recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Astrid Fagraeus** (1913–1997) var en svensk immunolog.

Biografi
--------

Hon avla studenteksamen i 1933, ble *medicine kandidat* i Stockholm i 1936, *medicine licentiat* i 1941 og tok doktograd i medisin i 1948. I 1949 ble hun utnevnt til dosent i bakteriologi ved Karolinska Institutet i Stockholm. Hun ble leder av virologiavdelingen ved Statens Bakteriologiska Laboratorium i 1953. I perioden 1961 til 1979 arbeidet hun som professor i immunologi ved Karolinska Institutet.

Fagraeus doktoravhandling, *Antibody Production in relation to the Development of Plasma Cells*, tiltrakk seg internasjonal oppmerksomhet og kom til å bli ansett som en milepæl innen moderne immunologi. Den resulterte også i tildeling av Svenska Läkaresällskapets jubileumspris i 1950. Blant Fagraeus' senere forskningsbidrag kan det nevnes hennes rolle i utviklingen av en svensk poliovaksine. Hun var medlem av Nordstjerneordenen.

Et forskningsbygg på Karolinska Institutet er oppkalt etter Astrid Fagraeus.

Fagraeus var datter av generalkonsul Isidor Fagraeus og Elsa Bäckström. Hun giftet seg 1955 med direktøren Sven Wallbom og fikk barna Kerstin (født 1955) og Ann (født 1956). Hun er gravlagt i Solna.

Referanser
----------

1. ↑   Base biographique, BIU Santé person ID 6075[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Zetterström, Rolf (2007). «Kvinnliga pionjärer banade väg för dagens allt fler kvinnliga läkare». 104 (10). Läkartidningen: 805–806.
3. ↑  «Fagraeus-Wallbom, ASTRID ELSA HEDVIG HENRIETTA». *SvenskeGravar.se*. Besøkt 10. mars 2019. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Fagræus-Wallbom, Astrid E H H i *Vem är Vem? : Stor-Stockholm* (2. utgave, 1962)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**John Stuart Gray** (født 21. august 1941 i Bolsover England, død 21. oktober 2007) var en britisk marinbiolog. Han var det meste av sin karriere ved Universitetet i Oslo.

Gray var utdanna ved Wales universitet i Bangor. Her tok han i 1965 doktorgraden på økologiske forholdt rundt den marine meiofaunaen, dvs smådyr som lever mellom sandkorna på sjøbunnen. For avhandlinga mottok han T.H.Huxley-prisen fra Zoological Society.

Gray arbeidet deretter ved Universitetet i Leeds, inntil han i 1976 ble professor i Oslo. Hovedforskningsfeltet var bunnlevende organismer, og da særlig hvordan disse påvirkes av forurensing. 

I 1998 fikk han Nansen-prisen for fremragende forskning fra Det norske Videnskaps-Akademi. Han står på ISIs liste over ofte siterte forskere [.

Referanser
----------

1. ↑   Guggenheim Fellows database, Guggenheim fellows ID john-s-gray[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av John Stuart Gray i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii
 |
**Epiktet** eller **Epiktetos** (født ca. 55, død ca. 138) var en gresk stoisk filosof. Han var sannsynligvis født i Hierapolis. Hans fødenavn er ikke kjent. Ordet «Epiktetos» betyr simpelthen «ervervet». Han kom til Roma som slave, hvor han ble frigitt og levde store deler av sitt liv, inntil han ble tvunget til eksil i Nikopolis, Hellas. Her virket han som lærer, og bodde i byen frem til sin død.

Epiktet ble født i Frygia, og var muligens slave allerede fra fødselen av. Han kom til Roma som slave, og jobbet i forskjellige hus til han ble frigitt. 

Man tror ikke at Epiktet skrev ned sine egne verk, sannsynligvis er det eleven Arrianos som har nedtegnet dem.

I motsetning til de tidlige stoikere var Epiktet mindre opptatt av det metafysiske verdensbildet, og mer opptatt av etikk og livsførsel. Epiktets hovedverk, «Enchiridion» (=«håndbok») tar for seg Epiktets moralfilosofi. Epiktet deler hendelser inn i de som man kan gjøre noe med og de man ikke kan gjøre noe med. Den førstnevnte gruppen inkluderer våre handlinger, utsagn, reaksjoner, tanker og følelser. Til den sistnevnte gruppen hører alt annet, inkludert vår kropp, vår skjebne (og dermed vår karriere), vår formue og mange andre ting. For Epiktet er det som man ikke kan gjøre noe med også irrelevant for det å være et godt menneske. Læreboken til Epiktet handler dermed i utgangspunktet om hvordan man reagerer på ytre stimuli som forandring i formue, karriere, familiemedlemmers død, egen død og så videre.

Epiktet regnes blant de store stoiske filosofene, og han hadde stor innvirkning på Marcus Aurelius.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 118530577, besøkt 14. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Treccani's Enciclopedia on line, Treccani-ID epitteto\_(Dizionario-di-filosofia)[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Catalogue of the Library of the Pontifical University of Saint Thomas Aquinas, oppført som Epictetus, Angelicum ID 85823[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Fossheim, Hallvard (21. juli 2023). «Epiktet». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 16. august 2023.
5. ↑  Handbok i moral; umsett frå gresk ved Bjarne Skard utgitt av Samlaget

Wikisource har originaltekst relatert til denne artikkelen:
***Epiktet***

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Stanford Encyclopedia of Philosophy **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF
 |
Gundestrupkjelen med den hjortehornede Cernunnos. Kjelen er sannsynligvis laget i det nåværende Romania og ble ofret i en myr i Danmark. Nå på Himmerland Museum, Gundestrup.
La Tène-kulturens kjerneområde (oransje) og den keltiske kulturens utbredelse ca. 400 f.Kr.
**La Tène-kulturen** er en kultur som spores til jernalderen i Nord-Europa. Kulturen har fått navn etter funnplassen i La Tène rett nord for Neuchatelsjøen i Sveits. Plassen ble gravd ut etter funn gjort av Hansli Kopp i 1857. Her ble det i en tørkeperiode hvor vannivået i innsjøen sank, observert rester av store trekonstruksjoner. Tidlige utgravninger ga rike funn og ble snart fulgt av flere utgravninger i området.

Datering av La Tène
-------------------

Kulturens tidsperioder ble raskt delt inn i ulike perioder på bakgrunn av de funn som ble gjort. Den eldste perioden omfatter tiden omkring år 600 f.Kr. mellomperioden utgjør tiden 450-100 f.Kr. og den yngste perioden århundret f.Kr. Kulturen forsvant og sporene opphørte nesten helt med oppblomstringen av Romerriket.

Hvor La Tène-kulturen kommer fra har ofte blitt debattert. Den omfattet området fra Marne i østre Frankrike og den nordre siden av Alpene til Donaus øvre løp. La Tènes metallhåndverk karakteriseres av innviklede spiraler og vevmønstre på vakkert utførte bronsekar, hjelmer og skjold, seletøy og luksussmykker, spesielt halsringer som kalles torcs og fibula-spenner. Den kjennetegnes videre av elegante stiliserte dyre- og vekstmotiv med element som påminner om skytisk håndverk fra blant annet Ukraina, beslektet med Hallstattkulturens geometriske mønster. Også i andre områder dukker La Tène-materiale opp, blant annet i Irland og Storbritannia, Spania, Bourgogne og Østerrike.

La Tène-kulturen
----------------

Kulturens vide kontaktnett avsløres av gravritualer og de rike gravgavene. En grav i Vix, Frankrike, fra 500-tallet f.Kr. inneholdt den største bronsegryten som noensinne er funnet. Den hadde et volum på ca. 1100 liter og var sannsynligvis laget i Hellas. Gravene inneholdt ofte en grift med offergaver. Denne kunne til og med inkludere menneskeofringer. Avhugne hoder dukker i flere tilfeller opp i avbildninger.

Berømte La Tène-objekt
----------------------

* Strettweg-vognen (600-tallet f.Kr.); i sørøstre Østerrike (nå på Landesmuseum Johanneum, Graz, Østerrike). Vognen har fire hjul med gudinnemotiv, ryttere med økser og skjold, tjenere og hjorter.
* Gundestrupkjelen (100-200-tallet f.Kr.); rituelt ødelagt offergave funnet i en myr i Danmark (nå i Himmerland Museum, Gundestrup). Sannsynligvis lagete i eller nære nåværende Romania.
* Battersea-skjoldet (100 f.Kr.-0); funnet i Themsen. Et bronseskjold med rød emalje (nå på British Museum, London)).
* Witnam-skjoldet (400-500-tallet f.Kr.); (nå på British Museum, London) (se «Treasures of the Celtic Causeway – The Fiskerton Boat», reportasje på engelsk)

Se også
-------

* Hallstattkulturen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** HDS **·** NKC **·** BNE
 |
**Vladimir Pak** vant i 2017 verdensmesterskapet i sushi i Tokyo og jobber nå som kjøkkensjef på "Omakase by Vladimir Pak" i Oslo. Pak og "Omakase by Vladimir Pak" fikk en stjerne i Michelinguiden i 2020. Fra 2012 var Pak kjøkkensjef hos Sabi i Stavanger før han i 2017 ble kjøkkensjef hos Jonathan Sushi i Oslo, som er en del av samme konsern.

Pak har tidligere arbeidet ved restaurantene DimSum og Kanpai i Moskva, Miyako i Vilnius og Namasushi&noodles i Bergen før han begynte hos Sabi i Stavanger.

Han er videre sjefskokk ved "World Sushi Skills Institute"

I 2016 ble Pak nummer 3 i "World Sushi Cup", mens kollega Roger Asakil Joya tok fjerdeplassen. Året etter vant Pak begge kategoriene i "World Sushi Cup" og ble med det verdensmester. I mai 2021 ble Vladimir Pak utnevnt til "goodwill-ambassadør for formidling av japansk mat" av ambassadør Kawamura ved den japanske ambassaden i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 26. februar 2020. Besøkt 26. februar 2020.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 26. februar 2020. Besøkt 26. februar 2020.
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 26. februar 2020. Besøkt 26. februar 2020.
8. ↑  «Overrekkelse av utnevnelsesdiplom til "goodwill-ambassadør for formidling av japansk mat" (Vladimir Pak, sjefskokk ved Omakase)». *Ministry of Foreign Affairs of Japan*. Besøkt 3. juli 2021.
**Jens Lien** (født 14. september 1967) er en norsk filmregissør. 

Han er oppvokst i Oslo og utdannet i England ved London International Film School 1990–1993. Han debuterte som regissør med kortfilmen *Montana* i 1993. Han laget flere kortfilmer frem til han regisserte sin første spillefilm *Jonny Vang*, som hadde premiere i 2003 på Berlin Internasjonale filmfestival. I 2006 hadde han regien på spillefilmen *Den brysomme mannen*, som vant ACID Award ved Filmfestivalen i Cannes og flere Amandapriser, deriblant for beste regi. 

Lien samarbeidet ofte med manusforfatter Per H. V. Schreiner. Tre av deres samarbeidsprosjekter har vært tatt ut til ulike programmer under Filmfestivalen i Cannes.

I 2011 regisserte han filmen *Sønner av Norge*, som var basert på romanen *Teori og Praksis* av Nikolaj Frobenius. Den britiske punkrockeren John Lydon, bedre kjent under artistnavnet «Johnny Rotten», hadde en gjesterolle i filmen, som hadde premiere på Toronto internasjonale filmfestival samme året. Filmen høstet gode kritikker nasjonalt og internasjonalt.

Lien har også regissert en rekke reklamefilmer, og vant blant annet Gullfisken for SAS-reklamefilmen *Pappajenta* i 2013 og «Gutten med matboksen» i 2020.

I 2014 hadde han regi på TV-serien *Viva Hate*. Handlingen var lagt til begynnelsen av 1990-tallet og tok utgangspunkt i den sterke musikkscenen i Göteborg på den tiden. Manus til serien var skrevet av Peter Birro.

Lien regisserte sesong 1 og 2 av TV-serien *Beforeigners*, som ble vist på strømmeplattformen HBO Nordic.

Filmografi (regi)
-----------------

* 1993: *Montana* (kortfilm)
* 1995: *Mitt elektriske kjøkken* (kortfilm)
* 1998: *Naken Greve* (kortfilm)
* 2000: *Døren som ikke smakk* (kortfilm)
* 2000: *Hver søndag hos mor* (kortfilm).
* 2001: *Naturlige briller* (kortfilm)
* 2001: *Spenn* (kortfilm)
* 2003: *Jonny Vang* (spillefilm)
* 2006: *Den brysomme mannen* (spillefilm)
* 2008: *Every day is a fish day*
* 2011: *Sønner av Norge* (spillefilm)
* 2014: *Viva Hate* (TV-serie)
* 2017: *Okkupert*, sesong 2 (TV-serie)
* 2018: *Beforeigners*, sesong 1 (TV-serie)
* 2020: *Beforeigners*, sesong 2

Priser
------

* 2006: Arne Skouens Ærespris
* 2006: Amandaprisen for beste regi
* 2006: Kritikerprisen
* 2006: ACID-prisen på Cannes internasjonale filmfestival

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 139078339, besøkt 16. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jens Lien på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Jens Lien i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Jens Lien på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (fr) Jens Lien på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Jens Lien på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Jens Lien hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Jens Lien - profil og bilder på Filmweb

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
**Old Bailey** er egentlig *Den sentrale kriminaldomstolen i England og Wales*, *Central Criminal Court of England and Wales*. Det populære navnet er ei gate i City of London og domstolen i Bailey er en av flere bygninger som huser Crown Court. Deler av dagens bygning står på den historiske plassen for det beryktede Newgate fengsel i gaten Old Bailey, som ligger langs en linje der London hadde en festningsmur, fra Ludgate Hill til krysset mellom Newgate Street og Holborn Viaduct. Navnet Bailey har sammenheng med *bail* (kausjon), som er yttermuren eller borggården på en festning, og derav det metonymi og sammenheng med det nevnte fengslet på dette stedet. 

Bak sin verdige fasade er Old Bailey et senter for hektisk aktivitet med tusenvis av mennesker som kommer inn og ut av bygningen daglig. I tillegg til dommere, advokater, jurymedlemmer, vitner og tiltalte inkluderer disse de mange ansatte som trengs for å drive domstolene og bygningen. Rettsbygningen er tegnet av arkitekten Edward William Mountford. Bygningen i seg selv og dens utsmykning er vernet. Den nåværende hovedbygningen ble fullført i 1902. En utvidelse, South Block, ble bygget i 1972, over det tidligere stedet til Newgate fengsel som ble revet i 1904.

Mountford ønsket en «fullstendig engelsk» utforming og valgte derfor skulptørene Frederick William Pomeroy og Alfred Turner for den arkitektoniske skulpturen. Pomeroys bronseforgylt allegorisk kvinnefigur Justitia på kuppelen på toppen med et sverd i den ene handa og en vekt i den andre, men uten bind for øynene. Over inngangen er våpenskjoldet til City of London, og over skjoldet er en gruppe figurer av Pomeroy: Fortitude (kraft) til venstre holder et sverd, engelen med hette i midten skriver på en rulle, og Truth (sannhet) til høyre ser i et speil. Den allegoriske frisen over vinduene er av Turner. Over inngangen står innskriften «Defend the Children of the Poor & Punish the Wrongdoer» som er en parafrase fra *Bibelen, Salmenes bok* 72,4: «Han skal la de vergeløse i folket få sin rett, han skal berge de fattige. Undertrykkeren skal han knuse.»

Referanser
----------

1. 1 2  «Central Criminal Court - The Old Bailey», *City of London*
2. ↑  «bailey (n.)», *Online Etymology Dictionary*
3. 1 2 3  Banerjee, Jacqueline (7. juni 2015): «The Central Criminal Court, the Old Bailey, London, by Edward William Mountford (1855-1908)», *Victorian Web*
4. ↑  Historic England: «Central Criminal Court (1359218)», *National Heritage List for England*
5. ↑  «Psalms 72:4 - Central Criminal Court - Old Bailey», *Waymarking.com*
6. ↑   Salmenes bok 72,4, *Bibelen*

Se også
-------

* Royal Courts of Justice

Eksterne lenker
---------------

* The Proceedings of the Old Bailey London 1674 to 1913 Arkivert 19. januar 2020 hos Wayback Machine. – Arkiv av rettsdokumenter
* Central Criminal Court fra seksjonen om den arkitektoniske arven til London by sin nettportal
* Old Bailey fotografier ved 100-årsjubileum, BBC

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** SUDOC **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
Ubåtjageren KNM «Hitra» i Scalloway havn på Shetland, 20. juni 2003
**Harald Antonius Ovesen** (1916–1977) var en norsk motstandsmann og medlem av Shetlandsgjengen. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig, da han ble dekorert med Krigskorset, Norges fremste utmerkelse.

Under okkupasjonen kom Ovesen over til Storbritannia der han gikk inn i de norske styrkene. Han ble med i den norske marinens spesialavdeling, populært kalt Shetlandsgjengen. Ovesen seilte i hemmelige oppdrag mellom Norge og Shetland, og fraktet soldater, etterretningsagenter, flyktninger og militære forsyninger over Nordsjøen. I vintersesongene 1943-44 og 1944-45 gjennomførte Ovesen 41 turer med «Hitra». Han var blant dem som hadde flest turer til det okkuperte Norge.

I statsråd 2. august 1946 ble utskrevet dekksmann Ovesen tildelt Krigskorset med sverd «For fremrakende [sic] innsats under utførelsen av særoppdrag».

Ovesen er begravet på Eidebakken kirkegård i Lyngen.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Harald Antonius Ovesen, (02.mai 1916 - 28.september 1977).», besøkt 2. november 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren, «Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren», side(r) 155, besøkt 11. juni 2019[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  Erik Gjems-Onstad (red.): *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*, Oslo: Grøndahl Dreyer, 1995, s. 155-157.
4. ↑  «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Harald Antonius Ovesen, (02.mai 1916 - 28.september 1977)». Slekt og Data Gravminnebasen. Besøkt 2. november 2022.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Krigsseilerregisteret
 |

Portal: Andre verdenskrig
***Allsång på Skansen*** er et musikk- og sangshow som arrangeres på Skansen i Stockholm hver sommer. Hver uke gjester forskjellige kjente musikere programmet og leder publikum i allsang. Den første utgaven ble arrangert i 1935 med Sveriges Radios Sven Lilja som konferansier. Han ledet showet hver sommer til og med 1950. Sven Lilja døde 7. januar 1951, 63 år gammel. Etter Liljas død tok det fem år før showet gjorde comback med Egon Kjerrman (1920-2007) som ledet allsangen til og med 1966 da showet tok en ny pause som varte til 1974. *Allsång på Skansen* ble gjenopplivet i 1974 med Bosse Larsson (1934-2015) som programleder. Han ledet allsangen i 20 år til og med 1993. Showet ble første gang sendt på svensk tv 3. august 1979. TV-sendingen var opprinnelig sporadisk. En første sesong med fire episoder ble sendt i 1979 og en andre sesong med åtte episoder i 1980. *Allsång på skansen* tok en pause frem 1984 da programnet kom tilbake med fire episoder. Resten av 1980-tallet ble det ikke sendt nye programmer fra Skansen, bortsett fra et "jubileumsprogram" i 1986. Det var først etter at SVT startet nye sendinger i 1990 at *Allsång på Skansen*ble et årlig program.

Larsson var programleder frem til 1994, da Lasse Berghagen tok over. Med ham fulgte en fornying av programmet, og det ble mer populært enn noen gang tidligere. Da Berghagen tok over, hadde programmet omkring 600 000 seere, og da han ga seg som programleder, hadde programmet omtrent 2 millioner seere hver uke. Programmet er også inspirasjonskilden til norske *Allsang på Grensen*. Sanna Nielsen overtok som programleder i 2016.

Programledere
-------------

* 1935–1950: Sven Lilja
* 1956–1966: Egon Kjerrman
* 1974–1993: Bosse Larsson
* 1994–2003: Lars Berghagen
* 2004–2010: Anders Lundin
* 2011–2013: Måns Zelmerlöw
* 2014– 2015: Petra Marklund
* 2016–: Sanna Nielsen

Referanser
----------

1. 1 2  «Följ med på Allsångshistoria». *svt.se* **(svensk)**. Besøkt 27. desember 2018.
2. ↑  «Musikfesten sjöng sig in i våra hjärtan | Inloggad | Expressen». *www.expressen.se* **(svensk)**. Besøkt 27. desember 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Allsång på Skansen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Allsång på Skansen* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
* *Allsång på Skansen* sin side på svt.se
**Laksåa** (også kalt **Laksåga** og **Lakselva**) er ei elv i Evenes kommune i Nordland. Den munner ut i Øysundet på nordsida av Ofotfjorden. Elva er 1,96 km lang (13,05 km regnet fra øverste kilde), og har et nedbørfelt på 42,83 km². Middelvannføringen ved munningen er 1,37 m³/s.

Elvas løp
---------

Elva dannes gjennom samløpet av de to elvene Vasselva, fra nord, og den mindre Oselva fra vest. Vassdragets hovedgrein er Vasselva, som har utspring fra Skinnstakkvatnan vest for Litletinden, hvor den kalles Sprutelva. Den renner først mot vest og faller ned mot Mersskarbotn i fosser og stryk, blant annet den rundt femti meter høye Spruten. Sprutelva renner her sammen med Kvannbekken, som kommer fra nordvest. Ved samløpet dannes Mersskarelva, som fortsetter mot sør gjennom et myrrikt skoglandskap med furu og bjørk. Den tar opp to sideelver, Tverrelva fra Huveskogen i vest og Kvantoelva fra øst, før den munner ut i Laksåvatnet (201 moh.). Herfra fortsetter den mot sør som Vasselva, og renner i strie stryk og flere små fosser ned dalsida ned mot Laksådalen. Den vestre greinen av vassdraget, Oselva, kommer fra Osvatnet (42 moh.), hvor mange mindre bekker fra de skogkledte åsene rundt vatnet samles. Etter samløpet mellom Vasselva og Oselva fortsetter Laksåa mot øst til munningen i Øysundet.

Bruk og vern
------------

Vasselva brukes til vannforsyning, men er ellers stort sett uten inngrep. Langs Oselva og selve Laksåa er det gårdsbruk og bebyggelse. Europavei 10 går langs nedre del av vassdraget.

Vassdraget ble varig vernet mot kraftutbygging i Verneplan I for vassdrag. Det var hovedsakelig interessene for friluftslivet som lå til grunn for vernet.

Referanser
----------

1. ↑  «Laksåa». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 4. november 2016.
2. 1 2  «NVE Atlas». Norges vassdrags- og energidirektorat
3. ↑  «175/1 Laksåga (Evenes)». *nve.no -> Vann, vassdrag og miljø -> Verneplan for vassdrag*. Norges vassdrags- og energidirektorat. 15. juni 2021. Arkivert fra originalen 29. oktober 2021. Besøkt 14. oktober 2021.
**Toneart** er et musikkteoretisk begrep brukt for å definere skalaen et musikkstykke er bygget over.

Teorien bak toneartene
----------------------

Den europeiske kunstmusikken fra ca. 1600 fram til ca. 1915, samt største parten av all rytmisk musikk er bygget over skalaene dur og moll. Musikk før 1600 er som regel bygget over de såkalte kirketoneartene. Det samme gjelder for bestemte typer jazz som f.eks. modal jazz.

Moll deles igjen inn i tre undervarianter. (Ren, melodisk og harmonisk moll).

Med enkelte unntak som kan inkludere for eksempel kvarttoner kan man si at musikk som står i en bestemt toneart, består av 12 toner innordnet i halvtonetrinn C (H♯), C♯ (D♭), D, D♯ (E♭), E (F♭), F (E♯), F♯ (G♭), G, G♯ (A♭), A, A♯ (B, skrives også H♭), og H (skrives også B) (C♭).

Tonene C, D, E, F, G, A, og H utgjør en C-durskala, eller tonearten C-dur. Denne spilles på kun hvite tangenter på pianoet. Dersom en skal spille i D-dur (en heltone høyere enn C-dur) må alle tonene klinge en tone høyere enn C-dur. Alle tonene i D-dur unntatt tonene C♯ og F♯ vil bli spilt på hvite tangenter. De to andre må spilles på svarte tangenter. Siden disse to tonene forekommer hyppig når man spiller i D-dur, skrives tegnet ♯, som symboliserer at tonen det er satt foran heves en halv tone, på notelinjene til C og F i starten av hver linje på notearket.

Vi skiller mellom ♯- og ♭-tonearter hvor ♯ som sagt indikerer at tonen *heves* et halvt trinn, mens ♭ indikerer at tone *senkes* et halvt trinn. De eneste toneartene som skrives uten fortegn er tidligere nevnte C-dur, og a-moll som er C-durs parallelltoneart. En fullstendig oversikt over fortegn og parallelltonearter finnes i kvintsirkelen.

Unntak
------

Ikke alle musikkstykker forblir i en og samme toneart hele tiden. Det kan f.eks. bli kortvarige endringer i toneart (*tonalt utsving*), enkelttoner som ikke finnes i toneartens skala, at hele musikken forflytter seg til en annen skala (*modulasjon*), eller andre ting. I dette tilfelle brukes det løse fortegn. I bestemte komposisjonteknikker som ikke bygger på toneartbegrep, f.eks. tolvtonemusikk, er det vanlig å skrive uten noen *faste fortegn* og bruke kun *løse fortegn*.

Se også
-------

* Akkord (musikk)
* Skala (musikk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** BBC Things
 |
**Henry Baugh** (1947–2020) var en norsk fotballspiller.

Han var oppvokst i Moss og spilte keeper for Moss der han debuterte som 16-åring. I 1965–66 var han reserve på Norges juniorlandslag i fotball. Etter befalskole i 1966 spilte han for Vålerenga noen sesonger, deretter Fredrikstad, så Moss og Sandefjord.

Efter han flyttet til Levanger i 1974 for å studere ved Levanger lærerhøgskole, spilte Baugh for Steinkjer og fikk med seg ett år med toppfotball i 1. divisjon fotball for menn 1978. I 1980 meldte han overgang til Nessegutten i Levanger. Et lite opphold i Elverum ble det i 1981 mens han studerte ved idrettslinja der.

Han jobbet i det private som miljøarbeider for vanskeligstilte unge og drev Bakkan Bokollektiv frem til 2013. Senere bodde han i Sverige og i Brasil.

Referanser
----------

1. ↑   landsem.vareminnesider.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Trønder-Avisa, «Henry Baugh er død», tidspunkt 8. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  *Jubilant* i Trønder-Avisa den 12. mai 2017.
4. 1 2 3  Jan Erik Moe, *Mossekråka* i Steinkjer-Avisa den 9. oktober 2015.
**Microsoft To Do** er en personlig planleggingsapplikasjon. Den er skybasert, og lar brukerne administrere oppgavelistene sine fra smarttelefon, nettbrett og datamaskin.

Historie
--------

Microsoft To Do ble utviklet av teamet bak **Wunderlist** som ble kjøpt opp av Microsoft. De frittstående applikasjonene ble koblet med de eksisterende oppgavefunksjonene i Microsoft sine Outlook produkter.

I 2017 april ble prøveversjonen av Microsoft To Do lansert. I 2018 juni ble det lagt til en funksjonalitet for deling av oppgavelister.

I 2019 september kom en stor oppdatering med et nytt brukergrensesnitt som lignet mer på Wunderlist. Navnet ble også litt oppdatert ved at man gikk fra To-Do til To Do (fjernet bindestreken).

Referanser
----------

1. ↑  «Your Preview of Microsoft To-Do». Arkivert fra originalen 11. november 2020. Besøkt 19. desember 2018.
2. ↑  «New in Microsoft To-Do: List Sharing and Steps». Arkivert fra originalen 1. september 2020. Besøkt 19. desember 2018.
3. ↑  Foley, Mary Jo. «Microsoft redesigns To Do to make it look more like its Wunderlist predecessor». Besøkt 9. september 2019.

| * v
* d
* r
Programvare for oppgavebehandling og prosjektledelse |
| --- |
| Nåværende | 
* Evernote
* Microsoft Planner
* Microsoft To Do
* Monday.com
* Remember the Milk
* Reminders (Apple)
* Slack
* Trello

 |
| Tidligere | 
* Wunderlist

 |
**Simon Archer** (født 21. september 1581, død før 4. juni 1662), var en engelsk antikvar og politiker.

Liv og virke
------------

Han var eldste sønn av Andrew Archer (død 1629) fra Umberslade Hall, nær Tanworth in Arden, Warwickshire. Som sin far utvidet han familiens eiendommer. 

Han ble valgt til parlamentsmedlem for Tamworth i Short Parliament i 1640. Han holdt seg nøytral i den engelske borgerkrigen i 1642, men to av sønnene hans kjempet på parlamentarianernes side. Fra 1644 var han selv medlem av en parlamentarisk underkomite for Warwickshire, som hadde til hensikt å modererte de mer militant medlemmene av grevskapskomiteen. På 1650-tallet var han fredsdommer på det lokale planet, og han beholdt (noe som var uvanlig) dette embetet også etter restaurasjonen, inntil sin død. 

Han ble mest kjent for virket som en antikvar og startet arbeidet med sitt lands historie på 1630-tallet. William Dugdale var først assistenten, men da Archer ble mer involvert i sitt offentlige virke, tok Dugdale over ansvaret, noe som førte til publiseringen i 1656 av Dugdales *Antiquities of Warwickshire* med full anerkjennelse av Archers innsats i dedikasjonsepistelen. 

Han ble etterfulgt på Umberslade Hall av sin nest eldste sønn Thomas. Hans barnebarn en annen Thomas ble Baron Archer i 1747.

Kilder
------

* Richard Cust, ‘Archer, Sir Simon (1581–1662)’, *Oxford Dictionary of National Biography*, (Oxford University Press, 2004) , lest 8. november 2008.

Referanser
----------

1. 1 2   Oxford Biography Index Number 626[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   National Library of Wales archives and manuscripts catalogue, oppført som Simon Archer, National Library of Wales Authority ID archer-simon-sir-1581-1662, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   oppført som Simon Archer, Six Degrees of Francis Bacon ID 10000265, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   The Peerage person ID p37252.htm#i372515, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2 3 4 5 6   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  'Parishes: Tanworth', *Victoria County History, Warwickshire 5: Kington hundred* (1949), pp. 165-175. , ledt: 8. november 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Waldemars hage** (engelsk: *Waldemar's Garden*) er et boligprosjekt (og en adresse) ett kvartal øst for Alexander Kiellands plass på Ila i Oslo, Bydel Grünerløkka. Waldemars hage ble nominert til Statens byggeskikkpris for 2007 og har vært nevnt som eksempel på vellykket tilpasning til offentlig regelverk innen boligproduksjon i Indre by i Oslo. Boligprosjektet er tegnet av DARK Arkitekter. 

Byggetrinn 1 ligger mellom Hauchs gate i vest og Akerselva i øst. Oppgangene her hadde opprinnelig adresse til gatene de ligger til, men ble senere endret til Waldemars hage 1–6 (løpende, ikke alternerende sider). Byggetrinnet består av en stor seks etasjers «lavblokk» i vinkel med seks tårn med ytterligere fem etasjer. Det var om lag 230 leiligheter ved ferdigstillelsen, men tallet har økt en del på grunn av seksjonering.

Byggetrinn 2, ble ferdigstilt i 2009 med om lag 260 leiligheter. Oppgangene har adresse Darres gate 10-16. Blokkene ligger mellom Darres gate i sør, Waldemar Thranes gate i nord, og Akerselva i øst.

Navnet «Waldemars hage» henspiller til nærheten til Waldemar Thranes gate. Boligprosjektet er kjent for sine høye kvadratmeterpriser og har satt rekord i kvadratmeterpris i Bydel Grünerløkka.

Kontroverser
------------

Ved boligprosjektet Waldemars hage er det etter ferdigstillelsen gjennomført en inngjerding av utearealer rundt blokkene, slik at beboerne utenfor ikke får tilgang til boligprosjektets fellesområder mot Akerselva. Boligprosjektet har blitt omtalt som en *gated community.* Plan- og bygningsetaten i Oslo kommune har uttalt at inngjerdingen av fellesarealer for boligkomplekset ikke strider mot reguleringsbestemmelsene for området.[]

Referanser
----------

1. ↑  DARK Arkitekter, "Waldemar's Garden" Arkivert 13. juli 2018 hos Wayback Machine. *DARK Arkitekter*
2. ↑  Oslo kommune, "Oslo kommune – Bydelsoversikt", *Oslo kommune*, 22.08.2015
3. ↑  Per Bjørn Lotherington, «Svartlamon er en av de nominerte», *Tidsskeiftet Byggmesteren*, 22. april 2007
4. ↑  Vegard Ramstad, Kristian Ribe, «Boligproduksjonen i indre Oslo» Arkivert 19. oktober 2021 hos Wayback Machine. *Tidsskriftet Arkitektur N, utgitt av Norske arkitekters landsforbund, NAL, www.arkitektur.no*, 02.03.2017
5. ↑  Kathinka Hartwig, *Over 100.000 kroner per kvadratmeter på Oslos «østkant»*, *Dagens Næringsliv*, 25.06.2015
6. ↑  Odd Steinar Parr, "Hett i Waldemars Hage" Arkivert 13. juli 2018 hos Wayback Machine. *Hegnar Online*, 13.05.2015
7. ↑  Christian Boger, Vegard Velle, «Nabo reagerer på å bli utestengt fra friområder og kaller Waldemars Hage på Ila for en gated community» Arkivert 18. september 2017 hos Wayback Machine. *VårtOslo*, 22.04.2017

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Waldemars hage». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 630. ISBN 978-82-573-1760-7.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Olivier Favre** (født 9. oktober 1957 i Le Locle, død 15. april 2017 i Bang Lamung) var en sveitsisk skihopper og senere klippestuper.

Han konkurrerte internasjonalt som skihopper i årene 1972-1980. I VM i skiflyging i Planica 1979 ble han nummer 42 av 47 deltakere. Han ble nummer 75 sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka 1977/78. Samme sesong fikk han sin beste sammenlagtplassering i den sveitsiske hoppuka, med 16. plass. Favre greide ikke å ta poeng i verdenscupen, som startet opp sesongen 1979/80 - bare de 15 beste i hvert renn fikk poeng på den tida. Hans beste resultat i verdenscuprenn var 22. plass i Engelberg 2. mars 1980.

Sammenlagtplasseringer i den sveitsiske hoppuka:

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| År | 1976/77 | 1977/78 | 1978/79 | 1979/80 |
| Plassering | 30 | 16 | 45 | 28 |

Etter at han la opp som skihopper, satset han på klippestuping. 30. august 1987 satte han verdensrekord i høydestup da han stupte fra en plattform 53,9 meter over elva Doubs, ved den franske sida av elva, rett overfor Les Brenets i Sveits. Da han traff vannflata, skadet han den sjuende ryggvirvelen og pådro seg lammelser, og det tok to år før han fikk full førlighet tilbake. Stuperekorden ble ikke slått før i 2015. Favre drev sitt eget firma, Oliver's Water Show. Han døde som følge av hjertesvikt i nærheten av Pattaya i Thailand i april 2017.

Referanser
----------

1. 1 2  Le Temps: Olivier Favre, le saut du doux[*død lenke*] (28. april 2017, besøkt 19. juni 2017)
2. ↑  CanalAlpha: Mort du Loclois Olivier Favre, plongeur de haut vol (25. april 2017, besøkt 19. juni 2017)
3. 1 2  Adam Kwieciński: Oliver Favre Arkivert 21. juni 2020 hos Wayback Machine. (hoppresultater, besøkt 19. juni 2017)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Olivier Favre – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (en) Olivier Favre – TheSports.org Rediger på Wikidata
**Canal9** var en norsk reklamefinansiert TV-kanal som eksisterte fra 2011 til 2014. Kanalen var en del av det nordiske betal-TV-selskapet C More Entertainment og hadde hovedvekt på TV-serier, fotball, dokumentarer og filmer. Kanalen startet sine sendinger i Norge den 25. november 2011 og erstattet det som før var TV 4 Fakta.

80 % av norske husstander kunne ta inn kanalen ved oppstart. Kanalen var tilgjengelig hos Get via kabel, Canal Digital via kabel og parabol, i bakkenettet hos RiksTV og via IPTV hos Telenor, NextGenTel og Altibox.

Kanalen sendte bl.a. den amerikanske såpeserien *Glamour* samt kamper fra både EM i fotball 2012 og Europaligaen. Den hadde (fra 2012) to egenproduksjoner: *Reisebyrået*, med Thomas Leikvoll og Sverre Krogh Sundbø, og *Livsstilsguiden* med Linda Johansen, Marianne Westby, Monica Øien og May Lisbeth Midtgård Myrvang som programledere. Begge programmene hadde premiere den 29. september 2012, men ble avsluttet allerede i 2013.

Nedleggelse
-----------

Kanalen besluttet å stanse sine sendinger fredag 30. mai 2014, like før midnatt. Årsaken var lave seertall. Kanalen var på høyden under fotball-EM i juni 2012 og hadde en topp under mesterskapet med en seerandel på 1,6 prosent. Men kanalen fikk aldri noe godt fotfeste og markedsandelen har holdt seg godt under et halvt prosentpoeng i tv-markedet.

Andre land
----------

En dansk versjon av kanalen har vært tilgjengelig i Danmark siden 2009.

Referanser
----------

1. ↑  «Glamour tilbake på norsk tv». RiksTV. 20. mars 2012. Arkivert fra originalen 26. november 2012. Besøkt 9. juni 2012.
2. ↑  «Fotball-EM og Europa League på CANAL9 i 2012». Canal9. 16. desember 2011. Arkivert fra originalen 12. september 2013. Besøkt 9. juni 2012.
3. ↑  «Kampanje - Konkurs etter tv-fiasko (11.12.2013)». Arkivert fra originalen 16. desember 2013. Besøkt 1. juni 2014.
4. ↑  Canal9s hjemmeside (bsøkt 1.6.2014) Arkivert 10. januar 2012 hos Wayback Machine. «CANAL9 har hatt attraktive sportsrettigheter som har hatt gode seertall, men de øvrige programmene har dessverre ikke hatt nok seere til at vi ønsker å opprettholde sendingene».
5. ↑  «Kampanje - C More legger ned tv-kanal (5.5.2014)». Arkivert fra originalen 1. juni 2014. Besøkt 1. juni 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Canal9 Danmark


| * v
* d
* r
Norges flagg TV-kanaler i Norge |
| --- |
| NRK | 
* NRK1
* NRK2
* NRK3
* NRK Super
* NRK Tegnspråk

 |
| TV 2 | 
* TV 2 Direkte
* TV 2 Livsstil
* TV 2 Nyheter
* TV 2 Sport (Premium)
* TV 2 Zebra

 |
| Discovery | 
* TVNorge
* FEM
* MAX
* VOX
* Discovery
* Eurosport
* ID
* TLC

 |
| Viaplay | 
* TV3
* TV3+
* TV6

 |
| Lokal-TV | 
* Bergen Student-TV
* fvntv
* SeByen
* Trønder-TV
* TVA
* TV Halden
* TV Haugaland
* TV Modum
* TV Nordvest
* TV Nord
* TV Telemark
* TV Vest
* TV Vestfold
* TV Østfold 24
* TV8 Follo
* TV8 Sunnmøre
* Viking TV

 |
| Øvrige | 
* Auto Motor Sport
* Empo TV
* Kanal 10
* Matkanalen
* MTV
* Utrop TV
* VGTV
* Visjon Norge

 |
**Interglossa** er et internasjonalt hjelpespråk som blei lagt fram av Lancelot Hogben i 1943.

Hogben mente, som Giuseppe Peano og Edgar von Wahl, at internasjonale hjelpespråk var mest til nytte for intellektuelle, og at en viktig funksjon var å kommunisere vestens vitenskapelige kunnskap.

Men i motsetning til Peano og von Wahl mente han at det var *østlige intellektuelle* f.eks. i Asia, som trengte sånn overføring av kunnskap mest. Ulikt dem så han derfor ikke sitt hjelpespråk som særlig retta mot Vestens elite, men mot intellektuelle utafor den europeiske kulturkretsen. Språket måtte være spesielt lett for dem.

Interglossa skiller seg fra de samtidige *nylatinske* språka ved å hente mange flere røtter fra gresk, ut fra argumentet om at greske, og sekundært latinske, fremmedord er grunnlag for vitenskapens internasjonale språk.

Grammatikken derimot, likner mer på den kinesiske, men er også påvirka av Basic English. Interglossa er helt isolerende, ingen ord bøyes. Det samme ordet kan fungere som substantiv, adjektiv og adverb, verb, preposisjon og konjunksjon. Egentlige verb er bare 20, verb fra vestlige språk oversettes med sammensetninger av et av dem og et annet ord. Ordstillinga i setningen er fast bestemt.

Interglossa representerte en tendens stikk motsatt av den som rådde blant skapere av internasjonale hjelpespråk på midten av 1900-tallet. En del av ideene bak språket, bl.a. i grammatikken, kan ha vært med på å inspirere Loglan (publisert 1960).

Ei gruppe har fra 1981 jobbet for en reformert form for Interglossa med navnet Glosa.

Språkeksempel
-------------

Interglossa:

*an pre acte grapho auto nomino in bibli.*
ordrett oversettelse:

«Han før handle skrive eget navn i bok.»
uttrykt på norsk:

«Han skreiv sitt eget navn i boka.»
Fader vår på Interglossa:

Na parenta in Urani;  

na dicte volo;  

tu Nomino gene revero.  

Plus tu Crati habe accido;  

plus u Demo acte harmono tu Tendo epi Geo homo in Urani;  

Na dicte petitio: Tu date plu di Pani a Na; plus  
 
Tu acte pardo plu malo Acte de Na;  

metro Na acte pardo Mu;  

Su acte malo de Na.  

Peti Tu non acte dirigo Na a plu malo Offero:  

Hetero, Tu date libero Na apo Malo.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
Frederica Montseny snakker for medlemmer av CNT i Barcelona i 1977
**Federica Montseny Mañé** (1905–1994) var en spansk anarkist, intellektuell og helseminister under den sosiale revolusjonen i Spania forut for den spanske borgerkrig. Hun er også forfatter av en rekke bøker.

Liv og virke
------------

### Ungdom

Federica Montseny foreldre var redaktører av det anarkistiske tidsskriftet *La Revista Blanca* (norsk: *Det hvite magasinet*) 1898–1905. Senere etablerte de et forlag som spesialiserte seg på libertariansk litteratur.

Som ungdom ble Montseny medlem av den anarkistiske fagbevegelsen Confederación Nacional del Trabajo (CNT). Hun skrev for publikasjoner som *Solidaridad Obrera*, *Tierra y Libertad* og *Nueva Senda*. I sine skriverier tok hun særlig til orde for kvinnefrigjøring.

### Helseminister

Federica Montseny fotografert en gang mellom 1936 og 1939.
Under den kortlevde andre republikken ble Montseny utnevnt til helseminister i Francisco Largo Caballero koalisjonsregjering av 1936. Hun ble dermed Spanias første kvinnelige minister. Montseny rakk blant annet innføre en lov som legaliserte abort, samt å reformere spansk seksualundervisning, men dette ble reversert da Fransisco Franco kom til makten ved borgerkrigens slutt.

### Eksil

Mot slutten av den spanske borgerkrigen rømte Montseny til Frankrike. Hun ledet CNT fra sitt eksil inntil hun ble arrestert i 1942. Hun satt fengslet under annen verdenskrig og ble ikke løslatt før etter frigjøringen av Frankrike i 1944.

Selv etter Franco-fascismens fall ble Montseny boende i Toulouse i Frankrike og utga den anarkistiske avisen *L’Espoir*. I 1987 utga hun sin selvbiografi *Mis primeros cuarenta año*s (*Norsk: Mine første førti år*).

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 118837486, besøkt 14. august 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   MAK, PLWABN-ID 9810683301705606[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Gran Enciclopèdia Catalana, oppført som Frederica Montseny i Mañé, Gran Enciclopèdia Catalana-ID 0044093[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Find a Grave, Find a Grave 19492316, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
6. 1 2  Spartacus Educational: Federica Montseny
7. ↑  The New York Times: Obituaries > Federica Montseny, Spanish Minister, 88 24. januat 1994
8. ↑  Brooklyn Museum: Elisabeth A Sackler Center for Feminist Art: Federica Montseny

Eksterne lenker
---------------

* (en) Frederica Montseny – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Federica Montseny på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** BNE **·** CiNii
 |
**Ingrid Bakke** (født 3. september 1994) er en norsk fotballspiller som spiller for Lyn. Hun har tidligere spilt for Stabæk Fotball Kvinner, Helset, Fossum og Røa. Hun debuterte for Stabæk Fotball Kvinner i 9-0 seieren over Linderud Grei den 7. august 2010, 15 år gammel, og ble da tidenes yngste spiller i toppserien. Hun var etter dette å finne i startoppstilligen til Stabæk, oftest på venstre back. Hun har flere cup- og seriegull med Stabæk Fotball Kvinner i toppserien. Etter 2013-sesongen bestemte Bakke seg for å legge skoene på hylla, i 2020 bestemte hun seg for å gjøre comeback for Lyn i Toppserien. 

Ingrid har spilt på aldersbestemte landslag fra tidlig alder, hun har vært innom U16, U18, jenter 19 og spiller nå på jenter 20 landslaget.

Referanser
----------

1. ↑   Soccerdonna, Soccerdonna spiller-ID 6141, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* «Tidenes yngste i eliteserien», *Budstikka*, 15. juni 2010 (avlest 21. juli 2012)
* «Kvinner spillere», stabak.no, 31. mai 2012 (avlest 21. juli 2012)
* «Ingrid Bakke», *altomfotball.no*, TV 2 Sporten (avlest 21. juli 2012)
*
**Caroline Victoria Olympia Paus** (født 1976 i Pireus i Hellas) er en norsk skipsreder bosatt i London, og en av hovedaksjonærene i Wilh. Wilhelmsen. Hun er styremedlem i AS Taurus, et av de sentrale eierselskapene i Wilhelmsen-systemet. Hun har hatt eierinteresser i flere andre selskaper i skipsfart- og offshoreindustrien, bl.a. Scorpion Offshore.

Hun ble født i Hellas, dit foreldrene hadde flyttet i 1972, og har bodd i London siden 1979; hun er datter av skipsreder og investor Christopher Paus og skipsreder Cecilie Paus (født Wilhelmsen); moren overtok som en av hovedeierne av Wilh. Wilhelmsen sammen med sine tre søsken etter faren Tom Wilhelmsen i 1978. Olympia Paus tilhører femte generasjon i Wilhelmsen-familien. Hun er søster av designeren Pontine Paus. Hun er også oldebarn av hoffsjef Peder Anker Wedel-Jarlsberg og etterkommer etter industrimennene Einar Westye Egeberg og Halvor Schou.

Hun er gift med Alexander Nix. Hun er aktiv i polosporten i Storbritannia.

Referanser
----------

1. ↑  Wilhelmsen og Wallenius vil danne shippingkjempe, Vestviken 24
2. ↑  The engagement is announced between Alexander, son of the late Mr Paul Ashburner Nix and of Mrs Paul Ashburner Nix, of Kensington, London, and Olympia, younger daughter of Mr and Mrs Christopher Paus, of Holland Park, London Arkivert 16. februar 2020 hos Wayback Machine. (*The Daily Telegraph*)
3. ↑  Prince of Wales & Trippetts challenge finals set (Polo Online)
4. ↑  Images of Polo: Olympia Paus
5. ↑  «Committee Cup 2018». Arkivert fra originalen 22. mai 2018. Besøkt 16. februar 2020.
**Theodor Steiner** (født 5. mars 1905 i Berlin, død 3. juni i Wien) var en tysk hørespillregissør som er kjent for å ha laget en remake av det første tyske radiohørespillet «Zauberei auf dem Sender. Versuch einer Sendespiel-Groteske». Stykket ble opprinnelig produsert i 1924 av Hans Flesch som var kunstnerisk leder for Südwestdeutscher Rundfunkdienst AG i Frankfurt am Main og senere intendant for Berliner Funk-Stunde. Denne versjonen er ikke bevart. Hørespillet ble produsert på nytt i 1962 ved Hessischer Rundfunk i regi av Steiner. 

I tillegg var Steiner en kort tid medlem og grunnlegger av vokalsekstetten Comedian Harmonists, eller «The Melody Makers» som den kalte seg til å begynne med. Theodor Steiner arrangerte 29. desember 1927 sammen med sin ungdomsvenn Harry Frommermann den første prøvesangen for kandidater til ensemblet. Han spilte klavér og sang baryton. Allerede i mai 1928 skilte han av idag ukjente grunner lag med Comedian Harmonists. Steiner ble erstattet av Erwin Bootz, klavér, og Roman Cycowski, baryton.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
***Sensommerdager*** (originaltittel ***Labor Day***) er en amerikansk dramafilm fra 2013. Filmen er skrevet og regissert av Jason Reitman basert på romanen med samme navn av Joyce Maynard. Den har Kate Winslet, Josh Brolin, Gattlin Griffith og Tobey Maguire i hovedrollene.

Handling
--------

Henry (Tobey Maguire) er en mann tidlig i trettiårene som tenker tilbake på Labor Day da han var tretten år gammel. 13-årige Henry (Gattlin Griffith) bor da med sin enslige mor Adele (Kate Winslet) i New Hampshire. Henrys mor har sykdommen agorafobi, og de er dermed ikke ute blant folk så mye. Henry tror at helgen kommer til å være den samme som hvilken som helst annen helg - se på TV, leke med kjælehamsteren sin og fantasere om jentene i klassen.

Men så overtaler han Adele til å dra ut for å kjøpe mat til Labor Day, og dagen deres blir komplett annerledes når de oppdager en fryktsom mann blødende i veikanten, og de bestemmer seg for å hjelpe ham. Når de oppdager at mannen er Frank (Josh Brolin), en fange på rømmen, forstår de at det som kun skulle være en butikktur kan by på flere farer enn de setter pris på.

Rolleliste
----------

* Kate Winslet som Adele
* Josh Brolin som Frank
* Gattlin Griffith som Henry Wheeler (13 år)
* Tobey Maguire som eldre Henry Wheeler
* Clark Gregg
* James Van Der Beek
* Greg Nutcher som Officer Benson
* Maika Monroe som Mandy
* Brooke Smith
* Alexandra East
* Alexie Gilmore
* Brighid Fleming som Eleanor
* Lucas Hedges som Richard
* Elena Kampouris som Rachel McCann
* Dakota Shepard som kona til den eldre Henry
* Dylan Minnette som Henry Wheeler (16 år)

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*