recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Vanlig konstruksjonskvalitet
Puslespillet Tårnet i Hanoi konstruert i kryssfiner. Legg merke til at det lyse ytterlaget er av høykvalitets finer mens den mørkere kjernen her er av dårligere kvalitet.
**Kryssfiner** er en type konstruksjonsvirke som er laget ved at tynne lag av finer er limt lagvis sammen. Vanligvis slik at fibrene i hvert lag ligger 90 grader på hverandre. Vanligst er det også med et odde antall lag, slik at platen får best mulig egenskaper mot å slå seg. 
Derved vil også fibrene i de ytterste lagene normalt ligge parallelt. Platene limes sammen, vanligvis med et fenol formaldehydlim under stort trykk.
 
Dette gjør kryssfiner til et slags komposittmateriale.

En vanlig begrunnelse for å bruke kryssfiner i stedet for heltre eller stavlimt heltre, er evnen til å motstå sprekking, krymping og vridning. Ofte er også kryssfiner sterkere enn heltre.

Kryssfiner i bjørk

Anvendelse
----------

Kryssfiner anvendes i mange sammenhenger der en trenger en sterk plate som kan motstå sprekking, krymping og vridning. Kryssfiner kan også inngå som bærende element som for eksempel i ytterflaten på en flyvinge. Kryssfiner kan fremstilles med dobbelkrumme flater og være helt selvbærende som i skroget på en sculler. Kryssfiner har vært anvendt i båt- og flyindustrien siden den andre verdenskrig. Et kjent eksempel er det britiske bombeflyet De Havilland Mosquito som i all hovedsak var laget i tre.

Se også
-------

* Sponplate
* MDF

Referanser
----------

1. ↑  Plywood basics Arkivert 2. november 2008 hos Wayback Machine.
2. ↑  Handbook of Finnish Plywood, Finnish Forest Industries Federation, 2002, ISBN 952-9506-63-5 Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine.
3. ↑  "Milestones in the History of Plywood" Arkivert 17. juli 2011 hos Wayback Machine. APA - The Engineered Wood Association. Besøkt oktober 22, 2007. "plywood is often called the original engineered wood product because it was one of the first to be made by bonding together cut or refashioned pieces of wood to form a larger and integral composite unit stronger and stiffer than the sum of its parts."

Videre lesning
--------------

* APA – The Engineered Wood Association (formerly known as the American Plywood Association)
* Canadian Plywood Association – Plywood Manufacturing Process, Grades and Specifications, Engineering Design Values, Technical Literature, Mill Contact Info, Environmental Practices, International Certification, Hobby Ply-Plans
* Sellers, Terry. 1985. *Plywood and Adhesive Technology.* New York: Dekker. ISBN 0-8247-7407-8
* Yahoo about Article On Plywood Grades Arkivert 8. januar 2017 hos Wayback Machine.
* Handbook of Finnish Plywood

Eksterne lenker
---------------

* (en) Plywood – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
**Obukhov-lengden** eller **Monin-Obukhov-lengden** er høyden over bakken der turbulens produsert av vertikalt vindskjær er i balanse med stabile luftforhold som motvirker oppdrift. Det vil si høyden der Richardson-tallet er lik 1:

{\displaystyle L=-{\frac {u\_{\*}^{3}{\bar {\theta }}\_{v}}{kg({\bar {w}}^{'}{\bar {\theta }}\_{v}^{'})}}}

der {\displaystyle u\_{\*}} er friksjonsfarten, {\displaystyle {\bar {\theta }}\_{v}} er den gjennomsnittlige potensielle virtuelle temperaturen, {\displaystyle {\bar {w}}^{'}} er perturbasjonen av skalar fart, {\displaystyle g} er tyngdeakselerasjonen og {\displaystyle \theta \_{\*}} er en potensiell temperaturskala (k). Dette kan gjøres enklere ved å bruke likhetsteoritilnærmingen:

{\displaystyle ({\overline {w^{'}\theta \_{v}^{'}}})\_{s}\approx -u\_{\*}\theta \_{\*}}

som gir:

{\displaystyle L={\frac {u\_{\*}^{2}{\bar {\theta }}\_{v}}{kg\theta \_{\*}}}}

Parameteren {\displaystyle \theta \_{\*}} er proporsjonal med {\displaystyle {\bar {\theta }}\_{v}(z\_{r})-{\bar {\theta }}\_{v}(z\_{0,h})} som er den vertikale forskjellen i potensiell virtuell temperatur. Jo større {\displaystyle {\bar {\theta }}\_{v}} ved høyden {\displaystyle Z\_{0,h}} i forhold til verdien ved høyden {\displaystyle Z\_{r}}, desto mer negativ er endringen av {\displaystyle {\bar {\theta }}\_{v}} med høyden, og desto større er instabiliteten i overflatelaget. I slike tilfeller er *L* litt negativ, siden den er omvendt proporsjonal til {\displaystyle u\_{\*}}. Når *L* er litt negativ så er {\displaystyle {\frac {z}{L}}} mye negativ. Slike verdier av {\displaystyle {\frac {z}{L}}} gir stor instabilitet på grunn av oppdrift. Positive verdier av {\displaystyle {\frac {z}{L}}} samsvarer med økende {\displaystyle {\bar {\theta }}\_{v}} med høyden og stabil lagdeling.
**Sakte-TV** (engelsk: **slow TV**) er en samlebetegnelse for en sjanger av TV-program av en ordinær hendelse i sin fulle lengde. Programmene kan være både direkte og i opptak. Navnet kommer av sendingens lange varighet, og det naturlig langsomme tempoet i fremdriften. Eksempler er NRKs programserie *Minutt for minutt* og ulike førerromsfilmer. Noen svenske programmer er fra 2013 og 2014 da TV4 sendte en reise langs Göta Kanal og 2019 sendte SVT *Den stora älgvandringen*. I november 2019 sendte avisen *Ny Teknik* bygging av Lego i tolv timer. Kanalen Norway Live sender kun sakte-TV.

Referanser
----------

1. ↑  «Klarar Ny Teknik av det jättelika Legobygget på 12 timmar?». Besøkt 6. november 2019.

Se også
-------

* Pausefisk

Eksterne lenker
---------------

* Ti år med sakte-TV: Nå kommer «Klokken minutt for minutt» nrk.no, 20. mars 2019
* Thomas Hellum The world's most boring television ... and why it's hilariously addictive foredrag om sakte-TV på TED-konferanse (video 18 min)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
USS "Florida", en kryssermissilubåt av Ohio-klassen i tjeneste i U.S. Navy. 3 andre Ohio-klasse-ubåter bærer kryssermissiler som bevæpning, mens de 18 andre ubåtene i Ohio-klassen bærer ballistiske missiler.
En illustrasjon av USS "Ohio", en av de 4 ubåtene av Ohio-klassen som ble konvertert til kryssermissilubåter
Enda en illustrasjon av USS "Oho"
En konseptillustrasjon av en Ohio-klasse-ubåt som skyter ut Tomahawk-kryssermissiler
En russisk kryssermissilubåt av Oscar-klassen i tjeneste i Russlands marine
En **kryssermissilubåt**, eller **SSGN**, er en ubåt som bærer og skyter ut kryssermissiler (SLCM og sjømålmissil) som sin primære bevæpning. Missiler forbedrer fartøyets evne til å angripe stridende landmål og selv om torpedoer er skjulte alternative bevæpninger, gir krysermissilene et mye lengre avstandsområde, samt muligheten til å angripe flere mål på forskjellige kurs samtidig. Mange kryssermissilubåter beholder evnen til å distribuere kjernefysiske stridshoder, men de anses å være forskjellige fra ballistiske missilubåter på grunn av de store forskjellene mellom de to våpensystemenes egenskaper og bevæpning.

En model av en russisk kryssermissilubåt av den nye Jasen-klassen i tjeneste i Russlands marine.
To land driver for tiden kryssermissilubåter: USA og Russland (tidligere Sovjetunionen)
«Ocean Traveler» borer i Mexicogulfen
**«Ocean Traveler»** var en boreplattform bygget i USA og brukt i Mexicogulfen. i 1966 ble den overført av Esso til de første leteboringene på norsk sokkel i Nordsjøen, etter at nederlenderne hadde gjort Groningen-funnet i 1959. Plattformen gjorde 16. juli 1966 et begrenset funn i Nordsjøen, i en blokk som langt senere ble funnsted for Balderfeltet.

Ocean «Traveler» fikk store problemer med værforholdene i Nordsjøen som var langt mer værhard enn områdene utenfor sørkysten av USA. Disse erfaringene gjorde at søsterplattformer, særlig norskbygde «Ocean Viking», måtte forsterkes vesentlig i konstruksjonene. 6. november 1966 ble Ocean Traveler pårent av et forsyningsskip. Det førte til at det ble slått hull i en av pongtongene, som igjen medførte at vann trengte inn i plattformen. Plattformen fikk stor slagside og var nær med å velte, men mannskapet fikk pumpet ballastvann inn i de andre pongtongene og stabilisert plattformen. Hendelsen blir regnet som det første alvorlige uhellet på norsk sokkel.

Referanser
----------

1. ↑  «Den første boringen på norsk sokkel starter». Norsk Oljemuseum. Arkivert fra originalen 3. mars 2016. Besøkt 26. april 2017.
2. ↑  Weihe, Hans-Jørgen Wallin. (2018, 7. februar). Ocean Traveler. I Store norske leksikon. Hentet 8. februar 2018.
Western Expressen
**Western-Expressen** er en 335 meter lang berg-og-dal-bane som åpnet i 2012, i tilknyttning til cowboybyen Morgan Kane City på Tusenfryd. Den nederlandske produsenten Vekoma er leverandør av banen, og de har tidligere levert Loopen (1988) og ThunderCoaster (2001) til parken. Berg- og dalbanen er tilpasset barnefamilier og kan derfor ikke måle seg med de raskeste berg-og-dal-banene på Tusenfryd, selv om den når hastigheter opp mot 11 meter i sekundet i løpet av turen. Høydegrensen er satt til minimum 110 cm alene, eller 95 cm sammen med voksen over 18 år. Western-Expressen gir dermed et bredere tilbud til de som ikke er høye nok til å kjøre de større berg-og-dal-banene i parken. Banen har høy kapasitet med plass til 20 personer i hvert av de to togsettene.

Banen ble opprinnelig bygget i 2001, og gikk under navnet "Family Adventure" da den ble åpnet i den italienske parken Mirabilandia. Samme park solgte attraksjonen til TusenFryd i 2011

Tusenfryd oppgir at banen er 17 meter høy, men denne type bane leveres standardmessig med en høyde på 13 meter fra produsenten Vekoma.

Fakta om Western-Expressen
--------------------------

* Produsent: Vekoma
* Kapasitet: 20 personer per tog (10 rader av 2)
* Antall tog: 2
* Lengde: ca. 350 meter
* Topphastighet: ca. 40 km/t
* Høyeste punkt: 13 meter
* Høydegrense: 110 cm alene (95 cm sammen med voksen over 18 år)

Referanser
----------

1. ↑  TusenFryd – TusenFryd-nyhet med krutt i! Arkivert 29. juli 2012 hos Wayback Machine.
2. ↑  Rcdb.com – Western-Expressen
3. ↑  «TusenFryd – Se og gjøre/Nyheter 2012». Arkivert fra originalen 22. april 2012. Besøkt 21. april 2012.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
**Kryptologi** er vitenskapen om sikker (vanligvis hemmelig) kommunikasjon. Den omfatter kryptografi (utvikling av kryptosystemer, metoder for å forvrenge meddelelser så at uvedkommende ikke kan lese dem) og kryptoanalyse (metoder for å forsere, «knekke», kryptert tekst).

I moderne tid anser man også metoder for autentisering å være en del av kryptologien, da disse anvender lignende metoder og har lignende formål som kryptologien forøvrig. Koder og metoder for å gjemme meddelelser, steganografi inngår ikke i kryptologiens område.

Kryptografi
-----------

Det er umulig å med sikkerhet vite når kryptografi ble anvendt for første gang. For eksempel anvendte Lysander av Sparta kryptografi da han i 404 f.Kr. fikk vite at Farnabazos i Persia planla å angripe Sparta. I dette tilfellet ble det anvendt en *scytale* som er en trestav som man vikler en lær- eller pergamentremse rundt. På remsen kan man siden skrive meddelelsen og når man vikler av remsen så er bokstavene omrokert slik at kun en person med en lik trestav kan lese meddelelsen.

Kryptoanalyse
-------------

Kryptoanalyse er mye yngre. Et lenge anvendt verktøy var frekvensanalysen.

Referanser
----------

1. ↑  snl.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** NKC
 |
***The Midnight Man*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Elmer Clifton.

Handling
--------

Når den unge oppfinneren Bob Moore mislykkes i sine forsøk på å gi faren, en pengeskap-produsent, en lås som er fullstendig sikker mot innbrudd - kontakter han den mest talentfulle pengeskap-tyven i byen, for å tilby ham en jobb ved fabrikken hans. «The Eel» som han kalles bestemmer seg for å bli lovlydig, og aksepterer tilbudet hans. Men når The Eel får høre om et utrolig verdifullt halskjede, planlegger han også en aller siste kriminell jobb for å sikre seg dette kjedet.

I mellomtiden legger Irenes far, en annen pengeskap-produsent, legger halskjedet i sitt eget pengeskap. Han forteller Bob at hvis han klarer å åpne dette skapet, skal Irene være hans. Bob, forelsket i Irene, åpner pengeskapet. Men han tar ikke med seg halskjedet. Kort tid etter at han har gått, kommer «The Eel» inn i huset og stjeler kjedet. Bob blir deretter anklaget for å ha begått forbrytelsen. I håp om å frikjenne seg selv, tar han opp jakten på The Eel.

Skuespillere
------------

* Jack Mulhall som Bob Moore
* Ann Forrest som Irene Hardin
* Albert MacQuarrie som The Eel
* Warda Lamont som Molly
* Hal Wilson som Mr. Moore
* Wilbur Higby som John Hardin

Referanser
----------

1. ↑  The Midnight Man
2. ↑  THE MIDNIGHT MAN

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Midnight Man* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Midnight Man* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata
Taubanen med Sukkertoppen i bakgrunnen
**Sukkertoppen taubane** (portugisisk: **Bondinho do Pão de Açúcar**) er en taubane i Rio de Janeiro i Brasil. 

Den går mellom Praia Vermelha og Sukkertoppen 396 moh. den har et stopp på veien ved Morro da Urca.

Taubanen ble konstruert av ingeniøren Augusto Ferreira Ramos og var den tredje taubanen som ble bygget i verden. Banen ble innviet 27. oktober 1912 og de første gondolene hadde stålrammer kledd med treverk.

I 1972 ble taubanen oppgradert og fikk nye gondoler, kapasitet økte fra på 22 til 65 personer. Kablene ble skiftet igjen i 2002, nye gondoler i 2008 og styringssystemet ble oppgradert i mai 2009.

Banen brukes nå daglig av rundt 2500 besøkende og har hatt mer enn 37 millioner passasjerer siden innvielsen i 1912.

Taubanen er med i James Bond-filmen *Moonraker* fra 1979, hvor det er en slåsskamp mellom James Bond og Jaws (skurken) på taket av en av taubanens gondoler. Under filmingen skled stuntmannen Richard Graydon og unngikk så vidt å falle ned.

Referanser
----------

1. 1 2 3  LinkedIn. «Suspended Over Rio: The Sugarloaf Mountain Cable Car in Brazil». *TripSavvy* **(engelsk)**. Besøkt 21. mars 2022.
2. 1 2 3  «Top 10 Facts about the Sugar Loaf cable car». *Discover Walks Blog* **(engelsk)**. 10. januar 2021. Besøkt 21. mars 2022.
**Protobulgarere** eller *urbulgarere* (bulgarsk прабългари), stundom kalt kun for bulgarere, er ett av tre folkegrupper som over tid har blitt til dagens bulgarere i Bulgaria. De andre forhistoriske folkegruppene er thrakere og slavere.

Protobulgarernes opprinnelse er noe omdiskutert, og én teori er at de var et tyrkisk folkegruppe som innvandret fra Sentral-Asia, en annen teori er de kom fra byen Bulgan i Mongolia, og en tredje teori er at de var et indoeuropeisk folk fra Pamir («Verdens tak»). Det er den første teorien er den som nevnes hyppigst, og navnets etymologi henvises ofte til det tyrkiske ordet *bulgha* som betyr «blanding». De var uansett opprinnelig et etnisk blandet folkeslag.

I henhold til noen historieskrivere slo de første protobulgarere seg ned i området mellom Svartehavet og Det kaspiske hav på 100-tallet e.Kr. Det var antagelig bare et lite antall, men var etnisk det folkeslag som senere har blitt karakterisert som protobulgarere. Mellom 351 og 389 flyttet en del til Armenia via Kaukasus. Da hunerne kom flyttet langt flere protobulgarere til området og ble assimilert med sarmaterne.

Etter å ha vært en tid under tyrkisk overherredømme brøt protobulgarerne seg fri og dannet *Bulgaria Magna* – Det storbulgarske rike på 600-tallet. I år 668 falt dette riket sammen og protobulgarerne ble spredt. I henhold til et tradisjonelt historiesyn vandret den største gruppen vestover under lederen eller khanen Asparuch, og som krysset Donau i år 680. I det påfølgende året slo de seg ned i byen Pliska. Protobulgarerne hadde ikke bare militære ferdigheter, men var også politisk organisert og kunne raskt ta makten over de slaviske folkegruppene som allerede var i området. Den gruppen av protobulgarere som ble igjen eller som vandret nordover kalles i dag for volgabulgarere (se Volga-Bulgaria) eller kun bulgarere, og de talte et tyrkisk språk.

Galleri
-------

* 
* 
* 
*

Litteratur
----------

* Eremian, Suren: Rekonstruert kart av Sentral-Asia, fra «Ashharatsuyts».
* Shirakatsi, Anania: *The Geography of Ananias of Sirak (Asxarhacoyc): The Long and the Short Recensions*. Innledning, oversettelse og kommentarer av Robert H. Hewsen. Wiesbaden: Reichert Verlag, 1992. 467 ss. ISBN 9783882264852

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** NKC
 |
En **protokoll** i datamaskinsammenheng er et konvensjonelt eller standardisert sett med regler som bestemmer tilkobling, kommunikasjon og dataoverføring mellom to endepunkter (f.eks. to dataprogrammer på ulike maskiner i et nettverk). Protokoller kan implementeres i maskinvare, programvare, eller en kombinasjon av disse. På det laveste nivået definerer en protokoll en maskinvaretilkobling.

Populariteten og gjennomslagskraften til standard kommunikasjonsprotokoller har vært både en betingelse for skapelsen av og populariteten til internett. Transmission Control Protocol (TCP) var den første av disse protokollene, og uttrykket TCP/IP henviser til en viktig sammensetning av de mest brukte protokollene, IP og TCP. De fleste kommunikasjonsprotokoller er fastsatt av RFC-dokumenter publisert av Internet Engineering Task Force (IETF).

Alle nettverksprotokoller har egne spesifikasjoner. SMTP-protokollen har for eksempel spesifisert at utveksling skal innledes med kommandoen HELO, og TCP-protokollen spesifiserer at forbindelsen skal etableres ved hjelp av en såkalt Three Way Handshake før øvrig kommunikasjon kan foregå. Eksempler på andre protokoller er HTTP (Hypertext Transfer Protocol) og FTP (File Transfer Protocol) som benyttes til filoverføringer. Nettverksprotokoller beskrives ofte i forskjellige lag i OSI-modellen.

Objektorientert programmering har utvidet bruksområdet til protokollbegrepet til å inkludere programmeringsprotokoller tilgjengelig for tilkobling og kommunikasjon mellom objekter.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Communications protocols – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** NKC
 |
Det gamle Rådhus i Århus, nå Kvindemuseet, er oppført i Rosenborg-stil i 1857.
**Rosenborg-stil** også kalt **Christian IV-stil** var en arkitekturstil i Danmark i perioden 1860–1900. Den hører til de stilartene som var fremtredende i Danmark i historismen. Den er en etterligning av den såkalte nederlandske renessansestilen som kong Christian IV hadde stor forkjærlighet for. Stilen ble benyttet på flere av de kjente bygningene han tok initiativ til, bl.annet Børsen og slottene Rosenborg og Frederiksborg. Den kjennetegnes ved fasader i rød blankmur og rik bruk av sandstensinnfatninger rundt vinduer, gesimser, og gavler. Tårnene er ofte åttekantede og avsluttes med et kobberspir. Men i 1800-tallets Rosenborg-stil ble den dyre sandstenen ofte erstattet med billige etterligninger støpt i sement.

Bakgrunnen for den store utbredelsen stilen oppnådde var blant annet den oppmerksomheten den fikk ved arkitekt Ferdinand Meldahls gjenoppføring av Frederiksborg slott etter brannen i 1859. Samme arkitekt foresto også ombyggingen av Frijsenborg slott, som nok må betraktes som det fornemste eksempel på 1800-tallets Rosenborg-stil. Stilen var særlig brukt ved hovedbygninger på herregårder, rådhus og andre offentlige bygninger. I København kan blant annet nevnes det tidligere Kunstindustrimuseum, i dag kjent som H.C. Andersen-slottet ved Tivoli.

Vesentlige eksponenter for stilen
---------------------------------

* August Klein
* Vilhelm Klein
* Ferdinand Meldahl
* C.V. Nielsen
* Philip Smidth

Portal: Danmark
Rosenblad-kvartalet i 1885 (til venstre):  

I. Bondenske palatset Rosenbad,  
II. Hildebrandska husen
**Rosenbad-kvartalet** er et kvartal i Strömgatan på Norrmalm i det sentrale Stockholm, kjent for å huse mange offentlige kontorer.

I den delen av kvartalet som vender mot Fredsgatan ble det reist nye bygninger ved forrige århundreskifte. I Fredsgatan 9 ble det bygget et bankbygg i 1894-97 for Stockholms stads sparbank. I nummer 7 oppførte Skånebankens sitt Stockholms-kontor i 1897-1900 etter tegninger av Gustaf Wickman. Begge eiendommene ble overtatt av Staten i 1970, og ble renovert under ledelse av Anders Tengbom.

Historie
--------

På slutten av 1600-tallet lå det et offentlig bad med badekar på stedet. Det kunne også tilby bad med parfymert vann, derav navnet på kvartalet.

* Det bodenske palasset, (bygget i 1798, revet 1899)
* Hildebrandska husen (revet)
* Fredsgatan 9 (bygget 1894-97)
* Tennstopet (1867-1893)
* Skånebankens kontor i Stockholm (bygget 1897-1900)
* Rosenbad (bygget i 1902)
**Kim Andersen** (født 2. oktober 1958) er en dansk sportsdirektør og tidligere profesjonell syklist. Han er tidligere sportsdirektør for Pro Tour-laget Team CSC. Nå sportsdirektør for Trek-Segafredo.

Syklist
-------

I 1983 ble han den første danske syklist til å sykle i den gule ledertrøyen i Tour de France. Han vant senere en etappe i løpet. Til sammen i hans karriere vant han 31 individuelle løp/etapper.

Andersen testet positivt i en dopingtest i 1987 og ble utestengt på livstid fra sporten. Straffen ble imidlertid omgjort til ett års karantene. I 1992 testet han positivt igjen og ble sparket fra laget. Han fortsatte å sykle som individuell resten av sesongen, for så å legge opp.

| Lag | Fra | Til |
| --- | --- | --- |
| Z Team | 1988 | 1992 |
| Toshiba | 1987 | 1987 |
| La Vie Claire | 1985 | 1986 |
| Coop | 1980 | 1984 |

Sportsdirektør
--------------

| Lag | Fra | Til |
| --- | --- | --- |
| Team CSC | 2004 |  |
| Team Fakta | 1999 | 2003 |
| Team Chicky World | 1998 | 1999 |

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kim Andersen – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Kim Andersen – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Kim Andersen – CycleBase Rediger på Wikidata

* (en) Kim Andersen – TheSports.org Rediger på Wikidata

Portal: Danmark
**Pareto AS** (stiftet 13. desember 1991 som Vilfredo AS) er et norsk finanskonsern som gjennom sine datterselskaper tilbyr tjenester innenfor megling av aksjer, obligasjoner og selskapsandeler, tilrettelegging av emisjoner i egen- og fremmedkapital, samt direkte investeringer.

Det største datterselskap er aksjemeglerhuset Pareto Securities, som i 2008 stod for ⅙ av meglerinntektene som ble rapportert til Kredittilsynet (nåværende Finanstilsynet). Under Pareto Project Finance ligger corporate finance, prosjektfinansiering og -forvaltning innen shipping, offshore og eiendom, mens Pareto Forvaltning har fond og aktiv forvaltning for omtrent 36 milliarder i aksje- og rentemarkedet (årsslutt 2009). I tillegg kommer blant annet skipsmegling i Pareto Bassøe Shipbrokers og Pareto JGO Shipbrokers, investeringsrådgivning/-salg via Pareto Wealth Management og en andel på 15 prosent i Pareto Bank, som kom i drift i januar 2008.

Historie
--------

Selskapet ble stiftet i 1986 av Øystein Bøe, Widar Salbuvik og Jan Terje Ødegård med utspring i prosjektfinansiering av skip og eiendom, og ble senere solgt til Oslobanken. Kjøpt av Svein Støle og noen andre investorer i 1992 for om lag 50 millioner kroner. Under Støles ledelse har selskapet utviklet seg til å bli Norges viktigste meglerhus for offshore-bransjen. Ifølge Dagens Næringsliv er Pareto Securities Norges største investeringsbank, med finansoppgaver relatert til børsnotering, kapitalutvidelse, fusjon og oppkjøp.

Eierforhold
-----------

Per 2014 eier finansmannen Svein Støle snaut 80 % av aksjene direkte og ytterligere 7 % gjennom selskapet Svele AS. Anders Endreson eier de resterende 13 % gjennom selskapet Skoghøy Invest AS. Markedsverdien av Pareto-konsernet anslås til mellom 6 og 7 milliarder kroner.[]

Referanser
----------

1. ↑  Navneendring fra Pareto Private Equity hos Brønnøysundregistrene
2. ↑  Navneendring fra Pareto Universal Fonds hos Brønnøysundregistrene
3. ↑  «4,5 milliardersmannen»[*død lenke*] fra na24
4. ↑  Thor Chr. Jensen (28. september 2006). «Banker taper kremjobber». *Dagens Næringsliv*: 8.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Saab 9-4X** (2010–11) er en SUV bilmodell fra svenske Saab, laget i omkring 500 eksemplarer før fabrikken gikk konkurs.[1]

9-4X Biopower konseptbil fra 2008 var tegnet ved GM sitt designstudio i opelbyen Rüsselsheim am Main under ledelse av Andrew Dyson og Anthony Lo,[2] samt Clarence Kim og Ernesto Rupar.[3] Den ble bygget i Mexico, i General Motors (GM) sin fabrikk i Coahuila, på GM sin Theta-plattform (også brukt for Suzuki XL7 og Opel Antara) og med interiør fra Saab 9-5. V6 bensinmotorer på 2,8 og 3 liter hadde 265 og 300 hk (brukt i toppmodellen **Aero**). En av disse var i 2013 registrert på norske skilt.[4]

* 
* 
* 


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Search Wikimedia Commons |   |  Wikimedia Commons har media  relatert til (kategori): ***Saab 9-4X*** 
 |

 |

Referanser
----------

1. ↑  New 9-4X production totals fra saabworld.net, sist lest den 31. mai 2018.
2. ↑  Anthony Lo on the Saab 9-4X Biopower design.
3. ↑  *Interview with ANdrew Dyson, lead designer of the Saab 9-4X concept* i saabhistory.com den 12. februar 2008.
4. ↑  Eirik Linaker Berglund, *Kjøpte to av verdens siste Saaber* i VG den 12. mai 2013.
Turismedepartements logo
**Mexicos turistdepartement** (spansk: *Secretaría de Turismo*, forkorta **SECTUR**) er det statlige departementet i Mexico som har ansvar for oppgaver forbundet med utvikling av turistindustrien i landet. Dette omfatter regulering, kontroll, autorisasjoner, markedsføring og bevaring.

Departementets hovedkontor ligger i Avenida Presidente Masaryk 172 i Mexico by.

8. september 2009 annonserte president Felipe Calderón at departementet skulle legges ned og at oppgavene skulle overtas av Økonomidepartementet, men dette ble nedstemt i Senatet.

Ministere
---------

**Turistministere 1974–2005**| Navn | Periode |
| --- | --- |
| Julio Hirschfeld Almada | 1974–1976 |
| Guillermo Rossell de la Lama | 1976–1980 |
| Rosa Luz Alegría | 1980–1982 |
| J. Antonio Enríquez Savignac | 1982–1988 |
| Carlos Hank González | 1988–1990 |
| Pedro Joaquín Coldwell | 1990–1994 |
| Jesús Silva Herzog | 1994 |
| Silvia Hernández Enríquez | 1994–1997 |
| Oscar Espinosa Villarreal | 1997–2000 |
| Héctor Flores Santana | 2000 |
| Bertha Leticia Navarro Ochoa | 2000–2003 |
| Rodolfo Elizondo Torres | 2003–2010 |
| Gloria Guevara Manzo | 2010– |

Eksterne lenker
---------------

* Turistdepartementets nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI
 |
Kaptein Charles Chandler med prototypen av Lewis Gun.
**Charles deForest Chandler**, født 24. desember 1878 i Cleveland Ohio, død 18. mai 1939 i Washington, D.C. var en amerikansk flypioner.

Etter endte studier ved Case School of Applied Science i Cleveland, søkte han seg til US Army hvor han gjennomgikk Army Signal School i Leavenworth. Etter militærskolen ble han utnevnt som offiser ved US Army. Han var kaptein i Signal Corps da general James Allen besluttet å sette opp en flyavdeling 1. august 1907. Chandler ble oppnevnt som avdelingens første sjef. I begynnelsen besto avdelingen av to personer med unntak av Chandler. Han gjennomførte sin første ballongflygning 1907 og fikk etter utdannelsen FAI-ballongsertifikat nummer 8. Den 18. august 1908 kommanderte han løytnantene Frank P. Lahm, Benjamin D. Foulois og Thomas E. Selfridge til å gjennomføre testflygninger med Baldwins nykonstruerte, motordrevne luftskip. To dager senere kom brødrene Wright til Fort Myer i Virginia, flyvende over Potomac-elven fra Washington i sitt fly. Den 3. september 1908 gjennomførte brødrene Wright og det nye Baldwin-luftskipet en flyoppvisning for arméens beslutningstakere. Orville Wright tok Selfridge opp på en flytur. Under flyvningen løsnet et propellblad og slo istykker flyet. Selfridge omkom av skadene, mens Orville Wright måtte tilbringe en tid på sykehus. Wilbur Wright reparerte skadene på flyet umiddelbart og flyttet flyaktiviteten over til brødrene Wrights flyplass på Huffman Prairie.

Der fikk Chandler senere på året sin første flytur og undervisning av Wilbur Wright. Han fikk senere FAI-flysertifikat nummer 59 og militært flysertifikat nummer 5. Etter flyutdannelsen gikk inn han i arméens utredningsgruppe for flyanskaffelser. I 1911 fikk han stillingen som sjef for arméens flyskole i College Park Maryland, hvor han blant annet utdannet Henry "Hap" Arnold og Tommy Milling. I 1913 deltok han som flyver i USAs kampgruppe på Filippinene. Under første verdenskrig ble han forflyttet til Frankrike hvor han i 1917 gikk inn i armeens flyvåpen, men i mars 1918 ble han forflyttet til sjef over USAs luftskip-divisjon i Frankrike. Han forlot armeen som oberst 1920, men fortsatte med ballongflyvninger som hobby. Han døde i Washington 1939 60 år gammel og ble begravd på Arlington National Cemetery.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6k397vn, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
San Marinos riksvåpen
**San Marinos riksvåpen** er et våpenskjold fra 14. århundre. Nåværende utforming er fra 1862. I blått tre grønne høyder har hvert sitt sølv tårn. Tårnene har en fane av sølv strutsefjær. Høydene representerer Monte Titano med tårnene i San Marino by: Cesta, Guaita et Montale. Skjoldet er omkranset av en eikekvist på høyre side for forsvar av friheten og en laurbærkvist på venstre side for republikkens stabilitet. På toppen en fyrstekrone.

Mottoet «LIBERTAS» (latin «frihet») kan vise til ofrene for politisk forfølgelse i San Marino ved begynnelsen av 20. århundre. En annen mulig betydning er avledet fra grunnleggeren Sankt Marinus' siste ord: «Relinquo vos liberos ab utroque homine» (Latin: «*Jeg forlater deg fri fra begge menn*»). De to mennene skal sannsynligvis bety keiseren og paven som Marinus hadde besluttet at fri seg fra ved å være eneboer på Monte Titano.

| * v
* d
* r
Europeiske riksvåpen |
| --- |
| 
* Albania
* Andorra
* Belarus
* Belgia
* Bosnia-Hercegovina
* Bulgaria
* Danmark
* Estland
* Finland
* Frankrike
* Færøyene
* Hellas
* Irland
* Island
* Italia
* Kasakhstan
* Kroatia
* Latvia
* Liechtenstein
* Litauen
* Luxembourg
* Malta
* Moldova
* Monaco
* Montenegro
* Nederland
* Norge
* Polen
* Portugal
* Nord-Makedonia
* Romania
* Russland
* San Marino
* Serbia
* Slovakia
* Slovenia
* Spania
* Storbritannia
* Sveits
* Sverige
* Tsjekkia
* Tyrkia
* Tyskland
* Ukraina
* Ungarn
* Vatikanstaten
* Østerrike

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**San Martin de Tor** (tysk *St. Martin in Thurn*, italiensk *San Martino in Badia*) er en kommune i den ladinsktalende dalen Val Badia i Dolomittene (Syd-Tirol, Nord-Italia). 97 % av de ca. 1700 innbyggerne snakker ladinsk.

Borgen *Tor* i San Martin de Tor
Kommunen omfatter ved siden av landsbyen *San Martin* også *Antermëia*, *Lungiarü*, *Piculin* og borgen *Tor* (tysk *Thurn*; begge deler betyr «tårn»). Borgen ble rundt 1230 ført opp av fyrstbiskopen av Brixen i romansk stil. Den rommer i dag det ladinske landsmuseet.

Via Börzpasset (2003 moh. tysk *Würzjoch*) består det en forbindelse over Odlefjellene (2875 moh. i *Pütia*, tysk *Peitlerkofel*) til Funésdalen (tysk *Villnöß*), som også var ladinskspråklig inntil middelalderen. Kommunens område ble befolket fra Fúnes i det 9. og 10. århundre.

Referanser
----------

1. ↑  «Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011». Istituto nazionale di statistica. Besøkt 16. mars 2019.
2. ↑  «Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018». Istituto nazionale di statistica. Besøkt 16. mars 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) San Martin de Tor – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) St. Martin in Thurn – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Storsegl for Kongeriket Skottlands regjering benyttet etter at kong Alexander III var død.
**Skottlands verge** var en regent-tittel benyttet i Skottland i årene 1290-1292 og 1296-1306.

Da Aleksander III av Skottland døde i 1286 uten å etterlate seg noen barn i live, ble hans tre år gamle datterdatter Margaret utropt til dronning. Hun var datter av den norske kongen Erik II Magnusson, og hun døde i 1290 da hun var på vei til Skottland. Dette markerte starten på *The First Interregnum*, da Skottland i årene 1290-1292 ble styrt av seks «Verger» eller «Formyndere»; to biskoper, to jarler og to baroner som til sammen representerte de fremste politiske fraksjonene i landet.

Vergene av Skottland var i realiteten Skottlands statsoverhoder under *The First Interregnum* (1290-1292) og deretter under *The Second Interregnum* (1296-1306). Senere har det vært en rekke verger av Skottland, og embetet har hatt stor konstitusjonell betydning i utviklingen av Skottlands politiske stilling.

Foreningen «Guardians of Scotland Trust» (2011)
-----------------------------------------------

I 2011 ble det stiftet en forening eller organisasjon som kaller seg «Guardians of Scotland Trust». Dens erklærte formål er:

-– «to educate the public about William Wallace and Andrew de Moray as consummate co-commanders at the Battle of Stirling Bridge 1297 and to establish a monumental artwork in their honour» (norsk: «å spre kunnskap i befolkningen om William Wallace og Andrew de Moray som hærførere i Slaget om Stirling Bridge i 1297 samt å reise et monument til deres ære».

Referanser
----------

1. ↑  «Seal impression (cast), of Guardians of Scotland». National Museums of Scotland. Arkivert fra originalen 12. mai 2016. Besøkt 15.09.2016.
2. ↑  «Guardians of Scotland Trust». Guardians of Scotland Trust. Arkivert fra originalen 16. september 2016. Besøkt 15.09.2016.

Eksterne lenker
---------------

* Avstøpning av et segl tilhørende Vokter av Skottland Arkivert 12. mai 2016 hos Wayback Machine. - National Museums of Scotland
**Vincent Cirelli** er en amerikansk effektdesigner kjent for arbeidet sitt med effektselskapet Luma Pictures. Hammack har arbeidet med spesialeffektene i filmer som *Pirates of the Caribbean: At World's End* (2007), *No Country for Old Men* (2007), *The Midnight Meat Train* (2008), *X-Men Origins: Wolverine* (2008), *Harry Potter og Halvblodsprinsen* (2009), *The Book of Life* (2009), *Battle: Los Angeles* (2011), *Captain America: The First Avenger* (2012), *Prometheus* (2012), *The Avengers* (2012), *Saving Mr. Banks* (2013), *Guardians of the Galaxy* (2014), *Avengers: Age of Ultron* (2015), *In the Heart of the Sea* (2015), *Deadpool* (2015) og *Doctor Strange* (2016)

Han fikk god kritikk for arbeidet i *Doctor Strange* og ble nominert til Oscar for beste visuelle effekter under den 89. Oscar-utdelingen.

Referanser
----------

1. ↑  «Oscar Nominations 2017: The Complete List - 89th Academy Awards». Oscars.com. 24. januar 2017. Arkivert fra originalen 19. februar 2017. Besøkt 20. februar 2017.
2. ↑  «Oscar Nominations 2017: See the Full List». Vanity Fair. 24. januar 2017. Besøkt 20. februar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vincent Cirelli på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Vincent Cirelli hos The Movie Database Rediger på Wikidata
Pattani kommune.
**Pattani** (**ปัตตานี**) (malay: *Petani*) er hovedstaden i provinsen Pattani i det sørøstlige Thailand. navnet *Petani* på malay betyr «bonde».

Byen er en havneby ved lagunen Ao Pattani i Siambukten, og har langstrakte strender langs havet i nord og øst. Elven Mae Nam Pattani renner ut i byen, den har sine utspring i de malayiske fjellene i provinsen Yala lengre sør.

Befolkningen anslås (2005) til 49 100, mens selve kommunen har 120 000 innbyggere.

Pattani er de thailandske muslimers viktigste sentrum. I 2004 og 2007 var det uroligheter i byen knyttet til islamske opprør mot angivelige overgrep fra den politisk dominerende thai-minoriteten i Pattani-provinsen.

Det er lokal lufthavn i Pattani, og riksvei 42 (Asian Highway 18) fra Hat Yai til Singapore går gjennom byen.

Referanser
----------

1. ↑  ; utgiver: Department of Provincial Administration.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
Skovlunde kirke  Foto: Claus B. Storgaard 
**Skovlunde** er et område i den københavnske forstaden Ballerup i Ballerup kommune i Region Hovedstaden på Sjælland. Området ligger mellom Herlev og Ballerup, i Skovlunde sogn. I Skovlunde bor 12 000 mennesker. Opprinnelig var det en gammel landsby, hvis kjerne i dag ligger i området ved og omkring Gammel Skovlundevej, syd for Ballerup Boulevard.

Etter S-togets «ankomst» umiddelbart nord for landsbyen i 1949, og dermed anleggelsen av Skovlunde stasjon, utviklet byen seg mest rundt stasjonen og nord for banen. I dag er Skovlunde en stasjon på Frederikssundbanen.

Umiddelbart vest for landsbyen lå Skovlunde flyplass fra 1946 til 1980, det var en liten flyplass med noen få privatfly. Den ble nedlagt grunnet for mange klager fra de voksende villakvarter i området.

Skovlunde kirke er bygget i 1972.

Referanser
----------

1. ↑  Skovlunde flyplass på Wikimapia, (engelsk)

Eksterne lenker
---------------

* Nettsted for Skovlunde (dansk)

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GeoNames
 |
***Patsy*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av John G. Adolfi.

Handling
--------

John Primmel sender datteren sin Patsy østover, for å bo hos en venn, og skaffe seg en utdannelse. Men når hun ankommer New York, oppdager Patsy at farens venn allerede er død, og leiligheten hans er nå bebodd av sønnen hans - Dick Hewitt. Han lar Patsy bo hos ham, og de ansetter en hushjelp, en husholderske og en hovmester. En natt, mens Dick er alt for påvirket av alkohol, narrer Helene Arnold ham til å gifte seg med henne. Kort tid senere kommer Dicks søster Alice, og oppfordrer ham til å gifte seg med Patsy - som han virkelig elsker.

Helene truer deretter med å avsløre Dicks ekteskap med henne, med mindre han betaler henne 10 000 dollar. Dick nekter og neste kveld, mens hun er på en fest, forteller Helene alle gjestene at hun har en viktig kunngjøring å komme med. Akkurat i det hun er i ferd med å avsløre Dick, dukker hovmesteren hans opp. Men når Helene får øye på ham, kunngjør hun plutselig at hun skal til Europa for å begynne som sykepleier, før hun skynder seg vekk fra huset. Hovmesteren informerer deretter Dick om at Helene faktisk var hans egen kone som hadde forlatt ham flere år tidligere.

Skuespillere
------------

* June Caprice som Patsy Prim
* Harry Hilliard som Dick Hewitt
* John Smiley som John Primnel
* Edna Munsey som Helene Arnold
* Ethyle Cooke som Alice Hewitt
* Alma Muller som Patsy's Maid
* Fred Hearn som Griggs
* Jane Lee som Janie

Referanser
----------

1. ↑  PATSY

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Patsy* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Patsy* på American Film Institute Rediger på Wikidata
Galtelandsteinen
Kopi av Galtelandssteinen nær det opprinnelige funnstedet
**Galtelandsteinen** er en runestein fra begynnelsen av 1000-tallet fra Evje, Evje og Hornnes kommune, Aust-Agder. Den sto opprinnelig sannsynligvis i nær kontakt med det store gravfeltet på Verksmoen utenfor Evje sentrum. Den ble første gang beskrevet av biskop Thomas Wegner i 1639, og var da i intakt stand. Senere ble steinen slått i stykker, men mesteparten av innskriften er bevart:

**arn (stin) risti þi(na) iftir bior (s)un sin (sa uar)tuþr iliþi þ(a)s knursoti iklat inis ko(þ)**
På moderne norsk blir dette: 
*Arnstein reiste denne steinen til minne om Bjor, sin sønn; han døde i hæren da Knut angrep England. En er Gud*

Innskriften henviser antakelig på Knut den mektiges invasjon i England i 1015. Steinen har vært tolket som et vitnesbyrd om at kristendommen hadde fått fotfeste i Norge allerede før Olav den hellige.

Fragmentene av steinen oppbevares ved Kulturhistorisk Museum (KHM) i Oslo. Gravfeltet på Verksmoen ble utpekt som Evje og Hornnes kommunes tusenårssted, og i den anledning ble det laget en kopi av Galtelandsteinen som ble reist på stedet.

Eksterne lenker
---------------

* Galtelandsteinen på Digitalt Museum Arkivert 22. mars 2014 hos Wayback Machine.
* Verksmoen på Kulturminnesøk.no
**Semmen** (gnr. 279) (på lokaldialekt uttalt *Sømmen*, men opprinnelig av norr. *Sígmvin*) er en gammel storgård som ligger sør i Vestre Ådal, på grensen mot tidligere Norderhov kommune (nå Ringerike kommune) i Buskerud. Gården er delt flere ganger. Av navnet og beligenheten på gården ser man at det er en gammel *vin*-gård, trolig opprinnelig etablert i løpet av de første århundrene etter år 0. Navnet kan ha sammenheng med det norrøne verbet *síga*, som betyr *glidende* og nok refererer til hvordan Ådalselva renner på denne strekningen. Området sogner til Norderhov prestegjeld og Veien skole.

I 1528 betaler *Anders på Semmen* gjengjerden (en særlig matskatt innført i senmiddelalderen, også kalt gjengjerdsskatt), som var på 24 skilling eller 1 lodd sølv på den tiden. I de bevarte regnskapene fra 1557 ser vi imidlertid at det er to brukere på Semen, *Dyre på Semmen* og *Gunder på Semmen*. Kan hende var det i tiden mellom disse to hendelsene at gården Søre Semmen ble ryddet eller tatt i bruk på nytt. Gården nevnes også i norske diplomer fra 1400-tallet, blant annet i 1436 og 1494. I det siste som «Sudre gardom Sigmine», som kan antyde at Søre Semmen ble ryddet mye tidligere. Det er imidlertid uklart om disse er samme gård eller ikke. Kan hende har også Søre Semmen ligget øde en tid etter svartedauden i 1349–1350.

Fra 1868 var Semmen et av anløpsstedene for DS «Bægna», som trafikkerte Ådalselva og Sperillen fram til 1929, da en motorbåt tok over. Dette fortsatte fram til 1933, da båttrafikken ble nedlagt for godt. På elva ble imidlertid trafikken nedlagt i 1926, da Sperillbanen ble åpnet.

Se også
-------

* Nordre Semmentjern
* Søndre Semmentjern
* Semmenelva (Kvennelva)
Gallowayku og -kalv
**Gallowayfe** (*Bos taurus galloway*) er en storferase fra sydvestre Skottland. Det er den eldste britiske storferasen og verdens eldste hornløse kjøttferase. Man mener gallowayfeet kan stamme helt tilbake fra skyternes hornløse kveg (år 485–425 f.Kr.). De fleste opptegnelser om gallowayfe brant opp i 1851. Deretter ble stambok opprettet, og avlsarbeidet med de nåværende gallowaytyper begynte.

Rasen er naturlig kollet. Mulepartiet er bredt, og pelsen er tradisjonelt sortbrun. Gallowayfe har under- og ytterpels med lange dekkhår og krøllet ullen underpels, som isolerer mot både kulde og varme. Dekkhårene virker vannavvisende. Dyrets hals er kort. Bekkenet er bredt, og benene er korte og robuste. Den skotske opprinnelige variant er noe mindre ene den amerikanske. Okser av den skotske variant veier omkring 700–800 kg, mens kua veier omkring 400–450 kg. Kalvenes fødselsvekt ligger på 25–32 kg.
Gallowayfe er rolige og lett å omgås. Mod en ytre trussel holder flokken seg sammen og gjør felles front mot fienden. Gallowayfe gir ved slakting høye kjøttprosenter. Dyrene vokser langsomt. En okse bruker ca. 18 måneder på å bli slaktemoden.
Gallowayfeet er i stand til å fordøye store mengder av næringsfattige vekster som for eksempel lyng.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Galloway[*død lenke*]
* Oklahoma State University

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
***Tour De Force*** er et musikkalbum av Ole Edvard Antonsen fra 1992, utgitt av Norsk Plateproduksjon. Albumet er produsert av Bjørn Nessjø og innspilt i Nidaros Studios, Trondheim. Melodiene på plata er laget av en rekke ulike komponister.

Sporliste
---------

1. «Honky Tonk Women» (Mick Jagger/ Keith Richards) 3:12
2. «Vitae Lux» (Frode Alnæs/ Ivar Dyrhaug) 3:34 Vokalsolist: Kirsten Bråten Berg
3. «Pungjass» (Frode Alnæs) 3:07
4. «Travels» (Pat Metheny/ Lyle Mays) 5:27
5. «You're the Voice» (Keith Reid, Anthony Qunta, Chris Thompson, Maggie Ryder) 3:50
6. «Siesta» (Sigmund Groven) 3:29
7. «Tour De Force» (Kjetil Bjerkestrand) 4:11
8. «Men går jag över engarna» (Nils Ferlin/ Leif Strand) 3:56
9. «5000 Miles» (Torstein Flakne) 4:45
10. «Janie's Got a Gun» (Steven Tyler/ Tom Hamilton) 4:36
11. «Round'n Round» (Dag Lauvland/ Geir Jensen) 4:08

Musikere
--------

Det er en rekke musikere med på albumet i tillegg til Ole Edvard Antonsen på trompet. Kjetil Bjerkestrand spiller keyboards, Gunnar Berg og Torstein Flakne spiller gitar. I tillegg er gruppa *«Horns for Hire»* med på noen av sporene. Den består av Jens Petter Antonsen, trompet, Ole Edvard Antonsen, trompet, Torbjørn Sunde, trombone og Morten Halle, saksofoner. På kontrabass finner vi Bjørn Kjellemyr, trommer og symbaler Kim Ofstad, gitar Eivind Aarset. Koret består av fire studiosangere fra USA: Vaneese Thomas, Angela Clemmons-Patrick, Darryl Tooles og Dennis Collins.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Tour De Force* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *Tour De Force* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Senad Softić** (født 10. august 1963) er en bosnisk økonom, som siden august 2015 har vært sentralbanksjef i Bosnia-Hercegovinas sentralbank (CBBH).

Utdanning og yrkeskarriere
--------------------------

Softić er utdannet ved School of Economics and Business Sarajevo, der han tok en mastergrad i 2004 og doktorgrad i 2010. 

Fra 1987 til 1995 var han amanuensis og forsker ved Institute for the Organization and Economics i Sarajevo. Fra 1995 til 2007 jobbet han ved Sarajevo Institute of Economics, som forsker og akademisk førsteamanuensis. Han ledet også Senter for samfunnsøkonomisk forskning, samtidig som han var assisterende professor. I sin akademiske karriere har han deltatt i 120 working papers og 13 bøker og avhandlinger. I 2007 begynte han å jobbe ved School of Economics and Business ved University of Sarajevo, som assisterende professor, senior assisterende professor og senere professor på deltid. 

I august 2015 overtok Softić over som sentralbanksjef, etter Kemal Kozarić. Han er utnevnt for en periode på 6 år.

Referanser
----------

1. ↑  Bosnia-Hercegovinas sentralbank - *President of the Governing Board / Governor Senad Softić Ph.D.* Arkivert 28. oktober 2014 hos Wayback Machine. besøkt 30. april 2016.
2. ↑  Dnevni avaz - *Kemal Kozarić i zvanično predao dužnost guvernera Senadu Softiću* Arkivert 21. september 2016 hos Wayback Machine. (norsk versjon med Google Translate), besøkt 30. april 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon hos sentralbanken