recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Landsby i Yangxin, med den kombinerte riksvei G106/316, som løper gjennom mange av fylkets landsbyer
**Yangxin** (kinesisk: 阳新县; pinyin:  *Yángxīn Xiàn*) er et fylke i provinsen Hubei i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Huangshi.

Befolkningen var i 1999, 972 888 innbyggere

Kulturminner
------------

Det revolusjonære minnestedet Longgang (*Longgang geming jiuzhi*, 龙港革命旧址) ble i 2001 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 106 løper gjennom området. Den løper fra Beijing og er innom blant annet Hengshui, Kaifeng, Ezhou og Shaoguan på sin vei ned til Guangzhou i Sør-Kina.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Yangxin County – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Offisielle nettsider
* Longgang geming jiuzhi[*død lenke*]
* Tour Development of Longgang Red Army Street [*død lenke*]
* Yangxin Longgang: An Ancient Town in Hubei Booming from Port[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Hans Ola Urstad** (født 11. april 1951 i Flekkefjord) er en tidligere norsk diplomat og ambassadør.

Urstad er utdannet cand.polit. fra Universitetet i Oslo. og gjennomførte Utenriksdepartementets aspirantkurs 1980-1981. Hans første posteringer utenlands var i Warszawa 1982-1985 og deretter ved Norges delegasjon til NATO i Brussel 1985-1988. Hans ble utnevnt til byråsjef i Utenriksdepartementet i 1989. 

Urstad var sekretær for utenriks- og konstitusjonskomiteen og leder for internasjonalt sekretariat i Stortinget i perioden 1991 til 1995. I 1995 ble han utnevnt til generalkonsul i San Francisco hvor han tjenestegjorde frem til 2000, og var deretter spesialrådgiver i Utenriksdepartementet fra 2000 til 2001. I 2001 ble han utnevnt til ambassadør i Beograd hvor han var til 2005, med sideakkreditering til Montenegro. I perioden 2006 til 2009 var han «Head of Mission» med ambassadørtittel for OSSEs delegasjon i Serbia. Han var seniorrådgiver i Utenriksdepartementet fra 2009 til 2012. I 2012 ble Urstad utnevnt til ambassadør i Kuala Lumpur, Malaysia, og i 2014 ble han sideakkreditert til Brunei. Fra 2017 til 2018 arbeidet Urstad ved ambassaden i Manila, Filippinene før han gikk av med pensjon.

Urstad ble i 1996 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for embetsfortjeneste», og i 2001 til kommandør av Den Kongelige Norske Fortjenstorden. I 2005 mottok han ordenen Den jugoslaviske stjerne, første klasse.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Hans\_Ola\_Urstad[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Hans Ola Urstad, *Store norske leksikon*.
3. ↑  Utenriksministeren gratulerer ambassadør Hans Ola Urstad med utnevnelsen som leder for OSSEs sendelag i Serbia-Montenegro Offisielt frå statsrådet 23. april 2010, regjeringen.no.
4. ↑  Envoys present credentials, *The Brunei Business Times*.

Eksterne lenker
---------------

* Kgl. norsk ambassade i Kuala Lumpur Arkivert 27. mars 2014 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Yangge-dansere, 2009
**Yangge** (kinesisk: 秧歌; pinyin: *Yānggē*, «Risskuddsangen») er en form for kinesisk folkedans som har sine røtter i Song-dynastiets tid. Den er populær særlig i det nordlige Kina, både i by og bygd. Den var opprinnelig en soldans, og ble etterhvert en dans for jordbruksguddommen. Noen dansere kler seg i rødt eller i grønt, eller i alle fall helst i fargesterke drakter, og har vanligvis et rødt silkebånd om midjen. Musikken støttes av tromme, trompet og gong. Men dansen har utviklet seg i mange retninger. Den finnes for eksempel også i form av et syngespill.

I 1940-årene tok det kinesiske kommunistiske parti i bruk dansen som et trekkplaster og en måte for å oppnå tilslutning på landsbygden. Den ble da av og til kalt «reform*yangge*». Kommunistene var blitt kjent med dansen etter den lange marsjen, da de endte opp Yan'an i den nordlige provinsen Shaanxi, der dansen inngikk i de lokale skikker.

Litteratur
----------

* Sidney D. Gamble: *Chinese Village Plays from the Ting Hsien Region (Yang Ke Hsüan); a Collection of Forty-Eight Chinese Rural Plays as Staged by Villagers from Ting Hsien in Northern China*  (Amsterdam,: Philo Press, 1970). xxix, 762 p.p. ISBN 72134043. Translated from the Chinese by various scholars after the original recordings and edited with a critical introd. and explanatory notes by Sidney D. Gamble.
* Chang-tai, Hung (2005). «The Dance of Revolution: Yangge in Beijing in the Early 1950s». *The China Quarterly*. 181: 82–99. doi:10.1017/S0305741005000056.

Eksterne lenker
---------------

* Yangge, *Chinaculture*
* Yangge and Waist Drum Dance Arkivert 12. mai 2012 hos Wayback Machine. *China Vista*
* Yangge, *Tourism in Shaanxi China*
* Chinese Dance Over the Last 60 Years,*Cultural China*
* Yang'ge (Rice Sprout Dance,*Princeton University*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Tegnets forsvarere** er en fantasytrilogi for ungdom skrevet av den norske forfatteren og designeren Kristian Kapelrud (født 1972).

Bøkene handler om forfatteren Louis Mackenzie og om den fantasiverdenen han skriver og lever seg inn i. I landet Alfabeta-Nia er en dyp sannhet blitt avslørt for folket, nemlig at livet deres består av bokstaver og ord. Men er de i stand til å håndtere en slik kunnskap? Snart blir de splittet i synet på om det finnes en forfatter bak setningene, noe som fører til stor strid. Handlingen i bøkene foregår på flere plan. I den ene virkeligheten løses konflikter med penn; i den andre løses de med sverd.

De tre bøkene representerer begynnelsen, midten og slutten av det lange forfatterskapet til Louis Mackenzie. I Den første boken, *I begynnelsen var tegnet*, er han 17 år, og handlingen foregår under den andre verdenskrig. I den siste boken nærmer han seg 80 år og skal avslutte livsverket sitt.

Bibliografi
-----------

1. *I begynnelsen var tegnet, Tegnets forsvarere 1* – Gyldendal (2007), ISBN 978-82-05-37302-0
2. *Pakten, Tegnets forsvarere 2* – Gyldendal (2008), ISBN 978-82-05-38069-1
3. *Det siste slaget, Tegnets forsvarere 3* – Gyldendal (2009), ISBN 978-82-05-38965-6

Eksterne lenker
---------------

* Nettsiden til trilogien om Tegnets forsvarere
* Kristian Kapelrud[*død lenke*] hos Gyldendal forlag
Iransk kvinne med chador
En **chador** (persisk چادر) er et ytterplagg som bæres av kvinner og menn. Chador er en av måtene en muslimsk kvinne kan følge ħijābs bekledningsregler på og er et tradisjonelt iransk plagg som oftest brukes av praktiserende muslimske kvinner i Iran. En *chador* er en lang kappe som dekker håret og omgir kroppen, den dekker ikke nødvendigvis ansiktet.

Ulike typer hodeplagg for muslimske kvinner
-------------------------------------------

* Niqab, kvinne fra JemenNiqab, kvinne fra Jemen
* Skisse av hijabSkisse av hijab
* Hijab på irakisk pikeHijab på irakisk pike
* Burka, kvinner fra AfghanistanBurka, kvinner fra Afghanistan

Se også
-------

* Abaya, «arabisk chador»

Referanser
----------

1. ↑  Jacobsen, Christine (1999). *Å vende tilbake til islam: islamisering, kjønn og identitet i en fransk kontekst*. [Bergen]: Senter for samfunnsforskning (SEFOS).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Chador – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
Byprefekturet Yangjiang i Guangdong
**Yangjiang** (kinesisk: 阳江; pinyin: *Yángjiāng*) er en by på prefekturnivå i provinsen Guangdong ved Kinas kyst mot Sørkinahavet. 

Befolkningen anslås (2004) til 2 628 000 innbyggere.

Administrasjon
--------------

Byprefekturet Yangjiang har jurisdiksjon over ett distrikt (区 *qū*), ett byfylke (市 *shì*) og 2 fylker (县 *xiàn*). 

| Kart |
| --- |
|  |
| # | Navn | Hanzi | Hanyu Pinyin | Befolkning (2003 est.) | Areal (km²) | Tetthet (/km²) |
| **Distrikter** |
| 1 | Jiangcheng | 江城区 | Jiāngchéng Qū | 630 000 | 453 | 1 391 |
| **Byfylker** |
| 2 | Yangchun | 阳春市 | Yángchūn Shì | 1 050 000 | 4 055 | 259 |
| **Fylker** |
| 3 | Yangxi | 阳西县 | Yángxī Xiàn | 470 000 | 1 271 | 370 |
| 4 | Yangdong | 阳东县 | Yángdōng Xiàn | 440 000 | 2 043 | 215 |

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 325 (*Guangnan-veien*) løper gjennom området. Den fører vestover fra Guangzhou i Guangdong til Nanning til den autonome region Guangxi.

Økonomi
-------

Av stor betydning for prefekturets økonomi er kniver, lakk, soyabønner og fiskeri. Seksti prosent av den kinesiske produksjon av kniver finner sted i Yangjiang, og åtti prosent av eksporten av slike varer. Produksjonen av drager er en tradisjon i prefekturet som går tilbake til 600-tallet. 

Det svært store Yangjiang kjernekraftverk er under bygging (2009) i Dongping i Yangdong fylke i byprefekturet. Da byggingen startet i desember 2008 var dette det så langt største kjernekraftverkprosjektet i Folkerepublikken Kinas historie. Effekten vil etter planene bli 2.000 MW.

Lang strand
-----------

Byprefekturet er kjent for *sølvstranden Ten Li* på øya Hailing. Den er på 7,4 km, og skal dermed være verdens lengste sandstrand.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Yangjiang – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Lokalregjeringens hjemmesider Arkivert 27. april 2006 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Miguel Najdorf** (født som *Mieczysław Najdorf* 15. april 1910 i Warszawa, død 4. juli 1997 i Málaga i Spania) var en polsk-argentinsk sjakkspiller.

Liv og virke
------------

Han fikk opplæring av Savielly Tartakower, som han alltid omtalte som «læreren min». 

Da annen verdenskrig brøt ut i 1939, spilte han på Polens lag i sjakkolympiaden i Buenos Aires. Najdorf var jødisk (i likhet med to andre av de polske spillerne), og han tolket verdenshendelsene slik at han ble værende i Argentina. 

Selv om han ikke spilte profesjonelt på heltid (han arbeidet mange år i forsikringsbransjen), var han en av verdens fremste spillere i 1950- og 60-årene, og han var en fantastisk blindsjakkspiller. I 1950 ble han utnevnt til Internasjonal stormester (GM). Det samme året spilte han i kandidatturneringen for å kåre utfordreren til verdensmesterskapet i sjakk, og endte på femteplass. Tre år senere, i kandidatturneringen i Zürich i 1953, kom han på sjetteplass. Han vant større turneringer, for eksempel i Mar del Plata (1961) og i Havanna (1962 og 1964), og deltok også i flere sjakkolympiader for Argentina. 

Najdorfs muntre vesen gav ham mange tilhengere i sjakkverdenen, og han var kjent for å være kjapp i replikken. Et eksempel: Da han omtalte motstanderen i en kamp som ble arrangert mellom Sovjetunionen og resten av verden i 1970, sa han: «Hvis Spasskij (daværende verdensmester) ofrer en brikke, kan du like gjerne gi opp med en gang. Men hvis Tal ofrer en brikke, bør du spille videre, for han kan finne på å ofre en til, så en til, og til slutt ... hvem vet?»

Najdorf-varianten i siciliansk er oppkalt etter ham. Han har også gitt viktige teoretiske bidrag til andre åpninger, for eksempel kongeindisk.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 7017119, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Miguel Najdorf – chessgames.com Rediger på Wikidata

* (en) Miguel Najdorf – OlimpBase Rediger på Wikidata

* (en) Miguel Najdorf – 365Chess.com Rediger på Wikidata
* 20 kritiske stillinger fra Najdorfs partier

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** BNE
 |
**Scincomorpha** er en infraorden av øgler som omfatter fire familie med noen av de mest pansrede artene blant skjellkrypdyrene. Den største familien er skinkene, som omfatter rundt 1500 arter. De øvrige tre familiene er små med et 30-50 arter hver.

Scincomorphene dukket opp som fossiler for 170 millioner å siden, i jura.

Bygningstrekk
-------------

### Hodeskalle

Tennenen er pleurodonte, det vil si at de er festet til kjeven ved at den nedre deler en vokst sammen med innsiden av kjevebeinet. Den øvre tinningbuen er vanligvis tilstede. Issebeina er sammenvokste, med åpning for et pinealøye på suturen. Issebeina har en hviss grad av bevegelse mot pannebeina. Tungen er enkel, ikke leddet slik som hos for eksempel gekkoer.

Hodet er hos mange arter dekket med osteodermer som danner et hudpanser. Den øvre tinningåpningen er hos mange arter lukket med hudpanser.

### Kropp

Kroppen er lang og ofte jevnt bred. Halsen er kort og har ingen tydelig nakke mot hodet, slik at kropp og hode ofte går i ett. Gruppen har bare seks nakkevirvler.

### Lemmer

Typisk for gruppen er at mange har små og reduserte lemmer. Denne utviklingen likner den vi finner hos stålormer, et eksempel på konvergent evolusjon. Mange av skinkeartene er gravende, og hos plate. og belteøglene gjør kombinasjonen av tungt hudpanser og korte lemmer at ingen av dem er spesielt raske.

Referanser
----------

1. ↑  Carroll, R.L. (1988). *Vertebrate paleontology and evolution* (6. print utg.). New York, N.Y.: W.H. Freeman and Company. s. 617. ISBN 0716718227.
2. ↑  «Scincidae». The Reptile database. Besøkt 26. september 2016.
3. ↑  Evans, S.E. and Jones, M.E.H. (2010): "The Origin, Early History and Diversification of Lepidosauromorph Reptiles." s. 27-44 in Bandyopadhyay, S. (red.), *New Aspects of Mesozoic Biodiversity*, 27 Lecture Notes in Earth Sciences 132. doi:10.1007/978-3-642-10311-7\_2
4. 1 2 3  M. Alan Kazlev & Toby White. «Scincomorpha». Palaeos. Besøkt 26. september 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Scincomorpha* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Scincomorpha* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Scincomorpha* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Scincomorpha* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Scipio Colombo** (født 25. mai 1910 i Vicenza i Italia, død 13. april 2002 Gernsbach i Tyskland) var en italiensk operasanger/baryton som sang et vidt spekter av roller.

Liv og virke
------------

Han studerte først filosofi ved Universitetet i Padova før han vendte seg mot musikken. Han studerte i Milano med Venturini og i Roma med Giuseppe de Luca, og debuterte i Alessandria, som Marcello i *La bohème* i 1937.

Gjennom andre verdenskrig sang han ved de fleste større operaer i Italia, heriblant La Scala i Milano. I 1947 sang han der i premieren av Prokofjevs *Kjærligheten til de tre appelsiner*, og av Brittens *Peter Grimes*.

Han gjorde gjesteopptredener ved Wiener Staatsoper og Royal Opera House i London, i tillegg til Aix-en-Provence Festival og Bregenz Festival.

Han sang også alle de store barytonrollene i det italienske repertoaret: Rigoletto, di Luna, Germont, Count Almaviva, Don Giovanni, Guglielmo, Lescaut, Marcello, Cavaradossi, etc.

På plate kan han høres i komplette innspillinger av *Don Pasquale*, *Luisa Miller*, *Fedora*, *Tosca*.

Fra 1963 underviste han ved Musikhochschule i Karlsruhe. Han døde i Gernsbach i Tyskland.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6p944bs, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Karl J. Kutsch und Leo Riemens: *Großes Sängerlexikon*. Vierte, erweiterte und aktualisierte Auflage. München 2003, ISBN 3-598-11598-9. Band 2: Castori–Frampoli, S. 877.

Kilder
------

* Operissimo.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**José Pablo Eustaquio Manuel Francisco de Escandón y Barrón** (født 4. mai 1856 i Mexico by, død 31. mars 1929) var en mexicansk polospiller som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.

De Escandón y Barrón var med på det blandede laget som kom på tredjeplass i poloturneringen bak to blandede britisk-amerikanske lag under OL 1900 i Paris. Det var første gang polo var med som olympisk sport og fem lag deltok i poloturneringen. Laget
spilte kun en kamp, semifinalen, som de tapte 0-8 til det britisk-amerikanske laget *BLO Polo Club Rugby*, som siden tapte finalen mot *Foxhunters Hurlingham*. Det ble ikke spilt noen kamp om tredjeplassen og begge de tapende semifinalistene har senere blitt tildelt bronsemedaljer. Spillerne på laget var Guillermo Hayden Wright fra USA og de tre brødrene Manuel, Eustaquio og Pablo de Escandón y Barrón.

OL-medaljer
-----------

* 1900 Frankrikes flagg Paris - Bronse Bronse i polo Blandede lag under OLs flagg Blandet lag (ZZX)

Referanser
----------

1. 1 2   Roglo, Roglo person ID p=pablo;n=escandon;oc=1, oppført som Pablo Escandón[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pablo de Escandón y Barrón – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Pablo de Escandón y Barrón – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Pablo de Escandón y Barrón – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
«Thule» har flere betydninger.
Øya *Tile* på *Carta marina* (1540) av Olaus Magnus.
**Thule** (**Θούλη**, **Tuli**, **Tile** eller **Tyle**)
er et geografisk begrep i gresk mytologi og (noe senere) i romersk mytologi. Thule er et sted langt mot nord, først nevnt av den greske geograf og oppdager Pytheas fra Massalía (Marseille), på reiser han angivelig foretok nordover rundt år 330 f.Kr.. Ifølge ham lå Thule seks dagers seilas nord for Storbritannia, og han beskriver islagt hav, nordlys og en forunderlig midnattssol. Han skildrer også et vått klima med innendørs tresking av korn i noe som kan ha vært låver. På returen sørover kan han ha overvintret i Trondheimsfjorden.

Vergil brukte i sin *Georgica* Thule for å angi hvor langt bosetningen strakte seg, altså rekkevidden av keiserens makt; et **Ultima Thule** eller **l'Estrema Thule** som et sted «bortenfor verdens grenser». Historikere har foreslått vestkysten av Norge (Smøla), mens andre mer heller til at det kan ha vært Shetland, Færøyene, Island, eller Saaremaa (Ösel). I Procopius var Thule en stor øy mot nord, bebodd av tjuefem stammer. Dette var sannsynligvis skandinaviske vest-gøtere og samer (*Scrithiphinoi*).

Moderne tid
-----------

I dag finner vi kommunen Thule på Grønland, navngitt etter det mytiske stedet. Thulefolket har paleo-eskimoisk kultur, en forgjenger til de moderne inuitter, som fikk navnet etter Thuleområdet. I 1953 ble *Thule Air Force Base* etablert av det amerikanske luftvåpen, hvilket tvang de fastboende til å flytte til Qaanaq, 50 km nordover.

Thule Island er en del av de tre øyene som utgjør Southern Thule i Sør-Sandwichøyene i det sørlige Atlanterhav. Den ubebodde øygruppen er britisk territorium.

På gælisk heter Island *Innis Tile*, direkte oversatt «øyen Thule».

Annen bruk
----------

Begrepet Thule er av mytisk art og har vakt interesse, også hos nazi-grupperinger som har søkt etter et Thule som skal ha vært arneområdet for den ariske rase. Det har vært spekulert i om Thule og Atlantis var det samme. «Ultima Thule» er et svensk rockeband (se Ultima Thule (band)); tegneserien Prins Valiant har en hovedperson benevnt «Prinsen av Thule», og den spanske Capitán Truenos venninne er en viking-prinsesse født i Thule. Det nordnorske bandet Thule har eksistert siden 80-tallet, og Black metal-bandet Taake het opprinnelig Thule.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 14. mai 2012. Besøkt 30. mai 2012.

Litteratur
----------

* Miklegard, Kåre Edgar P. 2009; Thule. "Om Pytheas sin reise til Thule år 325 f.kr. Hvor var Thule? Tjeldøya?"

Eksterne lenker
---------------

* uit.no om Pytheas' reise til Thule
* tromsøflaket har samlingen *Ultima Thule* med gamle kart og bøker (04/2002)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
**Thule Island**, også kjent som **Morrell Island**, er ei ubebodd øy i øygruppen Sør-Sandwichøyene, som administreres av det britiske oversjøiske territoriumet Sør-Georgia og Sør-Sandwichøyene. Thule Island utgjør den sørlige delen av Sør-Sandwichøyene sammen med Cook Island og Bellingshausen Island under navnet Southern Thule. 

Øya ble oppdaget i 1775 av James Cook og har fått sitt navn fra gresk mytologis Thule etter øyas avsidesliggende beliggenhet.

Argentina etablerte forskningsstasjonen *Teniente Esquivel* i Ferguson Bay på sørkysten av øya 25. januar 1955 i forbindelse med sitt suverenitetskrav på øygruppen. Forskningsstasjonen ble evakuert i januar 1956 på grunn av et vulkanutbrudd. I 1976 ble en forskningsstasjon, Corbeta Uruguay, etablert på lesiden av øya (sørøstkysten). Britene oppdaget den argentinske stasjonen i 1976 og protesterte via diplomatiske kanaler. Stasjonen ble okkupert av britene etter Falklandskrigen og deretter fjernet 20. juni 1982.

Teniente Esquivel
Corbeta Uruguay

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS
 |
Thulin D oppstilt i Ljungbyhed
**Thulin Type åD** var et svensk fly som ble bygget på lisens ved AB Enoch Thulins Aeroplanfabrik i Landskrona.

Den var en variant av Morane-Saulnier L. Flyet var en en-dekker hvor vingen var montert over flykroppen. Tilnavnet *Parasol* kommer fra masten som på flykroppen som ved hjelp av vaiere festet på vingens overside, holdt vingen på plass. Det første flyet ble bygget høsten 1914 og utstilt under et arrangement i Stockholm i mai 1915. Flyet ble bygget i fem eksemplarer. Foreningen *Skånska kvinnor* samlet penger og kjøpte et av Type D som ble gitt til *Svenska Arméflyget* i august 1915. Året efter ble ytterligere ett fly gitt til samme forening. Begge flyene ble tatt ut av aktiv tjeneste i 1918. De tre øvrige av Type D som ble produsert ble brukt ved Thulins flygskola på Ljungbyhed. Et av skoleflyene ble kjøpt av Eric von Rosen som donerte det til *de vita* i den finske borgerkrigen. Det kom til å bli Finlands flyvåpens første fly. von Rosen fulgte med piloten Nils Kindberg da flyet ble fløyet fra Umeå til Vasa den 6. mars 1918 og levert regjeringen. i Finland betraktes 6. mars som dagen for flyvåpenets grunnleggelse. Finland ble senere dømt for brudd på forbudet mot sivil flyvning som ble innført i samband med første verdenskrigen.

Flyet fikk registreringen F1, som dog aldri ble påmalt, det var forsynt med von Rosens personlig lykkesymbol,m et blått hakekors på hvit bunn, malt på vingene. Dette ble også Finlands flyvåpens symbol frem ti andre verdenskrig. F1 utførte et ti-talls oppdrag, først og fremst speiding for general Mannerheims hovedkvarter, men også spredning av flyveblad og små bomber fra bakre sittebrønn. Flyet opererte fra fire rudumentære og raskt opererte baser i nordre Tavastland, men totalhaverte i Tammerfors den 16. april 1918, hvor flyveren Westman (en svensk frivillig) og mekanikeren, Nylund omkom.

Finland kjøpte den andre Type D, registrering F4, som ble totalskadet ved motorbrann på basen i Orivesi den 28. mars 1918.

Typ D er avbildet i Finland på et flertal minnesstener og en replika finnes på Mellersta Finlands flygmuseum i Jyväskylä.
**Victor Hellern** (født 20. februar 1928, død 5. januar 2016) var en norsk idéhistoriker. Han fikk Kongens gullmedalje for en avhandling om religionsfilosofen E.F.B. Horn i 1963. Avhandlingen ble gitt ut som bok i 1965. Hellern skrev en rekke andre bøker, blant annet lærebøker, vesentlig om emner innen kristendomskunnskap og idehistorie.

Hellern var også agronom i tillegg til å være cand.philol. og mag.art. i idéhistorie. Hellern var lektor på Valler videregående skole fra 1956 og rektor samme sted fra 1979 til 1993. Han fikk Kongens fortjenstmedalje i gull i 1991.

Hellern var medlem av Bærum kommunestyre for Høyre 1968-79 og formannskap 1972-79, samt formann i skolestyret 1972-79.

Bibliografi (i utvalg)
----------------------

* *E. F. B. Horn – Religionsfilosofen som innleder den nyere tids teologi og forkynnelse i Norge* 1965 – 208 s. -Bibliografi s. 194-205
* *Kristendomskunnskap for ungdomsskolen*
* *Den norske skolens idegrunnlag* 1968

Kilder
------

* To nekrologer i Aftenposten 19. januar 2016 side 52

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Grønlands riksvåpenGrønlands riksvåpen
**Grønlands riksvåpen** er en sølv isbjørn i blått skjold. Isbjørnen har en delvis sittende, men oppreist form og løfter venstre labb. 

Den tidligste avbildning av et våpenskjold med isbjørn for Grønland finnes i en engelsk våpenrulle fra omkring 1470 der en isbjørn omgitt av tre fugler representerer *Le Roy de Greneland*. I 1666 opptrer isbjørnen for første gang i avbildningen av Danmarks riksvåpen, da en gående isbjørn ble tatt med i et sammensatt våpenskjold på en portugaløser utgitt av kong Frederik III. To år senere opptrer isbjørnen igjen på mynt, denne gang sittende på baken. Isbjørnen forekommer etter dette i enkelte kongelige segl og avbildninger av riksvåpenet, enkelte ganger som gående, andre ganger som sittende med den ene forlabben reist. I 1819 kom Grønlands isbjørn med i riksvåpenet slik det da ble standardisert og har siden vært et fast innslag i Danmarks store riksvåpen (kongevåpenet).

Versjonen av våpenet som benyttes som Grønlands riksvåpen er tegnet av kunstneren Jens Rosing og er benyttet siden 1. mai 1989. I de grønlandske selvstyremyndigheters versjon av våpenet løfter isbjørnen venstre forlabb, slik man i grønlandsk kultur anser at isbjørnen gjør. Isbjørnen i det store danske riksvåpen, løfter derimot høyre forlabb, slik heraldisk tradisjon tilsier.

Referanser
----------

1. ↑  Erling Svane: *Det danske Rigsvåben og Kongevåben. Udvikling og anvendelse*, Odense: Odense Universitetsforlag, 1994, s. 164–165.
2. ↑  H. H. Schou: *Beskrivelse af danske og norske mønter 1448–1814 og danske mønter 1815–1923*, København: Numismatisk Forening, 1926, s. 216 og tavle 25 nr. 2.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Aksjonen i Kirkeveien 90** ble foretatt av Oslogjengen den 4. mai 1944. Aksjonen var en del av aksjonen mot Arbeidstjenesten. Målet var å tilintetgjøre arkivet i major Kiellands private leilighet som lå i 7. etasje i Kirkeveien 90.

Aksjonen fant sted på kvelden. Max Manus, Gregers Gram og Edvard Tallaksen gikk opp til leiligheten, mens Dick Zeiner-Henriksen sto vakt på gårdsplassen. Fire andre karer hadde ansvar for hver sin inngang som førte inn til boligkomplekset. Dersom noen skulle oppdage noe uventet, skulle de gi Henriksen beskjed, som deretter skulle ringe opp til leiligheten for å advare de som befant seg der oppe.

Manus og de andre hadde forberedt seg på at major Kielland skulle være til stede i leiligheten. Istedenfor var det bare ei jente som var alene i leiligheten; dette gjorde naturligvis fremgangsmåten noe enklere enn de hadde forberedt seg på. Navnelappene som befant seg i arkivet ble brent i peisen i leiligheten. Da aksjonen nesten var ferdig, ble karene oppdaget av statspolitiet. Aksjonen endte da med en flukt gjennom Kirkeveien.

Under aksjonen i Kirkeveien ble tre vakter arrestert av tyskerne:

* Lars-Emil Erichsen
* John Hatland
* Per Stranger-Thorsen

Én uke senere ble de henrettet i Trandumskogen. Den fjerde vakten, Hans Peter Styren, Max Manus og Dick Zeiner-Henriksen var de eneste av deltakerne som overlevde andre verdenskrig.

Aksjonen ble også gjenskapt i filmen *Max Manus* fra 2008. I filmen ble det derimot gjort noen historiske friheter. Blant annet er Kolbein Lauring med opp i leiligheten, mens han i virkeligheten ikke var med. I tillegg ble de tre vaktene skutt under flukten i selve aksjonen.

Referanser
----------

1. ↑  Flere enn Max Manus - NRK P2 - NRK
2. ↑  Manus, Max (1946) Det blir alvor, side 19 – 29

Litteratur
----------

* Max Manus, *Det blir alvor*, P F Steensballes forlag, Oslo 1980, ISBN 82-7004-1890 (Ebok fra bokhylla.no)

Portal: Andre verdenskrig
**Master Music** er et norsk, kristelig plateselskap. Selskapet produserer egne utgivelser, distribuerer utgivelser for andre, mindre norske plateselskap og importerer musikk fra utenlandske selskap. 

Master music ble stiftet 30. september 1982 av Oddvar Hjelvik som en hjemmebedrift. 

I mai 1999 overtok Master Music agenturet for Naxos, Samtidig ble datterselskapet Naxos Norway AS stiftet. Master Music og Naxos har tilsammen 14 ansatte med eget næringsbygg på Nesodden.

Virksomhet
----------

Master music har et omfattende distribusjonsnett og produserer og gir ut egne plater. Men selskapet fungerer også som et «paraplyselskap» for mange mindre plateselskaper.

Master Music importerer musikk fra internasjonale plateselskap som Word, Reunion, Tooth & Nail, Integrity Music, Spring House, Authentic med flere. 

Master Music har også arrangert større konserter, blant annet med DC Talk, Petra, Newsboys og Michael W. Smith.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Rockipedia (label) **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Aksjeleilighet** er betegnelsen på en leilighet i et aksjeselskap (eller allmennaksjeselskap) hvor den faste eiendommen, for eksempel en bygård, eies av aksjeselskapet og der beboerne er aksjonærer i selskapet.

*Boligaksjeselskaper* er veldig sammenlignbart med borettslag men det er enkelte, vesentlige forskjeller. Kjøp av en aksjeleilighet innebærer at man kjøper en *aksje* (i motsetning til en *andel* i et borettslag) i et boligaksjeselskap som gir leierett/borett til en definert bolig i dette selskapet. Begrensninger kan imidlertid følge av aksjeloven og boligselskapets vedtekter.

Aksjeleiligheter og borettslagsleiligheter benevnes i fellesskap som andelsboliger.

Frem til 1960 var det fritt å velge mellom boligaksjeselskaper og borettslagskonstellasjoner. Utenfor de største boligbyggelagene ble det i stor grad etablert boligaksjeselskap, særlig fordi aksjeselskap var en kjent selskapsform og mindre profesjonelle utbyggere valgte å holde ved denne ved organiseringen av boligselskaper fremfor borettslag som på denne tiden fremsto som en ukjent ordning.

Etter at borettslagslovene trådte i kraft 1. juli 1960 ble det ikke lenger adgang til å etablere boligaksjeselskaper. Det ble imidlertid åpnet for opprettelse av boligaksjeselskap ved oppføring av nybygg i 1983, men ikke i eksisterende bygg. Unntaket er ikke lenger aktuelt ettersom borettslagsloven fra 2003 gjeninnførte forbudet og det er dermed ikke mulig å opprette nye boligaksjeselskap.

Et boligaksjeselskap som var lovlig stiftet før borettslagsloven trådte i kraft 15. august 2005, trenger ikke omdanne seg til borettslag og boligaksjeselskapene kan derfor leve videre.

Det finnes fortsatt mange boligaksjeselskaper i Norge og disse reguleres dels av aksjeloven og dels av borettslagsloven.

Salg av aksjeleilighet reguleres av kjøpsloven og ikke avhendingsloven ettersom det som kjøpes er en aksje og ikke en bolig.

Overdragelse av aksjeleiligheter kan ikke tinglyses ettersom eier før og etter overdragelse er og blir den samme – boligaksjeselskapet. Det vil dermed ikke påløpe dokumentavgift ved kjøp av en aksjeleilighet.

Aksjeleiligheter kan ikke ikke tinglyses i grunnboken.

Referanser
----------

1. ↑  «Salg av aksjeleiligheter – hva bør man vite? - NEF.no». *NEF.no*. 31. mars 2016. Besøkt 5. juli 2018.
2. ↑  «Kan aksjeleiligheter registreres i grunnboken?». *Kartverket*. 3. desember 2012. Arkivert fra originalen 5. juli 2018. Besøkt 5. juli 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Aksjeleilighet i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Rettlinjet høstfly** (*Agrochola macilenta*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den forekommer nord til Hordaland i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 31 – 35 mm), kraftig, okergult eller gulaktig lysbrunt nattfly. Hodet og kroppen er kledt med gulaktige hår. **Forvingen** har en hvit og brun, nesten rett stripe som løper langs ytterkanten,denne har en liten knekk nær framkanten. Den ligner sterkt på bølgelinjet høstfly (*Agrochola circellaris*), men denne har en bølget tverrlinje ytterst. Nyre- og ringmerkene er markerte, nyremerket er mørkgrått i den nederste delen. Eller shar forvingen en rad av små, mørke flekker rett innenfor den brune tverrstripen. Bakvingen er mørkt grå, lysere ved rota, men uten noe lyst parti ved framkanten.

Levevis
-------

Arten finnes i løv- og blandingsskog med innslag av eik (*Quercus* spp.). Den overvintrer som egg, larvene klekkes tidlig på våren og lever den første tiden på eiketrærnes skuddspisser, så på bladene, før de til slutt kryper ned på bakken og fullfører utviklingen på ulike urter. De voksne sommerfuglene flyr om natten i september – oktober.

Utbredelse
----------

Rettlinjet høstfly er utbredt i Europa, dessuten på Kypros og i den asiatiske delen av Tyrkia. Mot øst går den til Kaukasus. I Norge følger den eikas utbredelse og er funnet nord til Rollag i Buskerud og Os i Hordaland.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Rettlinjet høstfly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Agrochola macilenta* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *rettlinjet høstfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *rettlinjet høstfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *rettlinjet høstfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *rettlinjet høstfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *rettlinjet høstfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *rettlinjet høstfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Agrochola macilenta* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
> – Det er en taktikk som består i å selv utføre bombeattentater og å gi andre skylden. Med «spenning» hentydes til emosjonell spenning som utløser en følelse av frykt. Med ordet «strategi» refererer man til det som øker folkets frykt overfor en spesiell gruppe.
> 
> 
> Dr. Daniele Ganser, sveitsisk historiker, fredsforsker og dosent ved det historiske seminar, Universitetet i Basel.
> 
> 

En **spenningskapende strategi** (italiensk: *strategia della tensione*) er en måte å oppnå makt på ved å splitte, manipulere og kontrollere folkeopinionen gjennom frykt, propaganda, desinformasjon, psykologisk krigføring, agent provocateurer og terroristhandlinger under falskt flagg.

Begrepet ble første gang brukt i en artikkel i avisen *The Observer* den 7. desember 1969. Avisen hevdet at USA samarbeidet med den daværende fascistiske greske regjeringen i å støtte fascistiske og nynazistiske terrorgrupper. Hensikten skal ha vært å spre panikk i befolkningen og utløse krav om en «sterk regjering» (diktatur) i Italia og Tyrkia, der de demokratiske institusjonene ifølge noen observatører ble truet av kommunistpartiene. Teorien er ikke alment akseptert, ettersom det ikke finnes beviser på at USAs regjering var direkte involvert i terrorhandlinger.

Begrepet ble igjen brukt under rettssakene i kjølvannet av terrorhandlingene i Italia på 1970-tallet og 1980-tallet, som blant annet ble utført av nyfascistiske terrorister med tilknytninger til organisasjonene Ordine Nuovo, Avanguardia Nazionale og Fronte Nazionale. De er også knyttet til Organizzazione Gladio, som var Italias forgreining av NATO-alliansens hemmelige hær *Stay Behind*.

Referanser
----------

1. ↑  (da) Dr. Daniele Ganser (3. årgang, mai 2008). «NATO's skjulte terrorisme – Interview med Daniele Ganser» (PDF). Det ny Clarté # 7. Arkivert fra originalen (PDF) 14. juli 2010. Besøkt 17. februar 2009.  Sjekk datoverdier i `|dato=` (hjelp)
**Miguel de Icaza** (født 1972 i Mexico by) er en meksikansk utvikler av fri programvare, best kjent som initiativtaker for prosjektene GNOME og Mono.

de Icaza studerte ved Universidad Nacional Autónoma de México (UNAM), men mottok aldri noen universitetsgrad.[] Faren var fysiker, og hans mor var biolog.

de Icaza begynte å skrive fri programvare i 1992. Sommeren 1997 ble han intervjuet av Microsoft, som ønsket å ansette ham i teamet som utviklet SPARC-utgaven av Internet Explorer for UNIX, men han manglet den nødvendige universitets-tittel til å få innreisetillatelse.[]

I august 1997 startet han GNOME-prosjektet sammen med Federico Mena Quintero. Tidligere hadde han vært med på å utvikle filbehandleren Midnight Commander og hadde deltatt i utviklingen av Linux-kjernen. Han utviklet også regnearket Gnumeric.

Sammen med Nat Friedman etablerte han 1999 Helix Code, et selskap som utviklet fri programvare for GNOME. Selskapet ble senere omdøpt til Ximian. I 2001 annonserte selskapet Mono-prosjektet, som ble ledet av Miguel de Icaza. Målsetningen er å skape programvare med samme funksjonalitet som Microsofts .NET på Linux og andre Unix-liknende operativsystemer.

I august 2003 ble Ximian oppkjøpt av Novell. Der er De Icaza for tiden visepresident i utviklingsavdelingen.[]

Referanser
----------

1. ↑   twitter.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.gnu.org, besøkt 19. juli 2017[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** SUDOC
 |
**Allen J. Frances** (født 10. februar 1942 i New York) er en amerikansk psykiater. Frances’ tidlige karriere var ved Cornell University, medical college, hvor han etterhvert ble professor. I 1991 ble han leder for avdelingen for psykiatri ved Duke University School of Medicine. Frances startet to vel kjente medisinske tidsskrift, *Journal of Personality Disorders* og *Journal of Psychiatric Practice*.

Frances ledet arbeidsgruppen som utarbeidet den fjerde revisjonen av Diagnostic and Statistical Manual (DSM-IV) og ble etterhvert kritisk til den nåværende versjonen, DSM-5. Han advarte mot at de stadig videre grensene for psykiatri førte til inflasjon i diagnoser som inkluderer normal adferd, og at overbehandling av de som bekymrer seg syke, avleder oppmerksomhet fra behandling av reelle sinnslidende. I 2013 uttalte Frances at «psykiatriske diagnoser baserer seg fremdeles på feilbare subjektive vurderinger, i stedet for objektive biologiske tester».

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 172079063, besøkt 14. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autoritats UB, University of Barcelona authority ID (former scheme) a1362591[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* «Psykiater Allen Frances til Finn Skårderud : – ADHD ble en epidemi fordi legemiddelindustrien så muligheten», *Aftenposten*, 24. mars 2019
* «Is Criticism of DSM-5 'Anti-psychiatry'?»
* «The Role of Biological Tests in Psychiatric Diagnosis»
* «Does Everyone Have a Mental Illness?», et foredrag av Allen J. Frances, fra Youtube

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** ICCU **·** BNE
 |
**Hans Olaus Djurhuus** (født 29. november 1822 i Tórshavn, død 18. februar 1866 samme sted) var en færøysk kongsbonde og politiker. Han var innvalgt på det færøyske Lagtinget fra Suðurstreymoy fra 1857 til 1865.

Han ble født på Húsagarður (Húsum) i Tórshavn som sønn av kongsbonde Johannes Olaus Djurhuus og hustru Malene Mikkelsdatter Danielsen. Farsslekten Djurhuus nedstammet fra hans oldefar, danske Christen Jensen Djurhuus, som var prost på Færøyene. Farfaren Andreas Christensen Djurhuus og broren Andreas Djurhuus var også proster. Moren var av en gammel kongsbondeslekt på Velbastaður. Hans Olaus hadde også broren Johan Christian Djurhuus, som ble kjøpmann og lagtingsmann. Lagtingsmann Jens Hendrik Djurhuus var deres tremenning. Deres søster Maren Vangine Djurhuus giftet seg med sorenskriver Emil Kock, hvis datter Anna Dorothea Maria Kock ble gift med amtmann og landstingsmann Christian Bærentsen.

Hans Olaus fikk i 1858 feste på den vestre delen av Húsagarður. Han giftet seg med Cathrine Margrethe Elisabeth Olsen, datter av Zacharias Olsen ved den kongelige monopolhandelen i Tórshavn og (på morssiden) kusine til H.C. Müller. Deres datter Margrethe Elisabeth Djurhuus ble gift med realskolelærer, lagtings- og folketingsmann O.P. Effersøe. Sønnen Johannes Michael Djurhuus ble kontorist ved amtmannsembedet på Færøyene.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Dahl, Árni (2002). «Ævisøgur». *Løgtingið 150 – Hátíðarrit* (PDF) **(færøysk)**. 2. Tórshavn: Løgtingið. s. 260 og 271–274. ISBN 978-99918-966-5-6. Arkivert (PDF) fra originalen 4. januar 2014.
2. ↑  Heilskov, Chr. (1939). «Jyske slægters forbindelse med Færøerne». *Jyske Samlinger* **(dansk)**. 5. bind, 4. rekke: 163–165. ISSN 0107-4725.
3. ↑  Degn, Anton. «Christian Bærentsen». *Dansk Biografisk Leksikon* **(dansk)**. Besøkt 4. mars 2018.
4. ↑  Heilsen, Henning (1969). «John Gudmundsen Effersøe». *Personalhistorisk Tidsskrift* **(dansk)**. 15 (3): 109–123. ISSN 0300-3655.
5. ↑  Jacobsen, Óli (11. juni 2009). «Jacob Djurhuus: Doyði í einsemi í Grønlandi 23 ára gamal». *Sosialurin* **(færøysk)**: 27.

Portal: Færøyene
**Medicare** er Australias universelle, offentlige helsefinansieringsprogram, som gir rimelig behandling hos leger og i sykehus for alle statsborgere og permanent bosatte unntatt på Norfolk Island. Medicare dekker også helsetjenester for besøkende fra land som har gjensidige avtaler med Australia, blant andre Norge. Dette gjelder imidlertid ikke for norske studenter som studerer i Australia.

Programmet ble stiftet i 1983 av den føderale arbeiderpartiregjeringen og bygget på det tidligere *Medibank*-programmet som var etablert i 1974. Det finansieres formelt gjennom en ekstra inntektsskatt kalt Medicare-avgiften, men i praksis gir denne avgiften kun en brøkdel av de pengene som kreves for driften. Den sittende liberale regjeringen har de siste årene innført høyere avgift for personer som ikke har privat helseforsikring for å oppfordre folk til å tegne privat forsikring.

I Australia bygges og drives offentlige sykehus av delstatene. I praksis fungerer derfor delstatene, og private leger, som leverandører for Medicare når de tilbyr helsetjenester til fastsatte priser på vegne av den føderale regjeringen. I tillegg finnes det flere private sykehus, de fleste drevet på ideell basis, som leverer Medicare-tjenester på samme måte som delstatenes offentlige sykehus.

For poliklinisk behandling finansierer Medicare 85% av den fastsatte prisen for tjenesten, og pasienten må betale resten, opp til en maksimumspris på 52,50 australske dollar. Behandling på offentlige sykehus subsidieres fullt ut.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Tautrekking er et spill som er enkelt å organisere og krever lite utstyr.
*Les joueurs de carte*, et maleri fra 1895 av Paul Cézanne avbilder et kortspill.
Et **spill** er en strukturert form for lek, vanligvis avholdt for hygge, og noen ganger brukt som et undervisningsverktøy. Spill skiller seg fra arbeid, som vanligvis foretas for betaling, og fra kunst, som oftere er et uttrykk for estetiske eller ideologiske elementer. Spill er imidlertid ikke veldefinert, og mange spill betraktes også som arbeid (slik som profesjonelle spillere i tilskuersport) eller kunst (slik som puslespill eller spill som involverer en kunstnerisk utforming, slik som Mahjong, kabal, eller noen videospill).

Spill spilles noen ganger bare for underholdning, noen ganger for prestasjon eller også belønning. De kan spilles alene, i lag eller online; av amatører eller profesjonelle. Spillerne kan ha tilskuere som ikke deltar, slik som når folk underholdes ved å se på sjakkmesterskap.

Nøkkelkomponenter i spill er mål, regler, utfordring og vekselvirkning. Spill involverer generelt mental eller fysisk stimulasjon, og ofte begge. Mange spill bidrar til å utvikle praktiske ferdigheter, tjener som en form for trening, eller har på annen måte en rolle innen utdanning, simulasjon eller psykologi.

Forekomsten av spill er bekreftet som så tidlig som 2600 f.Kr. og spill er en universell del av menneskelig opplevelse og til stede i alle kulturer. Kongespillet fra Ur, Senet og Mancala er noen av de eldste kjente spill.

Referanser
----------

1. ↑  «Definition of GAME». *www.merriam-webster.com* **(engelsk)**. Besøkt 7. mai 2017.
2. ↑  Soubeyrand, Catherine (2000). «The Royal Game of Ur». The Game Cabinet. Besøkt 5. oktober 2008.
3. ↑  Green, William (19. juni 2008). «Big Game Hunter». *2008 Summer Journey*. Time. Arkivert fra originalen 22. august 2013. Besøkt 5. oktober 2008.
4. ↑  «History of Games». MacGregor Historic Games. 2006. Besøkt 5. oktober 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** HDS **·** NDL **·** NKC **·** NKC
 |
***From Within*** er en skrekkfilm regissert av Phedon Papamichael Jr. og med manus skrevet av Brad Keene. Filmen hadde premiere under Tribeca Film Festival i april 2008.

Handling
--------

Tenåringen Natalie Wilburn sitter ved siden av kjæresten sin Sean, mens han leser fra en bok. Når han leser ferdig, kysser han henne lidenskapelig, før han tar frem en pistol og begår selvmord. I byen deres Grovetown kjøper Lindsay nye klær sammen med ste-moren sin, Trish. Men samtidig går Natalie inn i butikken hvor de holder til. Hun er dekket av blod, og mumler om en jente som følger etter henne. Lindsay forsøker å passe på henne, og legger merke til boken hun holder. Når Lindsay går for å hente Bernard, faren til Natalie, smeller døren til bakrommet igjen bak henne. Bernard klarer snart å slå ned døren. Men han oppdager Natalie døende, med en saks stukket dypt inn i nakken hennes.

Den natten blir Bernard hjemsøkt av en merkelig spøkelsesaktig skikkelse, og han blir funnet død dagen etter av sin niese Molly, hengt i det samme rommet som Natalie også hadde dødd i. Lindsays kjæreste, Dylan - sønnen til den lokale pastoren - angriper Aidan Spindle og gir Aidans familie skylden for alle disse nylige dødsfallene. Samme natt begynner Molly å se et spøkelse som ser akkurat ut som henne, og som skjærer over Mollys håndledd. Dagen etter kjører Lindsays beste venn Claire forbi Mollys kropp, og hun begynner umiddelbart å høre merkelige stemmer. Senere blir et dobbeltgjenger av Claire sett på et toalett, samtidig som Claire også er der.

I mellomtiden møter Claire, og forsøker uten hell, å unngå dobbeltgjengeren sin. Men denne skapningen innhenter henne til slutt, og bilen hennes eksploderer rett foran Trish som forsøker å redde Claire. Aidan forteller Lindsay at moren hans skal ha praktisert en form for hekseri og ritualer. Han mener at dette kan være årsaken til alle de nylige selvmordene i byen deres, og han ber henne forlate Grovetown i håp om å redde seg selv. Men forbannelsen fortsetter å kreve liv etter liv i den lille byen.

Skuespillere
------------

* Elizabeth Rice som Lindsay
* Thomas Dekker som Aidan Spindle
* Kelly Blatz som Dylan
* Laura Allen som Trish
* Adam Goldberg som Roy.
* Rumer Willis som Natalie Wilburn.
* Margo Harshman som Sadie.
* Britt Robertson som Claire.
* Jared Harris som Bernard Wilburn.
* Steven Culp som Pastor Joe.
* Caitlin Gold som Julie.
* Amanda Babin som Molly.
* Michelle Babin som Evil Molly.
* Shiloh Fernandez som Sean Spindle.
* Mark A. Cummins som en lærer

Referanser
----------

1. 1 2  ; besøksdato: 26. mai 2016.
2. 1 2 3 4 5  ; besøksdato: 26. mai 2016.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8  ; besøksdato: 26. mai 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *From Within* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *From Within* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *From Within* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *From Within* på MovieMeter Rediger på Wikidata