recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pia Liselott Blixt** (født 22. februar 1965 i Lund, Sverige ) er sosial- og helseassistent og fra 13. november 2007 medlem av Folketinget for Dansk Folkeparti i Faxekredsen (Sjællands Storkreds).

Bakgrunn
--------

Liselott Blixt er datter av gårdeier Jørgen Kjeld Jørgensen og avdelingsleder Ulrika Eleonora Blixt Jørgensen. Hun er utdannet buntmaker fra Lollands Buntmageri i 1986, har arbeidet som hjemmehjelp fra 1989 og var i 2002 ferdig utdannet sosial- og helseassistent fra Greve Social- og Sundhedsskole.

Hun har arbeidet som taxisjåfør i Rødbyhavn fra 1986 til 1988, som selvstændig buntmager, først i Rødbyhavn 1986-1989 og fra 1995 i Greve. Fra 1989-1991 arbejdede hun som hjemmehjælper i Københavns Kommune og fra 1993-2002 i Greve Kommune. Fra 2002-2005 arbejdede hun som sosu-assistent på Glostrup Hospital og fra 2005-2007 var hun tilknyttet et vikarbureau.

Hennes niese er Helene Marie Blixt som er erotisk danser og tidligere pornomodell.

Politisk karriere
-----------------

Blixt ble valgt inn i byrådet i Greve i 2001. Hun har dessuten vært nestformann for Dansk Folkepartis lokalforening i Greve. I 2007 ble hun valgt som folketingskandidat i Faxekredsen.

I Folketinget er Liselott Blixt medlem av *Miljø- og Planlægningsudvalget* og *Sundhedsudvalget*, mens hun er stedfortreder i *Socialudvalget*. Hun er Dansk Folkepartis helseordfører og psykiatriordfører.

Ved Folketingsvalget 2015 ble hun gjenvalgt med 5.981 personlige stemmer fra Sjællands Storkreds.

Referanser
----------

1. ↑   www.dr.dk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   folkemoedet.dk, besøkt 19. juni 2023[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5 6  «Liselott Blixt (DF)». Folketinget.
4. ↑  Sundhedsordfører på to hjul | Kristeligt Dagblad
5. ↑  «Liselott Blixt - Dansk Folkeparti - dit land, dit valg». Arkivert fra originalen 16. oktober 2015. Besøkt 28. november 2020.
6. ↑  «Liselott Blixt | Politik | DR». Arkivert fra originalen 23. oktober 2015. Besøkt 28. november 2020.
7. ↑  Caspers pornotøs: I familie med DF’er | SE og HØR
8. ↑  «Folketingsvalg torsdag 18. juni 2015». Danmarks Statistik. Besøkt 20. juni 2015.

Eksterne lenker
---------------

 Wikiquote: Liselott Blixt – sitater

* (da) Liselott Blixt hos Folketinget Rediger på Wikidata
* (da) Liselott Blixt på Twitter Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Jabal Qasioun** (arabisk: **جبل قاسيون**, **Jabal Qāsiyūn**) er et fjell med utsikt over byen Damaskus i Syria. Her ligger en rekke restauranter som man kan se hele byen fra. Etterhvert som byen er blitt utvidet, har noen bydeler vokst seg frem til foten av fjellet. Det høyeste punktet er 1151 meter over havet.

Det er bygd mange skanser i fjellet av det syriske regime etter starten på den syriske borgerkrig.

Religiøs betydning
------------------

I fjellsiden ligger en grotte med mange sagn knyttet til seg. Det er sagt at grotten en gong var bebodd av det første menneske, Adam, og at både Ibrāhīm (Abraham), og 'Īsā (Jesus) skal ha bedt i grotten. I arabiske historiebøker fra middeelalderen ble den omtalt som stedet der Qābīl (Kain) tok livet av Hābīl (Abel). I hundrevis av år ble grotten regnet som et sted der bønner ble oppfylt med en gang, og særlig i tørkeperioder ville herskerne av Damaskus til grotten og be om regn. På grunn av mordet som det vært hevdet fant sted her, det første mord i verden, ble den kalt *Maghārat al-Dam* (Blodgrotten). Ifølge sunnimuslimer er Qasioun stedet der miḥrābene (bønnenisjene) til de 40 helgener, kalt Abdāl, skal ha bedt sine nattlige bønner. Det ble bygd en liten moske over Blodgrotteb med disse miḥrābene.

Lenger ned på fjellet fra Blodgrotta lå en annen grotte kalt *Maghārat al-Jūˁ* (Sultegrotten). Historiene om denne grotta er noe forvirrende. Noen sier at førti helgener døde der av sult: al-Harawī, som levde der på 1200-tallet skriver at førti profeter døde der av sult. I dag er grotta forseglet, omgitt av hus, men stedet blir kalt al-Juyūˁīyah (omtrent 'Hungersstedet').

En annen grotte ligger i en annen fjellside, og lokalt er denne blitt kalt Syvsovergrotten, nevnt i tidlige kristne kilder, i tillegg til Koranen der de er kjent som *Aṣḥāb al-Kahf* (Følgegrotten). Det er derimot mange grotter i denne delen av verder som blir hevdet å være denne grotten. I dag er det bygd en madressah over grotten, men det er fremdeles tilkomst for pilegrimer.

Referanser
----------

1. ↑  1:10 000, Edition 2-AMS, Series K922. U.S. Army Map Service, 1958
2. ↑  «Syria’s borgarkrig: Closer to the capital». *The Economist*. 13. april 2013. Besøkt 7. mai 2013.
3. ↑  Sam Dagher, 'Assad Readies for U.S. Strike Despite Delay', *The Wall Street Journal*, Tuesday, September 3, 2013, s. A6
4. ↑  «Jabal Qasiyun - Site of Wonders». Arkivert fra originalen 5. mars 2012. Besøkt 30. mars 2014.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 5. mars 2012. Besøkt 14. september 2015.
5. ↑  Jason Koutsoukis (27. september 2008). «Progress at a standstill at the crossroads of the Middle East». *The Age*. Besøkt 30. mars 2014.
6. 1 2  Josef W. Meri (Trans.): A Lonely Wayfarer's Guide to Pilgrimage. 'Ali ibn Abī Bakr al-Harawī's: *Kitāb al-Ishārāt ilā Ma'rifat al-Ziyārāt*Pg. 24-25. Princeton, 2004.
7. ↑  Koranen 18,7-26.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
Coliseum Theatre.  Foto: Michael Reeve 
**Coliseum Theatre**, også kjent som **London Coliseum** som er det opprinnelige navnet, er et av Londons største og best utstyrte teater og operahus. Teateret ligger i St Martin's Lane, i hjertet av Londons teaterdistrikt Covent Garden.

Bygningen ble tegnet av Frank Matcham, som også stod bak London Palladium. Den første teatersjefen var en av datidens sterkeste personligheter innen britisk teater, Oswald Stoll. Første forestilling ble vist 24. desember 1904. 

Navnet skiftet til det nåværende i 1931. Frem til 1968 ble det vist 651 forestillinger av musikalkomedien *White Horse Inn*, som hadde premiere 8. april 1931. I 1968 ble teatret kjøpt av Sadler's Wells Opera Company, som hadde flyttet fra Sadler's Wells Theatre. Selskapet skiftet navn til English National Opera i 1974. 

Fra 2000 til 2004 foregikk det omfattende renovering. Det oppussende teateret har den bredeste forscenen i London. Den var forøvrig også en av de første som fikk elektrisk lys, og den ble bygget med en roterende scene som riktignok sjelden ble brukt. 

I 2004 og 2006 ble Royal Variety Performance holdt på Coliseum Theatre, med prins Charles tilstede. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Krokstrand holdeplass** på Nordlandsbanen åpnet som holdeplass med kryssingsspor 10. desember 1947. Holdeplassen mistet persontrafikken i 1972 og ble nedlagt 28. mai 1989.

Her står en stasjonsbygning som var tegnet av Bjarne Friis Baastad. Den er av en type som (med variasjoner) er brukt en rekke steder på strekningen, som Bolna, Søfting, Drevvatn, Semska, Holandsvika og Grønfjelldal. Til denne hørte en vedbu av samme type som ved Grønfjelldal, Bolna og Hjartåsen.
Stasjonsbygningen ble ifølge Banedata 2004 solgt rundt 1983–84. Den og vedbua står per 2022 fortsatt på sørsiden av sporet. NSBs bygningsregistrering omtaler også en vokterbolig ved 561,67 km som per 1993 var i bruk som hvilebu. Denne sies å være tegnet av A/S Norsk Trekonstruksjon, som står bak standardiserte vokterboliger på strekningen. Den tidligere vokterboligen ser ut til å være revet.

Referanser
----------

1. ↑  Dahls, s. 50.
2. ↑  Dahl, s. 52.
3. ↑  Jf. satellittbilder i nettbaserte kartsystemer.
4. ↑  Bildet her viser at det var to.
5. ↑  Ikke synlig i nettbaserte kartsystemer.

Litteratur
----------

* Thor Bjerke, Finn Holom (2004). *Banedata 2004*. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 132–133. ISBN 82-90286-28-7.
* Aasmund Dahl, red. (1993). *NSBs bygningsregistrering: Trondheim distrikt: Nordlandsbanen*. 3. NSB Arkitektkontoret. s. 45–54.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Krokstrand holdeplass i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
* (no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Nordlandsbanen


| **Forrige stasjon** |   |  *Nedlagt stasjon* |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Bolna |  | Nordlandsbanen |  | Dunderland |
**Jaan Jüris** (født 23. juni 1977 i Otepää) er en estisk tidligere skihopper.

Han deltok i OL i 2002 og 2006. I 2002 ble han slått ut i kvalifiseringen i både normalbakke og stor bakke, i 2006 røk han ut i kvalifiseringen i stor bakke, men gikk videre og ble sist av de 50 deltakerne i hovedrennet i normalbakke. Han var med i VM i 2001 og 2003. I 2001 ble han nummer 43 i stor bakke og 44 i normalbakke, i 2003 ble han nummer 38 i normalbakke og 43 i stor bakke.

Jüris deltok i VM i skiflyging i 2000, 2002 og 2004, og oppnådde plasseringene 46, 43 og 48. I verdenscupen ble han nummer 54 sammenlagt i 2002/03-sesongen og 88 i 2004/05, med 15.-plass i Willingen 9. februar 2003 som beste plassering i enkeltrenn individuelt. Han ble sju ganger estisk mester i hopp, i 1997, 1999, 2001, 2003, 2005, 2006 og 2007. Han la opp som skihopper i 2009.

Referanser
----------

1. ↑   Eesti spordi biograafiline leksikon, ESBL athlete ID Jaan\_J%FCris, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Eesti Spordi Biograafiline Leksikon: Jaan Jüris (30. april 2011, besøkt 19. februar 2015)
* Sport24: Jaan Jüris (resultater, besøkt 19. februar 2015)
* Sports Reference: Jaan Jüris Arkivert 19. februar 2015 hos Wayback Machine. (olympiaresultater, besøkt 19. februar 2015)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jaan Jüris – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Jaan Jüris – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Jaan Jüris – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jaan Jüris – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Jaan Jüris – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
*Se pekerside for flere forekomster av Dag Hammarskjølds vei.*
**Dag Hammarskjølds vei** (49–59, 42–52b) er den delen av Ring 3 (Store ringvei) i Oslo som går fra Sinsenkrysset til Økern. Nordsida tilhører bydel Bjerke, mens sørsida tilhører bydel Grünerløkka.

Veien har motorveipreg, men er ikke skilta motorvei på grunn av for korte av- og påkjøringsramper og liten avstand mellom kjøreretningene. Det er ingen eiendommer som har direkte avkjøring fra veien. Mellom Sinsenkrysset og Sinsenveien finner vi på sørsida villabebyggelsen på Sinsen, mens nordsida er prega av blokker i tilknytning til Aker universitetssykehus. 

Sørsida videre mot Økern har i all hovedsak næringsbygg (med unntak av noen rekkehus i Lørenvangen). Nordsida utgjøres først av villaer og rekkehus på Refstad, deretter av næringsbygg, samt gamle Løren skole.

Det er bare noen få bygninger som har nummer til Dag Hammarskjølds vei.

I forbindelse av at Ring 3 skal legges i tunnel mellom Sinsen og Økern, vil Dag Hammarskjølds vei bli redusert til en mer lokal tilbringervei.

Veien er oppkalt etter den svenske diplomaten Dag Hammarskjöld, som var generalsekretær i FN.

Litteratur
----------

* Oslo byleksikon: Dag Hammarskjölds vei

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (D)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Krokhol** er en gård som ligger langs Enebakkveien i Ski. Navnet har sitt opphav i ordene *krókr* og *hóll* som betyr "elvekrumming ved høyde". Gården tilhørte Mariakirken før det ble krongods. Fra 1600-tallet kom gården i privat eie, av blant annet Karen Cudrio. Gården ble solgt til kommunen i 1917, men den har vært i privat eie igjen siden 1981. Det lå et sagbruk i området som var i bruk frem til 1954.

Golfbane
--------

Krokhol golfbane ble anlagt i 1990 med 9 hull som ble driftet av Østmarka golfklubb frem til 1995. Da flyttet de virksomheten sin til Våg (Enebakk) og Krokhol golfkubb ble stiftet tok deres plass. Banen ble utvidet til 18 hull i 2004, men dette antallet ble redusert til 9 igjen i 2011 av økonomiske grunner.

Frisbeegolfbane
---------------

Krokhol frisbeegolfbane ble laget som et samarbeid mellom Muselunden Frisbeeklubb og Ekeberg Sendeplateklubb. Banen ble ferdigstilt og offisielt åpnet våren 2019. Banen består av en 18-hulls layout bygget på gamle back-9 Krokhol Golfbane.

Banen ble kåret i februar 2021 som en av verdens beste baner, og havnet på 3. plass i Udiscs rangering.

Utfartsparkering
----------------

Det er anlagt en parkeringsplass på Krokhol som benyttes av turgåere sommerstid og skigåere vinterstid. Naturstien "Folk i form" som ble anlagt i 1993 har sitt utgangspunkt her.

Referanser
----------

1. ↑  Saugstad, Even (2012). *Østmarka fra A til Å* (2. utg utg.). Oslo: Frie fuglers forl. ISBN 978-82-995415-6-5. OCLC 1028439137.
2. ↑  «Disc Golf – Krokhol Golfklubb» **(engelsk)**. Besøkt 4. april 2021.
3. ↑  «Krokhol Discgolf course - 3rd World's Best Disc Golf Courses». *Golfdiscer*. Besøkt 4. april 2021.
**Dag Gudleif Gjestland** (født 13. oktober 1945, død 4. mai 2018) var en norsk akademiker og forlagsmann. 

Gjestland var mag. art. i sosiologi fra Universitetet i Oslo i 1972. Han arbeidet i Det norske samlaget, Universitetsforlaget og Ad Notam forlag. I 1999 forlot han forlagsbransjen til fordel for universitetets Institutt for sosiologi og samfunnsgeografi. Han var også spesialrådgiver ved Universitetsdirektørens kontor. Fra 2010 var han leder av Kulturrådets vurderingsutvalg for sakprosa. 

Gjestland var redaktør for *Tidsskrift for samfunnsforskning* 1977-1980.

Referanser
----------

1. 1 2   www.domstol.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑
3. ↑  «Anmeldte dødsfall i Oslo mai 2018» (PDF). Domstol.no. Besøkt 6. juli 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Dag Gjestland i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Dag Gjestland i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** CRIStin
 |
Lishui i Zhejiang
**Lishui** (kinesisk: 丽水市, pinyin: *Líshuǐ Shì*) er en by på prefekturnivå i sørvestre del av provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina. Den grenser til Quzhou, Jinhua og Taizhou i nord, Wenzhou i sørøst, og provinsen Fujian i sørvest.

Administrasjon
--------------

Lishui administrerer ett distrikt, ett byfylke, seks fylker og ett autonomt fylke.

* Bydistriktet Liandu (莲都区)
* Byfylket Longquan (龙泉市)
* Fylket Qingtian (青田县)
* Fylket Jinyun (缙云县)
* Fylket Yunhe (云和县)
* Fylket Qingyuan (庆元县)
* Fylket Suichang (遂昌县)
* Fylket Songyang (松阳县)
* Det autonome fylke Jingning She (景宁畲族自治县)

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 330 løper gjennom området. Den fører nordvestover fra Wenzhou i Zhejiang til Shouchang i Jiande i samme provins.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Lishui – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Lishui News
* China Daily om Lishui
* Lishui i Chinapages.com
* Informasjon om Lishui

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Flaggstenger utenfor Cloetta center.
**Saab Arena** (2004-2014: **Cloetta Center**) er en ishall i Linköping, Östergötlands län, i Sverige. Den ligger ved Stångebro sør for Stångåns østre strand, nedstrøms for Linköping sentrum, i gangavstand fra buss og jernbanestasjonen. Arenans navn viser til det lokale selskapet Cloetta, som er produsent av godteri.

Kveldsstemning utenfor Cloetta center.

Historie
--------

Arenaen kostet 249 millioner svenske kroner, og ble innviet 3. september 2004. Det første arrangementet i arenan var en konsert med Linköpings store sønn, Lars Winnerbäck. 

Et hovedargument for å bygge arenaen var at den skulle erstatte Stångebrohallen som hjemmearena for Linköpings Hockey Club (LHC). Fra og med sesongen 2004/2005 spilles derfor alle LHC sine hjemmekamper i den nye arenaen. Den første kampen var imot TPS Åbo, som Linköping vant.

Arenaen skal i 2011 benyttes til Håndball-VM 2011 for menn.

Kapasitet
---------

Arenan er bygd for større idretts- og musikkarrangement. Publikumskapasiteten er 8 500, men dette kan økes til 11 500 ved konserter. Dette gjør arenaen til Sveriges fjerde største innendørsarena etter Avicii Arena, Malmö Arena og Scandinavium. Kjente musikkartister som har hatt konserter i arenaen er Deep Purple, Europe, Jerry Lee Lewis, John Fogerty, Toto, W.A.S.P. og Whitesnake. To ganger har Melodifestivalen vært innom arenaen; i 2005 og i 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Saab Arena – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Cloetta Center

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Kart over Island der Fjardabyggd er markert med rødt.
Kirke i Stöðvarfjörður, et distrikt i Fjarðabyggð
**Fjarðabyggð** er en kommune (islandsk *sveitarfélag*) på Island, med en befolkning på 5 111 innbyggere (1. desember 2007).

Kommunen, som ligger i Austurland øst i landet ble til den 7. juni 1998 da Neskaupstaður, Eskifjarðarkaupstaður og Reyðarfjarðarhreppur ble sammenslått.

8. oktober 2005 ble det vedtatt å slå sammen kommunene Fjarðabyggð, Mjóafjarðarhreppur, Austurbyggð og Fáskrúðsfjarðarhreppur i en kommune med navnet Fjarðabyggð. Dette trådte i kraft 9. juni 2006.

Vennskapsbyer
-------------

* Grønlands flagg Maniitsoq
* Norges flagg Stavanger

Referanser
----------

1. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Fjarðabyggð – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Islands flagg | **Kommuner i Austurland** |  |
| Borgarfjarðarhreppur | Breiðdalshreppur | Djúpavogshreppur | Fjarðabyggð | Fljótsdalshérað | Fljótsdalshreppur | Seyðisfjarðarkaupstaður | Sveitarfélagið Hornafjörður | Vopnafjarðarhreppur |

Portal: Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GeoNames
 |
Ruiner av et tempelkompleks ved Magnesia
**Magnesia ved Meander** (gresk: Μαγνησία ἡ πρὸς Μαιάνδρῳ eller Μαγνησία ἡ ἐπὶ Μαιάνδρῳ; latin: Magnesia ad Maeandrum) var en antikk gresk by i Jonia i ved kysten av Anatolia. Den var av betydelig størrelse og hadde en viktig lokalisering kommersielt og strategisk i triangelen mellom Priene, Efesos og Tralles. Byen hadde navn etter magneterne, en eldre gresk stamme i Magnesia i Thessalia på det greske fastlandet, og som etter tradisjonen bosatte seg i området sammen med folk fra Kreta. Den ble senere kalt «ved (elven) Meander» for å skille den fra en nærliggende lydisk by, Magnesia ved Sipylom.

Fikener fra Aydın
Området rundt Magnesia var meget fruktbart og byen produserte utmerket vin, fikener, og agurker. Byen ble bygget på skråningen av fjellet Toraks ved bredden av en liten elv kalt Lethakos, en sideelv av Maeander ovenfor Efesos. Byen Miletos lå 24 km unna. Ruinene av byen er lokalisert vest for den moderne landsbyen Tekin i det tyrkiske distriktet Germencik i provinsen Aydin.

Magnesia lå innenfor Jonia, men ettersom byen hadde blitt kolonisert av aiolere fra Thessalia, ble byen ikke akseptert i det joniske forbund. Magnesia kan ha vært underlagt lydere for en tid, og det var en tid underlagt Perserriket. Den ble også angrepet av kimmeriere. Byen allierte seg med romerne i den andre krigen mot Mitridates VI av Pontos.

Arkeologi
---------

De første utgravninger ble utført i årene 1891 og 1893 av en tysk arkeologisk gruppe ledet av Carl Humann og hvor Pergamonalteret ble oppdaget. Undersøkelsene varte i 21 måneder og avdekket delvis teateret, tempelet for Artemis, agora, tempelet for Zevs og prytaneion. Nye undersøkelser kom i gang nær hundre år senere. Det skjedde i 1984 ved Orhan Bingöl fra Universitetet i Ankara og tyrkiske kulturmyndighetene.

Funn fra stedet er i dag utstilt i Istanbul og Aydın, men også i Berlin og Paris. Kopier av *portico*, søylegangen, av Zevs-tempelet, og deler av en hylle fra Artemistempelet er tatt vare på i Pergamonmuseet i Berlin. De fleste arkitektoniske levninger fra Magnesia har blitt ødelagt av lokale som brente marmoren for å produsere kalk. De godt bevarte levningene av Zevs-tempelet ble ødelagt av lokale etter at Humanns gruppe arbeidet der på slutten av 1800-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  «Athen. i. p. 29, ii. p. 59, iii. p. 78.»; jf. *Dictionary of Greek and Roman geography*, bind 2, s. 252
2. ↑  Strabon, xiv. s. 636, 647
3. ↑  Det er referanser til at den ble erobret av kong Gyges, men det kan referere til erobringen av Magnesia ved Sipylom som langvarig var en lydisk by, jf. Grote, George (1884): *A History of Greece*, s. 223
4. ↑  Walsh, Robert et al. (2006): *Constantinople and the Scenery of the Seven Churches of Asia Minor*[*død lenke*], s. 210

Portal: Arkeologi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GeoNames
 |
**Magne Schjødt** (født 8. oktober 1886 i Kristiania, død 19. oktober 1968) var en norsk advokat.

Familie
-------

Schjødt var sønn av regjeringsadvokat Annæus Johannes Schjødt og Laura Maria Rømcke, og bror av advokatene Annæus Schjødt d.e. og Finn R. Schjødt.

Jurist
------

Han tok juridisk embetseksamen i 1910 og ble overrettssakfører samme år. Fra 1911 til 1912 var han dommerfullmektig ved Ryfylke sorenskriveri, før han var fullmektig hos sin far fra 1912 til 1916. Han ble høyesterettsadvokat i 1916. I 1917 inngikk han kompaniskap med sin bror Finn R. Schjødt, og fra 1929 drev han for seg selv. Fra 1955 var han i kompaniskap med Bjørn Dalan, og fra 1965 med F. B. Sigmond.

I 1926 var han aktor i riksretten mot Abraham Berges regjering.

Han utga flere bøker om juridiske emner, blant annet om *Norsk ekspropriasjonsrett* (2. utgave 1947).

Politiker
---------

Schjødt var medlem av Oslo bystyre for Venstre og formann i Oslo Venstrelag fra 1927 til 1929. Han ble medlem av Norsk Kvinnesaksforening i 1936.

Referanser
----------

1. ↑  «Upprop». *Norsk Tidend*. 5. mai 1936.

Litteratur
----------

* Sverre M. Halbo: *Norges advokater og sakførere 1932*. Oslo: Aschehoug, 1932

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Gudenaacentralen**, også kalt **Tangeværket** er et vannkraftverk i elva Gudenå, i Viborg kommune i Jylland i Danmark. Det er Danmarks største vannkraftverk, og ble bygget i perioden 1918 til 1920.

Kraftverket ble innviet den 8. januar 1921. Oppdemmingen av Gudenåen laget et fall på 10,50 meter og dannet Tange Sø, Danmarks største kunstige innsjø. Ved oppstarten dekte Tangeværket cirka en fjerdedel av Jyllands elforbruk. Verket har en kapasitet på 3MW, og det produseres årlig rundt 11 millioner kWh. Vannet løper gjennom tre dobbelte francisturbiner. Turbinene trekker fremdeles de opprinnelige generatorene.

Den ene fløyen av Tangeværkets bygning leies av Energimuseet, og brukes blant annet til å fortelle historien om verkets tilblivelse. 

Verket hadde opprinnelig konsesjon i «*80 Aar fra den Dag at regne, da Værket ved Tange aabnes for Drift*». Dette er blitt forlenget flere ganger – senest fram til 8. januar 2014.

Galleri
-------

* Inngangen til Energimuseet ved TangeværketInngangen til Energimuseet ved Tangeværket
* MaskinhallenMaskinhallen
* TurbinbladerTurbinblader

Fredning
--------

Tangeværket ble fredet i 2006. Fredningen omfatter kraftverket med stigbord, hoveddemningen med frisluse, de to sekundære demningene og innløpskanalen mellom Tange Sø og kraftverket.

Referanser
----------

1. ↑  Lov om Udnyttelse af Vandkraften i Gudenaa af 20 marts 1918
2. ↑  «Sag: Tangeværket» **(dansk)**. Fredede & bevaringsværdige bygninger / Slots- og Kulturstyrelsen. Besøkt 16. juli 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Tangeværket, Gudenåcentralen på «1001 fortællinger om Danmark»
* Tangeværket Gudenaacentralen a.m.b.a.
* Gudenaacentralens historie – pdf-fil, 51 sider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portaler: Danmark | Energi
**Halvard Haugerud** (født 29. april 1957 i Oslo) er en norsk kunstmaler, oppvokst i Hærland i Eidsberg, Østfold, bosatt på Ekely i Oslo. Han er utdannet ved Einar Granum Kunstskole (1979-1981), hvor han siden kom tilbake som lærer etter endt utdanning, og var fra 1986 til 1991, Vestlandets Kunstakademi (1982-1983) og Statens kunstakademi (1983-1986). Han ble første gang antatt på Høstutstillingen i 1984 og har siden hatt bilder der og på Østlandsutstillingen en rekke ganger.

Haugerud har fått Vederlagsfondets stipend fem ganger fra 1990 til 1999 og Statens arbeidsstipend (2000–2002) samt en rekke andre stipend. I 1988 hadde han separatutstilling i Oslo Kunstforening. Han har stilt ut flere ganger i Kunstnerforbundet og Galleri 27 i Oslo. I 1995 hadde han separatutstilling i Galleri Gann, Sandnes. Han har også stilt ut i Galleri F 15 på Jeløya, og i 2006 stilte han ut i Galleri Haaken i Oslo. Han er innkjøpt av Utsmykkingsfondet for offentlige bygg (1987), Riksgalleriet (1987) og Nasjonalgalleriet (1987). Han har også vært jurymedlem Den Nasjonale Jury (1994–1995) og formann i Landsforeningen Norske Malere (1994–1996).

Hans bilder karakteriseres slik: «De er laget med den hensikt å representere noe rent og noe fast. De er både en motvekt til og et resultat av bevegelse.»

Haugerud har også vært medlem i bandet Kerrs Pink.

Referanser
----------

1. ↑   Archive of Fine Arts, abART person-ID 131364[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* CV hos Kunstnernes Informasjonkontor
* Omtale og bilder hos Galleri Haaken

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** KulturNav
 |
Sd.Kfz.11/2
Amerikansk M3 på museum i Israel
**Halvbeltekjøretøy** er kjøretøy med framdrift ved hjelp av belter bak, og styring med vanlige hjul foran. Kjøretøyene ble brukt av blant annet militæret i Frankrike, Tyskland og USA. De var i bruk som trekkvogner for kanoner og annet tungt utstyr, eller transport av infanteri. Det amerikanske forsvaret hadde fastmonterte kanoner på mange halvbeltekjøretøyer.

Halvbeltekjøretøyer var produsert i stort antall før og under andre verdenskrig, men har etter dette blitt mindre og mindre utbredt. Mange av modellene er i dag ettertraktet blant samlere av gamle militærkjøretøyer. 

Noen produsenter av halvbeltekjøretøy er International Harvester, White, Diamond T, og Autocar i USA. Disse fabrikkene har også laget traktorer, personbiler og lastebiler. De franske bilprodusentene Citroën og UNIC laget halvbeltekjøretøyer på 1930-tallet.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
***Halvblod*** er en svensk stumfilm fra 1914, i regi av Victor Sjöström. Manuskriptet ble skrevet av nordmannen Peter Lykke-Seest.

Innspillingen av filmen skjedde i Svenska Biografteaterns studio på Lidingö med noen scener fra ulike skogsområder på Lidingö. 

Filmen hadde premiere 5. november 1913 på *Verdensspeilet* i Kristiania. Da filmen ble vist på kinoen Röda Kvarn i Stockholm ble den akkompagnert av musikk framført av Röda Kvarns orkester med Gustav Erbs som arrangør og orkesterleder.

For Karin Molander og den norske skuespilleren Gunnar Tolnæs ble det angitt at denne filmen var deres debut som filmskuespillere.

Negativet ble ødelagt under kasemattbrannen i Vinterviken i 1941, hvor en stor del av Svenska Bios/Svensk Filmindustris filmer brant opp. Det er usikkert om det finnes noen kopier bevart.

Handling
--------

To menn konkurrerer om *Marianne*s gunst, men hun er bare interessert i den éne av dem, som blir utfordret til duell av den andre. Samtidig får han vite at han har blitt ruinert på grunn av en konkurs og blir tvunget til å forlate landet og forlate kvinnen som elsker ham. I det nye landet treffer han en kvinne som forelsker seg i ham. Han avviser henne først med tanke på *Marianne*, men til slutt besvarer han likevel hennes kjærlighet.

Samtidig har *Marianne* gitt etter for den andres oppvartning og lovet å gifte seg med ham. Når hun får et brev fra den hun egentlig elsker bryter hun det nye forholdet og reiser etter sin elskede. Når hun kommer fram innledes en tid med motstridende følelser og svartsyke.

Rolleliste (i utvalg)
---------------------

* Gunnar Tolnæs - *Rittmester von Stahl*
* Greta Pfeil - *Soledad, halvblod*
* Karin Molander - *Marianne Rizetski*
* John Ekman - *Ribera*
* William Larsson - *Von Wüler, baron*
* Georg Grönroos - *Krovert*
* Eric Lindholm - *Tjener*
* Alfred Andersson
* Victor Arfvidson
* Stina Berg
* Erik A. Petschler
* Alice Sandels
* Hugo Tranberg

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Halvblod* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Halvblod* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Halvblod* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
**Halvarsnoren** er en innsjø vest i Örebro län i Sverige. Det meste av sjøen ligger i Hällefors kommune, mens en mindre del i sørøst ligger i Nora kommune.

Sjøen gjennomstrømmes av Svartälven, som kommer ned fra Södra Torrvarpen ved Älvestorp i nordvest. Sjøen får også tilførsel fra flere mindre elver i vest og øst. Sjøen er regulert for kraftproduksjon ved utløpet i sørenden, der Svartälven fortsetter ned til Skärjen.

Berggrunnen domineres av metavulkanitter i nord og Värmlandsgranitt i sør, gjennomskåret av diabasganger. Dessuten er det noen forekomster av metabasitt, samt et belte med leirskifer i nordvest. Løsmassene domineres av morene, med enkelte forekomster av leire, silt og sand ved strendene. I omgivelsene for øvrig er det mest barskog, med noe spredt bebyggelse og mindre jodbruksarealer.

I sjøen finnes abbor, gjedde, gjørs, hork, krøkle, lagesild, lake, laue, mort, sik og vederbuk. Det er tidligere også oppgitt at det finnes ørret og ål. Dessuten er sjøen tilholdssted for en rekke fuglearter, herunder smålom, fiskeørn og havørn.

Den økologiske tilstand i sjøen er vurdert som «moderat» (svensk: «måttlig»), vesentlig på grunn av reguleringen.

Referanser
----------

1. 1 2  «Sjöareal och sjöhöjd» (PDF). Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 3. september 2019.
2. 1 2 3  «Sjödjup och sjövolym». *Svenskt vattenarkiv*. Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 3. september 2019.
3. ↑  «Modelldata per område». Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 3. september 2019.
4. ↑  «Min karta». Lantmäteriet. Besøkt 29. mai 2021.
5. 1 2  «Halvarsnoren» (PDF). *Sjöfaktablad*. Länsstyrelsen Örebro. 2017. Besøkt 3. september 2019.
6. ↑  «Halvarsnoren». *Vatteninformationssystem Sverige*. Länsstyrelserna. Besøkt 3. september 2019.

Se også
-------

* Liste over innsjøer i Skandinavia
**Ragnhild Ender** (født 10. april 1886 i Kristiania, død 19. desember 1973 i Oslo) var en norsk maler og grafiker.

Familie
-------

Hun var datter av Helga f. Sørenssen og Axel Ender. Faren var maler og billedhugger, og datteren Ragnhild arvet hans kunstneriske anlegg.

Kunstnerisk virke
-----------------

Ragnhild Ender utdannet seg til kunstner ved Statens Håndverks- og Industriskole. Hennes lærere var maleren og grafikeren Johan Nordhagen og maleren Theodor Ludvig Wilberg. Deretter var hun elev ved Christian Krohgs malerskole og ved Statens kunstakademi fra 1910 til 1911. I tillegg til Christian Krohg hadde hun Halfdan Strøm som lærer i denne perioden. Hun fikk også veiledning av Erik Werenskiold og Henrik Sørensen.

Hun debuterte som maler på Høstutstillingen i 1911. Da den kjente og fryktede kunstkritikeren Jappe Nilssen anmeldte Høstutstillingen 1914 i Dagbladet, omtalte han Ragnhild Enders arbeider i rosende ordelag:

> „Ragnhild Ender, som man vil huske fra de sidste utstillinger, har et godt, litet interiør med en ung pike, og et kraftig landskap fra Øistesø; særlig er himmelen og bakgrunden paa det sidste helt fortrinlig, bare skade, at forgrunden er for letvindt og rutinemæssig behandlet."
> 
> 

I tidens løp ble grafikken stadig viktigere i hennes kunstneriske uttrykk.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Ragnhild\_Ender, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID d28964d6-c786-436d-8dc3-7ec5fec6ad8b, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Begravde i Oslo, besøkt 22. juli 2020[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Ragnhild Ender – Norsk kunstnerleksikon». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 1. september 2017.
5. ↑  Nilssen, Jappe (16. oktober 1914). *Statens kunstutstilling. Malerinderne*. Oslo: Dagbladet.

Eksterne lenker
---------------

* *Ragnhild Ender*, Store Norske Leksikon (Norsk kunstnerleksikon)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** KulturNav
 |
**Ragnhild Enge** (f. 1948) er en norsk tekstilkunstner, bosatt på Lillehammer. Hun er utdannet fra Konstindustriskolan i Göteborg 1972 – 1976, og har siden etablert seg som merittert billedvever gjennom en rekke utstillinger.

Enge har utført flere offentlige utsmykningsoppdrag, og hennes arbeider er innkjøpt av blant annet Televerket / Telenor, Göteborg by og Statens Konstråd, Sverige. I samarbeid med billedkunstneren Håkon Gullvåg fikk hun oppdraget med å veve motivene til den særegne bispekåpen som i dag brukes i Nidaros domkirke, Nidarosdomen.

Teknikk og materialvalg
-----------------------

Ragnhild Enge arbeider med vev i forlengelse av gobeleng-tradisjonen, en spesielt arbeidskrevende teknikk som kan gjenfinnes i veggtepper fra 1600-tallets Frankrike. Hennes motiver er abstrakte, og bildene kjennetegnes særlig av en lag- på lageffekt som gir inntrykk av tredimensjonal dybde. Vevene er utført i ullmaterialer, håndfarget av kunstneren, gjerne med enkle spor av ornamentikk i silketråd.

Stipendier
----------

For sitt arbeid har Ragnhild Enge mottatt flere stipendier, blant annet fra Norsk kulturråd, Oppland fylkeskommune og Ingrid Lindbäck Langaards fond. I 2000 ble hun tildelt Statens garantiinntekt for kunstnere.

Eksterne lenker
---------------

Kunstnerens nettside[*død lenke*] med oversikt over utstillinger, samt bilder av nyere arbeider.

"Et vevd maleri", artikkel om bispekåpen i Nidaros.
**Rand-opprøret** var et væpnet opprør blant hvite gruvearbeidere i regionen Witwatersrand i Sør-Afrika i mars 1922. Opprøret var en protest mot økende utnytting fra arbeidsgivernes side.

Den framstående politikeren i Det sørafrikanske arbeiderpartiet, Jimmy Green, var en av lederne for opprøret. Da prisen på gull hadde sunket kraftig fra 1919 til 1921, forsøkte selskapene å opprettholde overskuddet ved å kutte i lønnen til arbeiderne. I tillegg ble billigere svarte gruvearbeidarar satt i viktige posisjoner.

Opprøret startet som en streik av hvite gruvearbeidere den 28. desember 1921 og utviklet seg til å bli et åpent opprør mot staten. Arbeiderne overtok byene Benon og Brakpan, samt to forsteder til Johannesburg: Fordsburg og Jeppe. Det sørafrikanske kommunistpartiet tok aktiv del i opprøret på grunn av klassekamp, men gikk imot de rasistiske motivene i streiken. Streiken hadde slagord som: "Verdens arbeidere, foren dere og kjemp for et hvitt Sør-Afrika!"[3]

Flere kommunister ble drept da opprøret ble undertrykt av statlige styrker. Opprøret tok endelig slutt da militæret ble satt inn av statsminister Jan Smuts og over 200 menneskeliv gikk tapt. Han benyttet 20 000 tropper, artilleri, tanks og bombefly. Politikken hans mistet tiltro etter dette, og han tapte valget i 1924. Valgvinneren ble en koalisjon mellom Nasjonalpartiet og Arbeiderpartiet, som innførte flere lover for å sikrede retten til gruvearbeidarane.

Litteratur
----------

* Davenport, TRH. South Africa. *A modern history'’. London: Macmillan, 1991.*
* Lacour-Gayet, R. 'A History of South Africa *London: Cassel&Co Ltd. 1977.*
* Oakes, D (red.). 'Illustrated History of South Africa *Readers Digest, 1992.*

  

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Tina Shagufta Munir Kornmo** (født 1. mai 1968 i Lahore) er en norsk lege, samfunnsdebattant og politiker (V). Hun var med å starte organisasjonen LIM (Likestilling, integrering, mangfold), og var leder for organisasjonen fra 2009 til 2015. Fra 2017 har hun vært vararepresentant fra Oslo til Stortinget og møtende fra 30. januar 2018 til 13. mai 2018.

Hun er oppvokst på Lilleaker i Oslo og avla medisinsk embetseksamen ved Universitetet i Oslo i 2001.

Kornmo har fortalt om vanskelighetene hun møtte i sitt pakistanske miljø da hun valgte en etnisk norsk ektemann. Hun skrev en av tekstene i boka *Utilslørt. Muslimske RÅtekster*. 

Ved Stortingsvalget i 2009 sto hun på tiendeplass på Venstres liste i Oslo. Ved Stortingsvalget i 2013 sto hun på 19. plass på samme liste, og i 2017 sto hun på femteplass. Hun møtte i Stortinget fra 30. januar til 13. mai 2018.

Hennes tidligere ektemann er sønn av Morgan Kornmo.

Referanser
----------

1. ↑   stortinget.no, stortingsrepresentant-ID TIK[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Else Karine Archer og Dan Thrinh- Det har kostet tårer og slit NRK, 17. juni 2011
3. ↑  Tina Shagufta Kornmo Velgerguiden, TV2 Nyhetene, hentet 1. oktober 2012
4. ↑  Skei Grande, Elvestuen og Melby på topp for Oslo Venstre
5. ↑  Kandidater til stortingsvalget 2017
6. ↑  Konfirmant mellom islam og kristendom[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Tina Shagufta Munir Kornmo hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Tina Shagufta Munir Kornmo hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* Tina Shagufta Kornmos blogg.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Saamund Gjersund** (født 7. mars 1955 i Morgedal, Kviteseid) er en norsk agronom og lokalpolitiker som satt som ordfører i Fyresdal kommune fra 1999 til 2007. Han representerte en bygdeliste og overtok styringen i kommunen etter valget i 1999. Ved valget i 2007 overtok Bjørn Fredrik Nome ordførerklubba i kommunen. I den tiden han var ordfører i Fyresdal, var Gjersund den eneste ordfører i Telemark uten partibok.

I Gjersunds tid som ordfører tok fraflyttingskommunen Fyresdal initiativ til å snu strømmen av fraflyttinger, blant annet ved å invitere personer fra Nederland til å bosette seg i Fyresdal.

Han er utdannet sivilagronom.

Referanser
----------

1. ↑  Eneste ordfører uten en partibok ta.no
2. ↑  Stressflyktninger fyller Fyresdal kommunal-rapport.no

Eksterne lenker
---------------

* Valget i Fyresdal hos NRK
* Annerledeskommunen Fyresdal (pdf-fil)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Edvard Nesland** | **Fyresdals ordfører**(1999–2007) | Etterfølger:**Bjørn Fredrik Nome** |
ASJ 97
**SAAB Catherina** er en prototyp fra 1964 som ble bygget på bestilling fra SAAB. Den ble designet av Sixten Sason og produsert ved Aktiebolaget Svenska Järnvägsverkstäderna (ASJ) i Katrineholm (derav bilens navn). Det er en rød, toseter sportsbil med targatak.

Sason, som frilans for SAAB, lagde noen tegninger til en liten sportcoupé på begynnelsen av 1960-tallet. Siden Saab planla å produsere en liten sportsmodell fikk han i oppdrag å tilpasse designen til serieproduksjon. Prosjektet startet opp i januar 1963 og i mai begynte produksjonen ved ASJ. Den ble presentert først den 24. april 1965 på Linköpings Sportscenter.

Av økonomiske årsaker brukte Catherina mange deler fra SAAB 96 og hadde samme akselavstand, lengre enn den godkjente designen. Den hadde et targatak som kunde gjemmes i bagasjerommet. Et nytt konsept innen bilindustrien og tidligere ute enn Porsche 911 Targa fra 1966 som gjorde designen populær og som også gav den sitt navn. Sason designet også noen mer uvanlige løsninger for, som takmonterte lyskastere. Disse ble ikke brukt på prototypen siden denne måtte tilpasses serieproduksjon.

Etter testkjøring kom man fram til at det var behov for mer utvikling. Samtidig hadde en annen prototyp, SAAB MFI-13, bygd av MFI (Malmö Flygindustri), dukket opp og Saab valgte denne i stedet som sin basis for sin nye sportsbil, dvs det som kom til å bli Sonett II. Catherina havnet dermed som utstillingsobjekt på Saabmuseet i Trollhättan, men Sason gjenbrukte en del designelement i SAAB 99.

Referanser
----------

1. ↑   Arkivert 7. september 2006 hos Wayback Machine. SAABCars Online om SAAB Catherina
2. ↑   Saab Museum om SAAB Catherina
Kapteinens gigg
**Gigg** (uttales *jigg*) er en type lett robåt.

Den norske giggen
-----------------

Båttypen som i Norge kalles gigg, er opprinnelig en robåt. Den ble brukt som lettbåt både for seil-, damp- og motorskip. Giggen er en plattgattet båt som regel med rett forstavn. Den er smal og lang, opptil 20 fot i lengde, og var vanligvis innredet som en vanlig robåt. Med tiden fikk båtene innenbordsmotor, og fikk da samme innredning som i en motorsnekke.

Giggen har dampbøyde ribber i stedet for spant, en utenlandsk praksis som ble overført til den norske båtbyggertradisjonen med nyere båttyper. Skroget er oftest furu med øverste gangen av eik.

I begynnelsen var de første motordrevne gigger tidligere skipsbåter som ble solgt billige hos skipsopphuggeren. Norske båtbyggere spesielt på Sørlandet, videreførte båttypen for lystbruk. Den hadde sterk utbredelse på Sørlandet, der den ble en populær turbåt. Kunstnere, deriblant Arnulf Øverland. forelsket seg i giggene,

Giggen som motorbåt beholdt sin fasong med rett forstavn, smalt skrog og et dekk akterut samt en karm. Den kan ha hytte eller vindskjerm. Uansett størrelse på båten finnes den nesten utelukkende med innenbordsmotor. I moderne tid ble mindre gigger bygget, ofte som robåt og ofte utstyrt med påhengsmotor.

Øverland la sin elsk på båttypen, og fikk bygd en båt på 25 fots lengde med kahytte litt forut for midtskipet. Denne giggen ble malt i grønt og fikk navnet «Grønningen». Den har antageligvis hatt flere prominente passasjerer enn de fleste andre farkoster i Norge. En av disse var Lev Trotskij. Sommeren 1936 var han om bord sammen med Øverland. I distriktet ved Lillesand ble båten deretter kalt «Trotski».

Gigg blir ofte forvekslet med jolle. I dag brukes uttrykket jolle eller kutterjolle om de minste båtene med giggfasong, disse er lettbåter for større seil- eller motorbåter. Begge båttyper har som regel tilsvarende samme fasong og innenbordsmotor. Colin Archer leverte flere motordrevne farkoster med giggfasong, og kalte dem *petroleumsjoller* eller *skruejoller*. En slik motorjolle på bare 8 fots lengde var konsul Schwartz`s motorjolle fra årene rundt 1910.

I britisk tradisjon
-------------------

I engelsk maritimt språk betegnet det en lettbåt brukt av kommanderende offiserer fra skipet, originalt med fire til åtte årer. På tysk ble båten kalt *Kommandantenboot*. Den kan være klinkerbygd eller kravellbygd med flat bunn, noen ganger med mindre seil som latinerseil eller luggerseil. Denne robåten er opphavet til en rekke ulike båttyper i flere land, deriblant Norge.

En engelsk gig kan være på mellom 16 og 32 fot (4,9 og 9,7 meter) lang og mellom 5,5 og 6,5 fot (1,67 og 2 meter) bred.

Referanser
----------

1. ↑  Motorbåten, s. 35
2. ↑  Motorbåten, s. 36
3. ↑  Motorbåten, s. 37
4. ↑  Greenhill, s. 250-251
5. ↑  Greenhill, s. 251

Litteratur
----------

* Aak to Zumbra - A Dictionary of the World`s Watercraft, Basil Greenhill, 2000 ISBN 0-917376-46-3
* Motorbåten- Fra snekke til motorkrysser, fra feriested til smuglertokt, Gøthe Gøthesen 1997 ISBN 82-00-22771-5
**Augustvikkefly** (*Lygephila craccae*) er en sommerfugl som tilhører familien praktfly (Erebidae). Vikkeflyene kjennes lett på fargen: de er lysbrune med svart hode og "krage".

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 37 – 42 mm), lysgrått nattfly med forholdsvis brede vinger. Kroppen er lysgrå med en svart "krage". **Forvingen** er lysgrå med et brunskjær i den ytre delen, overstrødd med korte, mørke tverrstreker, vingeårene er lysere slik at de trer fram som lyse streker. Det mørke vingemerket (nyremerke) er gjerne redusert til en smal C. Langs fremkanten av vingen er det 3-4 mørke flekker, dette er et godt kjennetegn for arten. **Bakvingen** er grå, lysere ved roten.

Levevis
-------

Arten finnes på blomsterenger og lysninger i skogen. Larvene lever på fuglevikke (*Vicia cracca*) og skogvikke (*Vicia sylvatica*). De voksne sommerfuglene flyr i august – september, og arten overvintrer som egg.

Utbredelse
----------

Augustvikkeflyet finnes i Nord-Afrika, Europa og videre østover til Øst-Sibir. I Norge er den vanlig på Sørlandet og det sørligste Østlandet.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Augustvikkefly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *augustvikkefly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *augustvikkefly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *augustvikkefly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *augustvikkefly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *augustvikkefly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *augustvikkefly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Lygephila craccae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Lygephila craccae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Mohammad Mirmohammadi** (persisk: سید محمد میرمحمدی‎‎; født 1948 i Qom i Iran, død 2. mars 2020 i Teheran) var en iransk politiker som var stabssjef under to presidenter, seniorrådgiver til Irans øverste leder, ayatollah Ali Khamenei som visepresident og som medlem av Hensiktsmessighetsrådet.

Han døde i Covid-19-epidemien som fra januar/februar gjorde seg gjeldende i Iran.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Mirmohammadi var nevø til den ledende sjiittiske geistlige Mousa Shubairi Zanjani.

### Karriere

Mirmohammadi var medlem av det 6. og det 7. iranske parlament, som representant fra fødebyen Qom. Han var medlem Det islamske republikkpartiets sentralråd, presidentembedets stabssjef under presidentene ayatollah Ali Khamenei og Akbar Hashemi Rafsanjani og generalsekretær for Det islamske sivilisasjonspartiet.

Mirmohammadi var seniorrådgiver for Irans øverste leder, ayatollah Ali Khamenei, og var også landets visepresident i en periode. Han ble utnevnt av Irans øverste leder, Ali Khamenei, til medlem av Hensiktsmessighetsrådet i august 2017.

### Død

Mirmohammadi døde av COVID-19 den 2. mars 2020, dagen før sin 71. fødselsdag. Han ble med dette den høyest rangerte politikeren i det iranske lederskap døde som følge av viruset som hadde spredt seg til landet i januar og februar 2020. Hans egen mor døde noe tidligere av samme årsak.

Referanser
----------

1. ↑   www.tehrantimes.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  IFP Editorial Staff (2. mars 2020). «One More Iranian Official Dies of COVID-19». *Iran Front Page*.
3. ↑  «Expediency Council member Mohammad Mirmohammadi dies». *Tehran Times* **(engelsk)**. 2. mars 2020.
4. ↑  Bostock, Bill (3. mars 2020). «A member of the inner circle of Iran's Supreme Leader died of the coronavirus, as the country records more deaths than anywhere outside China». *Business Insider*.
5. ↑  Raymond, Adam K. (2. mars 2020). «A Top Iranian Government Official Has Died of Coronavirus». *Intelligencer* **(engelsk)**.