
| Junior-VM |
| Gull | 2008 Sveriges flagg Göteborg | Stafett |
| Gull | 2009 Italias flagg San Martino | Stafett |
| Sølv | 2010 Danmarks flagg Aalborg | Stafett |
| Bronse | 2010 Danmarks flagg Aalborg | Mellom |

**Olle Boström** (født 19. november 1990 i Sollentuna) er en svensk orienteringsløper som konkurrerer for den svenske orienteringsklubben Järla Orientering. Han har tidligere representert Enebybergs IF

Karriere
--------

Boström har etablert seg som en av verdens beste orienteringsløpere. Det er først og fremst på skogsdistansene han har markert seg internasjonalt. Han tok bronse på mellomdistansen i VM i Inverness i 2015. Boström var med på det svenske bronselaget i VM i Frankrike i 2011. Allerede som førsteårs senior ble han nummer 6 på langdistansen i VM, og på tross av gjentatte tilbakeslag grunnet skader, har Boström klart å komme tilbake til det ypperste selskapet.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Olle Boström – World of O Rediger på Wikidata
* (sv) Olle Boström hos orientering.se Sveriges flagg
| **Zeeuwse linje** |
| --- |
|  |
| km: | Stasjon: |
| 0 | Roosendaal |
| 13 | Bergen op Zoom |
| 28 | Rilland-Bath |
| 32 | Krabbendijke |
| 38 | Kruiningen-Yerseke |
| 44 | Kapelle-Biezelinge |
| 49 | Goes |
| 65 | Arnemuiden |
| 68 | Middelburg |
| 72 | Vlissingen Souburg |
| 74 | Vlissingen |
|  |

**Stasjon Middelburg** er en jernbanestasjon på *Zeeuwse linje* som ligger i den nederlandske provinsen Zeelands hovedstad. 1. mars 1872 ble den åpnet, og den opprinnelige stasjonsbygningen er fremdeles i bruk.

Stasjonen ligger rett utenfor byens historiske sentrum, skilt fra dette av kanalen gjennom Walcheren. En dreiebro gjør det mulig å nå stasjonen direkte derfra. I 2000 begynte man med å renovere stasjonsområdet, buss-stasjonen ble flyttet til den siden av kanalen der stasjonen ligger. I 2004 åpnet bygningen som huser det nye rådhuset og organet som er ansvarlig for alt fra vannkvalitet til dikenes kvalitet med hensyn til Zeelands øyer (*Waterschap Zeeuwse Eilanden*).

I første halvår 2006 stopper fjerntoget (intercityen) mellom Vlissingen og Amsterdam her en gang i timen, i begge retninger. Dette gjelder også for lokaltoget mellom Vlissingen og Roosendaal.

Eksterne lenker
---------------

* Stasjon Middelburg på stationsweb Arkivert 9. januar 2006 hos Wayback Machine. (nederlandsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Rijksmonument **·** GeoNames
 |
**Kongens garde** og **Kongens livgarde** er betegnelsen på henholdsvis infanteri- og kavaleriavdelinger som står vakt ved den britiske monarkens offisielle kongelige residenser. Dette omfatter Buckingham Palace, St. James's Palace, Tower of London og Windsor Castle, samt Palace of Holyroodhouse.

Kongens garde
-------------

Kongens garde (*King's Guard*) er infanteriavdelingen som står vakt ved Buckingham og St. James's Palace. Garden består av et kompani fra et enkelt regiment. Kompaniet deles i to; én kontingent for Buckingham og én for St. James's.

Kongens livgarde
----------------

Kongens livgarde (*King's Life Guard*) er kavaleriavdelingen som står vakt ved Horse Guards. Kavaleristene er til hest mellom 10.00 og 16.00.

Navngivning
-----------

Garden kan generelt beskrives som «Monarkens garde», men det er tradisjonelt brukt betegnelser i forhold til om riket regjeres av en konge eller en dronning; følgelig vil man finne denne omtalt i samtidige kilder som det som passer til monarkens kjønn. Mellom 1952 og 2022 har den følgelig vært kjent som «Dronningens Garde».
Stasjon Z Foto: Paal Sørensen 2008 
**Stasjon Z** (tysk: **Station Z**) var under andre verdenskrig navnet på retterstedet i Sachsenhausen konsentrasjonsleir. Anlegget ble benyttet til massehenrettelser, men var også reserverettersted for Berlin.

Navnet stasjon Z hevdes å ha blitt til som en grusom «spøk» fra SS. Siden vakttårnet der fangene kom inn hadde betegnelsen Station A, måtte stasjonen ved enden av «reisen» være Station Z – siden Z var den siste bokstaven i det tyske alfabetet.

Antall ofre
-----------

Hvor mange som ble drept ved stasjon Z er ukjent, siden mennesker som ble sendt direkte til henrettelse ikke ble innregistrert i leiren. De antatte dødstallene for hele Sachenhausen, konsentrasjonsleir, inkludert stasjon Z, varierer fra 30 000 til 100 000. Dette inkluderer også dødsfall på grunn av sult, sykdom, skader, mishandling og medisinske eksperimenter. Ifølge leirkommandant Anton Kaindls forklaring for et sovjetisk militærtribunal i 1947 ble det i hans tid «tilintetgjort» 42 000 mennesker i hele Sachenhausen, hvorav 18 000 i selve hovedleiren. Dersom disse tallene er riktige, ligger antallet drap ved stasjon Z et sted mellom 20 000 og 25 000.

Historie
--------

Byggingen av stasjon Z startet i januar 1942 som en utvidelse av Industriehof, konsentrasjonsleiren Sachenhausens industripark hvor fanger utførte slavearbeide i forskjellig småindustri. 

Stasjon Z, henrettelses stedet Foto: Paal Sørensen 2008 
Industriehof hadde allerede fra 1940 vært åsted for sporadiske massehenrettelser ved skyting. Høsten 1941 ble en brakke ombygget som «nakkeskuddanlegg» med tre portable krematorieovner tilknyttet. Fanger ble sendt inn til en simulert legeundersøkelse. Når høyden skulle måles ved et målestativ satt opp mot en vegg, ble de gjennom en skjult åpning skutt i nakken av en SS-mann med pistol i et tilstøtende rom. 14 500 sovjetiske krigsfanger ble fra september dette året henrettet her. Hitler hadde personlig beordret at 18 000 skulle dø, men resten av kvoten ble fylt ved dødsfall på grunn av sult og sykdom. Stasjon Z ble bygget som en utvidelse av dette anlegget.

Henrettelsene ved stasjon Z ble i begynnelsen hovedsakelig utført ved hengning eller skyting i spesielle løpegraver. Anlegget hadde eget krematorium. Ved innvielsen den 28. mai 1942 ble flere høye embedsmenn fra Reichssicherheitshauptamt invitert til å bevitne skytingen av 96 jøder, som en demonstrasjon av anleggets effektivitet.

Rester av krematoriet i Sachsenhausen Foto: Paal Sørensen 2008 
I løpet av 1942 ble det ved stasjon Z påbegynt bygging av et gasskammer i forbindelse med krematoriet. Opplysningene om når dette først ble tatt i bruk varierer, de fleste kildene oppgir mars 1943. Gasskammeret var lite etter nazistenes målestokk, med en grunnflate på 2,5 x 3,5 meter. Det var beregnet for drap på grupper på inntil 35 personer. Kammeret var innredet som en virkelig dusj, gassen ble ledet inn i kammeret gjennom seks dusjhoder.

Krematoriebygningen ved stasjon Z ble revet av østtyske myndigheter på 1950-tallet.

Litteratur
----------

Se Sachsenhausen (konsentrasjonsleir).

Portal: Andre verdenskrig
**Anne Louise Hübert** (født 25. april 1989) studerer medisin og bor i Oslo. Hun er grunnlegger av frivillige hjelpeorganisasjonen Aid in Action og bedriften Morembo.

Bakgrunn
--------

På en backpackertur i 2008 kom Hübert til landsbyen Ngumbulu i Sørøst-Kenya som var rammet av tørke og sultkatastrofe. Det gjorde sterkt inntrykk på henne å se alle barna som sultet. Hun begynte å samle inn penger i Norge for at barna på den lokale barneskolen skulle få mat. Resultatet var at 1500 barn fikk skolemat under den verste tørken.

Hübert samlet også inn penger til boring av brønn. De fant grunnvann til tre landsbyer, inkludert fire skoler (ca 8700 mennesker). Nå er det blitt et stort vanningsanlegg og over 10 km rør er lagt. Det er også boret ny brønn i Kiukuyuni landsby.

Aid in Action
-------------

Fra september 2008 var innsamlingen drevet på privat initiativ, men ettersom arbeidet vokste så Hübert behov for å starte en formell organisasjon for å fortsette arbeidet i Kenya. Aid in Action ble derfor grunnlagt i 2010. Hübert opprettet en bedrift, Morembo (tidligere Elevating Trade), med 250 damer i Ngumbulu for produksjon av vesker, interiørkurver og smykker som håndlages av kvinnene i landsbyen og selges i design- og interiørbutikker i Norge.

I 2011 ledet Hübert byggingen av barnesenteret ACDC (Annes Children Development Center), i Ngumbulu for ca. 100 foreldreløse og svært trengende barn. Gjennom Aid in Action har hun også fått i gang skolesponsing for til nå 30 elever.

Plantekonkurranse
-----------------

Et av prosjektene Hübert har startet er en plantekonkurranse som blant annet er dokumentert i en reportasje fra NRK. Første halvår plantet de 10 000 trær og fram til oktober 2011 er nærmere 40 000 nye trær plantet. En stor andel av disse er papayatrær. Aid in Action har også ferdigstilt et utviklingssenter som blant annet fungerer som en mottaks- og salgsavdeling i landsbyen for å hjelpe innbyggerne å selge frukten sin. 

Sommeren 2011 engasjerte Hübert seg sterkt for å hjelpe flest mulig av de hardest rammede barna i Gedo-regionen i Somalia. Kirkens Nødhjelp er en av få organisasjoner som er i området og Hübert samlet inn penger på vegne av dem med bruk av Facebook som hovedkanal. På den måten nådde hun også mange unge givere.

Bøker
-----

Anne Louise Hübert: *Papyane i Gombolo. Om å plante en drøm i Afrika* (Gyldendal, 2013)

Sitater
-------

* 1 kr inn – 1 kr ut. (Anne Louise Hübert)
* Du behøver ikke forandre verden, men du kan. (Anne Louise Hübert)
* Hva kan man få for 8000 kr i Kenya? 1 okse, 1 ku, 3 sykler, 100 høner, 10 000 plastposer, 30 papayaer + eukalyptusfrø, lønn til tre personer i 6 måneder, gjødsel og maurgift. (Anne Louise Hübert)

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Eksterne lenker
---------------

* 
* Japper som hjelper (Aftenposten, Februar 13, 2011)
* Nordmenn har gitt 36 millioner til Afrikas Horn (Vårt Land, August 26, 2011)
**Van der waalske krefter** er en samlebetegnelse på alle krefter som virker mellom elektrisk nøytrale molekyler. Disse kreftene er mye svakere enn kjemiske bindinger, men har likevel stor betydning. Kreftene er oppkalt etter den nederlandske fysikeren Johannes Diderik van der Waals.

Årsak til kreftene
------------------

Det er tre ulike, men beslektede fenomener, som ligger bak de van der waalske kreftene:

### Dipol-dipolbindinger

Molekyler der tyngdepunktet for den negative og positive ladningen ikke faller sammen, kalles permanente dipoler. Elektronene i molekylet utgjør den negative ladningen, og atomkjernene den positive ladningen. Molekyler som består av to like atomer er ikke permanente dipoler. Dersom molekylet består av to ulike atomer, kan en få en forskyving av elektronene i molekylet, fordi hvert atom forsøker å oppnå edelgasskonfigurasjon.

I molekyler med flere enn to atomer er det ikke bare polariteten i bindingen som bestemmer dipoldannelsen, men også symmetrien i molekylet. Vannmolekylet (H2O) er for eksempel en permanent dipol fordi vinkelen mellom de to O-H-bindingene er ca. 104°.

Permanente dipoler vil tiltrekke hverandre i noen orienteringer, og frastøte hverandre i andre.

### Polarisering

Dersom en permanent dipol kommer i nærheten av et annet molekyl, vil dette molekylet bli polarisert. Det vil si at ladningsfordelingen i molekylet forskyves. På denne måten kan et upolart molekyl bli en indusert dipol. Det er lettest å indusere dipolmoment i atomer med mange elektroner.

### Londonkrefter

På bakgrunn av dette skulle en tro at det ikke finnes krefter mellom upolare edelgassmolekyler. Likevel kondenserer de når temperaturen blir lav nok. Den tysk-amerikanske fysikeren Fritz London foreslo i 1930 at det også finnes dipol-dipolkrefter mellom upolare molekyler. Elektronene er ikke i ro, og av og til er ladningsfordelingen usymmetrisk slik at molekylet blir en dipol, noe som igjen kan indusere dipolmoment i nabomolekyler. Denne kraften kalles Londonkraft.

Eksempler
---------

Eksterne lenker
---------------

* General Chemistry Online: What are van der Waal Forces?

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN
 |
**Anne Mari Graver** (født 31. mai 1958 i Paris) er en norsk billedkunstner, per 2019 bosatt på Borøy i Tvedestrand kommune. Hun er utdannet grafiker ved Avni Institute of Fine Arts, Tel Aviv (1975), Surikov Institute of Fine Arts i Moskva (1975-1977) og Atelier Nord, under ledelse av grafiker Anne Breivik, Oslo (1978-1980). Som billedkunstner har hun hovedsakelig arbeidet med grafikk, med hovedvekt på kobberstikk. 

Graver har deltatt på flere separat- og kollektivutstillinger i inn- og utland; blant annet på Østlandsutstillingen i 1979 og separatutstilling med kobberstikk i Oslo Kunstforening i 1982. Hun er også utdannet innen filmregi ved Statens Studiesenter for Film (1988-1991), og har hatt film ved Kortfilmfestivalen i Grimstad (1991). 

Anne Mari Graver er datter av jurist og diplomat Petter Graver, søster til jusprofessor Hans Petter Graver og mor til filmprodusent Dyveke Bjørkly Graver. Hun er medlem av foreningen Norske Grafikere, og er per 2019 ansatt som kulturrådgiver ved Aust-Agder bibliotek og kulturformidling.

Referanser
----------

1. ↑   nkl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, KulturNav-ID de50131f-0352-4aa6-9ee8-c49b140418df, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   *Norsk kunstnerleksikon*, I-IV (1982-1986)
4. ↑   Marianne Drivdal: «Hun startet det nye året i ny jobb» i *Tvedestrandsposten*, 7. januar 2016, s. 2

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |