recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dorrit Moussaieff** (hebraisk: דורית מוסאיוף) (født 12. januar 1950 i Jerusalem, Israel) er juveldesigner og forretningskvinne. Hun er andre og nåværende kone til Ólafur Ragnar Grímsson, Islands president.

Moussaieff er datter av Shlomo Moussaieff og Aliza Moussaieff. Hun er Islands andre førstedame som er født utenfor landet (den første presidenten, Sveinn Björnsson, hadde dansk kone).

Som ung flyttet Dorrit Moussaieff til London. Ettersom hun led av dysleksi, gikk hun ikke på ordinære skoler, men ble undervist hjemme. Foreldrene drev forretning med smykker, en virksomhet datteren fortsatte, også som designer.

Moussaieff har vært svært aktiv i kulturlivet i Storbritannia og USA, og har vært bidragsytende redaktør i det engelske tidsskriftet *Tatler*. Hun har hatt eierinteresser i eiendomsbransjen og var en del av gruppen som tjente 25 millioner pund ved å oppføre og selge en bygning i Londons Canary Wharf.

Da hun i mai 2006 besøkte Israel, ble hun holdt tilbake på Ben Gurion internasjonale lufthavn i Tel Aviv, der de nektet å godta at hun forlot landet med britiske pass. Dette utløste islandske protester. Den israelske ambassade beklaget senere episoden, men gjentok at israelske statsborgere må ha israelske pass for å ankomme landet.

Moussaieff ble islandsk statsborger den 31. juli 2006.

Som Islands førstedame har Dorrit Moussaieff arbeidet aktivt med å presentere Islands kultur utenfor landets grenser.

Referanser
----------

1. ↑   Companies House, person-ID på Companies House YYDt7mGXJsU-L4No\_t1aQVcwPyU, besøkt 12. desember 2021[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Dorrit Moussaieff Arkivert 13. april 2016 hos Wayback Machine. Islands presidentembete.
3. 1 2  Breaking the ice, *Haaretz*, 31. desember 2003.
4. ↑  «Iceland president’s wife delayed at Ben-Gurion Airport», *ynetnews*, 22. juni 2006.

Eksterne lenker
---------------

* Biografi, fra Islands presidentembete

Portal: Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
Håndleddet, håndflaten og fingerne med engelske navn; 1. thumb, 2. index finger, pointer finger eller forefinger, 3. middle finger, 4. ring finger, og 5. 'pinky' eller little finger.
**Fingernavn** er hva vi kaller de enkelte fingrene på menneskehånden. Navngivningen kan variere, men den mest nøytralt beskrivende måte er:

1. tommel (pollex, digitus primus, digitus)
2. pekefinger (digitus secundus manus)
3. langfinger (digitus médius eller digitus tertius)
4. ringfinger (digitus annuláris)
5. lillefinger (digitus mínimus mánus)

Mens tommelen er mindre smidig regnes som klønete, er de øvrige fingerne på menneskehånden preget av ypperste motorikk, for eksempel i fingerspill på strengeinstrumenter, tangentinstrumenter, og i forbindelse med hull eller klaffer på treblåsere og messinginstrumenter.

Fingerramser
------------

Fingermennesker.
For barn kan fingernavnene også bli uttrykt som ramser; tommeltott, slikkepott, langemann, Gullbrand og lille Petter spillemand.

I sin ABC gjengir Andreas Austlid en variant: *Tumars-Tott, Sleikje-Pott, Lange-Lasse, Litle-Jens og han Stokkutte-Per, som etter ser.*

Referanser
----------

1. ↑  Andreas Austli: *Abc Bok*. I.W. Eides Forlag. Bergen 1880, s. 21.
**Măcinfjellene** (rumensk: *Munții Măcin*) er en fjellkjede eller sammenhengende åser i Tulcea fylke i Dobrudsja i Romania. Fjellene er en del av det nordlige Dobrudsjaplatået og ligger mellom Donau i nord og vest, elva Taița og Culmea Niculițelului i øst og Casimceaplatået i sør. 

Măcinfjellene er blant eldste fjellene i Romania og ble dannet i andre del av paleozoikum, i karbon- og permtiden. Den dominerende bergarten er granitt. Erosjon, særlig på grunn av temperaturforskjeller, har skapt bratte fjellsider.

Fjellene er delt inn i Culmea Măcinului (den sørlige delen) og Culmea Pricopanului (den nordlige delen). Det høyeste punktet er Țuțuiatu (også kalt Greci) som har en høyde på 467 meter over havet. Andre topper er Priopcea (410 m) og Muntele lui Iacob (Jakobfjellet – 341 m).

Deler av området omfattes av nasjonalparken Măcinfjellene (Parcului National Muntii Macinului).

Referanser
----------

1. ↑  «Munții Măcinului». *romaniasalbatica* **(engelsk)**. 21. oktober 2014. Besøkt 12. april 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Macin Mountains – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nasjonalparkens hjemmeside


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for USAs flagg USA |
| Friidrett |
| Parapanamerikanske leker |
| Sølv | Lima 2019 | F54 - Spydkast |
| Bronse | Lima 2019 | F53/54/55 - Kulestøt |

**Sebastiana Lopez-Arellano** (født 13. juni 1990 i San Bernardino i California) er en funksjonshemmet friidrettsutøver fra USA, som konkurrerer i klassen F54. Dette er en klasse for sittende utøvere i parafriidrett. Hun vant spydkast under Parapanamerikanske leker 2019 i Peru.

Bakgrunn
--------

Lopez-Arellano jobbet i U.S. Air Force, og i 2005 hadde hun en motorsykkelulykke, der hun kjørte inn i en fortauskant for å unngå et dyr løp over veien. Hun krasjet, og skadet høyre fot slik at den etterhvert måtte amputeres over kneet. Hun skadet også begge hendene, og hun lå i koma en måned ved Walter Reed National Military Medical Center i Bethesda i Maryland. I forbindelse med opptreningen etter skaden begynte hun med idrett på et U.S. Air Force opptreningssenter, og deltok i Invictus Games og Warrior Games, i ulike idretter. Hun er datter av Felix og Noemi Lopez, og hun har ni søsken.

Idrettskarriere
---------------

Hun deltok i Invictus Games i 2018, og vant der diskos. 

Hun deltok i Parapanamerikanske leker 2019 i Lima i Peru, og fikk der sølv i spydkast i klassen F54 bak Yanive Torres Martinez  fra Colombia, med ny personlig rekord på 15,46 meter. Hun fikk også bronse i kulestøt i klassen F53/54/55 med ny personlig rekord på 7,63 meter.. Hun deltok også i diskos, der hun kom på femteplass.

Referanser
----------

1. ↑  United States Olympic & Paralympic Committee - *Sebastiana Lopez-Arellano*, besøkt 7. november 2019.
2. ↑  Lima 2019 - *Sebastiana Lopez-Arellano* Arkivert 7. november 2019 hos Wayback Machine. besøkt 7. november 2019

Eksterne lenker
---------------

* (en) Profil hos United States Olympic & Paralympic Committee
* (en) Profil hos Parapanamerikanske leker 2019 Arkivert 7. november 2019 hos Wayback Machine.
Strømnesfjorden
Ruiner av Stromness
Ruiner av Stromness
Kart over Sør-Georgia
**Strømnes** (engelsk: *Stromness*) er en tidligere hvalfangststasjon i Strømnesfjorden på nordkysten av øya Sør-Georgia i Sør-Atlanteren. Strømnes ble etablert av Sandefjords Hvalfangerselskab i 1906. 

På grunn av manglende leierettigheter for landfast virksomhet var driften de første årene basert på flytende kokerier. I 1908 startet bygging av anlegg på land, og Strømnes var ferdig utbygd i 1914–15. Hvalfangstvirksomheten i Strømnes opphørte i 1931, og stasjonen ble etter den tid benyttet som reperasjonsbase for hvalfangstbåtene frem til 1961.

Det var til Strømnes Ernest Shackleton og hans mannskap på fem tok seg frem til i mai 1916, 16 måneder etter polarskipet «Endurance»s forlis. De hadde seilt fra Elefantøya som ligger 1 300 km sør i en seks meter lang livbåt. De ankom King Haakon Bay på den andre siden av Sør-Georgia 8. mai. 36 timer senere ankom de Strømnes. Dagen etter dro de tilbake til Elefantøya for å forsøke å redde resten av mannskapet.

Strømnes ble i begynnelsen omtalt som Nansen Harbour etter Fridtjof Nansen, men fra om lag 1920 ble Strømnes det mest brukte navnet.

Referanser
----------

1. ↑  
«Landsstasjonene». Hvalfangstmuseet. Besøkt 17. desember 2009. [*død lenke*]
2. 1 2  
Tom Schandy (2001). *Syd Georgia - kongenes øy*. s. 32.

Litteratur
----------

* Odd Galteland (2009). *Hvalfangst på Syd-Georgia – A/S Sandefjords Hvalfangerselskab / A/S Vestfolds fangst fra landstasjonen Strømnes 1906–1931*. Sandefjord: i samarbeid med Sandar historielag. ISBN 978-82-303-1403-6.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stromness whaling station – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Gullbotn** er navnet på overgangen som ligger på nordøstsiden av Gullfjellet ved innsjøen Øyjordsvatnet/Langavatnet, og er høyest på en kort strekning på ca. 7 km fra *Trengereid* ved *Trengereidfjorden* i Samnanger til *Trengereid* ved *Sørfjorden* som er det eneste som binder Bergenshalvøya og Bergen til fastlandet. 

Kommunegrensen mellom Samnanger og Bergen går midt over Gullbotn.

I nordenden av Øyjordsvatnet/Langavatnet ligger det som tidligere var Gullbotn Turistheim. Gullbotn er også et hytteområde.

Turmål
------

På Gullbotn er det en lysløype på ca. 5 km, men og med mulighet for kortere runde rundt vannene. Tidligere et populært utfartsområde for skigåere fra Bergen. 

Gullfjellstoppen nås via varderekken ovenfor lysløypen, til fots om sommeren og på ski om vinteren.

Trengereidhotten nås via samme oppstigning, men man tar nordover en sti på øvre Gullbotn.

Parkering ved lysløypen.

### Se også

* Byfjellene i Bergen.

Referanser
----------

1. ↑  Øvre Gullbotn / Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  Gullbotn parkering ved lysløypen / Norgeskart.no fra Statens kartverk

Eksterne lenker
---------------

* Gullbotn friluftsområde Arkivert 7. februar 2010 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon
 |
Kasjk.
**Kasjk** (persisk: کشک) eller **qurut** er et meieriprodukt laget av fortykket myse, som er vanlig i Sentral-Asia. Kasjk skiller seg fra ostemasse, siden det blir fremstilt av myse.

Produksjon og forbruk
---------------------

Kurdiske kvinner legger kasjk under solen for å tørke.
Tradisjonelt er det nomader som produserer kasjk. Det er en egnet måte å oppbevare melk på der det ikke finnes lagerutstyr.

Det første kasjkprodusentene gjør er å salte og presse vannet ut av mysen. For at den skal miste vann og tykne, legges saltet myse i tøyposer. Disse posene henges opp, slik at vannet gradvis drypper ut. Når mysen har tyknet nok rulles det deigete kuler av den. Disse ballene legges igjen under solen for å bli helt tørket. Nå er kasjk klar for lagring og transport.

Kasjk-kuler er til oppbevaring og må tilberedes før inntak. Kasjk må tilsettes vann for å tynne den ut igjen. For å gjøre dette legges kulene i vann og bløtlegges over natten. Dette kan skje både i store kvanta for salg eller små mengder til eget forbruk. Når kulene er bløtlagt, gnis de mot hverandre slik, at mesteparten av massen løses opp i vannet. Denne kasjken er klar for salg på flaske eller bruk på bordet.

Referanser
----------

1. ↑  Kasjk (ostemasse); verdensmat.no
2. ↑
3. ↑  Asj resjteh: Kongen av persiske supper; verdensmat.no
4. ↑  Başan, Ghillie (2002). *Midtøstens kjøkken*. Damm. s. 43. ISBN 8249600479.
5. ↑  Yotam Ottolenghi (19. juli 2013). «Ferment to be: Yotam Ottolenghi's kashk recipes» **(engelsk)**. *The Guardian*. Besøkt 6. oktober 2022.
6. ↑  Fredrik Barth (1980). *Nomads of South Persia*. Universitetsforlaget. s. 8, 116. ISBN 8200080145.
7. ↑  «زش درست کردن کشک - How To Make Kashk». Youtube. 25. april 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dried yogurt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
Strømmebakken på kartet over AntarktisStrømmebakkenStrømmebakken på kartet over Antarktis
**Strømmebakken** er et brefall i Heimefrontfjella i Dronning Maud Land. Det er ni kilometer langt og ligger i den nordøstre delen av Milorgfjella.

Strømmebakken ble i 1987 navngitt etter **Inger Johanne Strømme** (1915–1990), senere gift Finch, kjent blant annet som Nanne/Vera. Hun drev poståpning og ledet en liten gruppe som kontrollerte Gestapos post for å kunne varsle motstandsfolk om forestående aksjoner. Hun opererte fra et utall dekkadresser i Oslo-området og traff ikke egen familie under hele krigen. Hun ble arrestert ved påsketider 1945 og plassert på hovedpolitistasjonen i Møllergata 19, der hun ble torturert under forhørene. Hun reddet livet fordi hun ikke var ferdig forhørt ved frigjøringen i maidagene.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Strømmebakken *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** SCAR **·** Norsk polarinstitutt

 |
**Sjukepleierhøgskolen i Molde** var en høgskole for sykepleierutdanning. Skolen ble etablert i Molde i 1958, under navnet Nasjonalforeningens og Møre og Romsdals Sykepleieskole. 

Skolen ble i 1994 slått sammen med Møre og Romsdal distriktshøgskole, Molde til Høgskolen i Molde.

De første studentene ved sykepleierutdanningen i Molde startet 1. februar 1958. Nasjonalforeningen for Folkehelsen var initiativtaker og pådriver for å starte den første sykepleierutdanningen i Møre og Romsdal, og Nasjonalforeningen hadde arbeidet med denne saken siden 1946. 
Allerede i 1949 ble Møre og Romsdal fylke samarbeidspartner i arbeidet, og samme år vedtok både Nasjonalforeningen og fylket å opprette sykepleierskole i Molde. I 1954 godkjente fylkestinget utbyggingsplanene for Glomstuvegen 33, og 1. byggetrinn var ferdig til studiestart

**Forbedringspotensiale:** Denne artikkelen om en tidligere høgskole bør utvides. Du kan hjelpe til med å forbedre den, f.eks. ved hjelp av stilmanualen for artikler om tidligere høgskoler. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Strømm** var en kommune nordøst i (tidligere) Vestfold fylke, siden 2020 en del av Drammen kommune.

Kommunene ble innført med formannskapslovene fra 1837, og landet ble delt i 392 geografiske områder med basis i prestegjeldene. I 1837 var Strømm et annekssogn til Hurum prestegjeld på andre siden av Drammensfjorden. Men siden Strømm var adskilt fra sitt hovedsogn av en fylkesgrense (Strømm tilhørte Vestfold, mens Hurum hovedsogn lå i Buskerud) måtte det opprettes som et eget formannskapsdistrikt. (For samme problem se også Bakke, Bindal, Birkenes, Røldal og Åseral – samt Hemne.)

Ladestedet Svelvik ble opprettet i 1845, og det ble adskilt fra Strømm som et eget formannskapsdistrikt. Disse to kommunene ble imidlertid slått sammen igjen, under navnet Svelvik, 1. januar 1964. I 1845 hadde Strømm 794 innbyggere (mot ladestedet Svelviks 1 201 innbyggere). Ved sammenslåingen i 1964 hadde Strømm 2 618 innbyggere.

Fram til 1918 ble kommunenavnet alltid skrevet i bestemt form (*Strømmen*), men etter dette i ubestemt form (*Strømm*). Strømm sogn skiftet navn til *Svelvik sogn* i 1977.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Historiske arkiver etter Strømm kommune på Arkivportalen

| * v
* d
* r
Vestfold og Telemark |
| --- |
| Vestfold og Telemark | 
* Bamble
* Drangedal
* Fyresdal
* Færder
* Hjartdal
* Holmestrand
* Horten
* Kragerø
* Kviteseid
* Larvik
* Midt-Telemark
* Nissedal
* Nome
* Notodden
* Porsgrunn
* Sandefjord
* Seljord
* Siljan
* Skien
* Tinn
* Tokke
* Tønsberg
* Vinje

 | Norges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
**USAs piratparti** (**USPP**) (engelsk: United States Pirate Party) er et politisk parti i USA grunnlagt i 2006 av Brent Allison og Alex English. Partiet er på linje med den internasjonale piratbevegelsen og er en del av organisasjonen Pirate Parties International. Partiet arbeider for å sette mennesker foran selskaper, åpenhet i statsforvaltningen, personvern, fri kultur gjennom reform av opphavsrett- og patentlovgivning, reform av politiet, og motstand mot forskjellsbehandling (blant annet fri bevegelse for amerikanere fra alle amerikanske land, samt fri bevegelse for alle folkeslag). Partiet arbeider også med politikk på en rekke andre saksområder.

Partiet er søsterpartiet til det norske Innovasjon- og teknologipartiet.

Referanser
----------

1. ↑  «The Pirates Hold a Party» **(engelsk)**. Wired Magazine. 20. juni 2006. Besøkt 23. november 2022.
2. ↑  «Platform» **(engelsk)**. USAs piratparti. Besøkt 23. november 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) United States Pirate Party – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Piratpartiet (USA) på Twitter Rediger på Wikidata

* Piratpartiet (USA) på Facebook Rediger på Wikidata

* Piratpartiet (USA) på YouTube Rediger på Wikidata
* Offisiell wiki
* Discord-kanal
**Wallace Fard Muhammad** (trolig født 26. februar 1893, antatt død 1934) var en amerikansk religiøs leder, som etablerte den religiøse, sosiale og politiske organisasjonen Nation of Islam i Detroit i 1930. Etter at han forsvant på mystisk vis i juni 1934 ble han av sin etterfølger Elijah Muhammad utropt til å være den inkarnerte Allah.

Hans budskap var at kristendommen var den hvite manns undertrykkende religion, og at han selv var utsendt fra Mekka «på oppdrag fra Gud, som ville finne tilbake til sitt opprinnelige, utvalgte folk.»

Lite er kjent om hans liv og identitet, og fødselsår og -sted har variert ved ulike anledninger. Han brukte også navnene *Wallace Dodd Ford*, *Wallace Dodd*, *Wallie Dodd Fard*, *W.D. Fard*, *David Ford-el*, *Wali Farad*, *Farrad Muhammad* og *F. Muhammad Ali*. Innenfor NOI omtales han som *Master Fard Muhammad*. Han var fengslet fra 1926 til 1929 og knyttet seg til Moorish Science Temple i 1929, hvor han raskt fikk ansvar for Chicago-avdelingen.

Tekster på norsk
----------------

* Utdrag fra hans «Den høyeste visdom», er utgitt på norsk i antologien *Svart Messias*, 2011.

Referanser
----------

1. ↑  Marius Liens innledning til *Svart Messias*, 2011

Eksterne lenker
---------------

* FBIs arkiver om Wallace Fard
* finalcall.com «Historical Analysis of FBI's COINTELPRO AND W. Fard Muhammad»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**Piret Järvis** (født 6. februar 1984 i Tallinn) er en estisk musiker. Hun er mest kjent som gitarist i det populære bandet Vanilla Ninja.

I Tallinn gikk hun på skole med Katrin Siska, en av de andre jentene i Vanilla Ninja. Piret studerte media ved det internasjonale universitetet, og var også vert for de estiske TV-programmene *The Crazy World* og *SuveFizz*.

Hun lærte å spille gitar og piano, og sang i forskjellige kor i 13 år. I dag er hun Vanilla Ninjas gitarist og er et av de tre medlemmene som har vært i gruppen helt siden den startet i 2002. Fra å ha en tilbaketrukket rolle i bandet, har hun fått en stadig mer sentral rolle, og sang flere av de 14 sangene på bandets tredje album, *Blue Tattoo*. Etter at bassist Maarja Kivi forlot gruppen i 2004, har Järvis blitt den personen som snakker mest under intervjuer.

Järvis kjæreste er Kallervo Karu (Kalle), trommeren i *Slide Fifty*.

Priser
------

* *Sexiest Woman Of 2005* av Kroonika magasin

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 945084, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm1867373, besøkt 10. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Piret Järvis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Piret Järvis på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Piret Järvis på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Piret Järvis på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Rune Aale-Hansen** (født 20. november 1970) er administrerende direktør i Regnskap Norge. Han er tidligere generalsekretær i YS-forbundet Negotia og administrerende direktør i Norsk Kommunalteknisk Forening(2019–2021). Han var også politisk rådgiver for tidligere YS-leder Randi Bjørgen i tidsrommet 2002–2006.

Aale-Hansen kom til Negotia fra stillingen som fungerende informasjonssjef i Høyre. Han har vært sekretariatsleder for Høyres programsekretariat og har erfaring fra Utenriksdepartementet, Dyno Industrier ASA og Europakommisjonen. Han satt i St. Hanshaugen bydelsutvalg i Oslo for Høyre i perioden 2007-2011.

Aale-Hansen er utdannet siviløkonom fra Handelshøyskolen BI med spesialisering i internasjonal ledelse.

Referanser
----------

1. ↑  Sagat skattelister Arkivert 3. november 2013 hos Wayback Machine.
2. ↑  «Bekreftelse fødselsår». Aftenposten. Besøkt 26. mai 2011. [*død lenke*]
3. ↑  «Ny generalsekretær på plass». Negotia. 4. mai 2011. Besøkt 13. oktober 2011. [*død lenke*]
4. ↑  juli 2019, Publisert 27 juni 2019 av Sindre Haarr | Oppdatert 02. «Fikk du med deg: Ny administrerende direktør i NKF - Norsk Kommunalteknisk Forening». *www.kommunalteknikk.no* **(norsk)**. Besøkt 15. juni 2020.
5. ↑  «Rune Aale-Hansen, Høyre (H)». Oslo kommune. 16. juli 2009. Arkivert fra originalen 26. mai 2011. Besøkt 26. mai 2011.
**Ernst von Grünigen** (født 23. mars 1950, død juni 1992) var en sveitsisk skihopper som representerte Ski-Club Gstaad.

Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i årene 1970-1977, med 18.-plass i 1975/76 som beste sammenlagtplassering. Hans besteplassering i enkeltrenn i hoppuka var 6.-plass i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 1976. Han deltok i OL i 1972 og 1976, med 5.-plass i normalbakken i Seefeld (Innsbruck) i 1976 som beste plassering. I VM i Falun i 1974 ble han nummer 43 i normalbakken.

Von Grünigen ble sveitsisk mester i 1974/75, og var senere[*når?*] hovedtrener for det sveitsiske landslaget.

Referanser
----------

Kilder
------

* Sports Reference: Ernst von Grünigen Arkivert 23. desember 2009 hos Wayback Machine. (besøkt 13. juni 2011)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Reconstruction Matten ski jumping hill Gstaad, 2000 (s. 6)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ernst von Grünigen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ernst von Grünigen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Ernst von Grünigen – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Wallacispa*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

Nokså små (ca. 5 millimeter), avlange bladbiller, gulbrune. Hodet er fremstrakt, ikke påfallende lite (ulikt mange andre skjoldbiller). Antennene er tynne, 11-leddete, rundt en tredjedel av kroppslengden. Pronotum er avrundet firkantet. Dekkvingene er jevnbrede, med 8 rader av grove punkter og to opphøyde lengderibber.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Artene lever på palmer.

Utbredelse
----------

Slekten er kjent fra Filippinene og Indonesia.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
					- stamme **Gonophorini** Chapuis, 1875
						* Slekten ***Wallacispa*** Uhmann, 1931 (muligens ikke gyldig publisert før i 1940)
							+ *Wallacispa javana* Uhmann, 1955
							+ *Wallacispa tibialis* Uhmann, 1931

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* *Wallacispa* på ITIS
* Hispines of the world - *Wallacispa*
* (en) *Wallacispa* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Wallacispa* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Wallacispa* hos ITIS Rediger på Wikidata
***Pocoyo*** er en spansk animert TV-serie for førskolebarn som gikk på TVE fra 2005 til 2009. Serien ble produsert av Zinkia Entertainment. Hver episode varer i 7 minutter. 

I Norge har serien blitt sendt på Playhouse Disney og NRK Super med norske stemmer.

Handling
--------

Serien handler om Pocoyo, en liten gutt som er veldig nysgjerrig. Han har alltid blå klær. Sammen med den gule anden Pato, den rosa elefanten Elly, den oransje hunden Lulu og den blågrønne fuglen Sovefugl, løser han oppgaver, leker og utforsker. Seerne blir oppfordret til å gjenkjenne situasjonene Pocoyo kommer opp i, og til å svare på enkle spørsmål. I enkelte episoder møter Pocoyo og vennen hans også andre karakterer. De fleste episodene har kun en hvit bakgrunn, med fargerike gjenstander i forgrunnen.

Referanser
----------

***En gåsefortelling*** CGI-animert film fra 2018, produsert i Kina / USA.

Norske stemmer
--------------

| Figur | Stemme |
| --- | --- |
| Peng | Morten Rudå |
| Bing | Duc Mai-The |
| Jing | Anine Kruse |
| Banzou | Dennis Storhøi |
| Chi | Emilie Christensen |
| Chao | Erik Aubert |
| Frazier | Christoffer Staib |
| Giles | Gaute Boris Skjegstad |
| Larry | Preben Olram |
| Stanley | Henrik Horge |
| Edna | Katrine Blomstrand |

Eksterne lenker
---------------

* (es) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Pocoyo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* *Pocoyo* blog (engelsk)
* (en) *Pocoyo* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Pocoyo* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata

* (en) *Pocoyo* på Metacritic Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Ernst Sprockhoff** (født 6. august 1892 i Berlin, død 1. oktober 1967 i Kiel) var en tysk arkeolog og offiser tilknyttet SA. Han var stasjonert i Norge under delere av andre verdenskrig. 

Sprockhoff var opprinnelig lærer, men han studerte samtidig arkeologi og eldre historie. I 1924 ble han utdannet arkeolog ved Universitetet i Königsberg. Fram til 1926 var han ansatt ved distriktsmuseet i Hannover, deretter ved det Romersk-Germanske Sentralmuseet i Mainz fram til 1935. Fra 1935 til 1945 var han direktør for Den romersk-germanske kommisjon. I 1947 ble han professor i arkeologi og tidlig historie ved Universitetet i Kiel, en stilling han hadde til han gikk av med pensjon i 1958.

Han ble medlem i SA på starten av 1930-tallet og i NSDAP i 1937.

Under annen verdenskrig gjorde Sprockhoff tjeneste for Ahnenerbe med grad av hauptmann. Da Herbert Jankuhn ble beordret til Østfronten i 1941, kom Sprockhoff til Norge for å overta ansvaret for arkeologiske utgravninger i forbindelse med militære utbygginger. Han ledet flere større utgravninger, særlig på Sørvestlandet, der det ble bygget flere større festningsanlegg. I forbindelse med disse var det Sprockhoff som tok seg av dokumentasjon og funn fra førhistoriske kulturminner som gikk tapt ved utbyggingen. Han sørget også for at gjenstander og dokumentasjonsmateriale ble overlevert til de arkeologiske museene.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 24. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii
 |
**Jon Brænne** (født 15. august 1945) er utdannet malerikonservator (1974) Han arbeider som professor II ved Göteborg Universitet, avd. för Kulturvård og som seniorforsker hos Norsk institutt for kulturminneforskning (NIKU). Hovedarbeidsområdet er farge- og bygningsarkeologiske undersøkelser av bygninger, eldre overflatebehandlinger og materialer, farge- og dekorhistorie, tapethistorikk og teknologi, tilstands- og skadevurderinger av bygninger og utarbeidelse av anbefalinger av tiltak. Brænne arbeidet hos Riksantikvaren fra 1968 til 1994. I årene 1982 til 1993 som restaureringskonsulent og leder for konserveringsvirksomheten hos Riksantikvaren. Brænne har publisert mer enn 150 fagartikler, hefter og bøker i inn- og utland.

Han har vært prosjektleder for en rekke større undersøkelses- konserverings- og restaureringsarbeider i inn- og utland. Han har blant annet ledet arbeidet med restaureringen av Damsgård hovedgård og Baroniet i Rosendal.

Boka *Gamle trehus*, som han laget sammen med Hans Olaf Aanensen og Tore Drange, er etter hvert blitt en klassiker innen fagfeltet. Fra første utgave i 1980 og fram til 2011 var den kommet i ni opplag, revidert i to omganger.

Bibliografi
-----------

* *Gamle trehus : Historikk, reparasjon, vedlikehold* (sammen med Hans Olaf Aanensen og Tore Drange), Universitetsforlaget 1980, 3. utgave Gyldendal 2011

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   BnFs generelle katalog, catalogue.bnf.fr, besøkt 27. mars 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon på Gyldendal Norsk Forlags nettsider Arkivert 22. februar 2014 hos Wayback Machine.
* (no) Publikasjoner av Jon Brænne i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Jon Brænne i BIBSYS
* Norsk institutt for kulturminneforskning

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** KulturNav **·** CRIStin
 |
**Helmut Eberspächer** (født 18. november 1915, død 19. juni 2011) var et flygeress i det tyske Luftwaffe under andre verdenskrig og mottaker av Jernkorsets Ridderkors. Eberspächer ble kreditert for syv seire i luftkamp, hver av dem førte til ødeleggelsen av et fiendtlig fly. Ett av flyene Eberspächer skjøt ned var Finn Varde Jespersens Avro Lancaster ved invasjonen av Normandie 6. juni 1944.

I 1950 tok han sammen med sin fetter Walter over familiefirmaet Eberspächer, som nå blant annet produserer varmeapparater for bilindustrien. Eberspächer drev firmaet inntil 1988. Han satt også i styret for arbeidsgiverforeningene Bundesvereinigung der Deutschen Arbeitgeberverbände (BDA) og Bundesvereinigung der Deutschen Arbeitgeberverbände (VDA). Under hans ledelse ble firmaet Eberspächer en av de ledende leverandørene til bilindustrien i Tyskland, med totalt 5 600 ansatte på verdensbasis og med et salg på totalt 1,9 milliarder euro i 2010.[]

Eksterne lenker
---------------

* Om Helmut Eberspächers krigsinnsats (tysk)
* Om Helmut Eberspächers krigsinnsats (engelsk)

Portal: Andre verdenskrig
Liebermannvillaen
**Liebermannvillaen** (tysk:Liebermann-Villa) er den tidligere sommervillaen til den tyske maleren Max Liebermann. Villaen ligger direkte ved Store Wannsee i Berlin og har fra april 2006 vært tilgjengelig som museum.

Historie
--------

### Max Liebermann

Max Liebermann (1847–1935) var en av grunnleggerne til Berlin Secession og president for det prøyssiske kunstakademiet (1920–1933), da han ble kastet av nasjonalsosialistene. Liebermann malte i huset ca 200 bilder fra hagen og noen av dem er utstilt i andre etasje.

### Huset

Liebermann kjøpte i 1909 den 7260 m² store tomten. Allerede i 1910 tilbrakte den på det tidspunkt 63 år gamle og meget suksessrike maleren sin første sommer i huset, sammen med familien. De neste 25 årene skulle han tilbringe somrene her, mens han ellers i året bodde i sitt hus ved Brandenburger Tor. Liebermann innredet sitt atelier i andre etasje av sommervillaen som han kalte *Slottet ved sjøen*.

### Hagen

Den langstrakte tomten er delt av huset selv. Fra terrassen foran villaen har man utsikt over Grosser Wannsee og et parkanlegg strekker seg ned til sjøen. Langs den ene siden av plenen finnes bjørkelunden hvor trærne vokser vilt, og på motsatt side formete hekker. På baksiden av huset finnes staude- og grønnsakhage. 

### Museet

I museet er flere av Liebermanns verker utstilt, og det finnes også rom for skiftende utstillinger. Huset inneholder også en dokumentasjonsutstilling.

Bildegalleri
------------

* Max Liebermann: Birkenweg (Bjørkeveien) maleri fra hagenMax Liebermann: *Birkenweg* (Bjørkeveien) maleri fra hagen
* Max Liebermann: Selvportrett (utsnitt)Max Liebermann: Selvportrett (utsnitt)
* TerrassenTerrassen
* Bed ved gartnerhusetBed ved gartnerhuset

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Liebermann-Villa (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Liebermann-Villa – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Liebermannselskapet tysk og engelsk Besøkt 25. september 2012
* Liebermannvillaen og Hagen på Berlins liste over kulturminnesmerker.

Portaler: Tyskland | Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Albertsbreen** er en isbre med mange bresprekker beliggende i Antarktis. Den er omkring 15 km lang, og flyter østover fra Avery Plateau i Graham Land før den munner ut i Millfjorden mellom Balchbreen og Southard Promontory. Breen ble fotografert fra luften av den amerikanske marinen 23. desember 1968. Den ble skissert fra disse bildene av britiske Directorate of Overseas Surveys i 1980, og plassert på kartet ut ifra landmålinger gjennomført av Falkland Islands Dependencies Survey (FIDE) mellom 1947 og 1957. I forbindelse med at stedsnavn i området ble kalt opp etter historikere, fikk breen 2. desember 1980 sitt navn av UK Antarctic Place-Names Committee etter Fred G. Alberts, en amerikansk toponymist og sekretær i Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) i perioden 1949−1980.

Se også
-------

* Mount Alberts
* Liste over isbreer i Antarktis

Referanser
----------

1. 1 2  John Stewart (2011). *Antarctica: An Encyclopedia*. 1 (2 utg.). McFarland. s. 21. ISBN 978-0786435906.

* Alberts Glacier SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (Storbritannia). Katalognr. 171

* Alberts Glacier SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (USA). Katalognr. 171

 Denne artikkelen inneholder stoff fra United States Geological Survey-artikkelen «Alberts Glacier» som er i offentlig eie (innhold fra Geographic Names Information System).

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Latgale bispedømme** var et romersk-katolsk bispedømme som bestod i landskapet Latgale (dagens Latvia) fra 1583 til 1772. Det ble også omtalt som *Livland bispedømme*, siden det ved grunnleggelsen og frem til 1629 omfattet hele Livland, og senere fordi Latgale ble betegnet som «polsk Livland» (polsk: *Inflanty*).

Latvias tidligere katolske bispedømmer i Rīga og Kurland hadde blitt opphevet gjennom reformasjonen i 1561. Mens det var et sterkt tysk (og til dels svensk) nærvær og dermed protestantisk innflytelse i det vestlige, sentrale og nordlige Latvia, var Latgale i øst en integrert del av det katolske Polsk-litauiske samveldet. Ved opprettelsen i 1583 lå bispesetet i Cēsis (tysk og polsk *Wenden*), men ble flyttet til Daugavpils (*Dünaburg*/*Dyneburg*) da Sverige i 1629 erobret Livland unntatt Latgale.

Bispedømmet var opprinnelig immediat, men ble i 1621 suffragan under Gniezno erkebispedømme. Fra 1685 omfattet det offisielt også Piltene, byen som hadde vært bispesetet for Kurland bispedømme. Latgale bispedømme ble opphevet i sammenheng med den første polske delingen i 1772 og tilfalt Mogiljov bispedømme.

| * v
* d
* r
Romersk-katolske bispedømmer i Latvia |
| --- |
|   | Jelgava **·** Liepāja **·** Rēzekne-Aglona **·** **Rīga** | Domkirken i Rīga |
| Historiske bispedømmersom helt eller delvislå i dagens Latvia | Kurland **·** Latgale **·** Livland |
| (erkebispedømme i fet) |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CatolicDiocese
 |
**Stein Frøysang** (født 1954 i Vallset) er en norsk lokalpolitiker for Arbeiderpartiet. Han bor i Hamar og satt i kommunestyret fra 1995 til 2015. I perioden 2007 til 2012 representerte han også Venstre, og satt som uavhengig. Da Frøysang ble valgt inn første gang i 1995 var han plassert på 60. plass på Hamar Aps liste, men ble kumulert inn til en 16. plass.

Frøysang er utdannet ved Hamar Lærerhøgskole, linjen for engelsk og samfunnsfag, etter examen artium ved Hamar katedralskole. Han har mastergrad i *Public Administration* fra Karlstads universitet. Frøysang er utdannet spesialpedagog ved Statens spesiallærerhøgskole 1. og 2.avdeling.

Stein Frøysang jobber som seniorrådgiver i Fugro. Fram til 2005 jobbet han som spesialrådgiver og prosjektleder ved Verdens helseorganisasjon. Før det var Frøysang personalsjef i NORAD. Han har også vært polititjenestemann i narkotikaseksjonen ved Asker og Bærum politikammer.

Frøysang fikk mye kritikk da han tidlig i 2007 sluttet i Arbeiderpartiet, for å bli medlem i Venstre. Bakgrunnen var manglende støtte i Hubred-saken, som Frøysang jobbet mye med. Rett etter valget i 2011 holdt Frøysang på å melde seg ut av Venstre, men han gjorde det ikke før i februar 2012. Han satt en liten stund som uavhengig representant, før han igjen meldte seg inn i Arbeiderpartiet.

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.se[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.h-a.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Roar Jødahl (13. september 1995). «Listefyllet inne!». *Hamar Arbeiderblad*: 17.
4. ↑  Linda Vespestad, Reidar Gregersen og Liv Rønnaug Lilleåsen (14. september 2011). «– Jeg er veldig skuffet». NRK Hedmark og Oppland. Besøkt 16. mai 2018.
5. ↑  «Stein Frøysang melder seg ut av Venstre». *Hamar Arbeiderblad*. 7. februar 2012. Arkivert fra originalen 16. mai 2018. Besøkt 16. mai 2018.
6. ↑  Unni Kristiansen (20. september 2012). «Frøysang tilbake i Ap». Hamar Arbeiderblad. Arkivert fra originalen 16. mai 2018. Besøkt 16. mai 2018.
**Vladimir Mikhailovitsj Lopukhin** (russisk: Влади́мир Миха́йлович Лопухи́н; født 23. mai 1952 i Moskva i Sovjetunionen, død 26. mai 2020 i Moskva) var en russisk økonom og politiker. Han vat Russlands energiminister fra 1991 til 1992.

Lopukhin ble utdannet ved fakultetet for økonomi ved Moskvas statsuniversitet i 1975. Etter Sovjetunionens oppløsning var han fra november 1991 til juli 1992 den russiske føderasjons første minister for drivstoff og energi. Han ble høsten 1992 utnevnt til rådgiver for den russiske statsminister Jegor Gajdar, og var også partner i Lazard fra 1992 til 1996.

Vladimir Lopukhin døde i Moskva i 2020, tre dager etter sin 68. fødselsdag, av covid-19.

Referanser
----------

1. ↑   RIA Novosti, ria.ru[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Первый министр топлива и энергетики России умер от коронавируса». *Радио Свобода*.
3. ↑  «Former first Russian Minister of fuel and energy Vladimir Lopukhin dies of coronavirus». *apa.az*. 26. mai 2020.
4. ↑  «Former first Russian Minister of fuel and energy Vladimir Lopukhin dies of coronavirus». ona.az. Besøkt 28. mai 2020.
**Helmstedt** [ˈhɛlmˌʃtɛt] er en by helt i den østlige delen av den tyske delstaten Niedersachsen. Byen er administrasjonssted for Landkreis Helmstedt og har rundt 26 000 innbyggere (2004). Byen ble tidligere kalt *Helmstädt*.

Helmstedt ble utviklet på grunn av det nærliggende Benedictinerklosteret *St. Ludgeri* som ble stiftet rundt 800 av St. Ludgeri som en misjonsstasjon. Helmstedt er første gang nevnt i 952 og da kalt *Helmonstede* i et dokument fra keiser Otto I av Det tysk-romerske rike. 

Stedet fikk bystatus i 1247 og var underlagt Kloster Werden i Essen fram til 1490 da den ble kjøpt hertugdømmet Braunschweig-Lüneburg. I 1576 ble Universitetet i Helmstedt etablert, og dette var et sentralt tysk universitet fram til det ble stengt av Jérôme Bonaparte som da var innsatt som konge over Westfalen.

Fra slutten av 1940-årene til 1990 var byen en viktig grenseby mellom Vest-Tyskland og Øst-Tyskland. Både hovedtoglinjen og autobahnen mellom Vest-Tyskland og Berlin gjennom DDR begynte i Helmstedt (Checkpoint Alpha). Militær trafikk fra NATO-land til Vest-Berlin hadde kun tillatelse til å bruke denne ruten.

Bilder
------

* Juleum Novum, det tidligere universitetet i Helmstedt er oppført i stilen weserrenessanse.*Juleum Novum*, det tidligere universitetet i Helmstedt er oppført i stilen weserrenessanse.
* St. Ludgeriklosteret i HelmstedtSt. Ludgeriklosteret i Helmstedt
* Klosterbygning og -kirkeKlosterbygning og -kirke

Referanser
----------

1. ↑  «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal)». Statistisches Bundesamt. Arkivert fra originalen 10. mars 2019. Besøkt 10. mars 2019.
2. ↑   (på de) *Tysklands kommuneregister (4. kvartal 2022)*, Statistisches Bundesamt, 12. januar 2023, Wikidata Q116783074,

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Helmstedt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Helmstedt – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Latif-ur Rehman** (født 1. januar 1929) var en indisk og pakistansk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1956 i Melbourne.

Rehman ble olympisk mester i landhockey under OL 1948 i London. Han var med på det indiske laget som vant landhockeyturneringen. Det var tretten lag med i turneringen og India vant sine tre kamper i gruppespillet med sammenlagt 19-1. I semifinalen slo de Nederland med 2-1 og i finalen Storbritannia med 4-0.

Åtte år senere, under OL 1956 i Melbourne, spilte han på Pakistans landhockeylag. Pakistan tapte finalen mot India med 0-1.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Storbritannias flagg London - Gull **Gull** i landhockey Indias flagg India
* 1956 Australias flagg Melbourne - Sølv Sølv i landhockey Pakistans flagg Pakistan

Referanser
----------

1. ↑   Olympedia[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Latif-ur Rehman – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Latif-ur Rehman – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Latif-ur Rehman – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Latif-ur Rehman – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Latif-ur Rehman – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
En regulær hendekagon
I geometri er en **hendekagon** (også **undecagon**) en polygon med elleve sider og elleve vinkler, og vanligvis refererer en regulær hendekagon til en som har alle sider med lik lengde og alle vinkler lik 147,272727...°. Betegnelsen undecagon blir sett på som feil, ettersom prefikset skal være "hen" (gresk for elleve) og ikke "un" (latin for elleve). 

Arealet til en regulær hendekagon med sider med lengde *a* er gitt av

{\displaystyle A={\frac {11}{4}}a^{2}\cot {\frac {\pi }{11}}\simeq 9.36564a^{2}.}
En regulær hendekagon kan ikke konstrueres med passer og linjal.

Bruk i valuta
-------------

Den kanadiske dollarmynten og den indiske to-rupi, er trykket på et regulært hendekagonalprisme.

Se også
-------

* Hendekagram

Eksterne lenker
---------------

* (en) Properties of an Undecagon (hendecagon)
* (en) Eric W. Weisstein, *Hendecagon* i MathWorld.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld
 |


| * v
* d
* r
Polygoner |
| --- |
| Trekanter | Rettvinklet **·** Likesidet **·** Likebeint |
| Firkanter | Kvadrat **·** Rektangel **·** Rombe **·** Parallellogram **·** Trapes **·** Drage |
| Regulære former | Trekant • Firkant • Pentagon • Heksagon • Heptagon • Oktogon • Enneagon • Dekagon • Hendekagon • Dodekagon • Triskaidekagon • Tetradekagon • Pentadekagon • Heksadekagon • Heptadekagon • Oktadekagon • Enneadekagon • Icosagon • Chiliagon • Myriagon  |
| Stjerneformer | Pentagram **·** Heksagram |
| Mål | Lengde **·** Bredde **·** Grunnlinje **·** Høyde **·** Diagonal **·** Areal **·** Omkrets |
Wego Chiang i den nasjonale revolusjonshærs uniform.
**Wego Chiang**, også kjent som **Chiang Wei-kuo** (tradisjonell kinesisk: 蔣緯國; pinyin: **Jiang Weiguo**, født 6. oktober 1916 i Tokyo i Japan, død 22. september 1997 i Beitou ved Taipeh på Taiwan), var en kinesisk offiser og viktig politiker i det nasjonalistiske Kuomintang-partiet. Han var adoptivsønn til generalissimo Chiang Kai-shek.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Chiang ble født i Tokyo der ledelsen av Kuomintang befant seg i eksil etter den kinesiske presidenten Yuan Shikais forfølgelser mot opposisjonen. Hans far var journalisten och ideologen Dai Jitao och hans mor var Dais japanske elskerinne Shigematsu Kaneko. 

Dai fryktet at den uekte sønnen skulle sette hans ekteskap i fare og adopterte derfor bort gutten til Chiang Kai-shek, som lot ham oppdra som medlem i Chiang-klanen i Xikou i Zhejiang, dit han kom i år 1910. Wego studerte senere økonomi ved Soochow-universitetet.

Slektskapet til Dai - som det nok verserte rykter om - ble lenge hemmeligholdt, og Wego Chiang erkjente ikke sitt slektskap offentlig før i 1988.

### Militær

Wego Chiang som fahnenjunker i Wehrmacht.
Ved midten av 1930-årene ble Chiang sendt til Nazityskland for å studere ved militærakademiet i München, der han blant annet gjennomgikk trening some alpejeger og ble uttnevnt til gebirgsjäger. Etter eksamen tjenestegjorde Chiang en tid i Wehrmacht. Blant annet kommanderte han en tysk panserenhet ved Anschluss i 1938, da tyske styrker rykket inn i Østerrike og innlemmet landet i Det tyske rike. 

Han ble kalt tilbake til Kina i 1939 for å tjenestegjøre i Den nasjonale revolusjonære hær under den annen kinesisk-japanske krig og i den kinesiske borgerkrig. Han fulgte med sin adoptivfar til Taiwan etter kommunistenes maktovertagelse i 1949.

Han fortsatte å inneha høye stillinger innen Taiwans forsvar frem til 1964, da hans innblanding i et kuppforsøk førte til at han ble fratatt all militær innflytelse.

Ves slutten av sitt liv var Chiang en hard motstander av den nye presidenten Lee Teng-huis politikk, om Chiang mente var for ettergivende overfor dem som ville ha et selvstendig Taiwan.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 3. mai 2014[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Boorman Howard L. Howard Richard C. red. (1967–1979). *Biographical dictionary of republican China* **(eng)**. New York: Columbia U.P.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Chiang Wei-kuo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nekrolog i The Independent, 27. september 1997, lrst 2012-08-07.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** BNE
 |
**PowerShell**, tidligere **Windows PowerShell**, er et Microsoft-rammeverk for å automatisere administrative oppgaver for Microsoft Windows-plattformen. PowerShell er en del av .NET-rammeverket, og ble først lansert i 2006. PowerShell er både et *skall* (jf. Unix-skall) og et skriptspråk.

Bakgrunn
--------

Windows-operativsystemer har alltid hatt fokus på grafiske brukergrensesnitt (GUI). Microsoft har gjort flere forsøk på å gi Windows bedre verktøy for automatisering, slik som batch, KiXtart og VBScript, men kanskje med unntak av sistnevnte var disse aldri rike nok til å kunne gi en systemadministrator alle de nødvendige verktøy for automatisert administrasjon av et større Windows-basert miljø.

Grunnideen med PowerShell er at alt av et Microsoft-produkts admin-funksjonalitet skal kunne gjøres fra et kommandoskall. Denne filosofien har blitt tatt i bruk i for eksempel Microsoft Exchange og Microsoft SharePoint, og blir stadig viktigere også i selskapets operativsystemer. De forskjellige produktene kommer fortsatt med GUI-baserte administrasjonsverktøy, men disse har typisk begrenset funksjonalitet og dekker kun de viktigste oppgavene. For eksempel er det slik at man i Exchange Server 2013 kan gjøre langt mindre i det grafiske brukergrensesnittet enn man kunne i Exchange Server 2010, mens man må bruke PowerShell-dialekten *Exchange Management Shell* for få full tilgang til mange administrative oppgaver.

Referanser
----------

1. 1 2  Jones, Don og Hicks, Jeffery D. (2013). *Learn Windows PowerShell 3 in a Month of Lunches*. Shelter Island, NY: Manning Publications Co. s. 1-3. ISBN 9781617291081. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
2. ↑  «Exchange Server 2013: Not quite ready for the data center». Computerworld. 7. februar 2013. Besøkt 3. februar 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisiell blogg Rediger på Wikidata

* (en) PowerShell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BNE
 |