Sagbruk i Arizona

| Artikkelen inngår i serien om
**Skogbruk** |
| --- |
| Tømmerlunne |
| **Produkter** |
| Skog • Tømmer • Sagbruk • Trelast • Treforedling • Papirmasse • Ved |
| **Skog** |
| Barskog • Gran • Furu • Bjørk • Gammelskog • Urskog • Bonitet • Hogstklasse |
| **Skogsdrift** |
| Hogst • Foryngelse • Bærekraftig skogbruk • Tømmerfløting • Skogsmaskin • Motorsag |
| **Skogbruk i Norge** |
| Norges skoger • Norges Skogeierforbund • Norskog • Det norske Skogselskap |

Et **sagbruk** er et sted hvor tømmerstokker blir saget opp til planker, bord og annen trelast.

Historie
--------

Man kunne jo tenke seg det at håndsaga kom først. Eilert Sundt skriver om *håndsagskjæring* slik det foregikk midt på 1800-tallet. De hadde stokken som skulle skjæres på en stor bukk, en *stilling* også kalt sagmare. Saga ble ført opp og ned av to mann, en sto oppå stillingen, den andre sto under. På denne tiden var håndsagskjæring stadig konkurransedyktig virksomhet, bl.a. fordi de kunne utnytte en stokk med bue.[]

Var det en slik håndsag som ble utstyrt med vannhjul og veivaksel? De første sagbladene var for tunge og klumpete til å egne seg til håndsagskjæring, sier de som har studert sagteknologi i historisk perspektiv. Vanndrevne sager kom først.[]

### Vannhjul

I 1503 hører en for første gang omtale to sager ved Mossefossen i Østfold. I løpet av 1500-tallet ble de vanlige i Norge, og rundt 1600 var det rundt 180 vannsager på Vestlandet. I 1603 var det ti sagbruk i Sogn. På 1600-talllet var det bønder, embetsmenn og borgere som eide sagbrukene. Borgerne hadde riktignok enerett til å selge treverket, men sagbrukseierne kunne skjære så mye de ville. Trelastprisene stagnerte etter 1650, og mange borgere gikk inn for begrensning i salget. De påpekte også at Norge ble avskoget. I 1688 vedtok kong Christian 5. derfor at 550 av Sør-Norges rundt 1.200 sager skulle nedlegges, og de som fortsatte driften, fikk bare skjære to tredjedeler av tidligere mengde. Dette var til fordel for de store sagbrukseierne, og presset ut de mindre for godt, selv om det pågikk en del smugling og eksport i det skjulte.

Opprinnelig var et sagbruk bare en sag drevet av et vannhjul («oppgangssag»). Hjulets rundt-og-rundt-bevegelse ble gjort om til en fram-og-tilbake-bevegelse av sagen. Da var bare sagen vanndrevet, og tømmeret måtte lastes og flyttes for hånd, men nok en tidlig oppfinnelse var en liten vanndrevet kjerre som gjorde at tømmeret stadig beveget seg innover sagen.[]

Etter den amerikanske borgerkrig ble opprettelsen av sagbruk og hogst av gamle skoger en del av gjenoppbyggingen av de raserte sørstatene og stabilisering av økonomien deres. Tidlig på 1900-tallet vokste det frem tusenvis av *sawmill towns* til nytte for tømmerindustrien som også ga arbeid til mange.

### Sager

Den neste forbedringen var bruken av runde sagblad, og rett etterpå gangsager. Gangsager hadde flere blader slik at tømmeret raskt ble redusert til fine planker som folk kunne bruke. Runde sagblader var ekstremt dyre, og ble fort ødelagt av varme eller skittent tømmer. 
Det skapte behov for en ny type teknikere, *sagfilerne*. Sagfilere var eksperter på å forme metall. Hovedjobben deres var å reparere og legge til tenner på sagblad. De kunne også hamre på sagblad uten å ødelegge dem, slik at et sagblad som var blitt ødelagt av varme, kunne hamres rett igjen. Mange moderne rundsager har tenner som det går an å bytte ut, men de trenger fortsatt hamring.

### Dampkraft

Introduksjonen av dampkraft gjorde dem uavhengig av vannkraft, og de ble mer mekaniske. Effektiviteten økte også, men man måtte betale mye mer for møllene. Det første dampsagbruk i Norge ble bygd på Spillum ved Namsos først i 1850-årene.[]

Engelskbruket på Halsøy i Vefsn kom i drift i 1867, og var også et dampsagbruk. Bruket foredlet ca. 75 000 kubikkmeter tømmer per år. Det ble fløtt nedover elva Vefsna.[]

På Spillum like sør for Namsos, og ikke langt unna stedet hvor landets første dampsagbruk lå, finner man i dag Spillum Dampsag & Høvleri, landets eneste bevarte dampsagbruk og en del av Norsk Sagbruksmuseum.[]

Moderne sagbruk
---------------

I det 21. århundre har elektrisitet og teknologi bygget videre på dette. De fleste sagbrukene er gigantiske og meget dyre fasiliteter hvor nesten alt utføres av datamaskiner. I dag kan et sagbruk skjære til mange hundre tusen bord per dag. Små bensindrevne sagbruk blir fortsatt brukt noen steder i dag, og jobber med et veldig spesialisert marked.

Landets og Skandinavias mest moderne sagbruk åpnet i oktober 2013 i Åmli i Aust-Agder. Firmaet Bergene Holm åpnet i oktober sitt helautomatiske sagbruk, der det nå er investert over 100 millioner. Firmaets avdeling Nidarå på Simonstad i Åmli består av sagbruk, høvleri, beiseanlegg, fingerskjøtingsanlegg, samt impregnering og en omfattende videreforedling av alle tømmerstokkens ressurser, også sagflis og bark.

Referanser
----------

1. ↑  Arne Kvitrud, Stavanger: Luster etter svartedøden
2. ↑  Emblem, Libæk, Stenersen: *Norge* 1 (s. 135), forlaget Cappelen, ISBN: 82-02-14174-5
3. ↑  James P. Barnett, Everett W. Lueck: «Sawmill towns», *US Forest Service*
4. ↑  Anne Gro Ballestad: «Skandinavias mest moderne sagbruk», *Agderposten* 18. oktober 2013

Eksterne lenker
---------------

* Nye næringer - trelast og bergverk, om norsk trelastindustri på 15- og 1600-tallet. Artikkel hos Norgeshistorie.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |