recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kart over vannkraftverkene i Volga. Eksisterende kraftverk i fylt firkant, planlagte utbygginger i konturfirkant.
Rybinsksjøen i april.
 **Rybinsk-demningen**  (russisk: Ры́бинская ГЭС, eller *Rybínskaja GES*) er en demning med vannkraftverk 300 km nord for Moskva i øvre deler av elva Volga, der elvene Sjeksna og Mologa renner ut ved byen Rybinsk. Vannkraftverket ble ferdigstilt 1948–1950 og reservoaret strekker seg gjennom Jaroslavl oblast, Tver oblast og Vologda oblast. 

Demningen på Volga er 524 m lang og 27 m høy, med en sluse for skip. Demningen på Sjeksna-elva er 470 m lang og 35 m høy, mens oppbyggingene langs elvebreddene av Sjeksna er hele 6 035 meter lange. Kraftverket har installert effekt på 356,4 MW fordelt på 6 generatorer, og produksjonen er på 0,93 TWh årlig i gjennomsnitt. 

Anleggets reservoar er den 143 km lange, 5 km brede og 4 580 km² store Rybinsksjøen. Vannmengde er anslagsvis 25,4 km³, vannet er maksimalt 28 meter dypt. 150 000 mennesker ble flyttet ved fyllingen av reservoaret, og mange hundre landsbyer ble oversvømt. Ved bygging var det verdens største kunstige innsjø.

Eksterne lenker
---------------

* Rushydro – operatørselskapets websider.
**Gaius Lucilius** (født ca. 180 f.Kr. død 103 f.Kr.) er en av tidligste romerske satirikere og diktere, hvis kun fragmenter av skrifter har overlevd, ble født i Suessa Aurunca i Campania (sørlige Italia) i velholden familie. 

I henhold til den romerske historikeren Velleius Paterculus hadde han krigstjeneste under Scipio Aemilianus Africanus (d. e.) ved beleiringen av Numantia i 134 f.Kr.. Fra Horats lærer vi at han hadde et nært vennskap med Scipio og Gaius Laelius, og at han feiret den førstes bedrifter og dyder i sine diktning.

Fragmenter fra de bøker med hans satirer (*bøker xxvi.-xxix.*) synes å indikere at de ble skrevet i løpet av Scipios levetid. Noen av disse bringer poeten foran oss enten samstemt med eller i opposisjon med sin mektige venn. En linje «Percrepa pugnam Popilli, facta Corneli cane» hvor nederlaget til Marcus Popillius Laenas i år 138 f.Kr. blir satt i kontrast til Scipios påfølgende suksess bærer merker av å ha blitt skrevet mens nyheten av at erobringen av Numantia var fortsatt fersk.

Lucilius anses som den egentlige skaperen av den romerske satiren som etter ham ble videreutviklet av Horats. Lucilius skrev fortrinnsvis for den litterære middelklassen hvor hans folkelige humor slo an. Hans dikt hadde en skarp kritikk, men også et visuelt bilde av tidens urolige tid, skildret med en sterk personlig og temperamentsfull oppfatning. I språk og uttrykksmåte er han dog noe hard og versene hans noe springende.

Mange, men korte fragment som er beholdt fra hans 30 bøker, er en del forfattet på jambisk-trokaisk mens en yngre del er på heksametirsk versemål. Det som gjenstår av hans dikt er ikke lett å få inntrykk av, men må danne seg en forestilling av gjennom å studere hans etterfølger Horats som videreførte flere av Lucilius’ karakteristiske trekk.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Datoene som kirkefaderen Hieronymus (347–420) ga for hans fødsel og død er 148 f.Kr. og 103 eller 102 f.Kr. men det er ikke mulig å bringe en overensstemmelse med dennes fødselsdato med andre opplysninger, og datoen som Hieronymus har oppgitt må således skyldes en feil, den riktige fødselsdatoen er således ca. 180 f.kr.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** CiNii **·** Discogs
 |
**Lucien Matte** (født 1907 i Quebec i Canada, død 1975) var en kanadisk katolsk prest tilhørende jesuittordenen, mest kjent for å ha reorganisert det etiopiske skolesystem.

Matte ble utdannet University of Montreal og Laval der han tok grader i filosofi, naturvitenskaper, teologi og pedagogikk. Han trådte inn i jesuittordenen i 1930 og ble presteviet i 1938. 

I 1945 ble han bedt av keiseren av Etiopia, Haile Selassie, og å reorganisere landets skolesystem. Pater Matte reorganiserte systemet fra folkeskolenivå av og oppover, grunnla University College of Addis Ababa i 1954 og ble i 1961 rektor for det samme universitetet som da hadde fått navnet Haile Selassie-universitetet.

Pater Matte kom til Sudbury i Canada i 1962 da han ble utnevnt til rektor for University of Sudbury. I anerkjennelse for hva presten hadde gjort for Etiopia donerte Haile Selassie $10,000 til universitetets bygningsfond.

Eksterne lenker
---------------

* 

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF
 |
Ungarns riksvåpen - også kalt Kossuthvåpenet – er et symbol for den ungarske staten.
**Ungarns riksvåpen** er en blanding av nasjonale og historiske symboler fra vesterlandske kristne tradisjoner samt fra ridderkulturen. Det doble korset er et symbol for den kongelige makten, som kommer til våpenet under Béla III omkring 1190, ved bysantinske innflytelser (Béla III vokste opp hos keiseren i Bysans). Det doble korset representerer også kongens apostlerætt.

Historikk og tradisjonell symbolikk
-----------------------------------

Radene kommer fra kongehuset Árpád, som hadde disse som familievåpen omkring 1220. Kronen ved korset er med første gang på Andreas IIs mynt. Fargekombinasjonen med rød og sølv sies å tyde på spansk innflytelse. Kongens og statens våpen ble først til på 1300-tallet. Kronen over våpenskjoldet kom til under Ulászló I (1440–1444), først som åpen krone, siden hos Hunyadi Mátyás som lukket i 1464.

Symbolikken for de fire sølvrandene er de fire elvene i Ungarn: Donau (Duna), Tisza, Dráva og Száva. Denne forklaringen er fra 1500-tallet. Korset står først selv på våpenet, senere legges til et trebladet kløver, som omvandles til et treberg. Ifølge legendene skulle bergets tre åser være fjellene Tátra, Mátra og Fátra, men dette er ikke dokumentert. Snarere representerer høydene jorden, bergen og hjemlandet, og ikke noen konkrete fjell.

Symbolikken skulle bety noe sånn som "Apostelkongens Rike".

I kommunisttiden var våpenet forbudt og ble erstattet av et kommunistiskt statsemblem, men i 1990 ble Kossuthvåpenet gjeninnført.

Fargene rødt, sølv (hvitt) og grønt gjenfinnes også i Ungarns flagg.

Nåværende lovgivning
--------------------

Den 3. juli 1990 gjeninnførte parlamentet det såkalte Kossuthvåpenet som offisielt ungarsk riksvåpen (konstitusjon 1990./XLIV.). Det ble ført en viss debatt, om hvorvidt man skulle benytte den gamle ungarske kongekronen ovenfor skjoldet eller ikke. Kronen ble endelig antatt som en del av Ungarns offisielle våpen, dette til tross for at landet nå er en republikk.

Se også
-------

* Ungarn

| * v
* d
* r
Europeiske riksvåpen |
| --- |
| 
* Albania
* Andorra
* Belarus
* Belgia
* Bosnia-Hercegovina
* Bulgaria
* Danmark
* Estland
* Finland
* Frankrike
* Færøyene
* Hellas
* Irland
* Island
* Italia
* Kasakhstan
* Kroatia
* Latvia
* Liechtenstein
* Litauen
* Luxembourg
* Malta
* Moldova
* Monaco
* Montenegro
* Nederland
* Norge
* Polen
* Portugal
* Nord-Makedonia
* Romania
* Russland
* San Marino
* Serbia
* Slovakia
* Slovenia
* Spania
* Storbritannia
* Sveits
* Sverige
* Tsjekkia
* Tyrkia
* Tyskland
* Ukraina
* Ungarn
* Vatikanstaten
* Østerrike

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Otto Tank** (født 11. mars 1800 på Rød herregård ved Halden, død 4. mai 1864 i Green Bay, Wisconsin, USA) var en norsk misjonær i Surinam i Sør-Amerika og grunnlegger av et religiøst samfunn i Wisconsin.

Religiøs virksomhet
-------------------

Tank ble allerede som ung sterkt grepet av den herrnhutiske retningen («brødremenigheten») innen statskirken. Han bodde som 12 åring et år i Asker hos sogneprest, senere biskop Jacob Neumann. Som ung mann reiste han rundt i flere land i Europa og var både i Christiansfeld og i Herrnhut som begge var religiøse sentre. Han ble 1830 tatt opp i brødremenigheten og hadde da i flere år være opptatt av misjonsvirksomhet, bl.a. med innsamling av penger. Han ble ordinert til diakon, dvs. misjonsprest, i 1842.

Tank og ektefellen Mariane Dorothe født Früauf, dro i 1842 til den nederlandske kolonien Surinam der hun døde og han ble i fem år. Han ble kjent for å leve asketisk, startet både skoler og forretningsvirksomheter for menigheten og han arbeidet aktivt for å oppheve slaveriet.[] I et rundskriv skrevet fra Europa i 1848, til guvernøren, kongen i Nederland, koloniministeren og plantasjeeierne oppfordret han dem til å gi tillatelse til å snakke med slavene om frihet og gi dem religionsundervisning. Dette skapte stor strid og Otto Tank ble ikke ønsket tilbake til Surinam av myndighetene.[]

Med sin nye ektefelle, Caroline L. A. født van Meulen, dro Tank i 1849 til USA. De hadde begge arvet en formue og kjøpte ca. 4000 mål (dekar) landområde i Green Bay i Wisconsin. Planen var å dele ut jordområder til immigranter og danne et herrnhutisk samfunn etter mønster av Christiansfeld, blant annet med en høyskole basert på Grundtvigs ideer. Dette ble imidlertid ikke vellykket. Tank engasjerte seg i betydelig forretningsvirksomhet blant annet ferger, jernbane, maskinproduksjon, sagbruk og kanalbygging, som han tapte en del penger på.

Han var flere ganger på besøk i Norge. Han døde 4. mai 1864 i et hus som fortsatt står i Heritage Hill Museum i Green Bay.

Familie
-------

Otto Tank var sønn til forretningsmannen statsråd Carsten Tank (1766–1832) i 2. ekteskap med Cathrine født von Cappelen (1772–1837) fra Skien, søster til eidsvollsmannen Didrich von Cappelen i Skien og jernverkseier Peder Juel von Cappelen i Drammen. Mange i morens familie var aktive i brødremenigheten og Otto Tanks fetter, bokhandler Jørgen Wright Cappelen, tenkte også å bli misjonær.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Niels Otto Tank, Norsk biografisk leksikon ID Otto\_Tank, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Jostein Vormeland: *Otto Tank – Pioneren fra Rød herregård*, Oslo 1999, ISBN 9788278842690.

Eksterne lenker
---------------

* *The Tank Family of Green Bay, Wisconsin* Arkivert 20. mars 2012 hos Wayback Machine. (Mary K. Killough, PhD)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Silje Granhaug**  (født 25. juni 1970) er en norsk grafisk designer og illustratør. 

Granhaug har bachelorgrad innen grafisk design og illustrasjon fra Statens håndverks- og kunstindustriskole i Oslo, der hun var student fra 1991 til 1994. Fra 1994 til 1996 tok hun en mastergrad ved Central Saint Martins College of Art & Design i London, og fra 2003 til 2006 tok hun en bachelorgrad i multimediateknologi og -design ved UiA i Grimstad. 

Silje Granhaug har jobbet som illustratør, grafisk designer og billedkunstner siden 1991. Hun har illustrert barnebøker, jobbet med reklame, identitetsdesign, illustrasjon og film, og arbeidet som art director, grafisk designer, prosjektleder og multimediedesigner i reklamebransjen. Hun har ellers deltatt på en rekke utstillinger, mottatt flere stipender og priser.

Flere av bildene til Silje Granhaug er digitale kollasjer av fotografier og frihåndsarbeider som maleri og tegning. Uttrykket er ofte både ekspressivt og følsomt.

Bokillustrasjoner
-----------------

* 1991: Erling Magnar Jørgensen: *Siljes morgen* - bildebok, Forsythia forlag
* 1995: Asbjørnsen og Moe: *Hanen og reven* – bildebok, Cappelen
* 1996: Walter Vik: *Herr Khabel og gravemaskinen* -billedbok, Cappelen
* 1997: Elsa Almås og Esben Benestad: *Sexologi i praksis* – Tano-Aschehoug
* 1999: Robert Næss: *Kannibalsommer* – barnebok, Gyldendal Tiden
* 1999: Walter Vik: *Freddrik* - bildebok, Cappelen
* 2006: Marianne Viermyr: *Fy katte* – bildebok Cappelen
* 2006: Per O. Kaldestad og Bente B. Kleiva: *En løvetanndrøm* - bildebok, Cappelen
* 2011: Hans Sande: *Pappa er sjørøvar* - bildebok, Cappelen Damm

Eksterne lenker
---------------

* Nettside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |
***Trouble Makers*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Kenean Buel.

Handling
--------

Fru Lehr, en ung enke som vokste opp i Cuttleback bestemmer seg etter ektemannens død, for å returnere - sammen med barna sine, Katherine og Jane - til Cuttleback. Hun ønsker å flytte til den gamle familie-eiendommen deres, som i løpet av hennes fravær hadde blitt tatt hånd om av Job Jenkins - en vaktmester, som har vært ansatt av Lehr-familien helt siden barndommen. Men Job hadde vært den eneste beboeren av eiendommen i så mange år, at han ser på dette som en del av livet sitt. Job blir dermed forstyrret over å få vite at hans tidligere elskerinne er på vei tilbake sammen med de to barna hennes.

Daniel Whitcomb, en advokat fra Cuttleback, leser med stor interesse oppslaget i en avis fra Cuttleback om fru Lehrs planlagte hjemkost. De hadde tidligere vært forelsket i hverandre, frem til fru Lehr hadde forlatt hjem-byen deres. Whitcolm lurte på om hennes tilbakekomst ville vekke den gamle kjærligheten deres tilbake. Han hadde forsøkt å snakke med henne før hun forlot Cuttleback mange år tidligere, men han hadde blitt forhindret på grunn av den syke moren sin som han måtte ta hånd. Deretter forsøkte han å sende ett brev til henne, men dette kom ikke frem før etter at fru Lehr allerede hadde giftet seg med en annen mann.

Skuespillere
------------

* Lillian Concord som Mrs. Lehr
* Jane Lee som Jane
* Katherine Lee som Katherine
* Richard Turner som Daniel Whitcomb
* Robert Vivian som Job Jenkins
* William T. Hayes som Isaac White
* Stuart Sage som Manny
* Frances Miller som Cynthia

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 1. mai 2016.
2. ↑  TROUBLEMAKERS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Trouble Makers* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Trouble Makers* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Trouble Makers* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Trouble Makers* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Otto Valstad** (født 11. desember 1862 i Asker, død 20. juni 1950) var en norsk maler og illustratør.

Otto Valstad ble født på Hvalstad, i området som kalles kunstnerdalen. Han utdannet seg til møbelsnekker og lærer, men begynte etter hvert å male. Som billedkunstner lagde han blant annet landskapsmalerier og flere portretter. Han dekorerte også Asker kirke og illustrerte bøker, deriblant naboen Arne Garborgs *Kolbotn-Brev*, utgitt i 1911, og konas gjendiktning av *Æsops fabler*, utgitt i 1919. Han ga dessuten ut fem barnebøker med egne illustrasjoner. 

I 1902 flyttet Otto Valstad tilbake til barndomshjemmet på Hvalstad. Der bygde han opp et hjem sammen med kona si, forfatteren og læreren Tilla Valstad (1871–1957). I 1949 testamenterte de eiendommen og en omfattende samling av kunst og kulturhistoriske gjenstander til Asker kommune. Bygningene og samlingene er en seksjon av Asker museum, kalt Valstads samlinger. 

Tilla og Otto Valstad tilhørte den såkalte Askerkretsen, et tildels radikalt kunstner- og norskdomsmiljø med forfattere som Arne og Hulda Garborg, Rasmus Løland, Kristoffer Uppdal, Oskar Braaten og Johan Bojer. De hadde også kontakt med Lysakerkretsen.

Referanser
----------

1. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID b3cfaef5-3aac-4573-b6c5-f17f7ea95ee8, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   RKDartists, RKD kunstner-ID 467037, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Norsk kunstnerleksikon[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Otto Valstad i Norsk kunstnerleksikon
* Biografi i *Kunstnere i Akershus*
* Valstads samlinger ved Asker museum

  

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ULAN **·** KulturNav
 |
**Otto Neumann Sverdrup** (født 17. oktober 1897 i Kristiania, død 17. juni 1978 i Oslo) var en norsk maler. Han ble utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole (SHKS) under Eivind Nielsen og ved Kunstakademiet under Axel Revold. Han gikk deretter i lære hos Othon Friesz og André Lhote i Paris 1921–24.

Etter studiene i Paris, debuterte Sverdrup med separatutstilling i Kunstnerforbundet i 1924. Han viste en rekke malerier av franske landskaper. De var malt uten vekt på detaljer. Fra 1950-årene ble formspråket ytterligere forenklet, og han forlot de jordfargene som tidligere hadde dominert arbeidene hans. Flere av maleriene hans fra denne perioden holdt i primærfarger.

Sverdrup hadde separatutstillinger i alle de større norske byene, og deltok på flere kollektivutstillinger i inn- og utland. Han var blant annet representert på Høstutstillingen flere ganger. I 1928 deltok han på utstillingen *9 unge malere* i Kunstnerforbundet, sammen med Leon Aurdal, Ridley Borchgrevink, Bernt Clüver, Sigurd Danifer, Henrik Finne, Per Lund, Rolf Rude og Trygve Torkildsen. Han er innkjøpt til Nasjonalgalleriet, Riksgalleriet og Oslo kommunes kunstsamlinger.

Han var sønn av polarforskeren Otto Sverdrup.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Otto\_Sverdrup, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID aee00e98-67de-4816-b399-3e4383cbb4d2, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Aamold 1989

Litteratur
----------

* Aamold, Svein (1989) «Sverdrup, Otto Neumann». I: *Norsk kunstnerleksikon*, bd. 4. Oslo, Universitetsforlaget. ISBN 82-00-18323-8

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav **·** KulturNav
 |
**Setningslogikk** (også *utsagnslogikk*, *proposisjonslogikk* eller *junktorlogikk*) er en grunnleggende gren av den moderne logikken. Den ligger i skjæringspunktet mellom filosofi og matematikk idet den benytter seg av algebraiske metoder for å belyse sannheten av utsagn eller setninger. Setningslogikk har også fått stor betydning for digitalteknikken, som benytter mange av de samme sannhetsfunksjonene.

Sannhetsfunksjoner og *junktorer* – som *ikke*, *og*, *eller* og *hvis* – er en sentral del av setningslogikken. Hvis utsagn knyttes sammen gjennom disse, kan sannheten direkte avledes fra enkeltutsagnenes sann- eller usannhet.

Setningslogikkens foregangsmenn var George Boole, Augustus De Morgan og Gottlob Frege. Disse grunnla fagfeltet som i dag er kjent som boolsk algebra, som setningslogikken er en del av.

Vanligvis brukes i setningslogikken kun to *sannhetsverdier*: «sann» og «usann». I løpet av 1900-tallet ble det imidlertid utviklet flere former for flerverdilogikk. Disse tar hensyn til ubestemthet (f.eks. intuisjonistisk logikk), uskarphet (kvantelogikk) og usikkerhet (fuzzy-logikk).

|  |
| --- |
| **Setningslogikk** |
| **Sannhetstabell** (0 = usant, 1 = sant):

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| **A** | **B** |

 | 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| usant | A *og* B | A, *menikke* B | A | *ikke* A,*men* B | B | *enten* A*eller* B | A *eller* B | *verken* A*eller* B | *hvi**ss*** A,*så* B | *ikke* B | A *hvis* B | *ikke* A | *hvis* A,*så* B | A *NAND* B | sant |

 |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| **0011** | **0101** |

 | 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 0000 | 0001 | 0010 | 0011 | 0100 | 0101 | 0110 | 0111 | 1000 | 1001 | 1010 | 1011 | 1100 | 1101 | 1110 | 1111 |

 |

 |
| **Sannhetsfunksjoner**: abjunksjon | adjunksjon | alternativ | antivalens | bisubjunksjon | disjunksjon | eksklusjon | ekvijunksjon | ekvivalens | implikasjon | injunksjon | konjunksjon | kontrajunksjon | kontravalens | negasjon | subjunksjon |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** MathWorld **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** NKC
 |
**Tverrsnitt-skisse av en seteventil**  
  

1. **Ventilhus**  

2. **Inn- og utløp**  

3. **Sete**  

4. **Spindel** eller **aksling**  

5. **Plugg** når ventilen står åpen  

6. **Håndtak** eller **ventilratt** når ventilen står åpen  

7. **Deksel**  

8. **Pakning**  

9. **Mutter**  

10. **Gjennomstrømning** når ventilen står åpen  

11. Pluggens stilling når ventilen er stengt  

12. Håndtakets eller rattets stilling når ventilen er stengt
En **seteventil** består av en roterende spindel, en plugg og et såkalt sete. Når man vrir spindelen med klokken, dyttes pluggen ned i setet, og isolerer for alt som vil komme gjennom. Roterer du spindelen andre veien, trekker pluggen seg tilbake, og det strømmer fritt gjennom igjen.

Ventilen brukes som oftest til manuell regulering, men brukes også som on/off-ventil, og kan ha enten mekanisk tetning eller dobbel tetning. I en mekanisk tetning skjer det som er beskrevet ovenfor mens i en dobbel tetning er seteventilen koblet sammen med en kile sluseventil. Kile sluseventilen er en stengeventil, og i dette tilfellet kun en sikringsventil mot seteventilen.

Seteventilen er godt egnet til å tåle et høyt differansetrykk over ventilen, og er enkel å håndtere. Den finnes kun som en manuell ventil med mindre du selv setter opp et eget system som roterer spindelen

Ventilen tåler en del varme, slik at damp, kondensat og hetvann også kan gå gjennom ventilen, men da må mediene sendes gjennom fra andre siden – noe som gjør veien gjennom ventilen en del mer «krunglete».

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC
 |
**Svanhild Rolfsen** (født 29. oktober 1946 i Kopervik på Karmøy) er kjent for å være den første kvinnen som ble fast ansatt på norsk sokkel, hvor hun arbeidet som sykepleier.

Friggfeltet
-----------

Sammen med Marit Høiland reiste Rolfsen ut til Friggfeltet den 2. august 1977. På dette tidspunktet hadde hun arbeidet som sykepleier i ti år på fastlandet. Både Svanhild Rolfsen og Marit Høiland var begge ansatt i Elf Norge A/S.

Arbeidsoppgaver
---------------

Typiske arbeidsoppgaver i Rolfsens hverdag bestod av å rense sår og kutt, plukke brent metall fra øyne, samt spjelke brukne armer. I tillegg til å håndtere somatiske plager ute på plattformen, var psykiske plager en stor del av arbeidsdagen. Etter en periode som sykepleier i fast offshore rotasjon, ble Svanhild Rolfsen i 1984 supervisor med dager på land i tillegg til offshore rotasjon. Med stillingsendringen begynte hun i tillegg å arbeide med helsekampanjer. Asbestinformasjon og registrering, prostata-, aktivitets- og audiokampanjer var bare et lite utvalg av kampanjene hun jobbet med. Disse skulle bidra til å øke kunnskapen til de ansatte, for å verne om deres helse og levesett i de krevende arbeidsforholdene.

Redningsaksjon i Nordsjøen
--------------------------

Den 7. mai 1981 fikk radiorommet på Frigg inn en hastemelding. Det var en mann som hadde fått deler av beinet sitt revet av, og befant seg i en fiskebåt ca. 25 minutter unna med helikopter. Værforholdene denne dagen var tøffe, noe som gjorde redningsaksjonen svært utfordrende. Helikopteret som ble brukt til persontransport mellom plattformene på Friggfeltet, ble rekvirert til å hente ut mannen. Svanhild Rolfsen, som hadde sin første arbeidsdag i turnusperioden, ble med på redningsoppdraget. Bølgene var 15-17 meter høye, og vinden hadde en styrke på 45 knop. Rolfsen ble sendt ned for å hente mannen, men bølgene og vinden tvang henne ned i vannet fire-fem ganger før hun kom seg opp i båten. Hun fikk spent mannen fast på en båre, og heist ham opp i helikopteret. Mannen overlevde skadene og ble sendt direkte til Haukeland. Saken vakte stor oppmerksomhet i mediene, og Rolfsen ble tildelt et fat av sikkerhetsdirektøren som takk. 

På bakgrunn av sin heltemodige innsats den 7. mai 1981, vant Svanhild Rolfsen årets navn i VG samme år. I tillegg mottok hun Carnieges Heltefonds medalje i gull, den høyeste av fondets utmerkelser. Dette fordi det var særlige vanskelige forhold under aksjonen, og det var en overhengende fare for hennes liv.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «"Kulturminne Frigg - Intervju med Svanhild Rolfsen 2006"». Arkivert fra originalen 9. mars 2017.
2. ↑  «"To kvinnelige sykepleiere på Frigg fra i dag"». Arkivert fra originalen 8. mars 2017.
3. ↑  Erlandsen, Hans Christian 1952-; Bastiansen, Hard Olav (1. januar 1990). *Norsk olje & gass 25 år*. Stavanger: Oljeindustriens landsforening.
4. ↑  «1981 - Kulturminne Frigg». *www.kulturminne-frigg.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 9. mars 2017. Besøkt 8. mars 2017.
5. ↑  Carnegie. «Carnegie heltefond». *carnegieheltefond.no*. Besøkt 12. mai 2017.
Scannet utsnitt av Norges lover
Et **paragraf** (forkortet **§**) (fra gresk *paragraphos*, skrevet ved siden av, tilføyet) er en inndeling i en tekst. Betegnelsen brukes ved utforming av lover, vedtekter, traktater og lignende, og hver paragraf beskriver en enkelt bestemmelse i regelverket. Hver paragraf kan bestå av flere ledd (avsnitt) eller setninger. Hver paragraf kan også inneholde nummererte underpunkter og/eller bokstaver. 

I et regelverk vil vanligvis et antall paragrafer være innlemmet i et kapittel som omhandler mer vidtfavnende forhold.

**Paragraftegnet** (§, Unicode `U+00A7`, HTML enhet `&sect;`), som også heter *signum sectiōnis* og seksjonstegn, er typografisk tegn. Det brukes ofte med avsnittstegnet alinea (¶), som påpeker bestemt paragraf innenfor en lov. Er paragraftegnet fordoblet, som i §§, leses det som flertallig «paragrafer» (for eksempel §§ 13–21). Paragraftegnet opprinnelse er fra det latinske *signum sectionis*).[]

Som kors (†) og  dobbeltkors (‡), brukes det av og til for å lenke til fotnote når asterisk (\*) bruktes allerede på en side; men, disse bruk avtar til fordel av nummeriske fotnoter,[] som regel lenket til med numre hevet og/eller i hakeparenteser.

Tasttegnet
----------

* I Unicode, enkoderes det som 00A7
* HTML: `&sect;`

Referanser
----------

1. ↑  Skramstad, Per-Erik. «Paragraftegnet - slik skriver du paragrafer – Korrekturavdelingen.no». *Korrekturavdelingen* **(norsk)**. Besøkt 3. juli 2020.

Kilder
------

* (no) Paragraf i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Ei **setningsknute** er en type setningskonstruksjon som er vanlig i skandinaviske språk. Setningsknuter er konstruert som ei OVS-setning, som i seg seg selv er en svært sjelden setningskonstruksjon i menneskelige språk. I betydninga «jeg veit ikke om jeg har lest den boka» kan man fremheve «boka» ved å konstruere det som ei setningsknute; «den boka veit jeg ikke om jeg har lest». Setningsknute med infinitivskonstruksjon er vanlig i mange språk, mens setningsknuter med relativsetning er et grammatisk fenomen som kun har blitt observert i de kontinentalskandinaviske språkene svensk, norsk og dansk. Innenfor lingvistikken har det tidligere blitt trodd at setningsknuter med relativsetning er umulige å ha i menneskelige språk. Det har derfor blitt et relevant tema innen forskning på lingvistikk. 

Ofte kan setningsknuter være tvetydige og ulogiske, som i følgende eksempel; «sjefen synes jeg er rar». Setninga kan tolkes i den forstand at «jeg er rar» er ei mening sjefen har om subjektet. Ei anna tolkning er også at subjektet mener at sjefen er rar.

Referanser
----------

1. ↑  Gell-Mann, Murray; Ruhlen, Merritt (18. oktober 2011). «The origin and evolution of word order». *Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America*. 42. 108: 17290–17295. ISSN 0027-8424. PMC 3198322 Åpent tilgjengelig. PMID 21987807. doi:10.1073/pnas.1113716108. Besøkt 10. oktober 2017. CS1-vedlikehold: PMC-format (link)

Litteratur
----------

* 
*
Paraguaná-halvøya
**Paraguaná** (spansk: *Península de Paraguaná*) er ei halvøy i delstaten Falcón i Venezuela. Den stikker ut i Det karibiske hav med Venezuelabukta i vest og er i øst forbundet med fastlandet ved et smalt eid, Médanos-eidet. Delstatshovedstaden Coro ligger der eidet møter fastlandet. Cabo de San Román på Paraguaná er det nordligste punkt på det venezuelanske fastlandet. Øya Aruba ligger rett nord for Paraguaná.

Halvøya har lite fruktbar jord og dårlig med ferskvannskilder. Det har vært holdt geit med produksjon av melk, ost, kjøtt og skinn. Utvinning av oljeforekomstene ved Maracaibosjøen fra 1950- og 1960-årene førte til at to raffinerier ble anlagt på halvøya, i Amuay og Punta Cardón. På 1960-tallet vokste Punto Fijo fram som det viktigste bysentrum på Paraguaná.
Strendene på Paraguaná tiltrekker seg turister.

Referanser
----------

1. ↑  «Paraguaná Peninsula», *Encyclopædia Britannica*. Lest 2. august 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GeoNames
 |
**Lukestar** var et norsk rock/pop-band fra Oslo som var aktive i perioden 1995 til 2012. 

Bandet ble startet i 1995 under navnet **Lukewarm** men endret navn etter noen år. De ga i 2002 ut sin første EP *Code: Distance* og debutalbumet *Alpine Unit* to år senere. I januar 2008 kom bandets andre album *Lake Toba*. Bandet hadde da ny besetning etter at to av medlemmene sluttet like etter innspillingen av albumet og ble erstattet av Jørgen Larsen og Torbjørn Hafnor fra hardcore punk bandet The Spectacle. For albumet fikk de Spellemannprisen 2008 i kategorien rock. I februar 2011 kom albumet *Taiga*. Den første singelen fra dette albumet «Flying Canoes», ble a-listet på NRK P3. Bandet ble oppløst i 2012 og spilte avskjedskonsert på Parkteatret i Oslo 31. august.

Vokalist Truls Heggero har senere gjort stor suksess som solartist og ga ut albumet *TRVLS* (uttales travels) høsten 2013 med blant annet kjempehitene "Out Of Yourself" og "The Next".

Medlemmer
---------

### Siste medlemmer

* Truls Heggero: vokal, gitar: (1995-2012)
* Yngve Hilmo: gitar (1995-2012)
* Jørgen Larsen: trommer (2007–2012)
* Marius Ergo: bass, synthesizer (2007-2012)
* Emil Høgset: synthesizer (2011-2012)
* Lasse Baklien, trommer

### Tidligere medlemmer

* Even Djønne: trommer (1995-2007)
* Ola Markali: bass (1995-2007)
* Torbjørn Hafnor: bass (2007-2008)

Diskografi
----------

* *Code: Distance* (2002, Machine Machine / Phone MeHandmade / Rec 90) (EP)
* *Alpine Unit* (2004, ChewinPine)
* *Lake Toba* (2008, Phone Me / Tuba)
* *Taiga* (2011, Phone Me / Tuba)

Referanser
----------

1. ↑  musikknyheter.no: «Lukestar gir seg»
2. ↑  «Lukestars frisoner». *Aftenposten*. Besøkt 12. september 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lukestar på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Lukestar på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Lukestar på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Lukestar på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Lukestar på AllMusic Rediger på Wikidata
* Myspace

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
To små søylebein (i rødt) på undersiden av hodeskallen til en *Dicynodon*, et pattedyrliknende krypdyr fra perm. Knoklene forbinder det indre øret (A) med kjeveleddet (Qu).
**Søylebeinet** eller ***Columella*** er en liten knokkel i mellomøret som overfører lyd fra omgivelsene til sneglehuset hos krypdyr og fugler. Knokkelen er homolog med stigbøylen hos pattedyr. Den tilsvarende knokkelen hos amfibier kalles ***pars media plectra***, men denne overfører bare lyd hos frosk og padder.

Utvikling og evolusjon
----------------------

Søylebeinet dannes i den øvre halvdel av den 2. gjellebuen på fosterstadiet. Hos bruskfisk og beinfisk er dette en stor og tung knokkel kalt hyomandibula som holder overkjevebeinet fast til hjernekassa. Hos de første landvirveldyrene var søylebeinet på samme måte stor og tung og holdt sammen hodeskallen, og utviklet seg til å overføre lyd fra trommehinnen til det indre øret separat hos frosk og padder på den ene siden og krypdyr og deres etterkommere på den andre. Det er også mulig at denne utviklingen skjedde separat hos diapsider og synapsider, slik at søylebeinet som høreknokkel har skjedd tre ganger. Hos salamandere og ormepadder fyllet denne knokkelen fortsatt funksjon som støtte for overkjeven.

I medisin
---------

Hos mennesker kan kunstige søylebein lages ved transplantasjon fra egent skjelett. Slike kunstige søylebein brukes som erstattning for stigbøylen ved ørekirurgi for å rette opp enkelet former for hørelsskader, som cholesteatoma eller ødelagte trommehinner.

Referanser
----------

1. ↑  Romer, A. S. (1947): Vertebrate Paleontology, (revidert utgave 1966), University of Chicago Press, Chicago
2. ↑  Chapman, SC (1. januar 2011). «Can you hear me now? Understanding vertebrate middle ear development.». *Frontiers in Bioscience*. 16: 1675–92. PMC 3065862 Åpent tilgjengelig. PMID 21196256. doi:10.2741/3813.
3. ↑  William J. Larsen (2001). Human embryology. Edinburgh: Churchill Livingstone. ISBN 0-443-06583-7
4. ↑  Lombard, R.E. & Bolt, J.R. (1979): Evolution of the tetrapod ear: an analysis and reinterpretation. *Biological Journal of the Linnean Society* No 11: side 19–76 Sammendrag (på engelsk)
5. ↑  Kylén, P.; Albrektsson, T.; Ekvall, L.; Hellkvist, H.; Tjellström, A. (1987). «Survival of the cortical bone columella in ear surgery». *Acta Oto-Laryngologica*. 104 (1–2): 158–165. PMID 3310512.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Sethlans** var i etruskisk mytologi gud for ild og smedkunsten, og som sådan er han en mytologisk arketyp, ekvivalent til greske Hefaistos, egyptiske Ptah, og romersk Vulkan, selv om deres navn ikke har felles etymologi. 

Sethlans er en av de egne etruskiske guder. I etruskisk kunst kan han identifiseres ved sine redskaper, smedens hammer og tang, og ved sin *pilos*, en konisk hatt eller lue. På en bronsemynt fra Populonia fra mellom 300- og 200-tallet f.Kr. er han avbildet med profilen på den ene siden, og sine redskaper på den andre siden. Populonia var senter for metallarbeid og det var naturlige årsaker til prege myntene med metallkunstens gud.

Han framstår annerledes enn Hefaistos og Vulkan; han er ikke framstilt som en skjeggete, gammel krøpling, men isteden som en skjeggløs ungdom uten fysiske lyter. Betydningen av hans navn Sethlans er uklart, men det faktum at han skiller seg klart fra den greske og romerske gud tyder på at etruskerne fra tidlig av hadde sin egen, selvstendige smed- og hammergud, som senere ble assimilert med de andre. Det er ingen bevis på at han hadde en kult i Etruria, men han synes å være en skytsgud for kystbyen Populonia ettersom han er representert på byens mynt. I kunsten er han framstilt med sin høyre arm løftet i en positur som er jevnlig benyttet i antikkens religiøse kunst og kjent av grekerne som *aposkopein*, «å se stødig», det vil se i ærefrykt ved synet av en guddom. En del av de greske mytene om Hefaistos ble overtatt av etruskerne, og framstilt på egen keramikk, og på en bronsespeil funnet i Chiusi etruskisk: *Clevsin*), framstilt ca. 300-275 f.Kr. nå oppbevart i antikksamlingen ved det statlige museum i Berlin.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Grummond, Nancy Thomson de (2006): *Etruscan Myth, Sacred History, and Legend*, UPenn Museum of Archaeology, s. 134
2. ↑  Grummond, Nancy Thomson de (2006): *Etruscan Myth, Sacred History, and Legend*, s. 135

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | SUDOC
 |
**Den Jyske Opera** ligger i Aarhus. Operaen ble grunnlagt i 1947 som et alternativ til Den Kongelige Opera på Det Kongelige Teater i København. 

Den første oppsetning var Carl Maria von Webers *Jægerbruden*, som hadde premiere i åpningsåret. I årene framover oppførte Den Jyske Opera to operaer hver sesong. Siden 1977 har den vært et turnerende operakompani som samarbeider med de fem landsdelsorkestrene i Danmark. Den Jyske Opera har omkring 100 oppførelser pr. sesong i hele landet. Fra 2000 har operaen også hatt sitt eget fulltidsansatte kor.

Da Den Jyske Opera i perioden 1981-1996 ble ledet av Francesco Cristofoli, fikk den et godt internasjonalt ry for oppførelser av Richard Wagners operaer. Fra 1996 ledet instruktøren og sangeren Troels Kold Den Jyske Opera. Han ble i 2005 etterfulgt av dirigenten Giordano Bellincampi. Siden 2013 har den irske instruktør Annilese Miskimmon vært operasjef.

Eksterne lenker
---------------

* Den Jyske Operas hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Gyldendals Teaterleksikon
 |

Portal: Danmark
**Lukket ordklasse** er en ordklasse der det er mulig å telle antall tilhørende ord, i motsetning til åpne ordklasser, hvor dette ikke er mulig. Lukkede ordklasser har framfor alt en grammatisk funksjon i språket.

Flere av de lukkede ordklassene inneholder bare ubøyelige ord. Morfologisk sett er det umulig å skille ordklassene preposisjoner og konjunksjoner fra hverandre, da ingen av dem har morfologi i det hele og store. Forskjellen er syntaktisk, det vil si at man kan identifisere disse ut fra hvor i setningen disse ordene kan opptre, og ut fra hvilken funksjon de har. Andre lukkede ordklasser har morfologiske særtrekk, som f.eks. pronomen. I norsk blir de fleste pronomen bøyd etter kasus, noe ingen andre ordklasser blir. Enkelte pronomen har ingen bøying (f.eks. *det*, og *hverandre*), men blir likevel regnet som pronomen av syntaktiske grunner.

De lukkede ordklassene blir dermed delt inn etter hvilken funksjon de har i setningen.

Lukkede ordklasser
------------------

* Konjunksjoner (eksempler: *og*, *eller*)
* Subjunksjon (eksempler: *men*, *som*, *at*)
* Preposisjoner (eksempler: *på*, *under*, *i*)
* Pronomen (eksempler: *hun*, *han*, *de*)
* Determinativer (eksempler: *en*, *den*, *de*)
*Se også Wensleydale (ost).*

---

**Wensleydale** er en dal på østsiden av Penninene i North Yorkshire i England. I motsetning til de fleste daler i området har den ikke navn etter elven som renner gjennom den, men etter byen Wensley. Tidligere ble den dog kalt **Yoredale** etter elven Ure. Dalen ligger innenfor nasjonalparken Yorkshire Dales, og de viktigste bosetningene er Hawes og Leyburn. 

Osten Wensleydale kommer fra dalen, og lages nå i Hawes i en fabrikk som ble grunnlagt av Kit Calvert. 

Bolton Castle er et viktig historisk sted i dalen. Dronning Maria av Skottland satt fengslet der en periode. Hun flyktet, og på vei til Leyburn mistet hun sjalet sitt. Dette er årsaken til at klippen som strekker seg vestover ut fra Leyburn kalles *The Shawl*. 

Klanen Metcalfe kom opprinnelig fra Wensleydale. Metcalfe Society har dokumenter som viser at de har bodd der minst siden det 14. århundre, og de var i mer enn fem århundrer en av de fremste slektene i Yorkshire. James Metcalfe (1389–1472`, som kjempet med Henrik V ved Agincourt ble født og bodde der. 

Innsjøen Semer Water et populært mål for vannsportentusiaster. Den er forbundet med Ure gjennom Englands korteste elv, Bain. Like ved, i Bainbridge, finner man spor etter et romersk fort og man kan gå langs deler av en romersk vei opp på Wether Fell. 

Like ved Hawes finner man Hardraw Force, et av de høyeste fossefallene i England. Aysgart-fallene, en serie på tre fossefall, ligger også i Wensleydale. 

Wensleydale Railway betjener området. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
**Den Fynske Landsby** er et friluftsmuseum i Fruens Bøge i Odense med 25 bygninger fra landsbyer på Fyn. 
Disse er oppført på 1700- og 1800-tallet.

Den Fynske Landsby begynte som et arbeidssprosjekt i 1942 under andre verdenskrig. Den 1. april 1946 åpnet museet for publikum med blant andre Kong Christian X til stede. Allerede i 1944 hadde museets friluftsscene åpnet for offentligheten. Under krigen ble scenen benyttet til allsangstevner.

For å skape stemning og forsøke å vise hvordan livet var på landet på 1800-tallet, har gården flere forskjellige dyr av danske raser. Det finnes danske melkekyr og brune danske landhøns. To av hestene er Frederiksborghester; en av verdens eldste raser med stambokføring fra slutten av 1500-tallet. 

Den Fynske Landsby har også flere hager; kålgård eller grønnsakshage, humlehage hvor det dyrkes humle til ølbrygging, frukt-og bærhage og prydhager.

Galleri
-------

* VindmølleVindmølle
* Utsikt i Den Fynske LandsbyUtsikt i Den Fynske Landsby
* Mølle i Den Fynske LandsbyMølle i Den Fynske Landsby
* Arbeider i Den Fynske LandsbyArbeider i Den Fynske Landsby
* 
* Pløying med hester.Pløying med hester.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Den Fynske Landsby – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Interaktivt kart over landsbyen
* Der opstod en landsby uden for byen

Portaler: Danmark | Museum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
|  **Klassisk kinesisk** |
| --- |
| Med Hànzì-tegn: | 古文 |
| Pīnyīn transkipsjon: | gǔwén |
| Direkte betydning: | «antikkt skriftspråk» |
|

**Wenyan** eller **klassisk kinesisk** (kinesisk: 文言文, pinyin: *Wényánwén*, «litteraturspråk») skiller seg sterkt fra moderne kinesisk standardtalemål både i grammatikk og ordforråd. Det bygger på hvordan kinesisk ble skrevet og talt for over 2000 år siden. Språket ble brukt i klassisk kinesisk litteratur og ble brukt som administrasjonsspråk i Kina, Korea, Japan og Vietnam inntil 1900-tallet. Grundig kjennskap til klassisk kinesisk var en forutsetning for å kunne bestå de svært krevende embetseksamener som til og med Qīng-dynastiet regulerte rekrutteringen til administrative stillinger i Kina. Derfor er det illustrerende å sammenligne dette språkets rolle i Øst-Asia med den dominerende rolle som latin spilte i samme tidsspenn i Vest-Europas historie. 

Etter revolusjonen i 1912 ble det igangsatt flere moderniseringsprogrammer for å bringe kinesisk mer i samsvar med moderne talespråk.

Klassisk kinesisk utenfor Kina
------------------------------

* I Korea er klassisk kinesisk kjent som Hanmun
* I Japan er det omtalt som Kanbun (漢文)
* I Vietnam brukes begrepet Chữ nho (字儒)

Eksterne lenker
---------------

* Universitetet i Oslo tilbyr studiet KIN2111 – Klassisk kinesisk språk
* Intervju med Professor i Klassisk kinesisk ved UiO, Christoph Harbsmeier: Klassisk kinesisk taper mot det moderne

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NDL
 |
**Romersk greve** er en alminnelig betegnelse på den grevelige adelstittelen som tidligere ble tildelt av paven i egenskap av verdslig hersker. Adelstittelen ble hovedsakelig gitt til utlendinger, både geistlige og verdslige personer som gjorde seg fortjent i kirkestatens tjeneste, og kunne både være arvelig (i regelen mannlig-primogenitur) eller gitt på livstid. 

To personer med tilknytning til Norge ble utnevnt til romerske grever. Overhodet til Den katolske kirke i Norge i perioden 1887-1922, senere erkebiskop Johannes Olav Fallize, var opprinnelig fra Luxembourg, ble adlet i 1912. I 1923 ble godseier og pavelig kabinettskammerherre Christopher Tostrup Paus utnevnt til romersk greve. Tittelen er bl.a. også gitt til noen svenske familier.

Paven fortsatte å tildele adelstitler også etter 1870, da Italia okkuperte hele Pavestaten bortsett fra Vatikanet. I henhold til Lateranoverenskomsten av 1929 bekreftet og anerkjente den italienske regjeringen pavens rett til å tildele titler, og titlene tildelt av paven ble anerkjent som likeverdige med italienske titler. Den romerske grevetittelen ble dermed formelt også anerkjent som italiensk grevetittel.

I 1946 ble Kongeriket Italia omdannet til republikk, og i 1948 avskaffet landet adelens offisielle stilling. Dermed ble også romerske grever betraktet som «utenlandsk» adel. Pave Pius XII fortsatte å tildele noen få adelstitler, pave Johannes XXIII bekreftet noen, men siden har ingen adelstitler blitt tildelt av Den hellige stol.

Se også
-------

* Romersk marki

Litteratur
----------

* Labarre de Raillicourt: *Les Comtes Romains*
**Links Park** er et fotballstadion i Montrose, Angus, Skottland. Det er hjemmebanen til Montrose FC. Baneunderlaget er et tostjerners FIFA-godkjent kunstgress. Tilskuerrekorden på Links Park er 8 983, og den ble satt i kvartfinalen i den skotske FA-cupen mot Dundee i 1972-1973-sesongen. Den nåværende tilskuerkapasiteten er 3 292, der drøyt 1 300 mennesker har mulighet til å sitte på hovedtribunen. Størrelsen på gressmatten er 103 ganger 64 meter.

Oppgradering av Links Park
--------------------------

Links Park gjennomgikk ganske store forandringer før 2007–2008-sesongen. Det ble lagt nytt kunstgressdekke, slik at kampen den 21. april 2007 ble den foreløpig siste på naturgress. Links Park er bare ett av fire stadioner i det skotske ligasystemet som har kunstgressdekke. De andre er Recreation Park, Alloa, Excelsior Stadium (Airdrie United FC) og Ochilview Park (Stenhousemuir FC). En mindre treningsbane ble anlagt ved siden av hovedtribunen. Moderne serveringsfasiliteter og garderober ble også bygget. Lykken snudde også på banen, og flere gode spillere ankom Links Park, og det førte Montrose FC til en topp fire-plassering i størstedelen av sesongen. Montrose havnet på tredjeplass til slutt og ble trukket ut mot Stranraer FC i kvalifiseringsspillet for opprykk til andredivisjon. Uavgjort 1-1 i den første kampen på Links park ble etterfulgt av et 3–0-tap i den andre og avgjørende kampen. Dermed måtte Montrose ta til takke med tredjedivisjonsspill også i den påfølgende sesongen.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Montrose[*død lenke*], www.scottishgrounds.co.uk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Nikoline Conradine Sundt** (født Hansen 2. mai 1822 i Trondheim, død 24. oktober 1891 i Kristiania) var en norsk skribent og kvinnesaksforkjemper.

Liv og virke
------------

Nikoline Sundt vokste opp i et hjem med mye boklig lærdom, med forfatter og overlærer Maurits Hansen som far. Allerede i 1842, da hun bare var tyve år gammel, utga hun heftet *Morgenbønner for Bergfolk*, der hun hadde oversatt teksten fra tysk. Med heftet henvendte hun seg til gruvearbeiderne på Kongsberg, hvor hun hadde tilbrakt det meste av oppveksten.

Da faren døde i 1842, flyttet enken Helvig til Christiania med sine ugifte døtre. Der etablerte hun en pikeskole. Samme år sendte Nikoline tre små dikt til Henrik Wergeland, og han publiserte dem kort etter i *Nytaarsgaven. Sneklokken.*

Hun var blant bidragsyterne i kvinnesakstidsskriftet Nylænde. Her skrev hun i slutten av 1880-årene flere artikler. Tidsskriftet ble utgitt av Norsk Kvinnesaksforening, hvor Sundt var et ivrig styremedlem. Hun engasjerte seg spesielt i tjenerstandens forhold.

Etter et besøk hos sønnen Ole Johannes Sundt i USA, skrev hun studien *Amerika – Norge*, der hun sammenlignet forholdene i de to landene.

Nikoline Sundt ble 29. oktober 1891 gravlagt i Eidsvoll.

Familie
-------

Nikoline Sundt var datter av forfatter og overlærer Maurits Hansen (1794–1842) og skolebestyrer Helvig Leschly (1789–1874).
Hun ble 5. februar 1850 gift i Larvik med samfunns- og kulturforsker Eilert Sundt.
Hun var mor til forretningsmannen og skribenten Einar Sundt.

Referanser
----------

1. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Morgenbladet 1891.10.26*. Norge, Oslo. 1891. s. 3.
3. ↑  NBL: Maurits Hansen, besøkt 4/1 2021
4. ↑   Ministerialbok for Larvik prestegjeld, Larvik sokn 1848-1856 (0707P), Viede: 1850-02-05

Kilder
------

* Stenseth, Bodil (2000). *Eilert Sundt og det Norge han fant*. Gyldendal. ISBN 8205257493.
* *Nylænde*. Christiania: Foreningen. 1891. s. 321 ff.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |

Portal: Litteratur