recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Luis Ricardo Falero** (23. mai 1851 – 7. desember 1896), hertug av Labranzano, var en spansk maler. Han spesialiserte seg på kvinnelige nakenbilder og mytologiske, orientalistiske og fantasimiljøer. Hans vanligste materialer var olje på lerret. Faleros malerier holdes for det meste i private samlinger i Europa og USA, selv om en akvarell av "Twin Stars" er i samlingen til Metropolitan Museum of Art, New York.

Biografi
--------

Lily Fairy (1888)
Falero ble født i Granada og satset opprinnelig en karriere i den spanske marinen, men ga opp dette til foreldrenes skuffelse. Han reiste til fots til Paris, hvor han studerte kunst, kjemi og maskinteknikk. Han bestemte seg etter en tid for å fokusere på å male, og han var elev av Gabriel Ferrier. Etter Paris studerte han i London, hvor han til slutt slo seg ned.

Falero hadde en spesiell interesse for astronomi og himmelske konstellasjoner er representert i mange av verkene hans, for eksempel "The Marriage of a Comet" og "Twin Stars". Hans interesse og kunnskap om astronomi førte også til at han illustrerte verkene til Camille Flammarion.

Maud Harvey var først hushjelpen hans, og deretter modell. Hun saksøkte Falero i en farskapssak i 1896, da hun var 17 år gammel. Da han oppdaget at hun var gravid, hadde han avskjediget henne. Hun vant saken og ble tildelt fem shilling per uke til støtte for barnet deres.

Falero døde samme år på University College Hospital, London, i en alder av 45.

  

* Festival of the Witches (1880)Festival of the Witches (1880)
* Fiesta in the Tavern (1880)Fiesta in the Tavern (1880)
* The Planet Venus (1882)The Planet Venus (1882)
* The witch, malt på en tamburin (1882)The witch, malt på en tamburin (1882)
* Moon Nymph (1883)Moon Nymph (1883)
* Fairy Under Starry SkiesFairy Under Starry Skies
* Nymphe (1892)Nymphe (1892)
* The Butterfly (1893)The Butterfly (1893)
* Oriental BeautyOriental Beauty
* The FavoriteThe Favorite

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  LLC, The Worlds Artist. «Luis Ricardo Falero Biography | Oil Paintings | The Worlds Artist». *theworldsartist.com* **(engelsk)**. Besøkt 24. februar 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** ULAN
 |
En **nummerkonto** er en bankkonto der informasjon om eierens identitet oppbevares adskilt fra annen kontoinformasjon. Kontoinnehavers identitet er som regel kun kjent for noen få betrodde ansatte i finansinstitusjonen som forvalter kontoen. Etter at kontoinnehaveren har legitimert seg i forbindelse med opprettelsen av en nummerkonto, kan det foretas transaksjoner der kontoinnehaver identifiserer seg kun ved å bruke et på forhånd avtalt nummer eller pseudonym.

Som regel sendes det ikke med opplysninger om kontoinnehaver ved overføringer fra en nummerkonto til andre finansinstitusjoner.

Det er mulig å opprette nummerkonti i blant annet:

* Sveits
* Liechtenstein
* Østerrike
* Kanaløyene
* Andorra
* Antigua og Barbuda
* Bahamas
* Caymanøyene
* Costa Rica

I noen land, slik som Tyskland, eksisterer det generelle forbud mot å opprette nummerkonti, i andre land er opprettelsen avhengig av særskilte tillatelser fra myndighetene (f.eks. i Singapore).

Gebyrer knyttet til nummerkonti er som regel høyere enn for vanlige konti. 

Nummerkonti vil ofte gjøre det vanskelig å kreve tilbake eventuell kildeskatt på renteinntekter (f.eks. i Sveits trekkes det som hovedregel 35% kildeskatt av renteinntekter på bankkonti; dessuten har bl.a. Liechtenstein og Østerrike innført en slik kildeskatt for personer bosatt i EU etter press fra EU).
Oljefat er metallbeholdere for petroleumsprodukter.
Steelband (fra engelsk *steel band orchestra*) er orkestre som spiller på avstemte oljefat som trommer. Bildet viser et steelband fra Port of Spain, hovedstaden i Trinidad og Tobago, tidlig på 1950-tallet. En kan i dag kjøpe spesiallagde steelband-trommer.
Gamle, utrettede oljefat bukt som dør- og veggmateriale i Gambia.
**Oljefat** er emballasje for oljeprodukter og andre væsker. I Norge har oljefat ofte blitt brukt til distribusjon og oppbevaring av flytende smøreprodukter.

Volum
-----

Oljefat i Norge de siste 50 årene har rommet 208 liter væske (eksakt 55 US gallons; 208.197648 liter). Det er ikke dermed gitt at de alltid har blitt fylt med de 208 liter som det oppmålte salgsprodukt det skulle emballere eller oppbevare.[*bør utdypes*] Standardmål ute var 55 US gallons.

Det er verdt å merke seg at norske oljefat ikke samsvarer med måleenheten fat (engelsk "barrel") som brukes i internasjonal oljeomsetning. Denne enheten tilsvarer 159 liter (eksakt 42 US gallons; 158.987295 liter).

Oljefat i Bibelen
-----------------

Fra Det nye testamente, evangeliet etter Lukas i historien om «den kloke forvalteren» hører vi utsagnet «Hundre fat olje», og i evangeliet etter Johannes brukes *anker* i fortellingen om bryllupet i Kana. *Anker (bat)* og *fat* regnes som synonymer og skal ha rommet noe som tilsvarer ca. 306 liter.

Annen bruk
----------

Tradisjonelle oljefat er framstilt i jern og har god holdbarhet. Tomme oljefat har derfor ofte blitt brukt om igjen for å samle opp regnvann, til avfallsforbrenning, som musikkinstrument og som griller etter at de har blitt delt i to.

### Oljefat som musikkinstrument

Oljefat som musikkinstrument ble utviklet på Trinidad i tidlig etterkrigstid. Bruken spredte seg raskt til å omfatte store deler av engelsktalende Vest-India. Musikken kalles steelband-musikk.

Musikkinstrumentet lages ved å skjære et oljefat tvers over. Dette glødes, og lokket hamres til med tonefelter. «Skjørtelengden» bestemmer klang og tonehøyde. Denne kan justeres oppover ved å kutte vekk. Dypere klang krever derfor at en begynner på nytt med et annet fat. Det krever både intuisjon, erfaring og et godt toneøre for å lage gode «steel-band-drums».

Også det norske rockebandet Kaizers Orchestra bruker gamle oljefat som slagverk i sine konserter.

Se også
-------

* Fat, en måleenhet for volum tilsvarende 158,99 liter
* Tønne, en sylinderformet beholder. Kan også vise til:
	+ Tønne (flatemål), en gammel måleenhet for flateinnhold
	+ Tønne (flytende varer), en gammel måleenhet for volum på flytende varer, smør og fisk
	+ Tønne (tørre varer), en gammel måleenhet for volum på tørrvarer

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
Denne artikkelen omhandler supporterklubben.  For filmen, se Oljeberget (film).  For høydedraget, se Oljeberget.
**Oljeberget** er supporterklubben for Norges herrelandslag i fotball.

Supporterklubben "Oljeberget" ble grunnlagt i 1992, og tilbyr sesongbaserte medlemskap. Før Norge–Danmark-kampen 26. mars 2011 hadde Oljeberget over 600 medlemmer. Klubbens president er Lars Olav Karlsen.

Historie
--------

Oljeberget ble startet i løpet av VM-kvalifiseringen til VM i 1994, som en supporterklubb for herrelandslaget i fotball. Den ble startet opp av studenter ved Det teologiske menighetsfakultet i Oslo, og de var rundt 200 medlemmer. Rune Bratseth var klubbens høye beskytter, og Jan Åge Fjørtoft var æresmedlem. I 1996 ble arbeidet lagt ned, men 12. september 2007 ble Oljeberget vekket til live igjen og er nå[*når?*] aktive på alle hjemmekamper, noe som har resultert i mere liv på landskampene.[]

Fides Spes Caritas
------------------

Oljebergets logo inneholder ordene Fides Spes Caritas som betyr Tro, Håp og Kjærlighet.[]

Medlemskap
----------

Medlemskap i Oljeberget varer ut den aktuelle EM/VM-kvalifikasjonen.

* Billigere billetter til hjemmekampene på Ullevaal
* Mulighet til å kjøpe unike produkter og artikler

Billetter
---------

Oljeberget har inngått et samarbeid med NFF der Oljebergets medlemmer får rabatterte billetter til alle hjemmekamper på Ullevaal. Supporterklubben har også rett på en kvote billetter til eventuelle sluttspill – og disse billettene vil bli fordelt blant medlemmene etter hvem som har deltatt på flest kamper.[]

Supportersanger
---------------

I 1994 var Oljeberget med på å spille inn sangen "Alt for Norge" som ble laget til VM i 1994. Sangen er skrevet av Ivar Dyrhaug, og fremført av Jørn Lande og Oljeberget.

Under kvalifikasjonen til EM i 2012 gav Oljeberget ut supporter-sangen "Ullevaal Festning". I motsetning til tidligere sanger som enten har fokusert på et spesifikt lag, enkelte spillere eller en trener har "Ullevaal Festning" fokus på kjærligheten til Ullevaal og troen på stadion som en uinntagelig festning.[]

Eksterne lenker
---------------

* Oljebergets hjemmeside
* Ullevaal Festning på YouTube

  


| * v
* d
* r
Norges herrelandslag i fotball |
| --- |
| Statistikk | 
* Landslagsspillere
* Landslagstrenere
* Maratontabell

 | Norges flagg  |
| Annet | 
* Norges Fotballforbund
* Ullevaal Stadion
* Gullklokka
* Oljeberget
* Nordisk mesterskap i fotball
* Tropper til mesterskap
* Bronselaget
* Norge–England 2–1

 |
| Kamper | 
* 1908–1914
* 1915–1919
* 1920–1924
* 1925–1929
* 1930–1934
* 1935–1939
* 1945–1949
* 1950–1954
* 1955–1959
* 1960–1964
* 1965–1969
* 1970–1974
* 1975–1979
* 1980–1984
* 1985–1989
* 1990–1994
* 1995–1999
* 2000–2004
* 2005–2009
* 2010–2014
* 2015–2019
* 2020–2024

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
Indisk oljelampe under dipavali.
Italiensk oljelampe fra 1800-tallet. Lampen bruker olivenolje som brensel og er den eneste lyskilden i bildet.
En **oljelampe** er en lampe som produserer kontinuerlig levende lys i en viss tid ved hjelp av brensel. Det var hovedkilden til kunstig lys helt fra oldtiden og frem til 1800-tallet.

Lampen består av et kar, gjerne av metall eller steintøy, som blir fylt med lampeolje av ulike slag, f.eks. planteolje, dyrefett eller petroleum. Oljelampen lyser ved at en halvveis nedsenket veke trekker til seg olje i den ene enden og brenner i den andre.

Historie
--------

Oljelamper har en lang historie og har blitt brukte i mange kulturer. De er kjent fra historier som «Aladdin og den magiske lampen» og fra den kristne fortellingen om de fem forstandige og de fem uforstandige jentene (Matt. 25:1-13) som måtte vente natten gjennom med oljelampene sine.

I middelhavslandene brukte man oljelamper med olivenolje til godt innpå 1800-tallet, mens i avsidesliggende områder ble de brukt frem til 1900-tallet. I dag blir oljelamper helst brukt til symbolske formål, som til religiøse ritualer i hinduismen og jødedommen.

Galleri
-------

* Oljelampe i granitt fra bronsealderen på Rhodos (1500–1400 f.Kr.).Oljelampe i granitt fra bronsealderen på Rhodos (1500–1400 f.Kr.).
* Antikk gresk oljelampe (til høyre)Antikk gresk oljelampe (til høyre)
* Kopi av en romersk oljelampe av bronse med kristne symboler.Kopi av en romersk oljelampe av bronse med kristne symboler.
* Bysantisk oljelampe formet som en hest fra 300-500-tallet.Bysantisk oljelampe formet som en hest fra 300-500-tallet.
* Rund oljelampe av kleberstein med mange åpninger for veker. Fra Nisjapur, 800-900-tallet.Rund oljelampe av kleberstein med mange åpninger for veker. Fra Nisjapur, 800-900-tallet.
* Mauriske oljelamper fra 1000-tallet.Mauriske oljelamper fra 1000-tallet.
* Tamilsk oljelampe i sølv.Tamilsk oljelampe i sølv.
* Israelsk menora fra 1948.Israelsk menora fra 1948.

Annet
-----

Eksterne lenker
---------------

* (en) Oil lamps – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Laekvere**  er en tidligere landkommune i Lääne-Viru fylke i det nordøstlige Estland, og ligger helt sørøst i fylket. Kommunen hadde cirka 1 820 innbyggere og et areal på om lag 352 km². Folketallet var fallende. Kommunens administrasjonssenter lå i Laekvere.

Det største tettstedet var Laekvere med 495 innbyggere i 2007, mens landsbyen Muuga hadde 276 innbyggere (2006). Her vokste landskapsmaleren Aleksander Suuman (1927-2003) opp og malte sine kjente naturbilder av de slake kulturlandskapene i Pandivere-høydene. Like øst for landsbyen står en berømt, stor furu som antas å stamme fra tiden rundt den store nordiske krig, og som står sentralt som symbol for den estiske miljøbevegelsen.

I kommunen ligger også godset og landsbyen Muuga, etablert på 1500-tallet av katolske munker. Navnet *muuga* kommer av ordet for «munk», og ble også navn på landsbyen. Åtte kilometer øst for dette stedet ligger en myr (Muuga soo) hvor det på 1200-tallet skal ha blitt utkjempet et blodig slag mellom Den tyske orden og estere, hvor flere hundre kan ha omkommet.

I årene 1816–1855 arbeidet astronomen Friedrich Georg Wilhelm Struve med et geodesi-prosjekt og konstruerte et trianguleringstårn i landsbyen Simuna. Meridianpunktet og tilhørende steder fra samme prosjekt står på UNESCOs verdensarvliste *(Struve Rock in Simuna)*. Den baltisk-tyske kunstneren og adelsmannen Carl Timoleon von Neff kjøpte Muuga-godset i 1860, og bygde dagens pragtfulle hovedbygg. Von Neff var medlem av St. Petersburgs kunstakademi, hoffkunstner for Tsaren, og æresmedlem av Firenzes kunstakademi. Den estiske kunstmaleren Henrik Olvi (1894–1972) bodde nær Muuga-godset, og malte mange motiver fra området gjennom hele livet. Han er begravet på Simuna kirkegård, i likhet med Carl Timoleon von Neff.

Referanser
----------

1. ↑  «Maakatastri statistika». Det estiske landinspektorat. Besøkt 26. mars 2020.
2. ↑  ; *Estlands statistikkbyrå*; besøksdato: 30. mai 2017.
3. ↑  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, forlaget Regio. Tallinn, 2011, side 96.
4. 1 2 3  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, forlaget Regio. Tallinn, 2011, side 124.

Kilder
------

* *A ja O, Taskuteatmik Eesti*, Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2007. ISBN 978-9985-70-282-6

| * v
* d
* r
Kommuner i Lääne-Viru fylke |
| --- |
| Regionens våpen | Bykommuner | Rakvere | Estlands flagg |
| Landkommuner | Haljala **·** Kadrina **·** Rakvere **·** Tapa **·** Väike-Maarja **·** Vinni **·** Viru-Nigula |
| Historiske kommuner | Avanduse **·** Kunda **·** Laekvere **·** Rakke **·** Rägavere **·** Saksi **·** Sõmeru **·** Tamsalu (bykommune) **·** Tamsalu **·** Tapa **·** Vihula **·** Võsu |

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Laelia coenosa***  er en sommerfugl i gruppen børstespinnere (Lymantriidae). Denne arten, der hannen er lysbrun og hunnen hvit, har larver på storak (*Cladium mariscus*), takrør (*Phragmites australis*) og andre storvoksne sump-gress og -halvgress. Den har ikke bestander i Norden, men innfløyne eksemplarer er blitt funnet noen ganger i Danmark og én gang i Sverige.

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 30 – 44 mm) spinner. Hunnen er helt hvit, hannen har lysbrune forvinger. Hodet er forholdsvis stort, labialpalpene forholdsvis lange (sammenlignet med andre børstespinnere) og fremoverrettet. Antennene er fjærformede og omtrent halvparten så lange som forvingene hos hannen, kamformede og ganske korte hos hunnen. Brystet er relativt tynt kledt med lange, delvis oppstående, lyse hår. Forvingene er avrundet trekantede, hos hunnen rent hvite, hos hannen lysbrune med en blek stripe i midten. Bakvingene er hvite hos begge kjønn. Larven er brungul med svarte lengdestriper, kledt med gule hår, med to bunter av lange, svarte hår i forenden og en slik bunt i bakenden. Den har dessuten fire "barberkoster" av gule hår på ryggen av de fremre kroppsleddene.

Levevis
-------

Denne arten er knyttet til fuktige steder med storvoksne gress, som storak og takrør. I Mellom-Europa har den en årlig generasjon, som flyr om natten i juli – august. Noen ganger har den masseforekomster, og noen eksemplarer kan dukke opp langt utenfor artens normale utbredelsesområde, selv om den stort sett ikke har noen utpreget vandretendens. Larvene klekkes om høsten og spiser noe da til de overvintrer som unge larver.

Utbredelse
----------

Arten finnes fra Nord-Afrika, gjennom Sør- og Mellom-Europa videre østover gjennom Russland til Øst-Sibir og Japan. De nordligste bestandene finnes ved den tyske Østersjøkysten.
Den er funnet noen få ganger i Danmark og én (1987) gang i Skåne, men ingenting tyder på at den har bestander her.

Kilder
------

* Hydén, N. Jilg, K. & Östman, T. 2006. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. *Fjärilar: Ädelspinnare-tofsspinnare. Lepidoptera: Lasiocampidae-Lymantriidae.* ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-59-2
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Laelia coenosa* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Laelia coenosa* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (sv) *Laelia coenosa* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Laelia coenosa* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Laelia coenosa* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Laelia coenosa* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Laelia coenosa* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Lady Moscow på Canal Street 2015.  Foto: Birgit Fostervold 
**Lady Moscow** er en sekstett som spiller en blanding av country, rock, balkan og jazz.

Det Oslo-baserte bandets instrumentsammensetning består i hovedsak av vokal, akustisk gitar, fiolin, trekkspill, klokkespill, kontrabass, banjo og trommer. Tekstene er på engelsk og omhandler blant annet depresjon, komplekse personligheter og situasjoner.

Biografi
--------

Lady Moscow ble dannet i januar 2007, og bandets første konsert ble gjennomført i juni samme år. Siden har det spilt flere hundre konserter, deriblant på Radio Nova under STUDiO, Samfundet i Trondheim, Rockefeller og Parkteatret i Oslo. Bandet har også vært på flere turneer i Tyskland.[]

Høsten 2008 ga bandet ut albumet *Barrel Dance*, og i 2010 kom oppfølgeralbumet *Things to do in Lehre*. Nesten fire år senere ga bandet ut albumet *A story about true love and weather*.

Bandmedlemmer
-------------

* Bjørn Galdal – vokal og gitar
* Ragnhild Sarsten – kontrabass og kor
* Line Grenheim – fiolin
* Roger Antonsen – trekkspill og harmonium
* Oddbjørn Austevik - banjo

Diskografi
----------

* "Sunday Songs" 2017
* *A story about true love and weather* - 2014
* *You* (single) - 2012
* *Things to do in Lehre* (album) - 2010
* *Lady Moscow* (kassett) - 2009
* *Barrel Dance* (album) - 2008

Referanser
----------

1. 1 2

Eksterne lenker
---------------

* Aftenbladet.no om debutalbumet Barrel Dance
* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Laeiszhalle** (uttale: *Leißhalle*), eller **Musikhalle Hamburg**, er et konserthus i Hamburg. Det ble åpnet i 1908 på Johannes Brahms plass.

Arkitekter var Martin Haller og Erwin Meerwein som også har tegnet blant annet Hamburgs rådhus. Hallen er oppført i nybarokk stil og oppkalt etter skipsreder Carl Heinrich Laeisz som testamenterte midler til byggingen. Konserthusets største sal har 2 025 sitteplasser og et stort orgel, den nest største 600 plasser og den minste 160 plasser. Foyeren gir også plass til 80 tilhørere. Etter innvielsen av Elbphilharmonie vil Laeiszhalle bli hjemlig spillested for Hamburg symfoniorkester.

Bildegalleri
------------

* Felles logo for Laeiszhalle og ElbefilharmonienFelles logo for Laeiszhalle og Elbefilharmonien
* InteriørbildeInteriørbilde
* Mireille Mathieu i Laeiszhalle (1971).Mireille Mathieu i Laeiszhalle (1971).

Referanser
----------

1. 1 2  «Laeiszhalle og Elbefilharmoniens internettside». Arkivert fra originalen 10. mai 2013. Besøkt 17. juni 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Laeiszhalle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Lady Klukk** er det største og eldste av de to studinekorene ved Universitetet i Agder i Kristiansand. Koret er i all hovedsak et a cappella-kor og har 4 stemmegrupper (1. 2. sopran og 1. 2. alt).

Historie
--------

Koret ble opprettet 6. mars 1976 ved det som den gang het Agder distriktshøgskole (ADH), og dets fulle navn var opprinnelig *Lady Klukk ADHs fremste kvinde*. Siden den gang har institusjonen skiftet navn, først til Høgskolen i Agder og så til Universitetet i Agder, og korets fulle navn er ikke lengre i bruk. Likevel er det flere av deres sangtekster som refererer til korets status som «UiAs fremste kvinne».

Lokaler
-------

Opp gjennom tidene har Lady Klukk hatt diverse øvingslokaler. De siste årene har de holdt til i Gimlemoen 20, bedre kjent som Stiften. Stiften er hjem for alle UiAs fem musikalske studentorgansiasjoner: damekorene Lady Klukk og Femmes Spilloppus, mannskorene Quantum Oellarus og Bondebrølet, og orkesteret Blæsen. Hver av organisasjonene har en egen bar (Lady Klukk holder til i Høna Bar), samt et fellesområde og et korrom som de deler på. Organisasjonene har nære og gode forhold til hverandre, og holder ofte fester og andre tilstelninger sammen.

Organisasjon
------------

Aktive medlemmer kalles gjerne klukker, gamle medlemmer er kjent som frittgående høner, mens nye, udøpte medlemmer kalles kyllinger. Frittgående som har utmerket seg spesielt i sitt arbeid for Lady Klukk kan utnevnes til æresklukker, som er den høyeste utmerkelsen en klukke kan oppnå.

Årsmøtet er korets høyeste organ, og alle foreslåtte endringer må stemmes inn med flertall på årsmøtet, hvor både aktive og frittgående klukker deltar. Lady Klukk holder årsmøte to ganger i året: det ene holdes på høsten i Tonalhelgen, i forbindelse med dåp av nye kyllinger, og det andre om våren under Constitutionen, som er korets «bursdagsfeiring».

På årsmøtet utnevnes også styret, kjent som den Øverste Vagle. Vaglen består av: Klukkemor (leder), skriveklukke (nestleder), kroneklukke, barklukke, tur- og festklukke, og PR- og markedsføringsklukke (tidligere kjent som cyberklukke), i tillegg til dirigenten.

Eksterne lenker
---------------

* Korets hjemmeside Arkivert 7. april 2014 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***Lady from the Sea*** er en amerikansk stumfilm fra 1911, regissert av Lucius J. Henderson. Den bygger på Henrik Ibsens skuespill, *Fruen fra havet*, fra 1888. Premieren fant sted 12. desember 1911.

Handling
--------

Fyrvokterdatteren *Ellida* tilbrakte mange timer nær vannkanten. Mens hun fremdeles knapt var mer enn et barn, ble ett av tre skip satt til reparasjon på et fiskevær i nærheten av fyrtårnet. Skipets andreoffiser besøkte fyret under en dagstur for å slå i hjel tiden. Der traff han *Ellida*, og han beundret hennes ungdom og skjønnhet. Mens skipet fremdeles ble reparert kranglet andreoffiseren med kapteinen. I kampen som fulgte ble kapteinen drept. Den skyldige flyktet fra skipet til fyrtårnet og tvang *Ellida* til å bistå ham i flukten. Han tvang henne til å sverge troskap til ham og holdt en merkelig seremoni for å imponere henne ved å feste en ring hun bar til hans og kaste begge i havet. Så fort han hadde reist skrev Ellida et brev, der hun meddelte at hun ikke ville vurdere forlovelsen som bindende. Sjømannen brydde seg ikke noe om brevet og skrev at én dag ville han komme tilbake for å gjøre krav på henne og at hun måtte vente på ham. 

Alene etter farens død sa *Ellida* ja til å gifte seg med *Dr. Wangel*, en enkemann med to voksne døtre. Hun følte seg som en fremmed i sitt nye hjem og var alene en stor del av tiden. Ensomheten ledet til en mental depresjon, og mens årene gikk vokste det frem en forferdelig angst i henne om hvordan hennes skjebne ville bli, dersom sjømannen kom tilbake for å gjenta sitt krav. Fantasiene virket så sterkt på henne at da sjømannen til slutt vendte tilbake fra havet bønnfalt hun ektemannen om å gi henne tillatelse til å reise med ham, skjønt hun var redd og hadde begynt å hate den fremmede mannen. *Dr. Wangel* prøvde å vise henne at hennes plikt og lykke lå hos ham i hennes hjem. Da han følte at hun aldri ville bli lykkelig med alle engstelser som ville formørke hennes liv, bestemte han seg for å fortelle henne at hun var fri. 

Da *Ellida* fant ut at hun stod fritt til å velge mellom sjømannen og ektemannen, skjønte hun at hun rett og slett ikke likte denne mannen - som hadde vært en fryktelig hemmelighet, hvis eksistens hun hadde skjult for andre (innbefattet sin ektemann) og som hun fritt kunne gifte seg med eller vrake etter eget behag. Av egen fri vilje beordret *Ellida* sjømannen til å forlate henne. Hun fortalte at han ikke lenger hadde makt til å skremme eller forvirre henne. Med perfekt tillit og ingen hemmeligheter seg imellom innledet *Dr. Wangel* og *Ellida* et nytt liv uten hindringer for deres totale kjærlighet og forståelse.

Rolleliste
----------

* Marguerite Snow - *Kvinnen fra havet*
* Alfred Snow - *Sjømannen*
* William Garwood
* Harry Benham
* Irma Taylor

Referanser
----------

1. ↑  «Thanhouser Filmography». Arkivert fra originalen 23. november 2015. Besøkt 28. oktober 2015.
2. ↑  *The Moving Picture World*, 9. desember 1911

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Lady from the Sea* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Lady from the Sea* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Det uruguayanske passet** (spansk: *pasaporte uruguayo*) utstedes til statsborgere av Uruguay. Passet kan brukes til utenlandsreiser og fungerer også som bevis på uruguayansk statsborgerskap. Passet er gyldig i ti år og er utformet på samme måte som de fleste av Mercosur-landenes pass.

Fakta
-----

Visumkrav
Uruguays riksvåpen er trykket på framsiden henhold ordene «*República Oriental del Uruguay*» (spansk): «Republikken øst for Uruguay». Ordene «PASS» og «PASAPORTE» er trykket under landets navn. De nye uruguayanske, maskinlesbare passene har et biometri (e-pass) symbol nederst. 

### Indentitetsinformasjon

Et uruguayansk pass inneholder følgende data:

* Bilde av passets eier
* Type (P)
* Landskode (URU)
* Passnummer
* Etternavn
* Fornavn
* Nasjonalitet
* Fødselsdato
* Fødselsnummer
* Kjønn
* Fødselssted
* Utstedende myndighet
* Utstedelsesdato
* Passets eiers signatur
* Passets gyldighetstid

Språk
-----

Informasjonssiden er trykket på spansk, portugisisk og engelsk.

Referanser
----------

1. ↑  Den europeiske unions råd forordning 539/2001  (engelsk)
2. ↑  Den europeiske unions råd forordning 539/2001, 19.1.2007
3. ↑  Den europeiske unions råd forordning 1932/2006  (engelsk)
**Bygdekinoen** er Film & Kinos tilbud om kino på steder I Norge som ikke har egen fast kino. Bygdekinoen har mobilt utstyr og viser film i alle typer lokaler over hele landet. Bygdekinoen ble startet i 1950 under navnet Norsk Bygdekino (etablert 23. juli 1950 i Oslo) og var et norsk aksjeselskap som drev ambulerende kinofremvisning. Den ble vedtatt opprettet i Stortinget (1948) med det formål å tilby kinodrift med visning av god film til bygde- og kystbefolkning på steder som ikke hadde fast kino. Staten eide halvparten av aksjene, og blant stifterne var landsomfattende organisasjoner som Kommunale Kinematografers Landsforbund  (KKL – senere Film & Kino), Kommunenes Filmcentral A/S (KF) og andre medlemmer av Statens folkeopplysningsråd.

Premieren fant sted i Storsteinnes i Troms. Etter en kursendring, som innebar at Norsk Bygdekino skulle fungere som filmpedagogisk instrument, ble den i sin helhet en del av Statens filmsentral (1969). Senere ble den flyttet under Norsk kino- og filmfond (1987) som administreres av bransjeorganisasjonen Film & Kino. Den skiftet også navn til **Bygdekinoen**.

Referanser
----------

1. ↑  Bygdekinoen fra Kultur- og Kirkedepartementet
2. ↑  filmweb.no/bygdekinoen

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Bygdekinoen på Facebook Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
Mest sannsynlig en and.
**Andetesten** er en humoristisk formulering av en type induktivt resonnement. Vanligvis uttrykkes den slik:

> Hvis noe ser ut som en and, svømmer som en and og kvekker som en and, så er det mest sannsynlig en and.
> 
> 
> 

Testen antyder at en kan bestemme et ukjent subjekts sanne natur gjennom et sett enkelt gjenkjennbare karaktertrekk. Frasen brukes iblant for å kontre uklare eller abstruse argumenter om at noe ikke er hva det ser ut til å være. 

Det er ikke sikkert når frasen først ble tatt i brukt, men den kommer opprinnelig fra engelsk, der den ble popularisert av USAs ambassadør i Guatemala, Richard Cunningham Patterson Jr. på 1950-tallet under den kalde krigen. Patterson brukte frasen når han anklaget Jacobo Arbenz Guzmáns regjering for å være kommunistisk, og Patterson forklarte den slik:

> Si at du ser en fugl som vandrer rundt på et tun. Fuglen har riktignok ingen merkelapp som sier «and». Men fuglen ser virkelig ut som en and. Videre går fuglen ned til en dam, og du legger merke til at han svømmer som en and. Og så åpner han nebbet og kvekker som en and. Vel, på dette tidspunktet har du antakelig konkludert med at fuglen er en and, uavhengig av om han bærer en merkelapp eller ikke.
> 
> 
>
**Nordsalten**, eller **Nord-Salten**, er en fjord på østsiden av Kvingra i Nærøysund kommune, Trøndelag. Fjorden strekker seg 10 km sørøstover og senere nordøstover til Rødseidet i bunnen av fjorden.

Fjorden har innløp mellom Eidshaug i vest og Måneset i øst. Fra Eidshaug går det ferje ut fjorden og nord til Gjerdinga. Litt inn i fjorden ligger Straumsøya og over her går det bru mellom Kvingra og fastlandet via Fv543. Ved Dyrneset snur fjorden nordøstover. De to vågene Liavågen og Storbukta går derimot sørover fra Dyrneset og ved Storbukta går kanalen Remmastrauman sørover til fjorden Sørsalten. Nordsalten fortsetter nordøstover til Rødsbotnet. Like ved innløpet til Rødsbotnet går også Fjalbotnet østover og Ramfjordbotnet sørover.

Remmastrauman ble gravd ut i perioden 1886-88, for å skape farbar vei for båter fra Nordsalten til Sørsalten, og derved lette kommunikasjonen mellom de ulike delene av kommunen.

Fv525 går langs den indre delen av Nordsalten.

Referanser
----------

1. ↑  Nordsalten Arkivert 9. april 2016 hos Wayback Machine.; yr.no
2. ↑  (no) Nordsalten i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
3. ↑  Nordsalten på Norgeskart.no fra Statens kartverk
4. ↑  Remmastraumen i Nærøy, Nord-Trøndelag Arkivert 8. april 2016 hos Wayback Machine.; kulturminnefondet.no, 7.7.2011
5. ↑  Remmastrauman i Nærøy; nrk.no, 3.7.2009
6. ↑  Remmastrauman friskmeldt Arkivert 7. april 2016 hos Wayback Machine.; Namdalsavisa, 2.12.2014

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
AtmosFear slipper deg ned 116 meter i fritt fall
Lisebergsentrén med Lisebergstårnet i bakgrunnen, før tårnet ble omgjort til et frittfall-tårn.
**AtmosFear**, i perioden før 2010 kjent som **Lisebergtårnet**, er en 116-meter høy attraksjon i fornøyelsesparken Liseberg i Göteborg, Sverige bygget i 1990. Tårnet var det høyeste frittfallstårnet i Europa frem til Highlander åpnet i Hansa-Park, mer AtmosFear er og en av Göteborgs høyeste bygninger, og er designet av Intamin AG.

Tårnet fungerte tidligere kun som et utsiktstårn med sin bygningshøyde på 116 meter og en total høyde på 146 meter over havet. Tårnets smalere del har en diameter på tre meter. En kabin i form av en rund glassheis tok besøkende 85 meter opp til der den roterte i høyden 125 meter over havet og man kunne se utover hele byen.

Fram til 2000 ble turen innledet med et besøk i *Kaninernas land*, der de reisende fikk se hvor kaninene hadde tatt veien etter at de hadde landet på jorden med romskipet *Ufo 23* (som attraksjonen da ble kalt). Blant kaninene fantes det da bla et antall dukker som forestilte datidens politikere. Kaninene (men ikke politikerne) ble flyttet til attraksjonen Kaninresan, hvor de var til 2019.

Den 29. mai 2010 var siste gang tårnet ble brukt som utsiktstårn. Tårnet ble bygget om til Europas høyeste frittfalltårn og fikk navnet *AtmosFear* da den åpnet våren 2011. 

Turen opp til toppen tar ca. 100 sekunder, man opplever tre sekunders fritt fall på vei ned i en hastighet på 110 km/t, og under oppbremsingen utsettes man for 4 g-krefter.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Gjennomsnittlig atmosfærisk trykk ved havoverflaten for 15 år, øverst er for månedene juni, juli og august, nederst for desember, januar og februar
Med **atmosfærisk trykk** (eller **lufttrykk**) menes luftens hydrostatiske trykk på et gitt sted i jordens atmosfære. Det svarer til forholdet mellom tyngden av luftsøylen opp til lufttom høyde over en flate på dette stedet og arealet av flaten.

Lufttrykkgradientene i atmosfæren setter opp luftstrømmer (vinder) av varierende styrkegrad. Disse frakter varme og fuktighet over store avstander og fører til varierende værforhold.

Enhet
-----

Lufttrykket angis ofte i værmeldinger og meteorologisk sammenheng med enheten *hektopascal* (hPa), altså 100 pascal

Millibar og millimeter kvikksølv er eldre betegnelser som ikke lengre er i bruk. 1 hectopascal er lik 1 millibar (mbar).

Standardatmosfære
-----------------

Lufttrykket på jorden ved havets overflate er gjennomsnittlig 1 013,25 hPa, som er lik 1 standardatmosfære (symbol: atm), som er lik 760 mm Hg. Lufttrykket avtar med høyden over havet.

Rekorder
--------

Det laveste lufttrykket som er målt ved havoverflaten er 870 hPa. Dette ble målt i sentrum av en tropisk syklon øst for Filippinene, 12. oktober 1979. Det høyeste lufttrykket som er målt på bakkenivå er 1 083 hPa, målt i Agata i Sibir, 31.desember 1968.

I Norge er det laveste målte lufttrykk 938,5 hPa, registrert på Skudenes på Karmøy den 20. februar i 1907, og det høyeste målte 1 061 hPa, registrert den 23. januar 1907 i Dalen, Telemark.

Konvertering
------------

Konvertering mellom noen vanlige målemetoder for lufttrykk

* 1 Bar = 1,0197162 KgF/cm² (kilogram-force per kvadratcentimeter)
* 1 Bar = 100 000 Pa (pascal)
* 1 Bar = 1 000 hPa (hektopascal)
* 1 Bar = 10 N/cm² (newton per kvadratcentimeter)
* 1 Bar = 14,503774 psi (pounds-force per square inch)
* 1 Bar = 750,061683 mm Hg (millimeter kvikksølv)
* 1 Bar = 10,197162 m H2O (meter vann. PS: Dykker du ned til 10 meters dyp vil du ha trykket av en atmosfære og 10 meter vann over deg, totalt ca. 2 Bar.)

Referanser
----------

1. ↑  Illustrert Vitenskap nr. 7/2009 – *Hvor høye er lufttrykksrekordene?*, s. 15.
2. ↑   Arkivert 5. april 2015 hos Wayback Machine. Yr.no - Tidenes trykk
3. ↑   Digital Dutch Unit Converter

Eksterne lenker
---------------

* «U.S. Standard Atmosphere 1976», fra nettsidene til NASA

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Christen K. Gran** (født 19. mai 1888 i Bergen, død 4. mars 1971 i Bergen) var en norsk forretningsmann som sammen med syv andre stiftet Sportsklubben Brann den 26. september 1908, da under navnet Ski- og Fotboldklubben Brann. Han spilte flere A-lagskamper for Brann i klubbens første år. 

Gran ble senere formann i klubben, først i perioden 1910–1911, deretter i perioden 1913–1922, så i perioden 1928–1930 samt under andre verdenskrig. Han var pådriver for å opprette Bergen fotballkrets; det skjedde i 1911.

Gran var den første personen som ble utnevnt til æresmedlem i Brann; det skjedde i 1923. Han var ellers initiativtaker til byggingen av Brann Stadion. 

Av yrke var Gran «Skibsmæglerkontorist».

Referanser
----------

1. ↑   www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Folketelling 1910 for 1301 Bergen kjøpstad: Christen K. Gran». Arkivverket. Besøkt 25. juni 2022.
3. ↑  «Dødsfall i Bergen 1967-1975: Christen K. Gran». *Digitalarkivet*. Arkivverket. Besøkt 25. juni 2022.
4. 1 2  «Æresmedlemmer». *historie.brann.no*. Besøkt 25. juni 2022.
**Evald Hansen** (født 22. september 1916, død 5. april 1943) var en norsk sjømann, telegrafist og sersjant i Kompani Linge.

Liv og virke
------------

Hansen var fra Sortland, og arbeidet før andre verdenskrig som sjømann og telegrafist.

I april 1941 sluttet han seg til Kompani Linge i Storbritannia. I april 1942 ble han sammen med Herluf Nygaard smuglet inn i det okkuperte Norge med fiskeskøyte til Godøy ved Ålesund. Den 24. april begynte han som radiotelegrafist for Milorg-gruppen Lark i Trondheim. I juli ble han med to andre Linge-karer kalt til Stockholm, men returnerte til Trondheim i oktober samme år.

Den 16. desember 1942 ble Hansen arrestert av Gestapo i sin leilighet mens han opererte radiosenderen, trolig etter at sendingen var blitt peilet. Herluf Nygaard, som da var leder for Lark, ble arrestert i det samme raidet.

Både Hansen og Nygaard ble torturert på Misjonshotellet, Gestapos hovedkvarter i Trondheim. Nygaard klarte imidlertid å rømme under en fangetransport noen dager senere. Hansen ble holdt to måneder i enecelle på Misjonshotellet, og ble i denne perioden utsatt for stadig tortur. Han ble tvunget til å fortsette sendingene til hovedkvarteret i Storbritannia etter tysk diktat, men klare å signalisere at han sendte under tvang. Ingen av Hansens kontakter ble etterlyst av tyskerne, og det antas at han har utholdt torturen uten å røpe noen navn.

Den 23. mars 1943 ble Hansen overført til Falstad fangeleir. Han var da sterkt redusert helsemessig. På Falstad ble han satt til å skjære is på et frosset vann. På grunn av utilstrekkelig påkledning og sin svekkede tilstand pådro han seg bronkitt og lungebetennelse. Da han etter flere dager ble sendt til sykehus var han for svak til å overleve sykdommen.

Hansen døde på Innherred Sykehus den 5. april 1943. Han ble post mortem tildelt St. Olavsmedaljen med ekegren.

Referanser
----------

1. ↑  *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*. Oslo: Grøndahl Dreyer. 1995. s. 197. ISBN 8250421906.

Litteratur
----------

* Erling Jensen, Per Ratvik, Ragnar Ulstein: *Kompani Linge* – Gyldendal (1948) ISBN 82-445-0057-3
* Erik Gjems-Onstad: *LARK: Milorg i Trøndelag 1940 – 1945* – Midt-Norge Forlag (1990) ISBN 82-7358-017-2

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Våre falne

 |

Portal: Andre verdenskrig
*For mannsnavnet, se Evan (navn)*
**Evan** er i etruskisk mytologi en skjebnegudinne for udødelighet. Hun var en av Lares, en av skytsguddommene.

Hun var i følge med Turan, kjærlighetsgudinnen, og ofte til stede sammen med Turan og hennes unge elsker Atuns (tilsvarende den greske Adonis).[1] Som mange etruskiske guddommer er Evan tidvis vist som en mann, tidvis som en kvinne.[2]

Navnet *Evan* betyr på etruskisk «tid» og er beslektet med etruskiske *evi*, «tidsforløp», og således knyttet til guddommens funksjon.[3]

Evan er også et walisisk navnvariant av «John» eller «Johannes».

I drikkevisene fra Norske Selskab er Evan synonym for vinguden Bacchus, som for eksempel i Jens Zetlitz' vise «Evan».[4]

Referanser
----------

1. ↑  Obscure Goddess Online: Evan
2. ↑  Bonfante, G.; Bonfante, L. (2002). Side 198.
3. ↑  Obscure Goddess Online: Evan
4. ↑  Smuttan og Lille Manasse [ Erik Aall Flood og Lorentz N. Kvam ], *Helan går*, Oslo 1928

Litteratur
----------

* Bonfante, Giuliano; Bonfante, Larissa (2002): *The Etruscan Language: an Introduction*. Manchester: University of Manchester Press. ISBN 0-7190-5540-7
**Dundee-ekspedisjonen 1892–93** var en ekspedisjon til Antarktis finansiert av Robert Kinnes i Dundee i Skottland. Hovedformålet med ekspedisjonen var å kartlegge forekomstene av retthval og vurdere potensialet for hvalfangst i Sørishavet. Resultatet var nedslående, og ingen hval ble fanget. Det ble imidlertid tatt store mengder sel.

Fire fartøy fra hvalflåten i Dundee ble sendt sørover via Falklandsøyene: «Active», «Balaena», «Diana» og «Polar Star». William S. Bruce om bord i «Balaena» og Charles W. Donald i «Active» gjennomførte vitenskapelige undersøkelser ved Joinville Island og Trinityhalvøya. Med på ekspedisjonen fulgte også kunstneren William Gordon Burn Murdoch, og de første kjente fotografier av det antarktiske kontinent ble tatt i løpet av ekspedisjonen.

Julaften 1892 støtte den skotske hvalflåten på Carl Anton Larsen og «Jason» nær Joinville Island. Larsen var ute i samme ærend som Dundee-ekspedisjonen, på en ekspedisjon finansiert av Christen Christensen fra Sandefjord. Resultatet av denne ekspedisjonen var like negativt.

Se også
-------

* Antarctic-ekspedisjonen 1894–95

Kilder
------

* Headland, Robert K. (2009). *A Chronolgy of Antarctic exploration*. London: Quaritch. s. 224. ISBN 978-0-9550852-8-4.
* Tønnessen, Joh. N. (1967). *Den moderne hvalfangsts historie*. 2. Sandefjord: Norges Hvalfangstforbund.

Portal: Antarktis
***Gatens adel*** (originaltittel: ***The Lady***) er en amerikansk stumfilm fra 1925 regissert av Frank Borzage, med Norma Talmadge og Wallace MacDonald i hovedrollene.

Filmen ble vurdert for norsk sensur 15.04.1924.

Handling
--------

En ung kvinne gifter seg med den snobbete sønnen til en velstående britisk aristokrat. Men den nye ektemannen hennes mister snart de få pengene han har igjen, fordi han gambler for mye ved forskjellige kasinoer. Ektemannen hennes dør kort tid senere, og etterlater den unge kvinnen helt uten penger - og med ansvaret for deres lille sønn.

Når hennes tidligere svigerfar forsøker å få omsorgen over spedbarnet, etterlater hun i stedet sønnen sin sammen med et par som hun stoler på. Men når hun senere forsøker å finne igjen sønnen sin, opplever hun flere komplikasjoner.

Medvirkende
-----------

* Norma Talmadge - Polly Pearl
* Brandon Hurst - St. Aubyns Sr
* Wallace MacDonald - Leonard St. Aubyns
* Paulette Duval - Madame Adrienne Catellier
* Emily Fitzroy - Madame Blanche

Referanser
----------

1. ↑  «medietilsynet.no» **(norsk)**. Besøkt 31. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Gatens adel* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Gatens adel* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Gatens adel* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Gatens adel* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Gatens adel* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Sjur Bygd** (født 28. april 1889 i Voss, død 29. oktober 1985) var en norsk forfatter, gardbruker, ordfører og bankkasserer. Han var bosatt i Myrkdalen på Vossestrand. Forfatterskapet har blitt karakterisert som «Med djup psykologisk innsikt og ei ofte scenisk presentasjonsform skildrar han utviklinga i eit bygdesamfunn og menneska som lever i det».

Han var sønn av gårdbruker, kommandersersjant og ordfører Eirik T. Hellesnes på Vossestrand. Farfaren Torstein Hellesnes var også ordfører. Han gikk et år på Voss folkehøgskule, men var ellers «stadbunden til garden og heimbygda». Han var Vossestrands ordfører fra 1926 til 1934, valgt for Bondepartiet, og bankkasserer i Vossestrand sparebank fra 1935 til 1959. Han drev hjemgården fra 1931 til 1951, og forfatterskapet faller grovt sett i to bolker, før og etter gårdbrukerfasen.

Sjur Bygd debuterte med *Fjell-folk* i 1915, ei samling fortellinger fra en avstengt vestlandsbygd, inspirert av Hans E. Kinck. I romanen *Holmgang* (1917) skildra Bygd hvordan janteloven gir seg utslag i bygdesamfunn, hvor «stengde tilhøve skaper stengde sinn». Det samme gjelder romanen *Valplassen* (1921), som foregår noe tidligere, på midten av 1800-tallet. Novellesamlinga *Luftspeglingar* (1925) blir regnet som en av hans beste bøker; og den ble gjenutgitt i 1970 med tittelen *Mannen og natta*, sammen med et utvalg nyere noveller. Med romanen *I hamskifte* (1949) knytter Bygd bånd mellom romanene *Valplassen* og *Holmgang*, slik at de tre blir en trilogi, med *Valplassen* først og *Holmgang* som det tredje bindet. Hovedpersonen i midtbindet er initiativtageren Hans Bernt Kambe, som starter både butikk og bank i hjembygda, og med det vekker både hat og undring. I *Draumen* (1954) skildrer han bygdesamfunnet ved århundreskiftet, med utvandringen til Amerika og den gryende turisttrafikken.

Et særdrag «ved Bygds skrivemåte er den sceniske presentasjonen av personar og miljø», der personene representerer ideer og holdninger.

Han fikk Kongens fortjenstmedalje i gull i 1976.

Forfatterskap
-------------

* *Fjell-folk* (1915)
* *Holmgang* (1917)
* *Valplassen* (1921)
* *Luftspeglingar* (1925)
* *I hamskifte* (1949)
* *Draumen* (1954)
* *Mot blå berg* (1957)
* *Mannen og natta* (1970)

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Sjur\_Bygd[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  (no) Sjur Bygd i Norsk biografisk leksikon
3. 1 2 3 4 5 6  Olav A. Loen. *Bygda gav diktarsyn*. Rune forlag, 1970 (ebok)
4. ↑  digitaltfortalt.no Myrkdalen
5. ↑  I Loens bok og i Digitalt fortalt oppgis det at han var bankkasserer 1925-60, mens NBL oppgir 1935-59.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
Stupa ved Samye Ling-klosteret i Skottland
Stupa ved Borobudur
**Stupa**, også kalt **dagoba** i enkelte land (som Kina, Sri Lanka) er et eldgammel opprinnelig indisk gravbygg til oppbevaring av relikvier etter konger og fremstående personer. 

De buddhistiske stupaene hevdes å innholde relikvier etter Buddha selv: da Buddha var død, sies det at kroppen hans ble kremert og asken og levningene ble fordelt mellom indiske konger. Det ble så bygd en rekke stupaer til å huse delene. Senere bygde buddhistene stupaer også for andre viktige skikkelser fra buddhismens tidligste periode. 

Ingen av de eldste stupaene er intakte i dag, men det ble også bygd en rekke stupaer i løpet av buddhismens store ekspansjonsperiode, da religionen fikk beskyttelse fra den indiske keiseren Ashoka. På denne tiden ble enkelte stupaer viktige pilegrimsmål. Etter hvert som prestisjen økte, ble mange av dem kledd i stein, ofte med billedhuggerarbeider som skildrer episoder fra Buddhas liv. Stupaen står for den fullkomne tilstand Buddha når i nirvana.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Norges Eiendomsmeglerforbund (NEF)** er et profesjonsforbund for:

* Eiendomsmeglere med eiendomsmeglerutdanning og 2 års praksis
* Personer med bestått eiendomsmeglereksamen
* Advokater med bevilling til å drive eiendomsmegling
* Jurister med 2 års praksis og tillatelse fra Finanstilsynet
* Personer som har fått godkjenning av Finanstilsynet til å kalle seg megler

NEF hadde høsten 2013 rundt 2730 medlemmer. NEF er eneste organisasjon som ivaretar aktørenes rettigheter og er talerør for profesjonen/bransjen overfor media og myndigheter. Forbundet arbeider for at medlemmene er kvalifiserte/kompetente og oppdaterte, og driver derfor en utstrakt kursvirksomhet og faglig bistand. Forbundet ble etablert 12. desember 1932, Carl O. Geving er administrerende direktør. .

NEF utgir bladet *Eiendomsmegleren* månedlig med unntak av juli. Eiendomsmegleren tar for seg lovgivning og annen relevant og aktuell informasjon for aktørene i bransjen. NEF utgav tidligere sammen med Eiendom Norge den månedlige *Eiendomsmeglerbransjens Boligprisstatistikk*.

Referanser
----------

1. ↑  "Ny administrerende direktør i Norges Eiendomsmeglerforbund", Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. nyhetssak, nef.no, 2. juni 2014.
2. ↑  "Meglerne dropper boligprisstatistikk", nyhetssak, e24.no, 24. september 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Forbundets nettsted
Trikk med reklame for Norges Brannkasse, ca. 1977-1978.
**Norges Brannkasse** (etablert 18. august 1767) var lenge det eneste norske forsikringsselskap. Det endret seg i 1815 da kjøpstadene fikk forsikringsplikt og virksomheten fikk betegnelsen «Den almindelige brandforsikrings-Indretning for Bygninger». Man drev i tillegg med inspeksjon. Selskapet ble helnorsk i 1814. Nasjonal forsikringsplikt bortfalt i 1845 uten at medlemskapet falt. Navnet ble endret til Norges Brannkasse i 1912. I 1915 tilkom forsikring av løsøre, i 1940 bilforsikring. 

Fra 1. januar 1984 samarbeidet Brannkassen med Norske Folk under navnet UNI Forsikring, og selskapene ble omgjort til aksjeselskapene UNI Livsforsikring as og UNI Skadeforsikring as 30. november 1990. 22. mars 1991 ble de to selskapene fusjonert inn i Storebrand med navnet UNI Storebrand (ledet av Thorleif Borge og Jan Erik Langangen), i 1996 bare Storebrand.

Referanser
----------

1. ↑  Norges Brannkasse, Arkivverket.no
2. ↑  Norges Brannkasse, Den norske Forsikringsforening
3. ↑  «Storebrands historie om forsikringen i Norge». Arkivert fra originalen 3. februar 2009. Besøkt 18. mai 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |