recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Forsoningskirken i Taizé
**Communauté de Taizé** («**Taizékommuniteten**» eller «**Taizéfellesskapet**») er en økumenisk, kristen munkeorden med moderhus i Taizé i Bourgogne i Frankrike. Den ble grunnlagt av Frère Roger, en kalvinistisk teolog, i 1940. Kommuniteten består av over hundre munker fra en rekke nasjoner, både katolikker og protestanter.[] Ordenens liv er sentrert omkring bønn og kristen meditasjon. 

Taizé står bak en egenartet form for liturgisk musikk, som reflekterer fellesskapets vektlegging av meditasjon.[] Den bruker enkle fraser, gjerne hentet fra Salmene eller andre steder i Bibelen, som repeteres eller synges i kanon. Repetisjonen er et redskap som gjør meditasjonen lettere. Instrumentene som brukes er normalt gitar, fløyte, obo, klarinett, horn, trombone og cello. Disse gjør stemningen mer intim enn man oppnår med det klassiske kirkeinstrumentet, orgelet.[]

Klosteret i Taizé tar imot pilegrimsgrupper, særlig ungdom, fra hele verden. På grunn av dette er deres åndelighet og musikk spredd til store deler av verden.[]

Munkenes liv er lagt opp etter den benediktinske tradisjon, med *Ora et labora* («bønn og arbeid») som motto. En typisk dag for munkene består av:

* Morgenbønn
* Frokost
* Bibelstudier i store grupper
* Studier i små diskusjonsgrupper
* Middagsbønn
* Arbeid eller bibelstudier
* Diskusjonsgrupper
* Middag
* Aftenbønn

Pilegrimer som besøker Taizé blir invitert til å delta i dette livet, både ved å være med på bibelstudier og bønn, og ved å delta i fysisk arbeid.

Et symbol derfra, et halskjede som kombinerer kors og fredsdue, er vanlig å bruke. Dette symbolet brukte tyske Lena Meyer-Landrut da hun vant Eurovision Song Contest 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (vi) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Communauté de Taizé – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** HDS **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Kjersti Gisvold Andvig** (født 20. juni 1978) er en norsk kunstner. Hun er kunstner nasjonalt og internasjonalt.

Kjersti Andvig arbeider med flere ulike medier, fremfor alt skulptur og installasjon. Arbeidene har som regel et konseptuelt utgangspunkt og er resultat av en tankeprosess som gjerne pågår over flere år. Prosjektene blir ofte til i et tverrfaglig virkefelt og i samarbeid med andre profesjoner og forskningsmiljøer. Andvigs kunstnerskap fokuserer fremfor alt på populærkulturelle fenomener, maktstrukturer og vitenskap. Andvigs motivasjon er å utforske kunsten som en plattform for å undersøke nye sammenhenger innenfor disse feltene. I 2005 mottok hun Høstutstillingsprisen sammen med Lars Laumann.

Arbeider
--------

### I Swear on the stone

*I Swear on the stone* er et pågående prosjekt (2010 -) som fokuserer på besjeling av livløse objekter med suraer om Den Svarte Steinen i Mekka som en viktig referanse. Koranens musikalitet tolkes av ulike musikalske instrumenter som sekkepipe og cello. Lydverkene er samarbeid med ulike musikere, og hver Sura, tittel, musiker, og instrument, er nøye satt sammen. Komposisjonene installeres i Andvigs steinskulpturer, hvor hun med hjelp av ubåt-teknologi, gjør selve steinen om til en høyttaler. Steinsort og form er stedsspesifikt. Arbeidene er lydskulpturer i stein og vises både i gallerirommet og i offentlig rom.

### The Samí Peoples Flag in Neon

The Samí Peoples Flag in Neon (2016) er et arbeid i samarbeid med Lars Laumann for Statens hus i Vardø på oppdrag for KORO. Arbeidet viser det samiske flagget og ble opprinnelig laget til en større utstilling som ble vist i Karasjok, som het Casino Karasjok. Utstillingen utforsket ideen om å starte et samisk kasino etter modell fra gamblinghus av dette slaget i USA. Både utstillingen og neonflagget retter søkelyset mot samenes begrensede selvråderett.

### Knit until Death

Knit until Death er et større prosjekt som har gått over flere år og inkluderer blant annet arbeidene No One Here is Innocent og Coup de Grâce! Arbeidene jobber med dødsdom i ulike kontekster og er alle strikkede installasjoner.

##### No one here is innocent

No one here is innocent(2008) er en 1:1 strikket kopi av en dødscelle. Arbeidet er i samarbeid med Carlton A.Turner som satt på death roll i 9 år. Dødscellen ble utstilt på Triangle Museum i Marseille. I forbindelse med arbeidet publiserte Andvig publikasjonen No one here is innocent.

Referanser
----------

1. ↑  «Statens hus i Vadsø - KORO». *KORO*. Besøkt 1. mars 2017.
2. ↑  «Lot maskene falle». *forskning.no*. Besøkt 1. mars 2017.
3. ↑  «Kunstkritikk - Korny konseptualist lager hyper realisme». *www.kunstkritikk.no* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 2. mars 2017. Besøkt 1. mars 2017.
4. ↑  «Kunsten å henrette». *Aftenposten*. Besøkt 1. mars 2017.
5. ↑  Andvig, Kjersti G. (2008). *No one here is Innocent*. Torpedo Press: Triangle France & Monografik Éditions.

Eksterne lenker
---------------

* Kjersti Andvigs nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** KulturNav
 |
**Hendrik Josef Elias** (født 12. juni 1902 i Machelen i Flamsk Brabant i Belgia, død 2. februar 1973 i Ukkel) var en belgisk politiker og flamsk nasjonalist.

Elias ble etter krigen dømt til døden for krigsforbrytelser, men dommen ble senere omgjort til livsvarig fengsel. Han ble løslatt i 1959.

Elias var også en kjent akademiker som holdt flere doktorgrader innenfor både juss og filosofi fra hans studier ved Det katolske universitetet i Leuven, Universitetet i Paris og fra Universitetet i Bonn før han hadde en rekke ledende posisjoner innenfor både akademia og innenfor lovverket. Han begynte på sin politiske karriere i 1930 som sekretær for Vlaams Nationale Verbond. Han var medlem av det belgiske parlamentet fra 1932 til 1944. Han uttrykte en sterk personlig beundring for den tyske diktatoren Adolf Hitler.

Hendrik Elias ble utnevnt til ordfører i den belgiske byen Gent etter den tyske invasjonen og påfølgende okkupasjonen av landet, selv om han fortsatte å kraftig motsette seg planene om å innlemme Flandern som en del av det nasjonalsosialistiske Tyskland. Elias ble valgt til president for det belgiske partiet VNV i 1942, etter dødsfallet til den tidligere presidenten for dette partiet. Elias forsøkte å stoppe rekruttering blant den belgiske befolkningen til de frivillige divisjonene av Waffen-SS. I et forsøk på å oppnå dette oppmuntret han i stedet til en rekruttering inn i det tyske flyvåpenet Luftwaffe i stedet for til SS og han oppnådde en viss suksess i å få den belgiske ungdommen vekk fra Heinrich Himmler og hans menn.

I det offentlige rom, hevdet Elias at en tysk seier mot de allierte styrkene absolutt var nødvendig, og han støttet rekrutteringen til Østfronten, han forsvarte tvangsarbeid i arbeids- og konsentrasjonsleirene inne i Tyskland og rekvisisjoner. Mot slutten av den andre verdenskrig kom han til å samarbeide enda mer med nasjonalsosialistene, ettersom han fryktet en kommunistisk overtakelse av Belgia og nabolandene. Like før den allierte frigjøringen autoriserte Elias at militsen tilhørende VNV hadde lov til å gjennomføre aksjoner mot motstandsbevegelsen.

Elias flyktet til Tyskland i september 1944 og han ble arrestert av franskmennene og deretter ble han utlevert til Belgia. Han ble dømt til døden for krigsforbrytelser. Den belgiske regjeringen omgjorde senere denne dødsdommen til livsvarig fengsel. Han ble løslatt fra fengsel den 24. desember 1959 av helsemessige årsaker. I 1971 publiserte han verket Vijfentwintig jaar Vlaamse Beweging, som tar for seg historien til den flamske nasjonalistiske bevegelsen, og som tildels er hans egen selvbiografi.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Großkühnau slott** i Dessau-Rosslau i den tyske delstaten Sachsen-Anhalt, er del av Parkanleggene i Dessau-Wörlitz og ble oppført i andre halvdel av det 18. århundret i regjeringstiden til fyrst Leopold III av Anhalt-Dessau. 

Slottet ble bygget for prins Albert Friedrich von Anhalt-Dessau (1750–1811), sønn av Leopold II. (Anhalt-Dessau) og fikk en enkel og solid form. Festsalen i andre etasje ble utstyrt med dekorasjonsmalerier.

*Kühnauparken* ble anlagt ved den sørlige bredden av *Kühnausjøen* og på kunstige øyer i sjøen. Anlegget danner den vestlige avslutningen av Dessau-Wörlitz kulturlandskap. Kirken like ved er oppført mellom 1828 og 1830 i neoromansk-bysantinsk stil, den første i sitt slag i Tyskland.

Deler av parken består av frukthage og vinberg. Fra de lille vinbergslottet i sørøstlig retning, oppført mellom 1818 og 1820 av Giacobo Pozzi, får man utsikt til landskapet langs Elben.

Großkühnau slott ble av Reichsarbeitsdienst benyttet som skole fra 1932. Fra januar 1998 er slottet administrasjonsbygning for kulturstiftelsen Dessau-Wörlitz som bestyrer kulturlandskapet. *Parkanleggene i Dessau-Wörlitz* er fra 2000 oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside til Kulturlandskapet (Gartenreich) Dessau-Wörlitz
* Landskapsparken Großkühnau | Virtuell rundgang | 360°-tur gjennom *Gartenreich*[*død lenke*]

| * v
* d
* r
Parkanleggene i Dessau-Wörlitz |
| --- |
|  | Georgium slott • Großkühnau slott • Luisium • Mosigkau slott • Oranienbaum slott • Wörlitz park • Sieglitzer Berg • Leiner Berg |

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Hendrik van Heuckelum** (født 6. mai 1879 i Haag, død 28. april 1929 i Haag) var en nederlandsk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.

Van Heuckelum spilte på det belgiske laget *Université de Bruxelles*. Det ble spilt kun to fotballkamper mellom tre lag som demonstrasjonsport på Vélodrome de Vincennes i Paris under verdensutstillingen og OL 1900 i Paris. Det britiske laget *Upton Park F.C.* beseiret *Union des Sociétés Françaises de Sports Athlétiques* med 4-0 den 20. oktober 1900. Tre dager senere vant det franske laget over *Université de Bruxelles* med 6-2. I ettertid har International Olympic Committee valgt å utse tre medaljevinnere, gull til Storbritannia, sølv til Frankrike og bronse til Belgia.

OL-medaljer
-----------

* 1900 Frankrikes flagg Paris - Bronse Bronse i fotball Belgias flagg BEL

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hendrik van Heuckelum – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Hendrik van Heuckelum – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Crystal Palace National Sports Centre i 2005.
**London Grand Prix** er et årlig friidrettsstevne som blir arrangert på Crystal Palace National Sports Centre, som ligger sør i London i England. Stevnet var tidligere en del av IAAF Super Grand Prix, og er nå en del av Diamond League.

Historie
--------

Stevnet har sine røtter tilbake til 1953, da løpet Emsley Carr Mile ble etablert, av redaktøren i avisen News of the World. Han etablerte løpet i håp om at 4-minuttersgrensen på En engelsk mil skulle bli brutt på britisk jord. Gordon Pirie vant det første løpet, men Roger Bannister brøt 4-minuttersgrensen i Oxford før det andre Emsley Carr Mile ble avholdt. Emsley Carr Mile er fortsatt en øvelse i London Grand Prix. 

Den eldste mesterskapsrekorden som fortsatt står er Ilke Wyluddas rekord i diskos fra 1990, med 68,04 meter. Også Merlene Otteys rekord på 200 meter fra 1991 (22,24 sekunder) står fortsatt.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) London Grand Prix – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Diamond League - London

| * v
* d
* r
 Diamond League  |
| --- |
| År | 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 |
| Stevner | Doha Diamond League • Shanghai Golden Grand Prix • Bislett Games • Golden Gala • Adidas Grand Prix • Prefontaine Classic • Athletissima • British Grand Prix • Meeting Areva • Herculis • BAUHAUS-galan • London Grand Prix • Weltklasse Zürich • Memorial Van Damme |
Drammensbroen er en kassebro
En kassebro under bygging
En **kassebro** er en bro hvor hovedbjelkene er formet som en hul kasse innvendig.
Kassen består da enten av plasstøpt betong, betongelementer, sammensveiset stål eller en kombinasjon av stål og betong.

Noen kassebroer blir bygget opp ved at en heisekran løfter ferdige seksjoner på plass.

Formen har typisk et rektangulært eller trapesformet tverrsnitt. 
Ofte er disse kassene formet slik at det er mulig å inspisere dem innvendig.

Fordelen med en slik form er at den er mindre utsatt for torsjon dersom brodekket bøyer seg i plan. Det er også nødvendig med ekstra stiver/tverrskott over hver pilar for å ta opp de ekstra trykkreftene her.

Etter flere katastrofer med slike broer, blant andre med West Gate Bridge i Australia i 1970 og Cleddau Bridge i 1971, startet en med ny forskning på denne brotypen. 

Kassebroen kan være bygd som en bjelkebro, hvor overbygningen hviler på pilarene. 

Også for buebroer, skråstagbroer, hengebroer og «fritt frambygg»-broer kan brobanen være utformet som en slik kasse.
Svinesundsbroen er et eksempel på en buebro hvor brobanen er utformet som en hul stålkasse innvendig.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Großer Arber** er den høyeste toppen i Bayerischer Wald i Tyskland med en høyde på 1 456 meter over havet. Fjellet ligger mellom til Böhmerwald og Bayerischer Wald, og blir ofte kalt «Kongen av Bayerischer Wald».

Großer Arber og skogsområdene ned til Bayerisch Eisenstein hører til Prinsen av Hohenzollern.

Så tidlig som i 1939 ble store deler av det unike området lagt under vern. 
Großer Arber er den eneste toppen i den bayersk-bøhmiske fjellkjeden over tregrensen. Nær Großer Arber ligger det mindre fjellet Kleiner Arber. På toppen av fjellet står to militære radarstasjoner som ble brukt under den kalde krigen siden fjellet ligger svært nær den tsjekkiske grensen. Großer Arber har også et lite skisenter som har hatt renn i verdenscupen i alpint.

Referanser
----------

1. ↑   www.peakbagger.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Großer Arber – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Vinterbilete

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Et prosesjonskors** er et kors eller krusifiks som bli båret i kristne prosesjoner.

Den ortodokse kirke
-------------------

Prosesjonskors i korsprosesjon i Novosibirsk, Russland
I de ortodokse kirkene er det forskjellige tradisjoner for bruk av prosesjonskors. Tradisjonelt har prosesjonskorset kun vært i bruk når patriarken eller lignende holder liturgi. Denne tradisjonen er fortsatt dominerende i de slaviske kirkene.
I den moderne greske tradisjonen blir korset ofte brukt i innledning til vesperen, og i den hellige liturgien, uansett hvilken grad hovedcelebranten innehar. I alle tradisjoner blir prosesjonskors brukt i utendørs prosesjoner for hendelser som palmesøndag, korsprosesjoner og prosesjoner til ære for relikvier eller et ikon av en helgen.

Den katolske og anglikanske kirke
---------------------------------

I romersk-katolske og 
anglikanske kirker brukes korset i prosesjoner fulgt av lys og røkelse. 
Korset blir bragt opp til alteret av en ministrant.

Metodistkirken og lutherske kirker
----------------------------------

I metodistiske og lutherske kirker bæres korset opp til alteret i starten av gudstjenesten 
og fungerer deretter som alterkors under gudstjenesten. De som gjør altertjeneste bukker for korset, da det representerer Guds nærvær ved alteret.

### Den norske kirke

I Den norske kirke bæres alterkorset inn av klokkeren eller en annen frivillig foran prosesjoner på de store festdagene, samt ved spesielle anledninger (dåp, familiegudstjeneste etc.). Korset blir plassert ved alteret, men har utover dette ingen spesiell funksjon under gudstjenesten.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 6. april 2012. Besøkt 27. april 2011.
3. ↑
-

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Tsjekkias flagg Tsjekkia |
|  i langrenn: |
| Langrenn U23-Verdensmesterskap |
| Gull | 2009 Praz de Lys | Sprint klassisk |

**Aleš Razým** (født 19. august 1986 i Plzeň) er en tsjekkisk langrennsløper. Han bor i Tsjotikov og representerer skiklubben *Dukla Liberec*. Razým har sin styrke i sprint og han har en sjetteplass fra sprinten i VM i Liberec i 2009 som beste resultat i VM- og verdenscupsammenheng. Han har per 2. april 2009 et gull fra det tsjekkiske nasjonale mesterskapet og to seire i Slavisk cup.

Razýms beste resultat i et junior-VM er en fjerdeplass på 20 km dobbel jaktstart fra Rovaniemi i 2005. Han debuterte i verdenscupen på 15 km fristil i Nové Město i sesongen 2004/05. Razým tok sine første verdenscuppoeng i sesongen 2007/08 med en 23.-plass på sprint klassisk i Kuusamo. I sesongen etter forbedret han sin personlige bestenotering i verdenscupen til en 11.-plass, og det resultatet oppnådde han på fristilsprinten i Davos. I VM i Liberec, altså i hjemlandet, tok han overraskende en sjetteplass på sprinten i fristil.

Referanser
----------

1. 1 2   Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase, NKC-identifikator xx0185688, besøkt 23. november 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aleš Razým – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Aleš Razým – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Aleš Razým – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Aleš Razým – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (cz) Aleš Razým – Tsjekkias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Aleš Razým – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** NKC
 |
**Kaspisk ulv** (*Canis lupus cubanensis*), som også kalles **kaukasisk ulv**, lever i området mellom Det kaspiske hav og Svartehavet (Kaukasus, Tyrkia og Iran). Denne ulven er en underart av ulv (*Canis lupus*), men ikke alle systematikere anerkjenner den som en egen underart.

Beskrivelse
-----------

Kaspisk ulv er noe mindre enn vår hjemlige type, men ellers svært lik. Fargene kan differensiere noe, i det denne ulven gjerne er noe blekere i kontrastene og kan være noe mer rødlig i fargen.

Klassifisering
--------------

Noen systematikere mener at denne ulven må sees som en variant av vanlig ulv (*Canis lupus lupus*), på linje med flere andre typer som nylig har fått en slik klassifisering.

Annet
-----

Georgiske og sveitsiske myndigheter samarbeider i øyeblikket om et prosjekt for å sikre denne ulven en framtid, siden den led store tap under den sovjetiske tidsepoken. I så måte er *Batsara State Nature Reserve* i søndre Kaukasus (Georgia) et svært viktig verneområde for denne ulven.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kategori:Canis lupus cubanensis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Canis lupus cubanensis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Georgia's Protected Areas Development Project
***Kjærlighetseventyr*** (originaltittel: *L'Avventura*) er en italiensk spillefilm fra 1960, regissert av Michelangelo Antonioni.

Handling
--------

Anna og venninnen Claudia (spilt av Monica Vitti) møtes i en villa eid av Annas far, før de skal legge ut på med en lystbåt langs kysten av Middelhavet. De reiser til Roma for å møte Annas kjæreste, Sandro. Sandro kjører deretter de to kvinnene til kysten hvor de blir med to velstående par på den videre reisen. Under en svømmetur påstår Anna å ha sett en hai, men Sandro oppdager senere at dette var en løgn.

Men kort tid senere forsvinner Anna. Politiet foretar et grundig søk, men finner ingenting - og Annas far dukker opp. I Messina møter Sandro journalisten Zuria, som antyder at Anna kan ha blitt sett av en kjemiker i Troina. Sandro reiser deretter til Troina. Kvinnen som ble identifisert av kjemikeren hadde reist videre til Noto på det sørlige Sicilia. Men Sandro og Claudia klarer ikke å finne noen videre spor i saken.

Rolleliste
----------

* Gabriele Ferzetti som Sandro
* Monica Vitti som Claudia
* Lea Massari som Anna
* Dominique Blanchar som Giulia
* Renzo Ricci som Anna
* James Addams som Corrado
* Dorothy De Poliolo som Gloria Perkins
* Lelio Luttazzi som Raimondo

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kjærlighetseventyr* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Kjærlighetseventyr* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Kjærlighetseventyr* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Kjærlighetseventyr* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Kjærlighetseventyr* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Kjærlighetseventyr* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Kjærlighetseventyr* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Kjærlighetseventyr* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Kjærlighetseventyr* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN
 |
**Ján Tánczos** er en slovakisk tidligere skihopper og nåværende trener som konkurrerte for Tsjekkoslovakia og representerte Dukla Banská Bystrica.

Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka og verdenscupen i årene 1976-1983, og var to ganger blant de 20 beste sammenlagt i Hoppuka, med 15.-plass i 1976/77 og 19.-plass i 1978/79. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen (som startet opp vinteren 1979/80) eller Hoppuka var 3.-plass i Vikersund 2. mars 1980. Beste sammenlagtplassering i verdenscupen var 45.-plass i 1979/80. I VM i Lahtis i 1978 ble han nummer 33 i storbakken og 41 i normalbakken (begge av 55 deltakere), og var på det tsjekkoslovakiske laget som ble nummer 5 av 10 lag i lagkonkurransen, som var prøvegren. Han var med i VM i skiflyging i Vikersund i 1977 og Planica i 1979, og ble nummer 19 begge gangene.

Ján Tánczos var trener for det tsjekkoslovakiske hopplandslaget fra 1989 til 1993, og deretter hovedtrener for Slovakias hopplandslag. Høsten 2002 ble han hovedtrener for det tsjekkiske landslaget, og fra høsten 2004 hovedtrener for Tsjekkias juniorlandslag. Han er (pr. 2012) leder for skihopping i det slovakiske skiforbundet, og var sesongen 2011/12 hovedtrener for hovedtrener for det slovakiske hopplandslaget.

Ved parlamentsvalget i 1998 var Tánczos kandidat for partiet *Strana priateľov vína* («Vinvennpartiet»), nå *Ľudová strana Naše Slovensko* («Folkepartiet Vårt Slovakia»), men ble ikke valgt inn.

Referanser
----------

1. 1 2  Skijumping.pl: Drużyna Czech – spora dawka sportu i zabawy (14. april 2004, besøkt 7. august 2012)
2. ↑  Vojenské športové centrum Dukla Banská Bystrica: História Arkivert 23. januar 2015 hos Wayback Machine. (besøkt 7. august 2012)
3. ↑  The Prague Post: Roundup[*død lenke*] (2. oktober 2002, besøkt 7. august 2012)
4. ↑  Jan Tanczos trenerem czeskich juniorów! (10. september 2004, besøkt 7. august 2012)
5. ↑  Slovenská lyžiarska asociácia: Committee[*død lenke*] (besøkt 7. august 2012)
6. ↑  Slovenská lyžiarska asociácia: Zloženie reprezentačných družstiev sezóna 2011/2012 Arkivert 1. oktober 2012 hos Wayback Machine. (besøkt 7. august 2012)
7. ↑  Život Online: Športovcov uviedli do slovenskej politiky národniari a postkomunisti[*død lenke*] (24. mars 2010, besøkt 7. august 2012)

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ján Tánczos – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
John Wyclif gir sin Bibeloversettelse til sine lollardiske disipler.  
 Illustratør William Frederick Yeames, 1835-1918
**Lollardismen** var en politisk og religiøs retning i England på slutten av det 14. og begynnelsen av 15. århundre. Bevegelsen motsatte seg kirkens hierarki og avviste en rekke av dens læresetninger, og kirken forfulgte bevegelsens medlemmer som kjettere.

Bevegelsens lære var at fromhet var nødvendig for at en prest skulle være en sann prest som kunne formidle sakramentene, og at en from lekmann kunne utføre de samme handlinger som en prest. De mente dermed at religiøs autoritet kom fra fromhet og ikke fra ordinasjonen og kirkens hierarki. Den lærte også at det fantes en «kirke av de frelste», som overlappet, men ikke var identisk med Den katolske kirke. Denne læren inneholdt et element av predestinasjon. Kritikken rettet seg også mot kirkens rikdom, og lollardene krevde kirkelig fattigdom og skattlegging av kirkens eiendommer. I nattverdslæren trodde de på konsubstansiasjon, ikke transsubstansiasjon, og lå dermed nærmere den lære Martin Luther formulerte et drøyt århundre senere enn den katolske lære.

Opphavet til lollardismen finnes i læren til John Wyclif, en fremstående teolog ved University of Oxford fra 1350-årene. Opprinnelsen til navnet er ikke kjent, men noen mener at det kan komme fra latin *lolium*, som betyr «ugress», altså en bibelsk referanse fra kirkelig hold til at de sprang opp som ugress mellom såkornene. Det vil i så fall langt fra være det eneste eksemplet på at en bevegelse har fått et navn som i utgangspunktet var ment som et skjellsord. En annen mulighet er at det kommer fra en nederlandsk ord for «noen som mumler», en referanse til deres skikk med å be på en lavmælt måte.

Lollardene fikk i begynnelsen støtte fra den mektige hertug John av Gaunt, som beskyttet bevegelsen og ga den legitimitet. Universitetet i Oxford støttet den akademiske frihet, og ga dermed en viss beskyttelse til akademikerne som var ledende i å formulere lollardismens lære. Etterhvert som bevegelsen vokste ble den i stadig større grad sett på som en trussel ikke bare mot kirkens lære, men også mot den verdslige makt og kirken som institusjon. Dermed mistet de sine beskyttere. På samme tid forsvant John av Gaunt, som gjennom sin andre kone, Costanza av Castilla, gjorde et forgjeves forsøk på å kreve tronen i Castilla.

Fra kirkelig hold var det særlig Thomas Arundel, erkebiskop av Canterbury fra 1396 til 1414, som markerte seg som motstander av bevegelsen.

På begynnelsen av det 1500-tallet ble bevegelsen utslettet etter at kongen og kirken begynte å bruke hardere maktmidler. John Badby, en legmann og håndverker som nektet å frasi seg sine sympatier for lollardismen, ble brent; den samme skjebne ble flere andre til del. Den siste lollard som ble brent ser ut til å være Thomas Harding, som ble henrettet i White Hill, Chesham i 1532.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Knut Størdal** (født 17. juni 1965) er en norsk musiker, oppvokst på Mære i Steinkjer kommune. Han er utdannet kirkemusiker ved Trøndelag Musikkonservatorium og Norges musikkhøgskole. 

Han er til daglig musiker i Vår Frue - åpen kirke i Trondheim (Kirkens Bymisjon), samt universitetslektor ved Institutt for musikk (NTNU). 

Størdal er også arrangør og komponist. Bl.a. er han representert med en melodi i Norsk Salmebok 2013. Han har skrevet strykearrangementer for artister som Åge Aleksandersen og Marthe Valle. Han har også turnert sammen med Åge Aleksandersen og Trondheimsolistene. 

Høsten 2018 var han musikalsk leder for kirkespillet Petter med Nordland Teater, der han også hadde skrevet musikken. 

Han har medvirket på mange innspillinger, bl.a. med gruppen Vadested. I 2013 utga han CD-en "No stig vår song" i samarbeid med sin søster Helga Johanne Størdal. Han var også sentral i NRKs sakte-TV-produksjon «Salmeboka minutt for minutt» i november 2014.

Referanser
----------

1. ↑   Proff, besøkt 24. juni 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Knut Størdal på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Knut Størdal hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (en) Knut Størdal på Apple Music Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** CRIStin
 |
**Kondareddier** også kalt **konda reddy** og **pandava reddi** er en folkegruppe i delstaten Andhra Pradesh i India, der de er bosatt i distriktene East Godavari, West Godavari og Khammam.[1] Folket taler telugu. Kondareddiene har drevet med jordbruk og vært landarbeidere, og har tradisjonelt vært ansett som dyktige innhøstere. De har også skaffet seg inntekter fra skogen. Kondareddifolket bekjenner seg til hinduismen. I 2001 ble kondareddiene folketalt til 83 096 i delstaten Andhra Pradesh.[2] Kondareddifolket har status som anerkjent urfolk, *scheduled tribe*, i delstaten Andhra Pradesh.[3] Det finnes også grupper av dette folket i delstaten Tamil Nadu, der de kaller seg ganjama redid, samt i Kerala.

Referanser
----------

1. ↑  K. S. Singh: *The scheduled tribes*, Dehli: Anthropological Survey of India, Oxford University Press, 1994, s. 587–590.
2. ↑  *A- 11 State Primary Census Abstract for Individual Scheduled Tribe – 2001*, Census of India.
3. ↑  *Annexure – Ib. List of notified Scheduled Tribes* Arkivert 7. november 2013 hos Wayback Machine. Census of India.
Husbranner kan resultere i kondemnering dersom forsikringsselskapet avgjør at kostnadene ved å reparere bygningen overstiger den forsikrede verdien.
Selv om *Costa Concordia* bare grunnstøtte på grunt vann i 2012 ble den erklært som totalhavarert grunnet økende kostnader til opprydning og berging.
En alvorlig skadet bil hvis reparasjonskostnader trolig vil overstige markedsverdien
**Kondemnering** innebærer at kostnadene med å reparere eller redde en eiendel overskrider den forventede verdien til eiendelen etter reparasjoner, slik at det er mer kostnadseffektivt å erstatte den gamle eiendelen med en ny ekvivalent fremfor å reparere. Begrepet brukes blant annet innen forsikring.

Den estimerte verdien det sammenlignes mot kan være en tilsvarende fungerende eiendels markedsverdi (mer vanlig med biler og hus) eller en avtalt verdi i forsikringspapirene (mer vanlig i sjøforsikring). Det beregnes gjerne et estimat på kostnad til tid og materialer som vil gå med til berging og reparasjoner. Dersom den sikrede er uenig i beregningene kan disse kanskje påklages. Kondemnerte eiendeler rives, vrakes eller resirkuleres vanligvis.[]

Se også
-------

* Bilforsikring
* Trafikkulykke
* Cessio legis, overførelse av krav eller sikkerhet, for eksempel til et forsikringsselskap

Referanser
----------

1. ↑  «Det Norske Akademis ordbok». *naob.no*. Besøkt 6. juni 2022.
***Da duene forsvant*** (svensk: *När duvorna försvann*, finsk: *Kun kyyhkyset katosivat*) er en roman fra den finske forfatteren Sofi Oksanen fra 2012. Den ble oversatt til svensk i 2013 av Janina Orlov og til norsk 2013 av Turid Farbregd.

Boken er den tredje i trilogien som ble innledet med Stalins kyr (2003) og Utrenskning (2008).

Handling
--------

Boken tar utgangspunkt i den tyske okkupasjonen iav Estland i 1941, da sovjetmakten ble jaget ut av landet. I tre år var tyskerne de nye okkupantene, og fram til sovjetmakten kom tilbake, hadde mange tatt ulike valg på ulike premisser og som fikk ulike konsekvenser. Utover i 1960-årene var kommunistregimet grundig etablert med et nettverk av kontrollører og overvåkere, og en stor russisk tilstedeværelse i befolkningen. Boken handler om forhold under okkupasjon, om motstand og forræderi, om ulykkelig ekteskap, om kjærlighet og farlige forbindelser, og om modige og svikefulle valg.

Tre personer står sentralt i boken: Motstandsmannen Roland som kjemper for et fritt og uavhengig Estland. Hans fetter Edgar som er kameleonen som alltid går dit makten er, og kan skifte identitet og lojalitet uten å nøle. Juudit som er ulykkelig gift med Edgar, forelsker seg i en tysk offiser, og har bånd til den idealistiske Roland.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 16. oktober 2013. Besøkt 13. oktober 2013.  Där duvor tysnar] Vestra Nyland, 3. september 2012

Eksterne lenker
---------------

* oktober.no: *Da duene forsvant* Arkivert 18. april 2018 hos Wayback Machine.
**Kristoffer Clausen** er en norsk produsent av jaktfilmer, forfatter og villmarksentusiast.

Han kom i medias søkelys etter at han påsto at han hadde bodd i naturen sammenhengende i et år og levde kun av det han fant i naturen. Prosjektet ble filmet og sendt på TV 2. Det ble senere også gitt ut en bok.

Clausen tilsto i 2011 å ha midlertidig avbrutt prosjektet flere ganger for å besøke sin kreftsyke far, som døde like etter. Han dro også til Sverige hvor han handlet og jaktet. Han bodde på hotell under turene. Clausen sa til *Dagbladet* at han var «veldig lei seg». Han var ute i 10 måneder sammenlagt.

Clausen er bosatt i Fetsund og driver et firma som selger jaktutstyr og jaktfilmer.

Referanser
----------

1. ↑  Tvedten, Hilde marie (13. august 2010). «Kristoffer (33) levde av det han fant i naturen i ett år». *dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 21. februar 2022.
2. ↑  «De reelle kostnadene på forbrukslån». *Envillmann.no* **(engelsk)**. Besøkt 21. februar 2022.
3. 1 2  Kristoffer Clausen (34) om villmarksbløffen: - Jeg har gjort noe idiotisk vg.no 14.09.11
4. ↑  Nyfløt, Torgeir P. Krokfjord, Hilda (14. september 2011). «Kristoffer (34) lurte Norge til å tro han bodde ett år i marka». *dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 21. februar 2022.
5. ↑

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av Kristoffer Clausen i BIBSYS
**Knut Falk Qvigstad** (født 30. april 1988 i Oslo) er en norsk politiker (MDG).

Fra 2013 til 2017 var Qvigstad partiets 2.vararepresentant på Stortinget fra Oslo etter at Rasmus Hansson ble innvalgt som partiets første representant noensinne. Han jobbet som energi og miljøpolitisk rådgiver i partiets stortingssekretariat i perioden 2013-2018 og jobber i dag på Stortinget som personlig politisk rådgiver for partileder Une Bastholm. 

Qvigstad var nestleder i ungdomsorganisasjonen Grønn Ungdom fra 2009 til 2010 og leder i Grønn Ungdom i fra 2010 til 2012. Qvigstad har blant annet hatt følgende verv i MDG. 

- Miljøpartiet De Grønnes sentralstyre fra 2012 til 2014. 

- Miljøpartiet De Grønnes prinsipprogramkomité fra 2012 til 2013

- Programkomiteene for stortingsvalgvalgprogrammene for periodene 2017-2021 og 2021-2025. 

- Qvigstad har også innehatt flere ulike verv i partiets fylkeslag i Oslo og i partiets bydelslag i Oslo. 

I 2018 fikk Qvigstad tildelt stipendet Ambassador Robert D. Stuart Jr. Fellowship Arkivert 8. august 2020 hos Wayback Machine. som gjør det mulig for unge norske politikere å gjennomføre et semester med studier og praktisk erfaring i USA, blant politikerne som har innehatt det samme stipendet tidligere er Frps Sylvi Listhaug og SVs Torgeir Knag Fylkesnes. Qvigstad valgte å bruke stipendet på å jobbe på Capitol Hill i Washington DC for en av senatorene i det demokratiske partiet. Under oppholdet i Washington var Qvigstad også tilknyttet George Washington University.

  

Qvigstad har en bachelorgrad i statsvitenskap fra Universitetet i Oslo, og var samfunnsredaktør i studenttidsskriftet *Samfunnsviter'n* 2009–2010.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Knut Falk Qvigstad på Twitter Rediger på Wikidata

* (no) Knut Falk Qvigstad på Facebook Rediger på Wikidata
* (no) Knut Falk Qvigstad hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Knut Falk Qvigstad hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Kristoffer Bertram Louis Berg** (født 24. januar 1867 i Stavanger, død 22. april 1944 i samme by) var Stavangers ordfører i 1910. Berg satt i bystyret i valgperiodene 1902–1904 og 1908–1910. Han var viseordfører i perioden 1908–1909, men rykket opp til ordfører da Jonas Schanche Kielland ble valgt inn på Stortinget i 1910. Berg var kandidat for Venstre ved kommunevalgene i 1898 og 1901, men ved kommunevalget i 1907 representerte han en upolitisk liste som sympatiserte med Samlingspartiet og konservative. Den upolitiske listen ble av *Stavanger Aftenblad* beskrevet som «en ny udgave af de sidste aars høire-forklædning».

Kristoffer Bertram Louis Berg var høyesterettsadvokat. Han ble uteksaminert fra Kongsgård skole i 1885, og ble cand. jur. i 1889. Deretter var han fullmektig hos overrettssakfører Wilhelm Olsen i Stavanger i ett år, videre var han fullmektig hos sorenskriveren i Dalane (1890-1893), og fullmektig på Hønefoss (1893-1896) - før han tok advokaturen, en prøve som advokater må avlegge for å kunne føre saker for Høyesterett. I 1896 etablerte han seg som høyesterettsadvokat i Stavanger.

Mot slutten av første verdenskrig ble han banksjef i Stavanger Privatbank. Da den store bankkrisen kom i 1920, ble banken som han var sjef for hardt rammet, og han fikk kritikk. Banken gikk konkurs i 1921. I 1920 var han i statsråd blitt utnevnt til sorenskriver på Jæren. I kjølvannet av bankens konkurs ble Berg anmodet om å fratre sorenskriverstillingen, men han nektet. I 1922 ble han suspendert fra stillingen, men han nektet likevel å søke avskjed. Han ble endelig fradømt stillingen i 1924. Berg fikk også injuriesøksmål mot seg, og i 1923 ble han dømt for dette.  Senere fortsatte han sin advokatpraksis i Stavanger. 

I 1917 opprettet han *Bertha Berg født Randulffs legat* i sin mors navn. For dette ble mor og sønn hedret med hver sin gate i Stavanger, *Bertha Bergs gate* og *Advokat Bergs gate* - som begge ligger på Eiganes.

Referanser
----------

1. ↑  Stavanger Aftenblad: «Upolitisk», 25. november 1907 s.1.
2. ↑  Stavanger Aftenblad: «60 år», 19. januar 1927 s.2.
3. ↑  Stavanger Aftenblad: «Jæderens sorenskriveri», 16. juli 1920 s.1.
4. ↑  Stavanger Aftenblad: «Sorenskriver Berg fradømt sitt embete», 16. januar 1924 s.2.
5. ↑  Stavanger Aftenblad: «Sorenskriver Berg dømt.», 2. mars 1923 s.1.
6. ↑  «Bertha Berg født Randulffs legat». *www.stavanger.kommune.no*. Stavanger kommune. 19. august 2021. Besøkt 27. november 2022.
7. ↑  Stavanger Aftenblad: "Sønnen hedret sin mor. Byen hedret dem begge", 6. januar 1968 s.5.

Kilder
------

* Gunnar A. Skadberg: »Stavangers ordførere» s. 96 og 97
* STAVANGER BYLEKSIKON s. 68 og 99
**Mr. Happyman** er en estisk eurodance- og popgruppe. Gruppen har fire medlemmer og fikk sitt gjennombrudd med låten «Las mina proovin siis ka» i 1995. Gruppens frontfigur er Sven Lõhmus, som også har skrevet de fleste av låtene (som utelukkende er skrevet på estisk). Sulev Lõhmus er Sven Lõhmus' bror og spiller også i gruppen. Hvem som utgjør gruppens to kvinnelige medlemmer har variert, men i dag er dette Ly Lumiste og Kadi Rasmussen – førstnevnte er den som primært har vokalen på gruppens låter.

Gruppen hadde sin klare storhetstid i midten av 1990-årene og hadde ingen utgivelser mellom 1996 og 2004. Utgivelsene etter 1996 omfatter en samleplate, et potpurri og en nyinnspilling.

Utgivelser
----------

Studioalbum
* 1995 – *EP Lõvisüda*, kassett
* 2005 – *Retro*

Samlealbum
* 2006 – *Retro*

Singler
* 1995 – *Las mina proovin siis ka*
* 1995 – *Lõvisüda*
* 1995 – *Jõuluaeg*
* 1996 – *Laupäevaõhtu printsess*
* 1996 – *Suveparadiis*
* 1996 – *Eskimo tüdruk*
* 2004 – *Las mina proovin siis ka*, nyinnspilling
* 2007 – *Megamix*, potpurri

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mr. Happyman på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Mr. Happyman på MusicBrainz Rediger på Wikidata

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Knut Gjerde** (født 26. september 1955) er en norsk politiker (FrP). Han har vært varaordfører i Nedre Eiker siden 2007.

Gjerde var vararepresentant til Stortinget fra 1997 til 2009.

Gjerde var i 17-18-årsalderen medlem av Norsk Front, men har de siste 24 årene tatt avstand fra ekstremisme.

Han ble på årsmøte til Buskerud FrP 2015 valgt som 2. kandidat til fylkestinget. 

Knut Gjerde har være kommunestyrerepresentant i Nedre Eiker kommune for FrP siden 1983, og er i år gjenvalgt som ordførerkandidat.

Referanser
----------

1. ↑  VG.no:Eks-nazi kan gjøre slutt på 100 Ap-år

Kilder
------

* Arkivert 28. oktober 2015 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Knut Gjerde – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Knut Gjerde hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Knut Gjerde hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**The Citadel, The Military College of South Carolina** er en delstatseid, militær høyskole i Charleston i delstaten Sør-Carolina i USA. Det ble opprettet i 1842.

The Citadel er et såkalt *senior military college* som gir sivil høyskoleutdanning kombinert med Reserve Officers' Training Corps (ROTC). Studentene går i uniform i skoletiden. Kvinner ble ikke opptatt ved høyskolen før etter år 2000, og dette møtte store protester fra skolens ansatte og mannlige studenter.

Det gis allmenne høyskoleutdanninger opp til mastergradsnivå, med kombinasjon av militære fagdisipliner og fysisk fostring. Skolen praktiserer meget streng disiplin på og utenfor campus.

Ved høyskolen var det 3 386 studenter og 157 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 9 106 for studenter folkeregistrert i delstaten.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) The Citadel, The Military College of South Carolina – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** ISNI **·** GeoNames
 |
***Mr. Opp*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Lynn Reynolds.

Handling
--------

Daniel Webster Opp er optimistisk, og oppnår endelig suksess som reisende selger for et sko-firma. Men samtidig som fremtidsutsiktene hans er aller best, får han beskjed om at ste-faren hans nylig har dødd. Han reiser med en gang for å møte broren Ben ved Cove Junction, hvor de avgjør eiendommen i henhold til Bens ønsker. Ben tar pengene, mens Mr. Opp får gården og foreldreretten til Kippy - hans åndssvake halv-søster.

Mr. Opp ofrer alt for å bli hos søsteren sin, og grunnlegger en avis, som får navnet Opp Eagle. Hans optimistiske artikler blir blant annet lest av John Mathews, en velstående promotør som kommer for å undersøke muligheten for kull i området. Men etter å ha overbevist andre innbyggere i området om å investere pengene deres i opplegget, oppdager Mathews at gruven er verdiløs. Han bestemmer seg for å selge seg ut, mot Daniel Opps ønsker. Deretter mister Daniel Opp sin kjæreste Guinevere Gusty til Mathews sekretær, Willard Hinton.

Skuespillere
------------

* Arthur Hoyt som Mr. Daniel Webster Opp.
* George Chesebro som Willard Hinton.
* George Hernandez som Jimmy Fallows.
* Jack Curtis som John Mathews.
* Neva Gerber som Guinevere Gusty.
* Elsie Maison som Miss Kippy.
* Anne Lockhart som Mrs. Gusty.
* Jane Bernoudy som Jemima Fenny.

Referanser
----------

1. ↑  MR. OPP

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Mr. Opp* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Lene Tendenes** (født 27. mars 1999 i Stavanger) er en norsk ishockeyspiller som per 2021 spiller løper for Linköping HC og A-landslaget. Hun kommer fra Rennesøy, og har tidligere spilt for Stavanger Hockey og Stavanger Oilers i Eliteserien for kvinner.

> – De må man bare snu ryggen til, og vise at du er god nok og bedre enn guttene, Lene Tendenes
> 
> 
> 

Lene Tendenes regnes som en av Norges beste kvinnelige ishockeyspillere. Karrieren på isen begynte tidlig.
Tendenes begynte på ishockey i Stavanger. Samtidig spilte hun alltid fotball ved siden, men ishockeyen tok mer og mer over. Hun hadde to brødre som spilte ishockey, og ønsket hele tiden å være like gode som dem.
Da Tendenes vokste opp var det imidlertid ikke så mange kvinnelige ishockeyspillere å se opp til og hente inspirasjon fra.
Derfor måtte hun se mot gutta.

> – Jeg hadde ingen spesielle forbilder. Ishockeyen er relativt liten i Stavanger. Men jeg så opp til min eldste bror som spilte ishockey, og selvsagt spillerne på Stavanger Oilers, Lene Tendenes
> 
> 
> 

Tendenes la grunnlaget for sin ishockeykarriere nettopp med å måle krefter på isen mot jevnaldrende gutter. Tendenes har alltid spilt på guttelag. Da hun startet med hockey, så startet hun med å spille på et guttelag, helt frem til 16-årsalderen. Da fikk hun spille på Stavanger Hockey sitt kvinnelag.

Hun debuterte på A-landslaget som 15-åring, og Som 16-åring flyttet hun til Sverige og skrev under for Linköping.

Som 14-åringe var hun deltager i NRK Super Best i mest der hun skulle konkurere mot de beste 14-åringene i landet i hver sin idrett.

Referanser
----------

1. ↑  «Lene Tendenes at eliteprospects.com». *www.eliteprospects.com* **(engelsk)**. Besøkt 17. februar 2021.
2. ↑  «Du må tidlig snu ryggen til de som sier at jenter ikke kan spille ishockey». *TV2* **(norsk)**. Besøkt 17. februar 2021.
3. ↑  «Best i mest». *NRK* **(norsk)**. Besøkt 17. februar 2021.
Figur på toppen af fasaden av teateret
**Aarhus Teater** er Danmarks største landsdelsscene med fem scener under samme tak. Det er oppført i slutten av 1890-tallet på initiativ av en krets av teaterinteresserte borgere i Århus, og ble innviet 15. september 1900. 

Det er oppført i jugendstil, tegnet av arkitekt Hack Kampmann. Utsmykningene er utført av billedkunstneren Karl Hansen-Reistrup, og Holberg-figurene i frisen på teatrets fasade er av professor Hans Tegner. Bygningen er fredet.

Fra 1906 til 1954 huset Aarhus teater kinoen Fotorama. Biocity Århus har seinere oppkalt en av deres kinosaler etter denne kinoen, og benytter den gamle logoen ved inngangen til salen. 

Aarhus Teater besøkes årlig av 100 000 tilskuere. Det spilles omkring 450 forestillinger fordelt på omkring 20 produksjoner, med stor vekt på egenproduksjoner. 
Teateret har et stort ensemble av fast ansatte skuespillere; Det har egen snekker-, maler- og skreddersal og rekvisittverksted. 

Der er omtrent 150 fast ansatte foruten et stort antall medarbeidere med en løsere tilknytning.

Aarhus teater driver to utdanningstilbud: skuespillerskolen og dramatikerutdannelsen.

Scener
------

* Store scene 701 sitteplasser
* Scala 370 sitteplasser
* Studio 80-100 sitteplasser
* Stiklingen 80-100 sitteplasser
* Cabaretscenen og Scala foyer 80-100 sitteplasser

Referanser
----------

1. ↑  Fredningssag / Århus Teater fra Kulturarvsstyrelsen (besøkt 20. juni 2014)

Eksterne lenker
---------------

* (da) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Aarhus Theatre – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Gyldendals Teaterleksikon **·** VIAF **·** LCCN
 |

Portal: Danmark
**Kilwa** var et sultanat med hovedstad på øya Kilwa Kisiwani på kysten av nåværende Tanzania. På høyden av sin makt kontrollerte sultanen store deler av Afrikas østkyst. Rundt år 1000 e. Kr. etablerte Ali ibn al-Hassan Shirazi fra Shiraz seg der. Han fikk gravd en kanal som skilte Kilwa ut som en øy, slo egen mynt og begynte byggingen av en stor moské. Hans etterkommere regjerte til 1277. Dynastiet ble etterfulgt av det arabiske dynastiet Abu Moaheb. En økonomisk oppgangstid hadde en topp først på 1300-tallet. I 1331 ble byen besøkt av Ibn Battuta som i sin beretning hevdet at byen var en av de vakreste og mest velbygde byer i verden. I 1502 og 1505 ble Kilwa angrepet av Vasco da Gama i portugisernes kamp om monopol om handelen i Indiahavet. I 1513 var sultanatet splittet i mange små bystater. Mange av disse ble protektorater under Oman-sultanatet.

 De viktigste byene i Øst-Afrika 1500. Kilwasultanatet hadde overhøyhet fra Cabo das Correntes i sør til Malindi i nord.

Referanser
----------

1. ↑  شاكر مصطفى, *موسوعة دوال العالم الأسلامي ورجالها الجزء الثالث*, (دار العلم للملايين: 1993), side 1360
2. ↑  Curtis, Arnold (1977). *Afrika*. Stavanger: Stabenfeldthus. s. 69.
3. ↑  Bull, Edvard (1973). *Østafrikansk bakgrunn*. Oslo: Gyldendal. s. 33. ISBN 8205057354.
4. ↑  Moen, Kristian (1977). *Historien i nærlys*. Oslo: Aschehoug. s. B49-B51. ISBN 8203081142.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |