recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hans Emahus Tønder Sandborg** (født 13. november 1798  i Trondheim, død 17. april 1863 i Horten), sønn av generalkommissær Christian Sandborg (1752-1826) og Maren Fredrikke Coldevin (1760-1846) var ordfører i Borre og prest.

Han kom til Borre kirke som sogneprest i 1845, og hadde stillingen frem til 1860. Riktignok søkte han avskjed i 1859, men det tok litt tid før han fikk en etterkommer. Han ble den 28. april 1829 gift i Alstahaug med Fredrikke Holst (1807-1852). Fem år etter at han og familien hadde flyttet inn på Borre Prestegård døde hans eldste sønn på Prestegården i 1850. To år senere døde hans kone Fredrikke på samme sted og fem år senere døde hans tredje sønn på Prestegården. Året etter søkte han avskjed, og døde på Sølvkronen i Horten i 1863.

Hans Emahus Tønder Sandborg var også ordfører i gamle Borre kommune fra 1847 til 1851. I denne perioden begynte man å få større problemer med økende tilflytting og dertil «vanskelige menn». Retten til salg og skjenking var inndratt rundt 1845, slik at man nå hadde et problem ved at folk fra Moss og Åsgårdstrand solgte illegalt brennevin. Derfor ble det i 1850 bestemt av kommunestyret at to kjøpmenn skulle få mulighet til å selge, slik at man kom denne illegale virksomheten til livs.

Hans og Fredrikke fikk seks barn, Anne Fredrikke (1830), Alexander Christian (1831-1850), Hans (1832), Theodor Fredrik (1834-1858), Maren Fredrikke Coldevin (1836-1894) og Anton Martinus (1838-1893).

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Borre Bygdebok s. 206

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Anatolsk gjeterhund** (FCI #331) eller **kangal** (noen steder også kalt *tyrkisk kangal*) er en gigantstor molosser som stammer fra Anatolia i Tyrkia, der typen, som opprinnelig er en landrase, har vært benyttet som vokterhund for bufe i århundrer.

Det opprinnelige navnet er *anadolu çoban köpeği*. Det er imidlertid usikkerhet knyttet til om beskrivelsen *anatolsk gjeterhund* egentlig er et paraplynavn for flere varianter av samme rase, eller en enkelt rase med uvanlig stor genetisk spredning. Typen går under flere navn, som *sivas kangal*, *akbaş* og *karabaş*.

Opprinnelse og alder
--------------------

Anatolsk gjeterhund nedstammer sannsynligvis fra asiatiske molossere som tidligere eksisterte i Mesopotamia, men den nøyaktige sammensetningen er ukjent. Typen er typisk blant nomader og semi-nomader. Den er avlet for å tåle store variasjoner i klimaet, som svært varme og tørre somre og iskalde vintre med snø.

Anatolsk gjeterhund har trolig sin opprinnelse fra fjellene i Anatolia, der den fortsatt fungerer som vokterhund for de lokale bøndene. Hovedoppgaven har tradisjonelt vært å beskytte husdyra mot ulv og andre rovdyr, men denne storvokste hunden brukes også som jakthund og militær tjenestehund i hjemlandet.

Utseende, anatomi og fysikk
---------------------------

Anatolsk gjeterhund er en storvokst, robust og kraftig molosser med semikort to-lags pels med kort og tett underull. Pelsen er gjerne noe lengre på halsen, skuldrene og lårene enn andre steder. Hodet er kraftig og bredt. Skallen lett velvet. Snutepartiet er litt kortere enn skallen. Hengende mellomstore triangulære ører. Halen er lang og bæres normalt hengende i en svak bue.

Alle farger er tillatt og maske er vanlig. Hannene blir 74-81 cm i skulderhøyde og veier typisk 50-65 kg. Tispene blir 71-79 cm i skulderhøyde og veier typisk 40-55 kg.

Bruksområde
-----------

Anatolsk gjeterhund er en typisk vokterhund og vakthund som også kan brukes som jakthund. Den har stor utholdenhet og er i hjemlandet vant med å følge bufeet den vokter over store avstander. Den kan også bli en utmerket sporhund, trekkhund, kløvhund og familiehund

Lynne og væremåte
-----------------

Anatolsk gjeterhund er en selvstendig hundetype som ikke bør velges som familiehund primært, men som kan bli en god sådan for mennesker med nok kunnskap og erfaring. Den skal være forsiktig med barn, men svært mistenksom ovenfor fremmede. Dette er en type hund som ikke passer i en leilighet, men trenger god plass, mye mosjon og faste oppgaver for å trives. Pelsen krever daglig stell.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** LCCN
 |
***High Pockets*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Ira M. Lowry.

Handling
--------

Den amerikanske marskalken Henderson oppdager liket av Bud Blythe i nærheten av byen Farewell. Etter å ha etterlatt fingeravtrykkene sine på et fotografi av Blythes søster Joy, som reiste vestover sammen med Blythe for å grunnlegge en ranch i området, informerer Henderson den lokale sheriffen om hva han har funnet. Mens Joy pakker sakene sine for å reise østover, kommer storfe­tyven Max Manon hjem til henne. Etter at Joy tvinger ham ut av huset, reiser hun til byen - hvor Max sine partnere, Jim Stute og Bull Bellows, forsøker å få henne alt for alkohol­påvirket.[]

Henderson gjenkjenner henne fra fotografiet, og hjelper henne til et hotell. Men byens sheriff arresterer snarrt Henderson for å ha begått drapet på Blythe, på grunn av fingeravtrykkene hans på fotografiet. Etter at Blythes tvillingbror også ankommer området, sørger Henderson for at Manons kjæreste tror at broren hans er Blythes spøkelse. Hun avsslører derfor at Manon var den virkeloge morderen.[]

Skuespillere
------------

* Louis Bennison som marskalk Henderson
* Katherine MacDonald som Joy Blythe
* William Black som Jim Stute
* Frank Evans som Bull Bellows
* Edward Roseman som Max Manon
* Francis Joyner som Tony
* Sam J. Ryan som Mike Flynn
* Neil Moran som Henry Allison

Referanser
----------

1. ↑  HIGH POCKETS
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *High Pockets* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *High Pockets* på AllMovie Rediger på Wikidata
**Anatomisk institutt (UiO)** (etablert 1815) var det første norske lærestedet innen medisin.

Ved Det Kongelige Frederiks Universitet var medisin ett av tre institutt ved starten i 1811.

De tre tilsatte var lege Nils Berner Sørensen, stabskirurg Magnus Andreas Thulstrup og Michael Skjelderup. Første forelesning ved **anatomikammeret** var ved Skjelderup den 23. januar 1815, som er betraktet som dagen for grunnlegging av Anatomisk institutt. 

* Michael Skjelderup (1769–1852)  malt av Johan Gørbitz i 1847Michael Skjelderup (1769–1852) malt av Johan Gørbitz i 1847
* Magnus Andreas Thulstrup (1769–1844) også malt av GørbitzMagnus Andreas Thulstrup (1769–1844) også malt av Gørbitz
* Nils Berner Sørensen (1774–1854)Nils Berner Sørensen (1774–1854)

Bestyrer av instituttet har vært Michael Skjelderup (1815–49), Joachim Andreas Voss (1850–75), Jacob Munch Heiberg (1878–87), Gustav Adolph Guldberg (1888–1908) og
Kristian Emil Schreiner (1908–45). På 1930-tallet fikk man spesialitetene fysisk antropologi (Kristian Emil Schreiner til 1945, fra 1947 Johan Torgersen) og nevroanatomi (Alf Brodal, Jan B. Jansen, Fred Walberg, med flere). Walberg ledet det fra 1966 til 1990, da det flyttet fra Domus medica (Karl Johan) til Gaustad.

Det var hit man braktet skjelettrestene fra Gokstadskipet, først i 1880, så 1920 og i 2007.
Den antropologiske samlingen ble gradvis bygget opp på slutten av 1800-tallet, og ble i løpet av mellomkrigstiden brukt til å kartlegge fortidens befolkning i Norge, med hensyn til skalleform, kroppslengde og levealder. Samlingen fikk sitt nåværende navn (De Schreinerske Samlinger) i 1972. Samlingen bestyres i dag (2017) av anatomiprofessor Per Holck.

I 2017 gjenfinnes Anatomisk Institutt som Seksjon for anatomi, som ligger under Institutt for medisinske basalfag ved Det medisinske fakultet.

Referanser
----------

1. 1 2  Per Holck (1990). *Den fysiske antropologi i Norge, fra Anatomisk institutts historie 1815-1990*. Universitetet i Oslo.
2. ↑  Halfdan Hopstock, prosektor (1915). *Det anatomiske institut : 23. januar 1815-23. januar 1915*. Aschehoug.
3. ↑  Professor Per Holck (25.10.2012). «Anatomisk institutt, utviklingslinjer».
4. ↑  «Avdeling for anatomi».
**Madchester** er en musikksjanger innen rock og kulturelt fenomen i slutten av 1980-årene. Som navnet indikerer oppsto den i Manchester, England, da musikere smeltet sammen alternativ rock med acid house-kulturen og andre kilder, inkludert psykedelisk musikk og pop fra 1960-årene.

Betegnelsen «Madchester» ble popularisert av den britiske musikkpressen tidlig i 1990-årene, og omfattet grupper som Happy Mondays, The Stone Roses, The Inspiral Carpets, Northside, 808 State, James og The Charlatans, og andre.

Madchester oppstod mot slutten av 1980-årene og var en trend i britisk musikkliv til et stykke ut i 1990-årene. Musikken var en blanding av veldig fengende indie pop, psykedelisk musikk og dance/acid house. Den var sterkt preget av være egnet til å danse til. Tidsepoken var også preget av rave-/house-partyer, og ecstasy var «det nye store». Den rave-påvirkede musikken er tungt påvirket av illegale rusmidler, særlig MDMA. På denne tiden var nattklubben Haçienda i Manchester, medeid av medlemmer av New Order, en katalysator for den særskilte musikalske etos i byen som ble kalt for «Second Summer of Love» (Den andre kjærlighetssommeren), en referanse til hippienes flowerpower-periode i California i 1960-årene. Madchester var også en inspirasjon for mange britpop-band.

Referanser
----------

1. ↑  «Madchester – Genre Overview», *AllMusic*.
2. ↑  Shuker, Roy (2005): «Madchester» i: *Popular Music: The Key Concepts*. Psychology Press, ISBN 0415347696, s. 157.
3. ↑  Anderson, Penny (18. februar 2009): «Why are the Stone Roses adored?», *The Guardian*.

Litteratur
----------

* Luck, Richard (2002): *The Madchester Scene*, Pocket Essentials, London, ISBN 1-903047-80-3
* Wilson, Tony (2002): *24-hour Party People*, Channel 4 Books, London, ISBN 0-7522-2025-X
* McNichols, Conor, red. (2003): *NME Originals: Madchester*, IPC, London
* Robb, John (2009): *The North Will Rise Again: Manchester Music City 1976–1996*, Aurum Press, London

Eksterne lenker
---------------

* Madchester, Pride of Manchester
* Madchester Arkivert 4. juni 2016 hos Wayback Machine. av Jonathan Schofield

| * v
* d
* r
Alternativ rock |
| --- |
| 
* Alternativ dance
* Alternativ metal
* Baggy
* Britpop
* C86
* Kristen alternativ rock
* College-rock
* Dream pop
* Dunedin Sound
* Emo
* Geek rock
* Gotisk rock
* Grebo-rock
* Grunge
* Indiefolk
* Indiepop
* Indierock
* Industriell rock
* Jangle pop
* Lo-fi
* Madchester
* Math rock
* Mørk rock
* Paisley Underground
* Post-grunge
* Post-punk
* Post-punk revival
* Post-rock
* Psychobilly
* Riot grrrl
* Sadcore
* Shoegazing
* Slowcore
* Støypop
* Støyrock

 |
**Pusjkinskaja** (russisk: Пушкинская) er en undergrunnsstasjon på Kirovsko-Vyborgskaja-linjen i St. Petersburgs metro. Stasjonen åpnet 30. april 1956, et halvt år etter linjen åpnet. Arkitekter er Leonid Poljakov og Vasilij Petrov. Som mange av de andre stasjonene på linjen, er Pusjkinskaja en dyptliggende pylonstasjon. Stasjonen ligger 57 meter under bakken.

Navnet Pusjkinskaja fikk stasjonen fordi den ligger rett ved Vitebskij jernbanestasjon, som knytter St. Petersburg sammen med byen Pusjkin, der Aleksandr Pusjkin levde fra 1811 til 1817.

Pylonene i sentralhallen er kledd med hvit marmor, mens gulvet er kledd med rødlig Tokovskij-granitt fra Ukraina. I enden av hallen er en statue av Aleksandr Pusjkin, laget av Mikhail Anikusjin.

20. desember 2008 ble det åpnet en gangtunnel til stasjonen Zvenigorodskaja på Frunzensko-Primorskaja-linjen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pushkinskaya (Saint Petersburg Metro station) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portaler: Russland | Undergrunnsbane
**Maddad** (gælisk *Matad*) av Atholl var mormaer av Atholl i tidsrommet fra en gang på 1130-tallet til ca. 1139. Han er mest kjent som far til Harald Maddadsson, jarl av Orknøyene.

Forskeren John Roberts mener at det er mulig at Maddad fikk sin mormaerdømme av kongen av Skottland istedenfor å ha arvet det, men andre mener det ikke er sannsynlig. Om han likevel arvet det gjorde han det fra sin far Máel Muire. I henhold til *Orknøyingenes saga* var Maddad sønn av Máel Muire som igjen var sønn av kong Duncan I av Skottland (Donnchad I) og den yngre broren av kong Malcolm III av Skottland (Máel Coluim III Cenn Mór). Det er ikke rimelig at kongene av Skottland som ikke hadde større krav på den skotske tronen enn Maddad selv var i en posisjon å tildele mormaerdømmer. Det er mer sannsynlig at Maddad arvet som en avtale gjort med Máel Muire med kongen som en motytelse for at Máel Muire og hans etterkommere ikke skulle kreve den skotske trone.

Mormaer Maddad er mest berømt for å være far til den norrøne jarlen Harald Maddadsson, eller Arailt mac Mataid som gæliske kilder kaller ham. Maddad giftet seg med Margarete Håkonsdatter, datter av Håkon Pålsson, sønn av Torfinn den mektige. Gjennom dette ekteskapet ble deres sønn Harald arving til jarldømmet Orknøyene ca. 1139.

Han ble kalt for *Maddadr* i *Orknøyingenes saga*, et navn som historikere stort sett har fulgt, skjønt gæliske kilder kaller ham for *Matad*, eksempelvis som vitne i charter under kong David I av Skottland hvor han navngis som *Madeth Comes* og *Maddaoc Comes*. Comes var en latinsk oversettelse av tittelen mormaer. Andre navn har vært *Madach* og *Maddad*.

I henhold til Anderson døde Maddad en gang mellom 1151 og 1161. Han ble etterfulgt som mormaer for Atholl av en annen sønn Máel Coluim.

Referanser
----------

1. ↑  Roberts, *Lost Kingdoms*, side 48
2. ↑  Anderson, *Early Sources*, V.II, side 139 , n.2

Litteratur
----------

* Anderson, Alan Orr: *Early Sources of Scottish History: AD 500-1286*, 2 bind, (Edinburgh, 1922
* Roberts, John L.: *Lost Kingdoms: Celtic Scotland in the Middle Ages*, (Edinburgh, 1997)
* Topping, Patrick: «Harald Maddadson, Earl of Orkney and Caithness, 1139-1206», i *The Scottish Historical Review*, 62, 1983.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Máel Muire** | **Mormaer av Atholl**(ca 1130–ca 1159) | Etterfølger:**Máel Coluim** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Tron** (også kalt **Tronden** og **Trondfjell**) er et fjell i Alvdal kommune i Innlandet mot grensen til Tynset i nord og øst. Det har en høyde på 1 665 meter over havet. Nærmeste fjellmassiv i øst er Fonnåsfjellet.

Tron er bare det 904. høyeste fjellet i Norge på en liste over fjell med primærfaktor over 50 meter, men står fritt og kan tilby et flott rundskue. Den nest høyeste toppen på fjellet, Blåtronden 1 653 moh. danner grensepunkt mellom Alvdal og Tynset kommuner, og er samtidig det høyeste punkt i Tynset kommune.

Den indiske filosofen Swami Sri Ananda Acharya bodde store deler av livet på Tron og planla å bygge et Fredsuniversitet på Flat-tron – et platå oppe på fjellet. Alvdal kommune har avsatt et 875 dekar stort område på Flattronden med tanke på å regulere området til fredssenter, turistformål og bevertning, idrettsanlegg og hangglidervirksomhet, samt friluftsliv, og pr 12. november 2010 er oppstart av planarbeidet varslet.

I forbindelse med bygging av radio- og fjernsynssender på 1960-tallet ble Norges nest høyest beliggende bilvei bygget opp til toppen.

Etymologi
---------

Navnet Tron stammer fra *trond* m (gammelnorsk *þróndr*) 'gris, galte'. Det er ganske vanlig i Norge og særlig i Nord-Østerdal at fjell har dyrenavn. Andre kjente topper med dyrenavn i nærområdet er f.eks. Elgspiggen, Haveren, Kalven og Ruten.

Se også
-------

* Norges høyeste fjell med primærfaktor over 50 meter
* Fjell i Norge over 1000 meter rangert etter primærfaktor

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Tronfjellets referansesadel ligger på vannskillet mellom Brydalen og Gammeldalen. Sadelens høyde ligger mellom 655 og 660 moh. og anslås til 658 moh.
2. ↑  Avstand til Storsølnkletten.

Referanser
----------

1. 1 2  «Norgeskart». Kartverket. Besøkt 31. januar 2016.
2. ↑  «Tron». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 23. oktober 2016.
3. ↑  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 30. januar 2014. Arkivert fra originalen 15. oktober 2014. Besøkt 3. juli 2015.
4. ↑  Arbeidets Rett, 12. november 2010, side 3.
5. ↑  Ryen, Jon Olav (2015). *Stedsnavn i Nord-Østerdal* (1 utg.). Norway: Kolofon. s. 436-437. ISBN 9788230012871.

Radiolinjestasjon på toppen av Tron
Tron sett fra Strålsjøåsen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
***Pust vsegda budjet solntse!*** (med kyrilliske bokstaver *Пусть всегда будет солнце!*, egentlig russisk tittel *Солнечный круг*, «solskiva»), oversatt «Måtte det alltid være solskinn!», er en sovjetrussisk barnesang fra 1962 som hyller «sol, blå himmel, mamma og meg». Melodien er skrevet av Arkadij Ostrovskij (Аркадий Островский, 1914-1967), den korte teksten av Lev Osjanin (Лев Ошанин, 1912-1996).

Bakgrunn og utbredelse
----------------------

Musikk og sang, ofte med politisk oppbyggelige tekster, var viktig i den kommunistiske ungpionerbevegelsen i Østblokk-landene. Bildet viser kor og orkester av østtyske thälmann-pionerer i 1951.  Foto: Roger Rössing, Deutsche Fotothek 
«Pust vsegda budjet solntse!» vant førsteprisen i Sopot internasjonale musikkonkurranse i 1963 der den russiske sangeren Tamara Miansarova (Тама́ра Мианса́рова, født 1931) framførte den som Sovjetunionens bidrag. Sangen ble særlig populær i den tidligere Øst-blokken, og er en av få sanger fra ungpionerbevegelsen og kommunisttida som fortsatt synges i Russland.

Som i de fleste brede barne- og ungdomsorganisasjoner var musikk også en viktig del av massebevegelsene i kommunistlandene. I likhet med de voksnes hymner, arbeider- og kampsanger, hadde sangene oppbyggelige tekster. Ofte var det hyllester til kommunistpartiet og politiske forbilder, men også til hverdagen og selve livet, som i *Pust vsegda budjet solntse!* Sola var et positivt symbol i den ateistiske ideologien, blant annet som hovedmerke for den østtyske ungdomsorganisasjonen Freie Deutsche Jugend. 

*Pust vsegda budjet solntse!* har blitt oversatt til flere språk. DDRs ungpionerer sang den i tysk oversettelse som ***Immer lebe die Sonne***. En engelsk versjon ble framført av blant andre protestsangeren Pete Seeger som ***May There Always Be Sunshine***. Den svenske pop- og visegruppa Hootenanny Singers gjorde sangen kjent i Norden med ny tekst under tittelen ***Gabrielle***. Deres versjon lå 11 uker på Svensktoppen i 1964.

Ivar Skippervold har gitt ut en versjon med norsk tekst kalt ***Bare sola vil skinne*** på albumet ***Skippergata*** i 2006.

Referanser
----------

1. ↑  Thomas Goll: *Lieder aus der DDR als Quellen im historisch-politischen Unterricht.* Arkivert 18. desember 2016 hos Wayback Machine. In: Thomas Goll, Thomas Leuerer (Hrsg.): *Ostalgie als Erinnerungskultur? Symposium zu Lied und Politik in der DDR* (= *Würzburger Universitätsschriften zu Geschichte und Politik.* Band 6). Nomos, Baden-Baden 2004, ISBN 3-8329-0999-0, S. 22.
2. ↑  Michael Pilz (10. desember 1998). «CD-Kritik: "Fröhlich sein und Singen – Die schönsten Pionierlieder"» **(tysk)**. Der Spiegel. Besøkt 4. august 2017.
3. ↑  , besøkt 4. august 2017
*Denne artikkelen handler om byen Pusjkin utenfor St. Petersburg. For dikteren Pusjkin, se Aleksandr Pusjkin.*

**Pusjkin** (russisk: Пушкин, inntil 1918 **Tsarskoje Selo** – Царское Село, og 1918–1937 **Djetskoje Selo** – Детское Село) er en by sør for St. Petersburg med 95 000 innbyggere. Den har tre viktige severdigheter: Pusjkin-museet, tsarenes tidligere sommerresidens, Katarinapalasset, og Aleksanderpalasset

Katarinapalasset
I Katarinapalasset var lenge Ravrommet, som ble demontert av tyskerne under beleiringen av Leningrad under annen verdenskrig og senere er forsvunnet (en fullverdig rekonstruksjon er senere kommet på plass i palasset). 

I 1773 ble Tsarskoje Selo-traktaten inngått her. Traktaten avsto Romanov-familiens besittelser i Holstein til Danmark. Fjodor Tjuttsjev døde her sommeren 1873.

I 1937 fikk byen sitt nye navn **Pusjkin**, for å hedre Russlands nasjonalskald Aleksandr Pusjkin som hadde studert ved tsarens lyceum i byen.

Siden 1998 har Pusjkin vært administrativt underlagt St. Petersburg.

Referanser
----------

1. ↑  ; arkiveringsdato: 26. juli 2018; besøksdato: 25. juli 2018; arkiv-URL: .

Litteratur
----------

* Peter Bruhn: *Das Bernsteinzimmer in Zarskoje Selo bei Sankt Petersburg* Berlin 2004. ISBN 3-86155-109-8

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pushkin (town) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bybeskrivelse med fotos
* Bibliogr. Datenbank des internationalen Schrifttums über das Bernsteinzimmer
* tzar.ru

  


| * v
* d
* r
Byer underlagt den føderale byen St. Petersburg |
| --- |
| St. Petersburgs flagg | Kolpino **·** Krasnoje Selo **·** Kronsjtadt **·** Lomonosov **·** Pavlovsk **·** Peterhof **·** Pusjkin **·** Sestroretsk **·** Zelenogorsk | Russlands flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Anatot, illustrasjon fra 1859.
Utsikt mot dagens palestinske by Anata.
**Anatot** (hebraisk: עֲנָתוֹת) er navnet på en israelittisk by i oldtiden innenfor området til Benjamins stamme og som tilhørte prestene. Den er hovedsakelig nevnt som fødestedet for profeten Jeremia. Anatot var stor nok til at den hadde mur rundt seg og med en viss styrke, liggende på en bred åsrygg og med utsikt over Jordandalen og den nordlige delen av Dødehavet. Den lå rundt 5 km nordøst for Jerusalem. Moderne forskning ved blant annet Edward Robinson har identifisert den historiske byen med dagens palestinske sted 'Anata som har rundt 9 600 beboere (2006). Den moderne israelske bosetningen Anatot, også kjent som Almon, på Vestbredden ved Jerusalem, er oppkalt etter den historiske byen.

Historisk by
------------

I henhold til den bibelske tradisjonen har Anatot navnet og sin historie ved at den er en av de byene som ble gitt til «Arons etterkommere, prestene». I henhold til *Josvas bok* i den hebraiske Bibelen (det gamle testamente): «Fra Benjamins stamme fikk de Gibeon og Geba med beitemarker, Anatot og Almon med beitemarker, i alt fire byer. Til sammen fikk Arons etterkommere, prestene, tretten byer med beitemarker som hørte til.»  Ettersom israelittene ikke ofte endret navnene på byene i Kanaan etter at de kom dit, kan navnet på denne byen, Anatot, ha vært avledet fra en kanaanittisk gudinne, ‘Anat, en datter av El i kanaanittisk mytologi. Imidlertid er det også oppgitt som navnet til en israelittisk person i *Første Krønikebok* og *Nehemjas bok*. Navnets opprinnelse er således usikkert, men om det er et kvinnenavn, kan det være i betydningen «(ana)ie; kvinne av Tot», eller «hjemmet/hjertet/arnen til Tots kvinne.»

Anatot er også nevnt som fødestedet til Abieser fra Anatot, en av kong Davids trofaste tretti, og Jehu, en annen av de tretti. Den er kanskje best som fødestedet til profeten Jeremia. Ikke desto mindre avleverte han en profeti om prøvelser ved sverdet og ved hungersdød for beboerne i Anatot om de gikk imot ham: «De unge mennene skal dø for sverd, sønnene og døtrene deres skal dø av sult.»

Anatot fikk derimot sine prøvelser og store lidelser fra hæren til Sankerib av Assyria, og kun 128 menn kom tilbake fra det babylonske fangenskap.

Referanser
----------

1. ↑  «Anathoth», *Bibel History*
2. ↑  Projected Mid -Year Population for Jerusalem Governorate by Locality 2004- 2006 Arkivert 7. februar 2012 hos Wayback Machine. Palestinian Central Bureau of Statistics.
3. ↑  Nettbibelen: *Josvas bok* 21:17-19[*død lenke*]
4. ↑  Smith, William red. (1863): *A dictionary of the Bible: comprising its antiquities, biography, geography, and natural history*. 3. Little, Brown, and Co. s. lxviii.
5. ↑  Nettbibelen: *Første Krønikebok* 7:8[*død lenke*]; *Nehemjas bok* 10:19[*død lenke*]
6. ↑  «6068. Anathoth», *Biblesuite*
7. ↑  Nettbibelen: *Andre Samuelsbok* 23:27[*død lenke*]
8. ↑  Nettbibelen: *Første Krønikebok* 12:3[*død lenke*]
9. ↑  Nettbibelen: *Jeremias bok* 1:1[*død lenke*]; 29:27[*død lenke*]; 32:7-9[*død lenke*]
10. ↑  Nettbibelen: *Jeremias bok* 11:21-23[*død lenke*]
11. ↑  Nettbibelen: *Nehemjas bok* 7:27[*død lenke*]

Portaler: Arkeologi | Historie
**Anatolij Nikolajevitsj Zjeglanov** (russisk: Анатолий Николаевич Жегланов; født 14. mai 1946 i Zaporizjzja, død 28. juni 1999) var en ukrainsk skihopper som konkurrerte for Sovjetunionen.

Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka fra 1967 til 1972, og ble tre ganger blant de ti beste sammenlagt. Han ble nummer 4 i 1968/69, nummer 7 i 1969/70 og nummer 8 i 1967/68. Han ble tre ganger nummer 2 i enkeltrenn, i Bischofshofen 7. januar 1968, i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 1969 og 1. januar 1970.

Zjeglanov deltok i OL i 1968 og 1972. Sine beste plasseringer fikk han i Grenoble i 1968, der han ble nummer 6 i normalbakken i Autrans og nummer 8 i storbakken i Saint-Nizier. Han ble nummer 12 i storbakken i VM i Štrbské Pleso i 1970. I VM i skiflyging i Planica i 1972 ble han nummer 14.

Referanser
----------

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Sports Reference: Anatoly Zheglanov Arkivert 5. november 2012 hos Wayback Machine. (besøkt 17. april 2011)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anatolij Zjeglanov – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Anatolij Zjeglanov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Anatolij Zjeglanov – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Madame Terror*** er den tolvte boken i serien om Carl Gustav Gilbert Hamilton skrevet av Jan Guillou.

Boken er positivt innstilt til den amerikanske utenriksministeren Condoleezza Rice, men er kritisk til Donald Rumsfeld, Dick Cheney og George W. Bush. Guillous politiske standpunkter er fremtredende i boken.[]

Handling
--------

Yasir Arafat har rett før sin død gitt Mouna Housseini penger til å bygge opp en palestinsk flåte. Hun kjøper med Vladimir Putin's tillatelse en russisk ubåt av Alfa-klassen som modifiseres med stillegående dieselelektriske motorer i stedet for atomreaktor og med revolusjonerende moderne teknikk. Men det er et stort problem. Den russiske delen av besetningen kommer ikke overens med den palestinske. Det man trenger er en leder som både russere og palestinere kan stille seg bak. En leder som må være høy av rang, snakke russisk og engelsk og ikke minst være høyt dekorert av både russiske og palestinske myndigheter. Det virker umulig å finne en slik person, men Mouna vet om den perfekte mannen for jobben.

Carl Hamilton tilbake etter å ha levd under navnet «Hamlon» i La Jolla utenfor San Diego i USA, der han har vært under FBIs vitnebeskyttelsesprogram i 11 år, etter at han ble dømt til livsvarig fengsel i Sverige for flere mord på kurdiske angivere i Sverige. Han er lei av å leve som en annen og takker ja til tilbudet om å bli viseadmiral for den palestinske flåten.

Om bord på ubåten U1-Jerusalem tar et lite, men veldrillet mannskap på seg oppdraget om å befri Gaza fra en israelsk blokade. Det er et militært og politisk sjansespill uten sidestykke. Vil de lykkes?

Referanser
----------

1. ↑  «Tankevekkende terroranalyse». *Dagbladet.no* **(norsk)**. 30. oktober 2006. Besøkt 17. oktober 2018.

  


| * v
* d
* r
Bøkene og filmene om Carl Hamilton av Jan Guillou |
| --- |
| Bøkene | 
* *Coq Rouge*
* *Den demokratiske terroristen*
* *I nasjonens interesse*
* *Fiendens fiende*
* *Den aktverdige morderen*
* *Vendetta*
* *Ingenmannsland*
* *Siste seier*
* *I Hennes Majestets tjeneste*
* *Hevet over enhver mistanke*
* *Hamlon - en skisse til en mulig fortsettelse*
* *Madame Terror*
* *Men ikke hvis det gjelder din datter*

 |
| Film og TV | 
* *Dekknavn Coq Rouge* (film, 1989)
* *Förhöret* (film, 1989)
* *Fiendens fiende* (TV-serie, 1990)
* *Den demokratiske terroristen* (film, 1992)
* *Vendetta* (film, 1995)
* *Tribunal* (film, 1995)
* *Vendetta* (TV-serie, 1996)
* *Hamilton* (film, 1998)
* *I nasjonens interesse* (film, 2011)
* *Men ikke hvis det gjelder din datter* (film, 2012)
* *Hamilton* (TV-serie, 2020)

 |


Portal: Litteratur
Denne artikkelen omhandler fotballtreneren.  For biologen, se Trond Amundsen (biolog).
**Trond Amundsen** (født 30. mars 1971) er en norsk fotballtrener.

Amundsen ble utnevnt til trener i Kongsvinger den 20. november 2009, men sa opp jobben den 12. april 2010. Frem til da hadde han vært trener for Løv-Ham (fra 12. desember 2006). Før dette igjen hadde han jobbet som spillerutvikler i Kongsvinger. 

Han har tidligere vært trener for U21-laget til brasilianske Santos, hvor han blant annet var trener for Robinho. Høsten 2008 forlenget Amundsen kontrakten med Løv-Ham slik at han hadde kontrakt ut 2010-sesongen, etter at han tidligere på året blant annet hadde vært koblet til Sandefjord Fotball.

Amundsen overtok som hovedtrener i Fredrikstad etter at Tom Freddy Aune trakk seg i mai 2012.

Amundsen er utdannet kjemiingeniør.

Referanser
----------

1. ↑  Jim Rune Bjorvand (12. april 2010). «- Har mislyktes med å samle Kongsvinger». bt.no. Arkivert fra originalen 14. april 2010. Besøkt 12. april 2010.
2. ↑  Roy Ellingsen (16. september 2008). «To nye år for Amundsen». Bergens Tidende. Arkivert fra originalen 20. september 2008. Besøkt 7. november 2008.
3. ↑  Rune Midtskogen (15. mai 2008). «Kan bli Sandefjords nye trener». Nettavisen. Arkivert fra originalen 25. juli 2008. Besøkt 19. august 2009.
4. ↑  tv2.no Tom Freddy Aune ferdig i FFK

Eksterne lenker
---------------

* (en) Trond Amundsen – Transfermarkt (manager) Rediger på Wikidata
*Søkeordet* verk *fører hit. For å lese om åndsverk, kunstverk, arbeid, verksted og industrianlegg, se disse oppslagsordene.*betent øye med puss
**Puss** eller **verk** er gullig, mer eller mindre tyktflytende væske som oppstår i forbindelse med infeksjoner i sår. Væsken er sammensatt av lymfe, døde og levende hvite blodceller, dødt vev og bakterier eller andre fremmedlegemer. Hovedtyngden av det viskøse materialet i væsken vil være nøytrofil granulocytter, celler som har til oppgave å angripe uspesifikke fremmedlegemer og bakterier. Den vanligste bakterien som forårsaker puss er *Staphylococcus aureus*.

Når puss samles rundt en infeksjon under huden vil det kunne danne en verkebyll eller kvise. Dannelse av puss i sår kalles **suppresjon** - pussdannelse.

Referanser
----------

1. ↑  «Sårinfeksjon». *Norsk helseinformatikk*. Folkehelseinstituttet. 2021. Besøkt 18. mars 2021.
2. ↑  «Doksysyklin». *Forebygging av malaria hos reisende*. Folkehelseinstituttet. 2018. Besøkt 18. mars 2021.

Se også
-------

* Infeksjon, betennelse
* Byll

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Shinigami** (死神, *shinigami*, «dødsgud») er det japanske navnet på forskjellige personifiseringer av døden, og da spesielt «mannen med ljåen», hvor døden fremstilles som et levende skjelett med en stor ljå. Selv om ordet oversatt direkte betyr «dødsgud» er altså ordet *shinigami* mer et navn på den vestlige fremstillingen av døden som «mannen med ljåen». Dette er også fordi tegnet 神 (uttales som oftest *kami* eller *gami*) ikke betegner en allmektig monoteistisk gud som i kristendommen, jødedommen eller islam.

I nyere tid har imidlertid ordet *shinigami* blitt brukt i forskjellige sammenhenger for å representere en guddom for død, selv om dette ikke forekommer i shintoismen, som er religionen som begrepet *kami* skriver seg fra.

Forekomst i moderne populærkultur
---------------------------------

I den japanske manga-tegneserien Bleach er en shinigamis oppgave å sende sjeler videre til enten himmelen eller helvete. 

Også i Death Note er det Shinigami, som bor i *Shinigamiriket*, en utenomjordisk verden. Deres oppgave er å skrive navn på folk som er klar for å dø. Noen ganger mister de boken sin ned på jorden og hvis et menneske får tak i den eiere han/hun den. Shinigamien følger da etter eieren hele tiden ettersom det er bare en som har tatt i den som kan se dødsguden.
**Popularene** (latin *populares*, «de folkelige») var en løst sammenknyttet politiske allianse i den sene romerske republikken. De fikk sitt navn fordi de pleide å bruke folkeforsamlingene for å oppveie de konservative optimatenes og andres politiske makt. Popularene var også av senatorrang og kunne være patrisiere, adelige plebeiere eller fra ridderstanden (*equites*).

Blant deres fremste planer var omfordeling av land til bønder for veteraner, flytting av romerske borgere til provinsene, utvidelse av romersk borgerskap til grupper utenfor Italia, justering av kornutdelingene og justering av pengeverdien.

De hadde sitt høydepunkt under Julius Cæsars diktatur, da Cæsar gjennom sin karriere var en av de sterkeste popularlederne. Etter dannelsen av det andre triumvirat (43 f.Kr.–33 f.Kr.) mistet de sin innflytelse.

I tillegg til Cæsar inkluderte popularene blant annet Gracchi-brødrene (Tiberius og Gaius Gracchus), Gaius Marius, Publius Clodius Pulcher og under det første triumviratet også Marcus Licinius Crassus og Gnaeus Pompeius Magnus. Både Crassus og Pompeius hadde kjempet sammen med Sulla i borgerkrigen, men etter at Crassus var død, snudde Pompeius til sin posisjon som konservativ *optimas*. Denne endringen av allianser er påminnelser at betegnelsen popularene refererer like mye til politisk taktikk som til en form for overbevist politisk grunnsyn. Republikanske politikere «hadde alltid vært mer delt i saker på stil enn av politikk.»

Referanser
----------

1. ↑  Pelling, C.B.R. (1986): «Plutarch and Roman Politics» i: *Past Perspectives: Studies in Greek and Roman Historical Writing*. Papers Presented at a Conference in Leeds, 6–8 April 1983, Cambridge University Press, s. 159–16, 165–169. Sitat: «Plutarch is there [in his Life of Caesar] very concerned to explain Caesar's rise to tyranny ... From the beginning, Caesar is the champion and the favourite of the Roman demos. When they support him, he rises; when he loses their favour, he falls.»
2. ↑  Holland, T. (2003): *Rubicon: The Triumph and Tragedy of the Roman Republic*, London: Abacus, s. 194.

Litteratur
----------

* Brunt, P.A. (1966): «The Roman Mob» i: *Past and Present* **35**, s. 3–27.
* Holland, Tom. (2003): *Rubicon: The Triumph and Tragedy of the Roman Republic*, London:Abacus
* Millar, Fergus (1986): «Politics, Persuasion and the People before the Social War (150–90 B.C.)» i: *Journal of Roman Studies* **76**, s. 1–11.
* Millar, Fergus (1989): «Political Power in the Mid-Republic: Curia or Comitium?» i: *Journal of Roman Studies* **79**, s. 138–150.
* Millar, Fergus (1995): «Popular Politics at Rome in the Late Republic» i: *Leaders and Masses in the Roman World: Studies in Honor of Zvi Yavetz*. Red. I. Malkin & Z.W. Rubinsohn. Leiden: E.J. Brill, Begrenset forhåndsvisning online.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Kanalen plassert i området
Dam og sluse ved endepunktet Lockport
Chicago Sanitary and Ship Canal (da kalt *Chicago Drainage Canal*) under bygging
**Chicago Sanitary and Ship Canal** («Chicago sanitær- og skipskanal»), tidligere *Chicago Drainage Canal* («Chicago dreneringskanal») er en 45 kilometer lang, 62 meter bred og 7,3 meter dyp kanal som knytter sammen vannveiene fra De store sjøer med Mississippi-bassenget. Den fører også den rensede kloakken fra Chicago ut i elven Des Plaines, da dette tidligere hadde gått ut i Michigansjøen og dette truet byen drikkevann, noe som førte til noe som førte til flere folkehelseproblemer, som for eksempel tyfoidfeber, kolera og dysenteri. Kanalen går fra Chicago til Lockport i Cook County i Illinois.

Kanalen ble utviklet i årene 1887–1922, og åpnet i 1900 og erstattet den grunnere og smalere Illinois and Michigan Canal fra 1848. Kanalen sørget også for at vannføringen i Chicagoelven ble snudd.

I 1999 ble anlegget, inklusive slusesystemet i Chicagoelven utnevnt til *Civil Engineering Monument of the Millennium* av American Society of Civil Engineers (ASCE). Kanalen ble innført i National Register of Historic Places 20. desember 2011.

Referanser
----------

1. ↑  «Did 90,000 people die of typhoid fever and cholera in Chicago in 1885?», The Straight Dope, 12. november 2004, besøkt 18. januar 2013
2. ↑  American Society of Civil Engineers. «Chicago Wastewater System». Arkivert fra originalen 15. januar 2012. Besøkt 18. januar 2013.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 15. januar 2012. Besøkt 18. januar 2013.
3. ↑  «Announcement». *List for January 13, 2012*. National Park Service. Besøkt 18. januar 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Chicago Sanitary and Ship Canal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bilder fra utgravingen
* Chicago Sanitary and Ship Canal, Historic American Engineering Record (HAER) No. IL-197
* History and Heritage of Civil Engineering - Reversal of the Chicago River

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Shinkolobwe ligger i Den demokratiske republikken Kongo.
Shinkolobwegruva
**Shinkolobwe** er en by og en gruve i Katangaprovinsen i Den demokratiske republikken Kongo. Stedet ligger i nærheten av den større byen Likasiog omkring 190 kilometer nordvest for Lubumbashi. Den tidligere gruva lå midt i et 400 kilometer langt belte av uranholdige mineraler. Beltet strekker seg fra sør for Lubumbashi til Kalongwe, vest for Kolwezi. Det bor om lag 15000 mennesker i byen. USA brukte uran fra Shinkolobwe til utvikle Hiroshimabomben. Edgar Sengier, som det tidspunktet var direktør i Union Minière du Haut Katanga, hadde solgt 1,200 tonn med uranmalm til amerikanerne siden 1939.

Gruva ble offisielt stengt 28. januar 2004 ved et dekret fra presidenten. Likevel døde 8 personer og ytterligere 13 omkom i juli 2004 da en del av den gamle gruva kollapset. Den industrielle utvinningen er stanset og gruvegangene er forseglet med sementlokk. Likevel er det bevis for at noe utvinning med håndkraft foregår fortsatt. Et samarbeid mellom forskjellige FN-organisasjoner, under ledelse av FNs kontor for samordning av humanitære aktiviteter (OCHA) og FNs miljøprogram (UNEP), and besøkte gruvene. UNEP/OCHA slo fast:

*Shinkolobwe er representativt for lignende situasjoner i Afrika og resten av utviklingslandene. Det finnes en klar sammenheng mellom fattigdom, miljøvern og denne typen av aktivitet for å overleve. Alternative muligheter for å tjene til livets opphold må utvikles og erstatte uranutvinningen som drives for hånd slik at disse fattige kan skaffes seg et annet levebrød. En helhetlig, tverrfaglig tilnærming i sammenheng med bekjempelse av fattigdom er avgjørende for å løse dette problemet og unngå ytterligere menneskelige og miljømessige katastrofer.*

Referanser
----------

1. ↑  The DRC and Uranium for Iran besøkt 19. desember 2009

Eksterne lenker
---------------

* Bilder fra gruva

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Lars Svensson** (født 30. juni 1926, død 25. juni 1999) var en svensk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo og 1956 i Cortina d'Ampezzo.

Svensson vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han var målvakt på det svenske ishockeylaget som kom på tredjeplass i turneringen bak Canada og USA.

Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng, Sverige og Tsjekkoslovakia fikk begge tolv poeng og samme målforskjell +29. De møttes i en kamp om bronsemedaljene 25. februar, Sverige vant kampen med 5-3.

Svensson spilte 52 landskamper for sveriges herrelandslag i ishockey, han debuterte på landslaget 25. november 1949 i en kamp mot Canada som endte 5-5.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Norges flagg Oslo - Bronse Bronse i ishockey Sveriges flagg Sverige

VM-medaljer
-----------

* 1951 Frankrikes flagg Paris - Sølv Sølv i ishockey Sveriges flagg Sverige

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lars Svensson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Lars Svensson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Lars Svensson – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Lars Svensson – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Lars Svensson – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
USAs president Barack Obama kjempet på IOK-kongressen i København for at Chicago skulle bli tildelt lekene.  Foto: Pete Souza (2009) 
Også førstedame Michelle Obama deltok på IOK-kongressen.  Foto: Chuck Kennedy 
**Chicagos søknad om Sommer-OL 2016** var en av de sju søknadene om å få arrangere Sommer-OL 2016. Chicago har aldri arrangert OL tidligere, men USA har avholdt arrangementet fem ganger, senest i Atlanta i 1996.

Chicago ble utpekt til en av de fire finalistene i nominsjonsprosessen foran Sommer-OL 2016 den 4. juni 2008. Den internasjonale olympiske komité utpekte på den 13. IOK-kongressen i København i Danmark den 2. oktober 2009 Rio de Janeiro (Brasil) som arrangørby. Rio de Janeiro slo dermed, foruten Chicago, Madrid (Spania) og Tokyo (Japan). Praha (Tsjekkia), Baku (Aserbajdsjan) og Doha (Qatar) søkte også om å få lekene, men fikk ikke komme med på den endelige listen over kandidater.

Se også
-------

* Madrids søknad for Sommer-OL 2016

Eksterne lenker
---------------

* (en) Chicago bid for the 2016 Summer Olympics – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Chicago2016.org — Offisiell nettside for søknaden

| * v
* d
* r
Søknader for Sommer-OL 2016 |
| --- |
| Den 121. sesjonen til Den internasjonale olympiske komité i København i Danmark |
| Vertsby | 
* Rio de Janeiro

 | Søknadsbyer for Sommer-OL 2016. |
| Kandidatbyer(*Candidate cities*) | 
* Chicago
* Madrid
* Tokyo

 |
| Søknadsbyer(*Applicant cities*) | 
* Baku
* Doha
* Praha

 |
**Axels tivoli** er en av Europas mest erfarne tivoli aktører. Det er skandinavias største ambulerende tivoli og tar plass på mange forskjellige festivaler og tivoli, som blant annet Romsdalsmartnan, Momarkedet, Dala mart'n og Eidsvoll-dagene.

Historikk
---------

Axel Andreasson startet med tivoli i 1928. Før det reiste han rundt på markeder med foreldrene sine og solgte grønnsaker og egg som de produserte på gården hvor de bodde.

Han var foretingsmann og kjøpte sin første karusell, fordi han mente barn også skulle ha muligheten til å ha det gøy på markedet.

Tivoliet gikk bra for Axel og tivoliet vokste med flere attraksjoner. Idag er det ett hundretalls karuseller i tivoliet og i tillegg mange kiosker og bamseboder osv. Idag er Axels tivoli skandinavias største.

Attraksjoner
------------

### Ali Baba

Ali Baba eller det flygende teppe er ett teppe man sitter på som går rundt og rundt.

### Batman

Batman er en karusell hvor man går rundt og rundt ikke ulikt Ali Baba. Forskjellen er at her går setene rundt så gjennom turen vil du dreie 360 grader rundt.

### Radiobilene

Radiobilene er en klassiker i Axels tivoli. Man kan sitte opptil to stykker i en bil, man kjører rundt for å krasje i motstanderen.

### Jumping

Jumping eller Hulken er en karusell som går rundt og rundt Hulken som står i midten. Den går både framover og baklengs, mens den hopper og sprøyter røyk.

### Waltzer

Waltzer alias kaffekoppene er en karusell som alltid gjør suksess.

### Harry Potter

Morohus med inspirasjon fra Harry Potters verden. Den har tidligere hatt navnet "American show", "Ghostbusters" og King`s circus, men ble i nyere tid malt om med dekorasjon ifra Harry Potter filmene.

Eksterne lenker
---------------

* Axels tivoli hjemmesider
**Axel de Vries** (født 4. junijul./ 16. juni 1892greg. i Wredensitz/Estland, død 24. januar 1963 i Bonn) var en tysk liberal politiker.

Liv og bakgrunn
---------------

De Vries var av yrke journalist, og stammet fra Estland. Han var utgiver og sjefredaktør for den (tyskspråklige) estiske avisen Revaler Zeitung. I 1918 ble han fengslet av de bolsjevikiske troppene, men etter at Estland vant sin uavhengighet fra Russland ble han fri igjen. Etter annen verdenskrig ble den betydelige tyske befolkningen i Baltikum fordrevet av de sovjetiske okkupantene, og han kom som *Heimatvertriebener* til Vest-Tyskland.

Parlamentsmedlem
----------------

Mellom 1924 og 1926 var Axel de Vries medlem av Estlands parlament. Fra 1924 til 1932 var han dessuten formann for det liberale Deutsche Baltische Partei. Han var formann for sitt partis fraksjon i byrådet i Tallinn (tysk: Reval) mellom 1923 og 1924.

Som flyktning i Vest-Tyskland sluttet han seg til FDP, og tilhørte det tyske parlamentet fra 5. januar 1953 og ut den inneværende perioden, da han rykket opp som følge av at hans partifelle og mandatinnehaver Ernst Mayer døde.

Arbeid for fordrevne
--------------------

På 1950-tallet var Axel de Vries talsmann for Deutsch-Baltische Landsmannschaft. I denne funksjonen var han en av hovedforfatterne av Charta der deutschen Heimatvertriebenen av 5. august 1950.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 24. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000005179, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Grunnleggende data om medlemmene av Forbundsdagen, katalogkode 11002398, besøkt 13. april 2018[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Vries, Axel de, David Shub, Margret Zedtwitz: *Lenin*, Limes Verlag, 1957

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** NKC **·** Munzinger (iba)
 |

Portal: Tyskland
**Rikard Hannibal Wilhelm Nordstrøm** (født 23. april 1893, død 7. februar 1955) var en dansk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.

Nordstrøm vant en olympisk bronsemedalje i turn under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det danske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen fritt system bak Norge og Finland. Det var fem lag fra fem nasjoner som var med i konkurransen som ble avholdt på Stockholms stadion. Det var mellom 16 og 40 deltakere på hvert lag. I den individuelle mangekampen kom han på 33.-plass.

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm – Bronse Bronse i turn, lagkonkurranse fritt system (Danmark)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rikard Nordstrøm – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Rikard Nordstrøm – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Rikard Nordstrøm – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Kaieteurfallet
**Kaieteurfallet** er en foss i Potaroelva i Kaieteur nasjonalpark i Guyana. Fossens høyeste fall er på 226 meter, og den er dermed en av fossene med det høyeste enkeltfallet i verden. Den har i tillegg flere mindre fall, som gir den en total høyde på 251 meter. Fossen er i gjennomsnitt 113 meter brei. Den bærer om lag 663 kubikkmeter vann i sekundet, noe som gjør den til en av verdens kraftigste fosser.

De første europeerne som så fossen, var de britiske geologene Charles Barrington Brown og James Sawkins 24. april 1870.

Kaieteurfallet, sammen med den omkringliggende regnskogen, er Guyanas viktigste turistmål. De fleste turistene flyr inn fra hovedstaden Georgetown til Kaieteur internasjonale lufthavn, som ligger 6 kilometer fra fossen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kaieteur Falls – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kaieteurfallet hos World Waterfall Database


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |