recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bergen Teknikersamfund** (BTS) er en studentforening ved Høgskulen på Vestlandet. Den er Norges nest eldste studentforening, stiftet 21. november 1877 under navnet «Regulatoren». Mens Høgskolen står for det faglige tilbudet, står BTS for det sosiale tilbudet til studentene.

Historie
--------

Tidlig i 1870-årene bestemte Stortinget at det skulle etableres en teknisk elementærskole i Bergen. Grunnstensnedleggelsen til den nye skolebygningen fant sted 20. mai 1875, og hele eliten i bysamfunnet var samlet. Man antar at den første elevforeningen ble stiftet samme året, men det finnes ingen dokumentasjon på dette, bortsett fra i dagboken som en av elevene etterlot seg. Der fortelles det blant annet at elevforeningen deltok i 17. mai-prosesjonen i 1876 og at de hadde laget en egen sang for anledningen.

Bergen Teknikersamfund ble formelt og lovformelig stiftet den 21. november 1877. Initiativtaker skal ha vært Thor Østensjø og gjennom dette ble teknikernes foreningsaktivitet regulert med et sett lover. Lovene besto i alt av 12 paragrafer og her gikk det frem at hovedformålet med foreningen

> 
> «er at fremme en nærmere sammenslutning mellem den tekniske skolens elever.»
> 
> 
> 

Kontingenten den gang var satt til 50,- øre måneden. Det kunne være hardt for elver å måtte ut med slike summer, og det var bare såvidt foreningen hadde midler til sine mangfoldige aktiviteter. Trang økonomi førte dermed til en kulturell oppblomstring i foreningen, ved at teknikerne oppførte varieteer og revyer, organiserte ulike typer basarer, og i 1936 ble første utgave av 17. mai-avisen TVISTdotten utgitt. Etterhvert ble dette den av de aktivitetene som gjorde teknikerne kjent i byen, ved siden av flåtebidrag til 17. mai-prosesjonen.

I en bunker 30 meter ned i fjellet på Nordnes lå den nå nedlagte Teknikerkroen, der ble det arrangert større konserter og krokvelder. Kroen ble i desember 2009 stengt av brannvesenet på grunn av for dårlig brannsikring. Det ble gjort forsøk på å forbedre brannsikkerheten, men det skulle vise seg at kostnadene ble for store for organisasjonen. Våren 2011 ble det bestemt å gi lokalet tilbake til Bergen kommune grunnet høye strømregninger på det stengte lokalet.

BTS var i utgangspunktet en organisasjon forbeholdt teknisk studerende. Etter samlokaliseringen på Kronstad, ble det åpnet opp for alle studenter ved Høgskulen på Vestlandet å ta del i organisasjonen. I dag omfatter BTS aktivitetsgrupper for det meste, selv om mye også har endret seg siden tiden på Nygård. Fram til 2014 drev BTS Café Teknokrates, ofte kun omtalt som Teknokrates, som var et studentdrevet serveringslokale og utested lokalisert ved Høgskolen i Bergen på Nygård. BTS har etter samlokaliseringen på Kronstad overlatt kafé- og bardriften til Kronbar.

BTS deltar aktiv under fadderuken, og bidrar sterkt til at nye studenter får en god start på livet som student i Bergen ved Høgskulen på Vestlandet.

Referanser
----------

1. ↑  «Slutt for Teknikerkroen etter 38 år». NRK. 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Bergen Teknikersamfund (BTS)
Konditormester Rolf Bjerke legger siste hånd på bryllupskaka til kronprins Harald og Sonjas bryllup i 1968.  
Foto: Leif Ørnelund, Byhistorisk samling, Oslo Museum.
**Konditor** er betegnelse for fagfolk (håndverkere) som lager finere bakverk, som pyntede kaker og konfekt. Mye av den tidligere utøvelsen som for eksempel småkaker er i dag maskinell, men de fineste tingene lages og pyntes fortsatt for hånd.

Mange konditorer har spesialisert seg på dekorasjoner av marsipan, mens andre lager konfekt. Marsipanfigurer er mest utbredt i Nord-Europa, der Lübeckmarsipan er et kjent varemerke, mens en sydover synes å foretrekke sjokolade. Denne tradisjonen, med forskjellig smakstilsetning er rikt representert i bl.a. Østerrike og Belgia, mens eksempelvis Barcelona har et eget Museu de la Xocolata eid av de lokale konditorene og som primært bygger på ren sjokolade.

Konditori
---------

Av yrkesbetegnelsen *konditor* er avledet ordet *konditori*, som betegner stedet der konditorens produkter kan kjøpes og nytes. Et konditori er dermed en type kafé.

Bildegalleri
------------

* Hovkonditoriet Landelius' lokaler på Strandvägen 7A i Stockholm. Konditoriet flyttet dit i oktober 1910.Hovkonditoriet Landelius' lokaler på Strandvägen 7A i Stockholm. Konditoriet flyttet dit i oktober 1910.
* Sundbergs Konditori i Stockholm ble etablert i 1785 og er det eldste konditoriet i Sverige. Bildet er tatt i 2010.  Foto: KoenjoSundbergs Konditori i Stockholm ble etablert i 1785 og er det eldste konditoriet i Sverige. Bildet er tatt i 2010.  Foto: Koenjo
* Hansen's Konditori & Cafe i Ringsted er Danmarks eldste konditori. Det ble grunnlagt i 1796.  Foto: RodejongHansen's Konditori & Cafe i Ringsted er Danmarks eldste konditori. Det ble grunnlagt i 1796.  Foto: Rodejong
* Butikkskiltet til Konditori Kafferepet i Stockholm i oktober 2019.  Foto: Holger.EllgaardButikkskiltet til Konditori Kafferepet i Stockholm i oktober 2019.  Foto: Holger.Ellgaard
* Mandal konditori, fotografert en gang på 1950-tallet.  Foto: RiksarkivetMandal konditori, fotografert en gang på 1950-tallet.  Foto: Riksarkivet

Eksterne lenker
---------------

* Utdanning.no yrkesbeskrivelse av konditor

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** GND
 |
Denne artikkelen er under arbeid. Som leser bør du være forberedt på at den kan være uferdig, og at innholdet kan endre seg fra dag til dag. Som bidragsyter bør du være forberedt på redigeringskollisjoner; det kan være lurt å kopiere teksten din til en annen tekstbehandler før du lagrer. Diskuter gjerne artikkelens struktur og innhold på diskusjonssiden.
Vent gjerne med redigeringer til *under arbeid* er fjernet. Takk!

Kirkenes kirke
**Sør-Varanger prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Varanger prosti. Det omfattet sogn i Sør-Varanger kommune i Finnmark fylke, og hovedkirken var Kirkenes kirke. 

Vadsøs kirkesogn er nå en del av Sør-Varanger kirkelige fellesråd, og underlagt Varanger prosti i Nord-Hålogaland bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Kirkelyden i Sør-Varanger sognet fra gammelt av til Vadsø kirke og dro i båter til Vadsø. 

---

Sør-Varanger, Neiden, Svanvik og Oscar II's kapell.
Distriktet på sørsiden av Varangerfjorden fikk egen kirke etter kgl. res. 18.03.1857. Da den var ferdig, ble distriktet utskilt fra Vadsø sogn og ble et eget sogn under Vadsø prestegjeld. Kgl. res. 30.05.1864 omdannet Sør-Varanger sogn til selvstendig prestegjeld. - Oscar II's kapell ved Jacobs elv ble innviet i 1869. - Stortinget bevilget 15.05.1899 penger til bygging av Neiden kapell. Vedtaket ble fulgt opp ved kgl. res. 08.06.1899. Det ble gitt lov til bygging av kapellet 01.12. 1900 (kronprinsregts. res.), og kapellet ble innviet i 1902. - Kgl. res. 23.09.1932 ga tillatelse til å bygge Svanvik kapell.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Sør-Varanger

Referanser
----------

1. ↑  Prestegjeld og sogn i Finnmark, arkivverket.no
2. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
3. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Ofring til gudene. Detalj fra gresk vase fra ca 430 f.Kr.
**Hekatombe** (gresk ἑκατόμβη *hekato'mbe*, av *hekato'n*, «hundre»), er i henhold til gresk mytologi opprinnelig en ofring av hundre okser eller andre offerdyr. Hos Homer i *Iliaden* og i *Odysseen* betegner *hekatombe* eller *fest-hekatombe* et stort offer til gudene, i særdeleshet Zevs, Apollon, Athene og Hera.

Ifølge Homer skjer ofringen av oksene (eller andre dyr) på en rituell måte:

*Men då bøna var sagd og offerdyret påstrøydd,*   

*vreid dei på oksen nakken til vers og stakk han og flådde,*
*skar så låra ifrå og dinest sveipte ikring dei*
*to lag feitt og la utanpå alt rå flengjer av kjøtet,*
*brende det så på eit bål som var laga av knusktørre skier.*
*Innmaten stakk dei på tein og heldt han fram over elden.*
*Då no blòtet var brent og dei hadde av innmaten ete,*
*lema dei resten av slaktet sundt og stakk det på teinar,*
*steikte det omhugsamt og drog det av teinane atter.*
*Men då ein vèl var ferdig med det og maten var tilreidd,*
*tok dei for seg, og mette og mål fekk alle i gildet.*

Referanser
----------

1. ↑  Homer, *Iliaden*, Andre songen, vers 421-431, oversatt av Eirik Vandvik

Kilder
------

* Store norske leksikon
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.

**Scanair** var et skandinavisk charterselskap, eiet av Scandinavian Airlines. Selskapet ble dannet den 30. juni 1961 og gjennomførte sin første charterflyvning den fjerde september samme år. Fram til den 1. oktober 1965 var selskapet oppdelt to datterselskap «Norske Scanair A/S» og «Svenska Scanair A/B». Deretter ble eierskapet delt mellom ABA, DDL og DNL, d.v.s SAS. Selskapets virksomhet opphørte etter 32 år, den 31. desember 1993. Scanair ble da sammenslått med det danske Conair, og det nystartede charterselskapet Premiair ble dannet.

Destinasjoner
-------------

Scanair opererte på de destinasjoner som var datidens mest populære reisemål for charterturister:

Alghero, Alicante, Athen, Barcelona, Beirut, Catania, Dubrovnik, Genova, Grosetto, Ibiza, Kairo, Las Palmas, Lisboa, Ljubljana, London, Madeira, Málaga, Palma de Mallorca, Milano, München, Napoli, Nice, Nikosia, Paris, Pula, Rhodos, Rimini, Roma, Salzburg, Sevilla, Tel Aviv, Tenerife, Tunis, Varna, Venezia, Verona, Wien, Zürich, Barbados

Flåte
-----

* Airbus A300 (1983–1987)
* Boeing 727 *Leid fra Transair Sweden*
* Boeing 747 (1981–1982) *Utlån fra SAS*
* Sud Aviation Caravelle *Leid fra SAS*
* Douglas DC-7 (1961–1967)
* Douglas DC-8 (1961–1989)
* Douglas DC-9 *Leid fra SAS*
* Fokker F-28 *Leid fra Linjeflyg 1973–1992*
* Douglas DC-10 (1988–1993)
* McDonnell Douglas MD-82 (1991–1993)
* McDonnell Douglas MD-83 (1991–1993)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Stora Journalistpriset** er en årlig svensk journalistpris, etablert i 1966 av Bonnier AB, med hensikt å "fremme gode yrkesmessige prestasjoner i journalistikken".

Prisen er pålydende SEK 75 000, og deles ut i fire kategorier:

* Årets avslører (*Årets Avslöjande*)
* Årets forteller (*Årets Berättare*)
* Årets fornyer (*Årets Förnyare*)
* Lukas Bonnier Store Journalistpris(*Lukas Bonniers Stora Journalistpris*)

Historie
--------

Prisen ble opprettet i 1966 etter ønske fra Albert Bonnier, Jr. I starten ble prisen delt ut i to kategorier: "Aviser" og "øvrige periodiske publikasjoner". I 1969 ble en tredje kategori for radio og tv etablert. I 1979 ble kategorien "tidsskrift|øvrige periodiske publikasjoner" delt i to kategorier, en for ukentlige tidsskrifter og en for spesial/organisasjonsmagasiner, samtidig som kategorien "radio og tv" ble delt i to kategorier, en for hver medietype.

I 1992 ble *Lukas Bonniers Stora Journalistpris* opprettet. Den tildeles for langvarige og fremragende yrkesmessige bidrag innenfor journalistikken.

I 1998 ble kategorien for tidsskrifter igjen samlet og omdøpt til *Nya medier*.

I 2001 ble en tilsvarende pris etablert i Finland, under navnet *Suuri Journalistipalkinto*.

I 2002 ble priskategoriene totalt endret, da forskjellige kategorier for de ulike media, ble erstattet med helt nye kategorier:*Årets Avslöjande*, *Årets Berättare*, *Årets Förnyare* og *Lukas Bonniers Stora Journalistpris*.

Referanser
----------

1. ↑  «Om Priset» **(svensk)**. Stora Journalistpriset. Arkivert fra originalen 8. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Stora Journalistpriset – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Suuri Journalistipalkinto/Stora Journalistpriset, den finske prisens offisielle hjemmeside
**Peloropodini** er en gruppe av biller i familien snutebiller (Curculionidae).

Utseende
--------

Små (2 – 7 mm) snutebiller, kroppsformen varierer fra kort og bred til langstrakt. Undersiden er vanligvis mer hvelvet enn oversiden. Kroppen er mørk på grunnfarge, men har ofte et mønster av lyse skjell. **Hodet** er forholdsvis lite, med meget store fasettøyne som dekker det meste av oversiden. Snuten er temmelig lang og slank, i noen tilfeller lengre enn resten av kroppen. Den kan foldes inntil kroppen i en fure mellom framhoftene og holdes vanligvis nedover- eller bakoverbøyd. Antennene er knebøyde og sitter festet på snutens ytre halvdel. **Brystskjoldet** (pronotum) er smalere enn dekkvingene, med rundede sider, omtrent så bredt som langt. Hannene hos noen arter har et par fremoverrettede pigger på brystet som de bruker i kamp om hunnene. **Dekkvingene** har fine punktstriper, mangler vanligvis markerte "skuldre". **Beina** er vanligvis korte og kraftige, men hos noen hanner er de sterkt forlenget. Frambeina er ofte modifisert, enten kraftigere eller lengre enn de andre. Lårene er tykke, spindelformede, og har ofte en kraftig tann på undersiden.

Levevis
-------

For de fleste av de tropiske artene er lite kjent om biologien, men disse billene ser ut til å være tallrike i trekronesjiktet i tropisk regnskog. Man finner ofte billene på død ved og løvverk. Det er kjent at larvene kan utvikle seg i død ved, i bladstilker (på tropiske planter med store blader, blant annet slekten *Cecropia*), som bladminerere og i frø. Noen få arter er kjent som skadedgjørere, blant annet på bomull. Hos noen arter kjemper hannene om hunnene, de har da gjerne spesielle strukturer (spydlignende pigger, lange bein) som de bruker i denne kampen. Et uvanlig trekk er at de voksne billene av noen arter er svært kjappe og løper rundt på en måte som minner om enkelte fluer. Det vanlige hos snutebiller er at de voksne billene er ganske trege.

Utbredelse
----------

Gruppen er utbredt i Afrika.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **sandsnutebiller**, Conoderinae (= Zygopinae)
						* Stammen Peloropodini Hustache, 1932
							+ Slekten *Peleropsella* Hustache, 1931 - én art, Øst-Afrika
							+ Slekten *Peloropus* Schoenherr, 1836 - to arter
							+ Slekten *Tetragonops* Gerstaecker, 1855 - to arter
							+ Slekten *Tetragonopsella* Hustache, 1931 - to arter

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Peloropodini* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Freebird Airlines** er et tyrkisk flyselskap. Flyselskapet opererer med charter-flyvninger fra Europa til Tyrkia. Hovedflyplassen er Istanbul Atatürk lufthavn, og har base ved Antalya internasjonale lufthavn og Dalaman lufthavn.

Historie
--------

Et tidligere Freebird Airlines fly, nærmere bestemt en McDonnell Douglas MD-83.
Flyselskapet ble grunnlagt i juni 2000 og første flyvning var den 5. april 2001. Ved oppstart disponerte Freebird tre McDonnell Douglas MD-83. I november 2003 fikk Freebird sitt første Airbus A320-fly. Freebird Airlines er eid av Gözen Air Services.

Flyflåte
--------

Flyflåten til Freebird består av seks Airbus A320-214 og to Airbus A320-232.

Referanser
----------

1. ↑  «Freebird Airlines». *www.freebirdairlines.com*. Besøkt 14. september 2016.
2. ↑  «Freebird Airlines». *www.freebirdairlines.com*. Besøkt 14. september 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (tr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Freebird Airlines – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Nexus 5X** (kodenavn *Bullhead*) er en smarttelefon laget av LG. Den er utviklet i samarbeid med Google, og er en del av Nexus-serien. Den ble vist frem 29. september 2015 sammen med Nexus 6P, og er etterfølgeren til Nexus 5.

Spesifikasjoner
---------------

### Maskinvare

Nexus 5X har en Snapdragon 808-prosessor med 2 GB RAM, og enten 16 eller 32 GB med intern lagring. Batteriet har en kapasitet på 2700 mAh, med en USB-C-inngang for lading og dataoverføring. Kameramodulene blir laget av Sony (Sony ExmorR IMX 377). Det bakovervendte kameraet har 12.3 megapiksler, med en apertur på f/2.0 og et autofokus-system som bruker IR-lasere. Det kan filme i 4K, samt sakte film i 120fps. Frontkameraet har 5 megapiksler og en apertur på f/2.4.

Fingeravtrykkssensoren, med navnet *Nexus Imprint*er ved midten av enheten, under kameraet. Skjermen er en 5,2 tommers skjerm med en oppløsning på 1,920 x 1,080 piksler (424 ppi).

### Programvare

Telefonen kjører Android versjon 6.0 «Marshmallow».

### Design

Fargevalgene er karbonsvart, kvarts og hvit.

Referanser
----------

1. ↑  «Nexus 5X hands-on: a look at Google’s new affordable phone». *Android Authority*. Besøkt 16. oktober 2015.
2. ↑  «Google Nexus 5X Pros And Cons». *Tech Gadget 360*. Arkivert fra originalen 17. oktober 2015. Besøkt 16. oktober 2015.
3. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Nexus 5X – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Nordisk institutt for studier av innovasjon, forskning og utdanning** (**NIFU**) er et norsk samfunnsvitenskapelig forskningsinstitutt. Instituttet er organisert som en ideell stiftelse og utfører oppdragsforskning, der sentrale oppdragsgivere blant annet er Norges forskningsråd, Kunnskapsdepartementet, Nærings- og handelsdepartementet, EU og Nordisk ministerråd. Instituttet fokuserer på studier av utdannelse, forskning og innovasjon. Instituttet har (2022) 63 årsverk, hvorav rundt 51 forskerårsverk.

Fra 2020 har Vibeke Opheim vært direktør. Fra 2010 til 2020 var Sveinung Skule leder. Instituttet gir ut *Fagbladet Forskningspolitikk*.

Historikk
---------

NIFU kan spore sin historie tilbake til 1950-tallet, senere til opprettelsen av Norges allmennvitenskapelige forskningsråds (NAVF) utredningsavdeling, deretter NAVFs utredningsinstitutt i 1969. Instituttet var tilknyttet NAVF fram til opprettelsen av Norges forskningsråd ved årsskiftet 1992-93. 1. januar 1996 ble Utredningsinstituttet for forskning og høyere utdanning omgjort til stiftelse av Norges forskningsråd under navnet NIFU. Organisasjonen spesialiserte seg på statistikk, utredninger og forskning knyttet til høyere utdanning. 

Senter for innovasjonsforskning (STEP) ble opprettet som ekstern forskningsgruppe av det tidligere Norges Teknisk-Naturvitenskapelige Forskningsråd (NTNF) i 1991 for å støtte utformingen av nasjonal forskningspolitikk med forskning, analyse og rådgiving knyttet til innovasjon og teknologisk endring. I 1994 ble STEP omorganisert som en selvstendig stiftelse. I 2003 ble STEP en del av SINTEF Teknologiledelse. Høsten 2003 henvendte STEP seg til Norsk institutt for forskning og utdanning (NIFU) med tanke på å fusjonere.

I 2004 fusjonerte Norsk institutt for forskning og utdanning (opprinnelig NIFU) og Senter for innovasjonsforskning. Fra 2004 til høsten 2010 het den Stiftelsen Norsk institutt for studier av forskning og utdanning Senter for innovasjonsforskning (NIFU STEP). Høsten 2010 ble navnet forenklet til NIFU.

Markante forskere og andre ansatte
----------------------------------

* Håkon Høst
* Kyrre Lekve
* Eifred Markussen
* Nina Sandberg

### Instituttsjefer og direktører

* Berit Mørland (instituttsjef til 1998)
* Petter Aasen (1998–2007)
* Per Hetland (2007–2009)
* Sveinung Skule (2010–2020)
* Vibeke Opheim (2020-)

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑   *Årsrapport*, Wikidata Q699735
3. ↑  «Vibeke Opheim ny direktør for NIFU». *www.nifu.no*. Arkivert fra originalen 11. juli 2020. Besøkt 19. mars 2020.
4. ↑  NIFU STEP skiftet navn til NIFU høsten 2010

Eksterne lenker
---------------

* NIFUs nettsider
* Bladet Forskningspolitikk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Forvaltningsdatabasen **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Søndenfjeldske skiløperbataljon** var en norsk militær avdeling, opprettet 13. august 1747 og nedlagt i 1826. Skiløpersoldatene ble brukt som lett infanteri om sommeren, og vinterstid ga skiene god mobilitet slik at de kunne benyttes til en del av det lette kavaleriets roller som for eksempel oppklaring.

Organisering
------------

Avdelingen bestod av tre kompanier, Hofske, Elverumske og Åmotske, hvert opprinnelig på 102 soldater, to tamburer, 3 korporaler, 1 furer, 1 sersjant, 1 sekondløytnant, 1 premiærløytnant, 1 kaptein. I tillegg skulle hvert kompani kunne mønstre 51 landvernssoldater som var en reserve av tidligere uttjente skiløpere.

Omkring 1813 ble hvert kompani utvidet med 75 mann.

* Fra 1747 til 1801 var avdelingen underlagt Oplandske infanteriregiment.
* Fra 1801 til 1810 Norske gevorbne jegerkorps.
* Fra 1810 til 1818 var bataljonen underlagt Akershusiske skarpskytterregiment.
* Fra 1818 til 1826 var bataljonen underlagt Østerdalske nasjonale jegerkorps.

Historie
--------

Bataljonen utmerket seg under felttogene i 1808 og 1814. I 1808 deltok bataljonen både i slaget ved Trangen 25. april og ved Mobekk 18. mai. I den svensk-norske krigen i 1814 deltok Søndenfjeldske skiløperbataljon ved Lier, Skotterud og Matrand.

Se også
-------

* Trysil-Knut

Eksterne lenker
---------------

* Elverumske skiløperkompani
**WriteFreely** er en desentralisert bloggetjeneste med åpen kildekode. Programvaren tillater en person å sette opp en egen bloggetjeneste på et valgfritt eget nettsted, hvor personen vil være administrator, og andre personer kan lage brukerkontoer. Disse andre brukerne kan så lage blogger, og skrive og publisere blogginnlegg. 

Brukere har også alternativet om å lage anonyme innlegg som ikke tilhører noen bestemt blogg. Dette gjør det mulig med diskre deling av innlegg.

Av eksisterende WriteFreely servere (instanser), hvor man kan lage brukerkontoer, er den mest kjente av disse , som er drevet av Matt Baer, opphavsmannen til WriteFreely. En liste over andre servere kan finnes på .

Historie
--------

WriteFreely ble programmert i Go av Matt Baer i 2014, og har vært videreutviklet av Baer siden.

I 2018 ble internett protokollen ActivityPub implementert i WriteFreely. Dette tillot WriteFreely servere å koble seg opp til andre tjenester som også har ActivityPub implementert, for eksempel Mastodon, og gjorde dermed WriteFreely til en del av Fødiverset.

Føderering med andre tjenester
------------------------------

Brukere av andre deler av Fødiverset (for eksempel en bruker på en Mastodonserver) kan følge den enkelte WriteFreely blogg og få varslinger når nye blogginnlegg publiseres. Åpner man disse varslingene, vil man se et vanlig Mastodon mikroblogg innlegg, som man så kan bokmerke, like, og kommentere på. Innlegget vil inneholde tittelen på blogginnlegget, sammen med linken til det.

Brukermasse
-----------

Det finnes forskjellige kilder som måler brukermassen til WriteFreely. På grunn av tjenestens desentraliserte arkitektur, er det ingen måte å vite nøyaktig hvor mange blogger, blogginnlegg, og brukerkontoer som eksisterer. Per 4. november 2023 hadde FediDB en statistikk på totalt 537 aktive servere og 72507 brukere, mens Fediverse Observer hadde statistikk som viste totalt 529 online servere og 95037 brukere.

Referanser
----------

1. ↑  «WriteFreely». *WriteFreely*. Besøkt 4. november 2023.
2. ↑  Matt (22. april 2023). «Product Outlook: Write.as and WriteFreely». *Matt* **(engelsk)**. Besøkt 4. november 2023.
3. ↑  «About Write Freely». *writefreely.org*. Besøkt 4. november 2023.
4. ↑  «Write.as - Federation Demo». *video.writeas.org*. Besøkt 4. november 2023.
5. ↑  «FediDB - Fediverse Network Statistics». *fedidb.org*. Besøkt 4. november 2023.
6. ↑  «Fediverse Observer checks all servers in the fediverse and gives you an easy way to find a home using a map or list.». *writefreely.fediverse.observer* **(engelsk)**. Besøkt 4. november 2023.
Ospehalvspinner med en annen farge
**Ospehalvspinner** (*Tethea or*) er en sommerfugl som tilhører familien halvspinnere (Drepanidae). Denne arten, som virker kjedelig grå men likevel kan oppvise stor variasjon i fargen, er nokså vanlig nord til Nordland.

Utseende
--------

En middels stor (vingespenn 35 – 40 mm), grå spinner, av kroppsbygning litt spinklere enn slektningen øyehalvspinner (*Tethea ocularis*), som den eller ligner. Antennene er trådformede. Kroppen er middels kraftig, kledt med grå hår. Forvingen er avlang, grålig på farge med flere mer eller mindre tydelige tverrbånd. Den varierer mye i mønsteret, noen ganger kan den være nesten ensfarget grå, andre ganger er vingens midtparti markert mørkere enn resten. Den kan også ha en to-delt, hvit flekk i midten av vinge, men denne danner ikke noe tydelig "XO" eller "80", som hos øyehalvspinneren. 
Bakvingen er brunlig hvit.

Levevis
-------

Ospehalvspinneren lever i løvskog, skogkanter og andre steder der det vokser osp (*Populus tremula*), som er larvenes næringsplante. De voksne spinnerne flyr om natten i mai – juli.

Utbredelse
----------

Ospehalvspinneren finnes i Europa og videre østover til Øst-Sibir. I Norge er den relativt vanlig nord til den sørlige delen av Nordland.

Kilder
------

* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norvegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3

* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

* Nettsiden *Norges sommerfugler*:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *ospehalvspinner* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *ospehalvspinner* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *ospehalvspinner* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *ospehalvspinner* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *ospehalvspinner* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Tethea or* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Tethea or* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Tethea or* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Kirkeng skole** er en barneskole i Degernes i Rakkestad kommune i Østfold. Skolen ligger i Degernes sentrum, hvor man også finner Degerneshallen, Degernes kirke og Kirkeng barnehage.

Skolen har omtrent 120 elever og 23 ansatte. Skolen består i dag av tre bygninger og har sju klasserom, gymsal, videorom, skolekjøkken, sløydrom og bibliotek. For hundre år siden var det fem skoler i Degernes, men i dag er det kun Kirkens skole igjen.

Historie
--------

Kirkeng skole ble bygd nær Degernes kirke fordi skolen skulle ligge sentralt og elevene skulle ha kort skolevei. Forslaget om å bygge en skole ble vedtatt i 1896. Tomta ble godkjent, men ikke tegningene. En av grunnene var at leilighetene til lærerne ikke holdt mål. Det ble derfor lagd nye tegninger og den 22. oktober 1900 stod bygningen klar til bruk. Bygget var beregnet til å koste 7700 kroner, men regningen ble på hele 9142 kroner. Etter en stund ble bygget revet fordi det var dårlig isolert og kaldt der. Det ble bygd et nytt bygg i 1950. Dette bygget er det eldste som fremdeles er i bruk. I dette bygget er biblioteket. Det andre bygget ble bygd i 1976, og det siste bygget sto ferdig i 1997. Skolen eier også et jorde og i de første årene hadde lærerne dyr på dette jordet. I dag brukes dette jordet til fotballbinge og barnehage.

Eksterne lenker
---------------

* Skolens side hos Rakkestad kommune.[*død lenke*]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Japanbille** (***Popillia japonica***) er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Arten stammer opprinnelig fra Japan, men er innført til Nord-Amerika der den er regnet som et betydelig skadedyr. Den er aldri funnet i Norge.

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 15 millimeter), tettbygd skarabide. Hodet og pronotum er svarte med metallgrønn glans, dekkvingene rødbrune.

Levevis
-------

 Larven
Larvene lever i jorda der de spiser røtter. De voksne billene, som kan bli meget tallrike, spiser blader på busker og trær og kan noen ganger gjøre betydelig skade. Arten er ikke regnet som en betydelig skadegjører i Japan, trolig fordi bestandene blir holdt i sjakk av naturlige fiender. Men rundt 1900 ble den innført til østkysten av USA, der den senere har bredt seg mye. Den kan gjøre skade på en lang rekke nyttevekster. Arten kan bekjempes biologisk med bakterier som angriper larvene.

Utbredelse
----------

Artens naturlige forekomst er begrenset til Japan. Den har nå spredt seg til store deler av det østlige USA og det sørøstlige Canada.
I Europa er arten innført til Azorene.

Systematisk plassering
----------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
					- Slekten *Popillia* Leach, 1826 – ca. 100 arter i Sørøst-Asia
						* japanbille, *Popillia japonica* Newman, 1838

Kilder
------

* Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Japanbille* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Japanbille* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Japanbille* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Japanbille* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Popillia japonica* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Popillia japonica* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Popillia japonica* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Jacob Ager Laurantzon** (født 7. januar 1878, død 17. september 1965) var en norsk offiser. 

Han var norsk militærattaché i Helsingfors 1924–1925, kommanderende offiser fra 1926, generalinspektør i artilleriet 1932–1935, og generalmajor og sjef for 5. divisjon (med sete i Trondheim) 1935–1940. 

Under andre verdenskrig, 9. april 1940, gav han klar instruks om at det ikke skulle tas opp kamp mot tyskerne, og ønsket dessuten å melde seg for den tyske kommandanten i Trondheim. Det sistnevnte ble avverget av fylkesmann Håkon Five i Nord-Trøndelag, og Five og oberstene Getz og Wettre fikk fjernet Laurantzon fra stillingen 27. april. 

I rettsoppgjøret etter krigen ble Laurantzon dømt til 60 dagers vaktarrest for grov uforstand i tjenesten, men ble også frikjent for mer alvorlige anklager om forsømmelse eller overtredelse av tjenesteplikt.

Han var far til sivilagronom Trygve Dehli Laurantzon.

Referanser
----------

1. ↑   Dagens Næringsliv, side(r) 3, utgitt 6. januar 1948[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Aftenposten, side(r) 18, type referanse dødsannonse, utgitt 24. september 1965[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «General Laurantzon dømt til 60 dagers vaktarrest». *Aftenposten*, 6. mars 1948

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Historisk befolkningsregister
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Risum ungdomsskole** ble grunnlagt i 1973, sørøst for Fredriksten Festning i Halden. I dag går det 331 elever der, til sammen er det 45 lærere. Elevene kommer fra Tistedal, Kongeveien og Prestebakke skole.

Historie
--------

Da Risum ble bygget i 1973 ble det bygget uten klasserom, med et bygg ved siden av som skulle være gymsalen. Etter hvert ble det bygget klasserom, hvor det var tre klasser i hvert av dem. I disse klasserommene underviste lærerne opptil 90 elever om gangen. På den tiden startet man på ungdomsskolen i 7. klasse, og gikk der i tre år.

Da skolen åpnet i 1973 var Agnar Vekterli rektor på Risum. Opp gjennom årene har det jobbet over 180 lærere der. 
Skolen ble stengt og revet i 2005 på grunn av sopp og mugg. Da oppholdt elevene seg på forsvars gymnas på Fredriksten festning og i Os allé. Skolen ble åpnet igjen i 2010 helt splitter ny.

Referanser
----------

1. ↑

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Torneumatini** er en gruppe av snutebiller (Curculionidae) som lever på busker og trær. De er små, korte og høyr hvelvede, og kroppen er dekket av skjell i ulike farger, noen av disse er som oftest oppstående og hårlignende og gir billene et "bustete" utseende. Snuten er lang, men den holdes vanligvis bakoverbøyd slik at den ikke er synlig ovenfra. Navnet *Cryptorhynchus* betyr "skjult snute".

Utseende
--------

Små (gjerne 2 – 6 mm), korte, høyt hvelvede biller, gjerne brunlige og matte med mønster dannet av lyse skjell. De mangler fasettøyne og er blinde. Kroppen er vanligvis helt dekket av skjell, noen av dem gjerne oppstående og hårlignende. **Hodet** er temmelig lite, fasettøynene er forholdsvis store og flate. Snuten er middels lang og tynn og holdes vanligvis bakoverbøyd slik at den ikke er synlig ovenfra. Den kan foldes inn i en fure mellom framhoftene som ender i en kopplignende grop på mellombrystet (*mesosternum*). Antennene er festet rundt midten av snuten. **Brystskjoldet** (pronotum) er bredere enn langt, men tydelig smalere enn dekkvingene. Sidene er avrundede. Det har ofte markerte knøler på sidene. **Dekkvingene** er ovale hos de fleste, men parallellsidige hos noen av de større artene. De har mer eller mindre markerte skuldre og ofte rekker av oppstående skjell. **Beina** er kraftige og forholdsvis lange, lårene er vanligvis utannede, men kan ha en tann på undersiden. Leggene (*tibiae*) ender i en krok (*uncus*). Føttene er nokså korte og kan foldes tilbake mot leggen.

Levevis
-------

Denen gruppen har et underjordisk levesett.

Utbredelse
----------

Gruppen er utbredt i Middelhavsområdet, på Madeira og Kanariøyene.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **tresnutebiller, Cryptorhynchinae** Schönherr, 1825
						* Stammen **Torneumatini** Bedel, 1884
							+ Slekten *Paratorneuma* Roudier, 1956 – tre arter i Europa (Kanariøyene)
							+ Slekten *Paratyphloporus* Solari, 1937 - 4 arter
							+ Slekten *Pseudotorneuma* Solari, 1937 - 6 arter
							+ Slekten *Somodytes* González, 1970 – én art i Europa
							+ Slekten *Torneuma* Wollaston, 1860 – 24 arter i Europa (Madeira, Hellas)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.

Kilder
------

* Silfverberg, H. 1992. *Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae* (Liste over Nordens biller). Helsinki.
* Alonso-Zarasaga (red.), 2004 : *Fauna Europaea, Curculionoidea*. Utbredelsesdatabase over Europeiske dyr.
* Stüben, P.E. *Illustrated Up-to-date Catalogue of Westpalearctic Cryptorhynchinae*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Torneumatini* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* *Torneumatini* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Akershus slottskirke** (**Garnisonskirken**) er Forsvarets hovedkirke. Garnisonspresten har ansvaret for å planlegge og koordinere gudstjenester og kirkelige handlinger. Kirken ligger i etasjen under Christian IVs sal på slottet.

Det har etter all sannsynlighet vært kirke eller kapell på festningen siden Håkon V Magnussons tid på begynnelsen av 1300-tallet.

Den nåværende kirken ligger i sydfløyen på Akershus slott hvor deler av første etasje ble innredet som kirke etter en brann i 1527. Etter denne brannen ble hele den sydlige fløyen tatt i bruk som kirke.

I 1577–1578 ble kirken utvidet slik at den omfattet hele første etasje. I Christian IVs tid som konge ble den ominnredet og arbeidet pågikk fra 1624 og utover.

Under Christian VI skjedde det flere forandringer. Om det var kongens Norgesreise i 1733 som var utløsende årsak er uvisst. Men året etter kom arkitekt Philip de Lange opp fra København i forbindelse med en prosjektert ombygging av Akershus og han ble i Christiania til året etter.

I årene 1738–1740 ble det foretatt en omfattende restaurering. I *Oslo byleksikon* er Elias David Häusser oppført som generalbyggmester og hos kirkebyggdatabasen Kirkesøk er Philip de Lange nevnt som arkitekt. Kirken fikk de nåværende vindusåpningene, altertavle, prekestol og døpefont. Inventaret er utført etter tegninger av Häusser. Altertavlens midtfelt er et usignert maleri som antagelig er av Johan Georg Ziesenis.

Interiøret ble endret igjen rundt 1820 og ca. 1920 ble kirken delvis restaturert av Holger Sinding-Larsen.

Orgelet er et verk fra Norsk Orgel- og Harmoniumfabrikk og er fra 1967.

Det kongelige mausoleum ligger under slottskirken.

Sanct Johannes-Guttene var knyttet til kirken i en årrekke og bar bar da navnet Sanct *Johannes-Guttene – Akershus slottskirkes guttekor*.

Gudstjenester
-------------

Gudstjenestene i vårsesongen åpner på Maria Budskapsdag (medio mars) og avsluttes i månedsskiftet juni/juli. I høstsesongen er det gudstjenester fra begynnelsen av august til og med første søndag i advent. I disse periodene feires det høymesse i Akershus slottskirke hver søndag klokken 11.00 og ved andre kirkelige høytidsdager.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Oslo byleksikon
2. ↑  Philip de Lange fra Weilbachs kunstnerleksikon
3. ↑  Akershus slottskirke fra Kirkesøk

Litteratur
----------

* Oslo byleksikon

Eksterne lenker
---------------

* Akershus slottskirke på Forsvarsbyggs hjemmesider

Kulturminne
-----------

* (no) «Akershus slottskirke». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

| * v
* d
* r
Feltprestkorpset i Oslo bispedømme |
| --- |
| *Sogn/Menighet:* Feltprestkorpset **·** *Kirker:* Akershus slottskirke |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon **·** Oslo Byleksikon **·** VIAF **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
**Høyesterettsbygningen i Washington, D.C.** er sete for De forente staters høyesterett, og har adressen First Street 1, umiddelbart nordøst bak Kongressbygningen.

Til å begynne med møttes høyesteretten i New York og deretter i Philadelphia. Da den flyttet til Washington, D.C. holdt den til i Kongressbygningen, i trange lokaler i kjelleren. Etterhvert som Senatet ble utvidet økte trengselen, og Høyesterett flyttet litt omkring i bygningen. I 1929 fikk justitiarius William Howard Taft medhold for at Høyesterett måtte ha sin egen bygning, også av prinsipielle grunner.

Oppdraget ble gitt til arkitekten Cass Gilbert. Grunnsteinen ble lagt ned 13. oktober 1932. Det viktigste byggematerialet var marmor. Inngangsfasaden har marmor fra Vermont, de øvrige fasader fra Georgia, det meste av interiøret har marmor fra Alabama, men selve rettssalen har marmor fra Spania (*Ivory Vein*). For de 24 kolonnene mente Gilbert at bare marmor fra Montarrentibruddet nær Siena i Italia var godt nok, og han skrev til den italienske statsminister Benito Mussolini og bad om hjelp slik at han ikke fikk tilsendt noe av dårligere kvalitet enn den offisielle prøven de hadde sendt.

Referanser
----------

1. ↑  «Study for Woolworth Building, New York». *World Digital Library*. 10. desember 1910. Besøkt 25. juli 2013.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
* Supreme Court of The United States
* Virtual tour

| * v
* d
* r
USAs høyesterett |
| --- |
| Høyesterettsbygningen |
| Justitiarius | 
* John Roberts (2005)

 |  |
| Dommere | 
* Clarence Thomas (1991)
* Samuel Alito (2006)
* Sonia Sotomayor (2009)
* Elena Kagan (2010)
* Neil Gorsuch (2017)
* Brett Kavanaugh (2018)
* Amy Coney Barrett (2020)
* Ketanji Brown Jackson (2022)

 |
| Utnevnelsesår i parentes. |

Portal: USA
**Mikhael Paskalev** (født 24. mai 1987) er en norsk / bulgarsk musiker, gitarist, låtskriver og sanger fra Ålesund. Paskalev ble kåret til vinneren av Årets Urørt 2012 og spilte på by:Larm i februar 2012. Paskalev slapp en selvtitulert EP høsten 2012. I februar 2012 slapp han sitt debutalbum *What's Life Without Losers*, produsert av vennen og bandmedlemmet Joe Wills. Albumet ble spilt inn i Liverpool.

Videoen til låten «I Spy», regissert av André Chocron, fikk mye oppmerksomhet, også internasjonalt, og har over 3 millioner visninger på YouTube og Vimeo.

Han har spilt på festivaler som Øyafestivalen, Slottfjellfestivalen, By:Larm i 2011, Hove i 2012 og Eurosonic i Nederland som NRK P3s spesielt utvalgte artist. Paskalev har også spilt på TV-show som *Lydverket*, *Lindmo* og *Sommeråpent* på NRK, samt på Frankrikes største musikk TV-show Taratata i 2013.

Paskalev møtte Jonas Alaska i Liverpool da de studerte musikk på LIPA i England, og har tidligere vært faste medlemmer hverandres band.

Paskalev representeres på livesiden av Atomic Soul i Norge, Primary Talent i UK og Europa utenom Frankrike, Belgia og Sveits, der han representeres av Caramba. I USA er han signert til plateselskapet Mom + Pop Music og bookes av Windish Agency. I UK ga han ut en EP på Communion Records, og er signert til Dew Process i Australia/ New Zealand.

17. oktober 2016 slapp Mikhael Paskalev singelen «Witness». For videoen til låten, som ble regissert av han selv, Joseph Wills, Jasper Spannig, ble han nominert til Spellemannprisen 2017 i klassen årets musikkvideo.

I 2017 startet Paskalev plateselskapet Braveheart Records sammen med Jonas Alaska og Billie Van.

I 2019 startet Paskalev bandet Hollywood sammen med Jonas Alaska og Billie Van. Deres debutalbum, *Close To You*, ble sluppet samme år.

Diskografi
----------

* 2012: *I Spy* (Singel)
* 2012: *Jive Babe* (Singel)
* 2012: *Mikhael Paskalev* (EP)
* 2013: *What's Life Without Losers* (Singel)
* 2013: *What's Life Without Losers* (Album)
* 2016: *Witness* (Singel)
* 2017: *Heavy* (Album)

Referanser
----------

1. ↑  Mikhael Paskalev er Årets Urørt
2. ↑
3. ↑  – Vi var nok de eneste kule som droppa graduation day
4. ↑  «Disse er nominerte til Spellemann». *smp.no*. 9. januar 2018. Besøkt 1. februar 2018.
5. ↑  «Starter nytt prosjekt sammen». *gaffa.no*. Besøkt 16. februar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mikhael Paskalev på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Mikhael Paskalev på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Mikhael Paskalev på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Mikhael Paskalev på Genius — sangtekster Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** MusicBrainz
 |
**Tor Suhrke** (født 26. januar 1947) er en norsk ingeniør og beredskapsekspert fra Stathelle i Bamble.

Han er utdannet ved Norges tekniske høgskole (NTH) i Trondheim som maskiningeniør. Fra 1983 var han ved Saga Petrokjemi sitt anlegg for produksjon av plast på Bamble. De hadde etablert seg der i 1975. Umiddelbart efter Suhrkes tiltredelse ble anleggene kjøpt av Statoil som fortsatte med plastproduksjon. Fra 1992 var han direktør samme sted. I perioden 1994-1996 var han direktør for Europas nest største plastprodusent, det østerrikske kjemiselskapet Borealis sin svenske avdeling i Stenungsund. Dette ble senere eier av Bambleanlegget, som i 2013 er eid av britiske Ineos.

I mai 1996 etterfulgte han Torstein Petersen (1931–2010) som direktør for *Direktorat for brann- og eksplosjonsvern*, beskikket for seks år. Beskikkelsen ble utvidet med nye seks år i 2002, det året direktoratet skiftet navn til *Direktoratet for brann- og elsikkerhet (DBE)*. Året efter flyttet direktoratet til Tønsberg under nytt navn Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap der Jon Arvid Lea (f. 1948) ble toppsjef. Suhrke satt som direktør til midten av 2003 og ble deretter spesialrådgiver i det nye direktoratet. året ble han avdelingsdirektør for *forebygging og el-sikkerhet*. Sommeren 2005 var han fungerende direktør noen tid.

I 2011 delte han ut den 12. «Beredskapsprisen» 2010 til hjemkommunen Bamble kommune.

Suhrke var leder for speidergruppen 1. Stathelle 1981–1989 som også ligger i Bamble.

Referanser
----------

1. ↑  *SFT undersøker om farlig nedfall er avgravd ulovlig i Bamble* i NTB tekst den 15. desember 1987.
2. ↑  *Løsemidler ulovlig gravd ned på Statoil-tomt* i NTB tekst den 9. september 1988.
3. ↑  *Statoil Bamble må kutte kostnader* i NTB tekst den 23. mars 1992.
4. ↑  *Statsråd* i Bergens Tidende den 11. mai 1996.
5. ↑  *Tor Suhrke - Ny direktør i Direktoratet for brann- og eksplosjonsvern (DBE)* fra regjeringen den 10. mai 1996.
6. ↑  *Statsråd* den 28. juni 2002.
7. ↑  *Sjefene flytter ikke ut av Oslo* i Dagens Næringsliv den 28. juli 2003.
8. ↑  *Røykvarslere på strømnettet* i Teknisk Ukeblad den 11. september 2003.
9. ↑  *Færre boligbranner* i Klassekampen den 5. april 2004.
10. ↑  *Frykter dødsfeller. Alle kan kalle seg brannekspert* i Aftenposten den 16. juli 2005.
11. ↑  *Beredskapsprisen til Bamble Arkivert 12. mars 2014 hos Wayback Machine.* fra DSB den 29. november 2011.
Herføl på kart over Oslofjorden
Hvalgapet - Katedralen - Herføl

**Herføl** er den sørligste bebodde øya i Hvaler kommune i Østfold, og ligger like ved grensa til Sverige. Den er 1,96 km² og har postnummer 1690. Det er vel vel 20 fastboende på øya i 2021. 

Herføl hadde tollstasjon, los, skole, talestasjon, og poståpneri frem til 1960-tallet, og var et viktig fiskerisentrum med leveranse til fiskemottaket på Lauer. 

Per 2022 er Herføl et sommer- og turistsenter. Ved Herføl Marina finnes pub, spisested, kiosk/butikk og bademuligheter. Rutebåt anløper stedet ni ganger daglig fra Skjærhalden, og det er gjestehavn med mulighet for å kjøpe bensin. Fra marinaen går den smale Henry A. Larsens vei 1,6 km sørover til Andholmen. Veistrekket er oppkalt etter norsk-kanadieren Henry A. Larsen, som var fra Herføl. Den er også veien til de skiltede besøksmålene på øya. 

I 2020 er det billigere å frakte bil på fergen tur/retur Herføl enn å parkere mer enn 5 dager på Skjærhalden, slik at det i dag er større biltrafikk på Herføl enn tidligere år.

Langrøsset og Herfølsåta er vernede gravrøyser fra bronsealderen. Langrøsset ved Linnekleppen er det aller lengste i landet, og Herfølsåta er landemerke langt til havs. Arkeologene daterer røssene til bronsealderens til andre periode fra rundt år 1500 til 1300, men åpner også for den tredje perioden fra 1300 til 1100. Å finne gjenstander er ikke forventet med det værharde klimaet i 3 500 år BN. Det høyeste punktet på øya er Linnekleppen på 31 meter med det 7 meter høye sjømerket tårnet, bygd i 1878.  (Navnet må ikke forveksles med Linnekleppen i Rakkestad kommune). Et fjerde særmerket sted er jettegryten «Hvalgapet» eller «Katedralen».

Forfatteren Jan Kjærstad har røtter på Herføl. Det har også Henry A. Larsen som øyas hovedvei er oppkalt etter. Han er mest kjent for sin innsats polarforsker i Arktis for Canadas ridende politi.

Referanser
----------

1. 1 2  «Herføl - Opplev Herføls skjulte naturskatter». *Visit Oslofjorden* **(norsk)**. 19. desember 2019. Besøkt 3. januar 2022. «Terrenget på Herføl er for det mest flatt og lett å vandre i. Noen steder er det litt rullestein og litt ulendt terreng men overkommelig. På øya Herføl ser vi på miljø og bygninger ved Herføls fergeanløp. Vi går opp til gravrøysene "Herfølsåta" og "Langrøsset".»
2. ↑
3. ↑  «Jan Kjærstads revansje». *www.vg.no*. 22. august 2017. Besøkt 3. januar 2022. «– Dette er den første sekseren jeg har fått i VG siden «Forføreren» (1993). Jeg er nok litt i sjokk, smiler han der han sitter på kjøkkenet i det gamle huset på Hvaler-øya Herføl som er nesten akkurat helt likt som da mormor og morfar bodde der. Moren ble født der, og da VG besøker Kjærstad rett før lanseringen av hans nye roman «Berge», forteller han at dette er hans 64. sommer på hytta. Like mange somre som han er gammel.»

Eksterne lenker
---------------

* VisitHvalers side om Herføl

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |