recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Agardhelva på kartet over SvalbardAgardhelvaAgardhelvaAgardhelva på kartet over Svalbard
**Agardhelva** er ei elv på Spitsbergen på Svalbard. Den renner gjennom Agardhdalen og er rundt 15 kilometer lang. Elva danner skillet mellom Sabine Land og Heer Land.

Agardhelva starter fra Sveigbreen, sør for Kropotkinfjellet, lengst nordvest i Agardhdalen. Den får også et stort tilløp fra Elfenbeinbreen på nordsida av Kropotkinfjellet. Agardhelva ligger i en bred, flatbunnet dal med mye løsmasser, og elva brer seg utover i et sterkt forgreinet elveløp som stadig endrer seg. På enkelte steder er elveløpet nærmere en kilometer bredt. Elva munner ut i Agardhbukta.

Elva er oppkalt etter den svenske botanikeren professor Jacob Georg Agardh (1813–1901), som arbeidet med materiale fra de svenske Spitsbergenekspedisjonene.

Referanser
----------

1. ↑  Agardhelva *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk polarinstitutt
 |
**Nordhausen** er en by i delstaten Thüringen i Tyskland som er administrasjonssted for Landkreis Nordhausen. Nordhausen ble fri riksstad i 1220. Elven Zorge renner gjennom byen. 

Rolandstatuen foran byens rådhus er et vartegn for Nordhausen. Byen var fra 1430 til 1432 medlem av Hansaforbundet.

Under den andre verdenskrigen lå konsentrasjonsleiren Mittelbau-Dora nordvest for byens sentrum. Denne leiren ble i 1943 etablert nær det lille fjellet Kohnstein som en underleir av konsentrasjonsleiren Buchenwald, og den fikk fra 1944 status som selvstendig konsentrasjonsleir. Rundt 20 000 mennesker døde i konsentrasjonsleiren Mittelbau-Dora. Fangene der ble blant annet brukt til produksjon av V1- og V2-rakettene. Våpenproduksjonen gjorde at byen mot slutten av krigen ble et strategisk mål for de allierte. Royal Air Force's angrep i 1945 medførte at ca. 74 % av indre by ble ødelagt, og 54 % av alle boliger. Ca. 8800 mennesker som utgjorde 21 % av befolkningen, omkom gjennom angrepene. Byen ble blant de hardest rammede innenfor det geografiske området til efterkrigstidens DDR. 

En kjent aktør i byens næringsliv er brenneriet Nordbrand Nordhausen GmbH, som blant annet produserer kornbrennevinet Echter Nordhäuser.

Bildegalleri
------------

* Rolandstatuen i Nordhausen.Rolandstatuen i Nordhausen.
* Døde konsentrasjonsleirfanger i konsentrasjonsleiren Mittelbau-Dora, 1945.Døde konsentrasjonsleirfanger i konsentrasjonsleiren Mittelbau-Dora, 1945.
* Elven Zorge i Nordhausen.Elven Zorge i Nordhausen.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Nordhausen am Harz - Stadtgeschichte - Chronologie». Nordhausen am Harz. Besøkt 9. desember 2015.
2. ↑  «Echter Nordhäuser». Nordbrand Nordhausen GmbH. Besøkt 9. desember 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Nordhausen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Nordhausen – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
***Gongsar* Ugyen Wangchuck**, født 11. juni 1862, død 26. august 1926, var den første *Druk Gyalpo* (konge av Bhutan) og regjerte fra 1907 til 1926.

Biografi
--------

Ugyen Wangchuk ble født i Wangducholing-palasset i Bumthang i 1862 og døde i Phodrang, også i Bumthang-provinsen nordøst i Bhutan. Hans far var Jigme Namgyal som var *Druk Desi* (konge) i tre relativt korte perioder fra 1870 til 1881. Han fikk tidlig opplæring både i sivilt og militært lederskap ved hoffet til sin far i en urolig tid for landet. Faren døde i 1881 da Ugyen var 19 år, men Ugyen skaffet seg omfattende erfaring i krigstjeneste under den pågående borgerkrigen i Bhutan mellom *penlopene* i Paro og Trongsa der Paro hadde støtte fra Tibet mens Trongsa hadde støtte fra britene. Ugyen gikk seirende ut av denne striden.

Fra Druk Desi til Druk Gyalpo
-----------------------------

Bhutan ble etablert som nasjon rundt 1639 da tibetaneren *Shabdrung* Ngawang Namgyal samlet drukpa-folket under sin ledelse. Ngawang ga før sin død i 1651 instruksjoner om at landet skulle styres av en ledelse som var delt mellom *Druk Desi* som den verdslige, sivile lederen, og *Je Khenpo* som var den religiøse (buddhistiske) lederen. I tillegg til disse to eksisterte det også innen buddhismen en tro på inkarnasjoner, og i de tilfeller hvor det ble funnet og anerkjent inkarnasjoner av spesielt Ngawang eller hans forfedre eller etterkommere, så fikk disse innta den såkalte *gylne trone* som innebar et rent formelt overordnet lederskap i landet.

På slutten av 1800-tallet innså Ugyen Wangchuk at landet var modent for et skifte og en modernisering av statsformen. Da en inkarnasjon av Shabdrung døde i 1903 og det gikk lang tid før man fant en ny inkarnasjon, benyttet Ugyen seg av momentet og gikk inn for å omdanne Bhutan til et arvelig monarki med seg selv som konge. Den 17. desember 1907 ble Ugyen valgt til Bhutans *Druk Gyalpo* (konge) av representanter for folket, forvaltningen og det buddhistiske lederskapet. Han ble kronet samme dag, og 17. desember feires etter dette som Bhutans nasjonaldag.

I tillegg til å være en framsynt og strategisk dyktig statsmann var Ugyen også dypt religiøs, og han la vekt på utvikling av buddhistisk opplæring.

Ugyen Wangchuk døde 26. august 1926 i Thinley Rabten-palasset i Phodrang og ble gravlagt i Kurjey Lhakhang-klosteret i likhet med en rekke andre bhutanske konger. Han ble etterfulgt som Druk Gyalpo av sin sønn Jigme Wangchuk.

Referanser
----------

1. ↑  Queens of Bhutan
2. ↑  WANGCHUCK DYNASTY. 100 Years of Enlightened Monarchy in Bhutan. Lham Dorji
3. 1 2   Michael Aris (1994). *The Raven Crown: The Origins of Buddhist Monarchy in Bhutan*. London: Serindia Publications. ISBN 978-193247-62-1-7.
4. ↑   Lama Pema Tshewang (1973). *A Brief History of the First Hereditary King of Bhutan*.
5. ↑   Shubhi Sood (2008). «Bhutan: 100 Years of Wangchuck Vision». Noida: SDS Publications.  Manglende eller tom `|url=` (hjelp)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Nordfolda** (lulesamisk: *Nuortta-Fuolldá*) er en fjordarm av Folda i Nordland. Den største delen av fjorden ligger i Steigen, mens den helt indre delen ligger i Sørfold kommune. Fjorden strekker seg i nordøstlig retning fra innløpet ved Hjartøya til Stavnes hvor den fortsetter i sørøstlig retning og skifter navn til Mørsvikfjorden. Samlet er lengden 46 kilometer inn til fjordbunnen ved Mørsvikbotn.

Det går tre fjordarmer av Nordfolda: Balkjosen i nordlig retning, Brattfjorden i østlig og Vinkfjorden i sørøstlig retning. Mulfjorden er navnet på sundet som går mellom sørsiden av Hjartøya og fastlandet. 

Fylkesveiene 631 og 632 går langs nordvestsiden av fjorden mellom innløpet og inn til Balkjosen. På nordsida av fjorden har en spredt bebyggelse langs hele fjorden. Den ytterste og vestre delen av nordsida av fjorden kalles Foldstranda og her har en fra ytterst til innerst gårdene Laukvika, Flekkos, Stamsvika, Håsand, Seglstein, Valle, Breivika, Sandset og Åbornes. Videre innover fjorden har en så kirkestedet Nordfold og gårdene Lakså og Alvnes. I nordøst mellom innløpet til Balkjosen og Mørsvikfjorden har en gårdene Nøtnes, Bjørsvika og Hopen. Med unntak av en veiforbindelse fra Tømmerneset til gården Hopen er disse gårdene uten veiforbindelse. Langs sørsida av fjorden ligger gårdene Mulen, Slåttvika, Vinkenes, og Stavnes, som alle er uten veiforbindelse. E6 går langs fjordbunnen gjennom Mørsvikbotn-bygdene. Tidligere ble flere av grendene langs fjorden betjent av en hurtigbåtrute, som nå for det meste er nedlagt. Før Steigentunnelen ble åpnet var det fergeforbindelse over fjorden mellom Nordfold og Røsvik i Sørfold. Det var også i tidligere tider lokalbåtrute på fjorden med blant annet anløp av Seglstein, Åbornes og Nordfold.

Se også
-------

* Sørfolda
* MS «Nordfolda»
* Den tidligere kommunen Nordfold

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Vestsiden av Hjartøya—bunnen av Sildhopen; inkl. Mørsvikfjorden og Mørsvikbotn. Mål gjort ved hjelp av Statens kartverks Norgeskart.no.

Referanser
----------

1. 1 2  Nordfolda på Norgeskart.no fra Statens kartverk

Eksterne lenker
---------------

* Brattfjord.net: Rutetider for hurtigbåten på Nordfolda.
* Vinkenes.no: Siden til den lille bygda Vinkenes.

Flyfoto av Nordfolda sett fra øst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Agape** (gresk: ἀγάπη) er i katolsk teologi et nytestamentlig uttrykk for Guds kjærlighet og for den overnaturlige kjærlighetsevne som mennesket mottar i dåpen og som er en delaktighet i Guds kjærlighet. Den er følge av den helliggjørende nåde som mottas ved dåpen eller restitueres etter absolusjon fra syndeskyld.

I liturgihistorien er agape en betegnelse for de måltider som de kristne i de første århundrer feiret i fellesskap for å uttrykke sin kjærlighet til hverandre, jf. 1 Kor 11,20-22.33-34. Disse kjærlighetsmåltider var ikke identiske med Eukaristien, men ble muligvis i en kortere periode avholdt i forbindelse med denne. I form var de sannsynligvis inspirert av jødiske forbilder.

I katolsk tradisjon representerer *agape* ubetinget kjærlighet, og forklares ofte som motsatsen til *eros* (gresk: ἔρως), som betyr 'intim kjærlighet'.

Referanser
----------

1. ↑  Amundsen, Leiv & Tjønneland, Eivind. (2009, 14. februar). Agape: kjærlighetsmåltidet. I Store norske leksikon. Hentet 25. januar 2017.
2. ↑  Amundsen, Leiv & Tjønneland, Eivind. (2009, 14. februar). Agape: den kristne kjærlighet. I Store norske leksikon. Hentet 25. januar 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Julie Skinner** (født 23. april 1968 i Calgary), canadisk curlingspiller som deltok i de olympiske leker 2002 i Salt Lake City.

Skinner vant en olympisk bronsemedalje i curling under vinter-OL 2002 i Salt Lake City. Hun var med på det canadiske laget som kom på tredjeplass i curlingturneringen for damer bak Storbritannia og Sveits. De tapte semifinalen mot Storbritannia med 6-5, men vant bronsefinalen over USA med 9-5. De andre på laget var Kelley Law, Georgina Wheatcroft, Diane Nelson og Cheryl Noble.

Hun ble verdensmester i curling i 2000 i Glasgow.

OL-medaljer
-----------

* 2002 USAs flagg Salt Lake City - Bronse **Bronse** i curling, damer Canadas flagg Canada

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Julie Skinner – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Julie Skinner – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Julie Skinner – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Julie Skinner – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Julie Skinner – Canadian Olympic Committee Rediger på Wikidata

* (en) Julie Skinner – World Curling Tour Rediger på Wikidata

* (en) Julie Skinner – World Curling Federation Rediger på Wikidata
**Bobo Stenson** (født 4. august 1944 i Västerås, Sverige) er en svensk jazzmusiker (piano), kjent gjennom flere plateutgivelser i eget navn og egen trio (*Underwear* 1971; *The Sounds around the House* 1983; *Very Early* 1986; *Reflections* 1996; *War Orphans* 1998; *Serenity* 1999; og *Goodbye* 2005), de fleste på ECM. 

Hans tidlige karriere ga samarbeid med lokale musikere som Lars Färnlöf, Sven Åke Johansson og Staffan Abeleen, noe senere deltakelse i Börje Fredrikssons kvartett. Han samarbeidet med Bernt Rosengren, Palle Danielsson, Rune Carlsson,
og bidro i oppsetninger med Don Cherry som på den tiden bodde i Sverige, samt med George Russells «Nordic Orchestra» på 70-tallet.

Da ECM ble etablert var Stenson tidlig med, som i *Sart* (1971) med Arild Andersen, Terje Rypdal, Jon Christensen og Jan Garbarek. Bobo Stenson Quartet med Jan Garbarek ga deretter ut *Witchi-tai-to* (ECM, 1973) og *Dansere* (ECM, 1975) som av Down Beat fikk utmerkede kritikker. Stenson medvirket på Bjørn Alterhaugs *Constellations* (Odin Records, 1991).

Utenfor Skandinavia har han med Charles Loyd gitt ut *The Call*, *Fish Out of Water* (1989) og *Notes from Big Sure* (1992). Stenson har også turnert med Gary Burton, Sonny Rollins, Stan Getz, Billy Bailey, Thomas Stanko, Theo Jörgensmann og Dexter Gordon.

Han mottok Gyllene Skivan for *Reflections* 1996 og *Goodbye* 2005.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 4. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 16. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bobo Stenson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Bobo Stenson på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Bobo Stenson på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Bobo Stenson på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Bobo Stenson på AllMusic Rediger på Wikidata

  

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Julie Skarland** (født 1960) er en norsk motedesigner utdannet ved Studio Berçot i Paris. Hun satset på klær de første årene, men har senere gått over til produksjon håndverk slik som duker, grytekluter, votter, toalettmapper, vesker og smykker. Hun har åpnet butikk både i Paris og India.

Skarland begynte på arkitekturstudiet ved NTH i 1982, men sluttet etter ett år. Deretter tok hun kjole- og draktlinjen ved Brundalen samt svennebrev på Tillskärerakademiet i Stockholm. I 1987 søkte hun seg inn på moteskolen Studio Berçot i Paris. Hun beskrev det som et sjokkartet møte med et strengt regime, men av de 80 studentene som begynte var hun en av de 16 som fullførte. Etter to år ved skolen fikk hun jobb hos designeren og parfymøren Jean-Marc Sinan.

Skarland har designet eget merke, «Julie Skarland», som har blitt solgt i Japan, USA, England, Italia og Norge i tillegg til hennes butikk i Paris. Stilen er inspirert av motemetropolen Paris og blandet med norske bakgrunn. I 1991 laget hun kolleksjoner under eget navn og i 1998 åpnet hun sin første butikk i Paris. Hun har hatt motevisninger og presentasjoner av kolleksjonene på motemesser i Paris, Milano, New York, Oslo, Tokyo og Osaka. Under merket Princess Factory (etablert i 1993) har hun produsert eksklusive plagg som har figurert på omslaget av magasiner som *Vogue, ELLE* og *The Face*.

I 2005 flyttet hun til India hvor hun har produsert en økologisk kolleksjon basert på indiske råstoffer og lokal arbeidskraft. Her gikk hun gradvis vekk fra klesproduksjon og over til håndverk.

Nordenfjeldske Kunstindustrimuseum i Trondheim viste en retrospektiv utstilling av en del av hennes arbeider i 2003.

Utmerkelser
-----------

I 2003 ble hun tildelt prisen "Årets designer for 2002" under Oslo Fashion Awards og i 2007 ble hun tildelt Trondheim kommunes kulturpris for 2006.

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.julieskarland.com, type referanse offisielt nettsted, besøkt 3. august 2022[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3  «Julies reise». *www.dagsavisen.no* **(norsk)**. 4. oktober 2014. Besøkt 8. juli 2020.
4. ↑  «Julie Skarland / Utstilling / Kyss frosken / nmfk - Nasjonalmuseet for kunst, arktitektur og design». *web.archive.org*. 6. mai 2006. Archived from the original on 6. mai 2006. Besøkt 8. juli 2020. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
5. ↑  «JULIE SKARLAND». *kunstbanken.no*. Besøkt 8. juli 2020.
6. ↑  «Mote og kunst i Skarlands univers». *adressa.no*. 7. mars 2003. Arkivert fra originalen 8. oktober 2020. Besøkt 6. oktober 2020.
7. 1 2  Gitmark, Hannah (15. januar 2007). «Tidligere designstudent vant kommunens kulturpris». *underdusken.no* **(norsk)**. Besøkt 8. juli 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Julie Skarland på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** KulturNav
 |
«**See That My Grave Is Kept Clean**» er en klassisk blueslåt skrevet av Blind Lemon Jefferson. Sangen ble senere covret av Bob Dylan, på hans debutalbum, *Bob Dylan*. Han kom til å spille inn sangen enda en gang, denne gangen med The Band under *The Basement Tapes*-årene senere.

Andre artister som har covret låta er blant annet B. B. King, Lightnin' Hopkins (som "One Kind Favor"), Canned Heat, the Grateful Dead, Mike Bloomfield, Keiji Haino, Diamanda Galás, Meindert Talma & the Negroes, Lou Reed, Furry Lewis, Chrome Cranks, the Dream Syndicate, Dave Van Ronk, Mavis Staples og Thelonious Monster. Det britiske bandet Half Man Half Biscuit spilte inn en litt anderledes versjon av sangen, denne het «See That My Bike's Kept Clean», og ble utgitt på albumet *Voyage to the Bottom of the Road*, fra 1997.

Teksten
-------

Well there's one kind of favor I'll ask for you  

Well there's one kind of favor I'll ask for you  

There's just one kind of favor I'll ask for you  

You can see that my grave is kept clean

And there's two white horses following me  

And there's two white horses following me  

I got two white horses following me  

Waiting on my burying ground

Did you ever hear that coffin sound  

Did you ever hear that coffin sound  

Did you ever hear that coffin sound  

Means another poor boy is under the ground

Did you ever hear them church bells toll  

Did you ever hear them church bells toll  

Did you ever hear them church bells toll  

Means another poor boy is dead and gone

And my heart stopped beating and my hands turned cold  

And my heart stopped beating and my hands turned cold  

And my heart stopped beating and my hands turned cold  

And I believe what the father told

And there's one last favor I'll ask for you  

And there's one last favor I'll ask for you  

And just one last favor I'll ask for you  

You can see that my grave is kept clean

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Nord-Makedonias riksvåpenNord-Makedonias riksvåpen
**Nord-Makedonias riksvåpen** ble antatt 27. juli 1946 som Folkerepublikken Makedonias emblem. Nord-Makedonia benytter fortsatt emblemet etter republikkens uavhengighet fra Jugoslavia 1991. Riksvåpenet er utformet etter mønster av Sovjetunionens riksvåpen og er ikke vanlig heraldisk, men i typisk kommunistheraldisk form.

Våpenet viser en oppadstigende sol over et landskap av fjell og sjø. Øverst kommunismes femtakkete røde stjerne. Landskapet er omkranset av hveteaks, tobakksblader og valmueknopper, knyttet sammen med et bånd brodert i tradisjonelt makedonsk mønster.

Historisk utvikling
-------------------

Det nåværende emblemet er en revidert versjon av våpenet til Sosialistrepublikken Makedonia fra 1946. Fjellet representerte Pirinfjellene. Vannet er elva Vardar.

  

* Folkerepublikken Makedonias emblem 1944-1946Folkerepublikken Makedonias emblem 1944-1946
* Sosialistrepublikken Makedonias emblem 1946-1991Sosialistrepublikken Makedonias emblem 1946-1991
* Republikken Makedonias emblem 1991-2009Republikken Makedonias emblem 1991-2009
* Regjeringens forslag til nytt riksvåpen av 2014Regjeringens forslag til nytt riksvåpen av 2014

Forslag om et riksvåpen i heraldisk stil har foreløpig ikke ført fram. Et utkast fra 1992 er et rødt skjold med gull løve. Forslaget ble avvist fordi

* flere politiske partier bruker allerede emblemet som partisymbol
* Makedonias etniske albanere forkastet emblemet fordi det representerer bare etniske makedonere i stedet for hele nasjonen
* Historisk framstiller nabolandet Bulgarias riksvåpen et rødt skjold med gull løve.

Partiene i nasjonalforsamlingen har blitt enig om fortsatt å benytte det gamle våpenet inntil enighet om et skifte er oppnådd. I en periode ble riksvåpenet fjernet fra landets pass, men i 2007 ble det uforandrede våpenet fra den jugoslaviske sosialistrepublikken Makedonia gjenopptrykket.

Referanser
----------

1. ↑

| * v
* d
* r
Europeiske riksvåpen |
| --- |
| 
* Albania
* Andorra
* Belarus
* Belgia
* Bosnia-Hercegovina
* Bulgaria
* Danmark
* Estland
* Finland
* Frankrike
* Færøyene
* Hellas
* Irland
* Island
* Italia
* Kasakhstan
* Kroatia
* Latvia
* Liechtenstein
* Litauen
* Luxembourg
* Malta
* Moldova
* Monaco
* Montenegro
* Nederland
* Norge
* Polen
* Portugal
* Nord-Makedonia
* Romania
* Russland
* San Marino
* Serbia
* Slovakia
* Slovenia
* Spania
* Storbritannia
* Sveits
* Sverige
* Tsjekkia
* Tyrkia
* Tyskland
* Ukraina
* Ungarn
* Vatikanstaten
* Østerrike

 |
Torpedvegg i en bil illustrert med den røde linjen
Torpedoveggen på dette flyet gjør motorrommet til en nacelle
En **torpedovegg** er den delen av karosseriet på en bil som skiller motorrommet og førerhuset. Torpedoveggen er enten en bærende del av karosseriet (monocoque) eller en separat komponent, ofte laget av en stålpressing. Den kan fortsette inn i førerhuset som gulvpanel, og kantene kan utgjøre en del av dørstolpene.

I luftfart isolerer torpedoveggen motoren fra de andre delene til skroget. På enmotors fly skiller den motorrommet fra førerkabinen.

Etymologi
---------

Det er uklart hvordan torpedoveggen har fått sitt norske navn.[] Navnet kommer muligens fra en spesiell karosseritype kalt *torpedo* som eksisterte fra 1908 til midten av 1930-årene, og som skilte seg ut ved at den hadde strømlinjeformet panser. Motordeksel heter *cowl* på engelsk, og har blitt oversatt til «torpedo» på norsk.[] Torpedoveggen befinner seg altså på enden av panseret eller motordekselet.

Se også
-------

* Brannmur (på bygninger)
* Skott (på skip)
* Brannseksjon
En **interstellar planet** eller **fri planet** er et objekt som har en masse som tilsvarer en planets, og som ikke er bundet av gravitasjonen til noen stjerne, men som ferdes gjennom rommet som et selvstendig objekt. Flere astronomer hevder å ha funnet slike objekter (for eksempel Cha 110913-773444), men disse funnene forblir ubekreftede.

Visse astronomer henviser vanligvis til disse objektene som «planeter» fordi de tror at disse objektene har sitt opphav som planeter rundt en stjerne, men som har blitt kastet ut av sin omløpsbane. Andre mener at definisjonen av en planet skal være avhengig av dens nåværende observerte tilstand, og ikke opphavet. Disse objektene kan ha blitt dannet av seg selv på samme måte som sub-brune dverger ved at gass samles og kollapses på samme måte som stjerner dannes.

Se også
-------

* Brun dverg
* Eksoplanet

Referanser
----------

1. ↑  Rogue planet find makes astronomers ponder theory Arkivert 5. november 2008 hos Wayback Machine.
2. ↑  *Orphan Planets: It's a Hard Knock Life*, Space.com, 24. februar 2005, besøkt 30. juni 2012.
3. ↑  *Free-Floating Planets -- British Team Restakes Dubious Claim*, Space.com, 18. april 2001, besøkt 30. juni 2012.
4. ↑  *Orphan 'planet' findings challenged by new model* Arkivert 22. mars 2009 hos Wayback Machine. NASA Astrobiology, 18. april 2001, retrieved 30. juni 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) interstellar planet i Unified Astronomy Thesaurus Rediger på Wikidata
* (en) Strange New Worlds Could Make Miniature Solar Systems Robert Roy Britt (SPACE.com) 5. juni 2006 11:35 am ET
* (en) Working Group on Extrasolar Planets - Definition of a "Planet" POSITION STATEMENT ON THE DEFINITION OF A "PLANET" (IAU) 2003
* (en) Text of *A Pail of Air* and original radio broadcast

  

Portal: Astronomi
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Italia Italia |
| Langrenn |
| Langrenn Vinter-EYOF |
| Gull | 2022 i Finlands flagg Vuokatti | 5 km |
| Bronse | 2022 i Finlands flagg Vuokatti | Sprint |

**Iris De Martin Pinter** (født 2. august 2004) er en italiensk langrennsutøver, som representerer C.S. Carabinieri.

Idrettskarriere
---------------

Pinter representerte Italia under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom hun på 20.-plass i langrennscross, 42.-plass på sprinten og 43.-plass på 5 km klassisk. Hun deltok i Junior-VM på ski 2021, og kom der på 19.-plass på sprinten og 40.-plass på 5 km fri teknikk. På stafetten kom Italia på 12.-plass.

Under Junior-VM på ski 2022 på Lygnasæter i Norge kom hun på niendeplass på sprinten og 17.-plass på 5 km klassisk. I tillegg deltok hun på Italias stafettlag som kom på åttendeplass på 4 x 3,3 km stafett. Hun deltok i langrenn under Vinter-EYOF 2022, og vant der 5 km klassisk. På sprinten kom hun på tredjeplass, bak Tove Ericsson og Elin Näslund, begge fra Sverige.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.olympedia.org, besøkt 17. mai 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  FIS - *Iris De Martin Pinter - Results 2020*, besøkt 25. mars 2022.
4. ↑  FIS - *Iris De Martin Pinter - Results 2021*, besøkt 25. mars 2022.
5. ↑  FIS - *Iris De Martin Pinter - Results 2022*, besøkt 25. mars 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Iris De Martin Pinter – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Iris De Martin Pinter – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
Bildet viser prøvenummeret av avisa Torpingen
***Torpingen*** var en lokal avis for Torpa. Den ble startet av lærer Rasmus Konstad og gbr Anders Sollien i 1881. Det ble dannet et interesseselskap bestående av ti personer i tillegg til de to som hadde ideen. Abonnementet kostet kr 1.10 pr år for innenbygdsboende.Første nummer kom ut 3. mai 1881.

Tanken bak en lokal avis var både å opplyse og være et talerør for folk flest i bygda. Bladet hadde ingen nyheter utenfor Torpa. Men det ble diskutert bygdeaffærer og politikk, samt skrevet bygdehistorier.

Sitat: "Et frisindet lokalblad for Nordre Land, udkommer i Torpen hver 14de dag og koster for inneværende aar kr 1.10. For udenbygdsboende med tilæg af porto kr 1.50. Bekjentgjørelser koster for averterende inden præstegjeldet 5 øre og for udenbygdsboende 10 øre pr petitlinje forholdsvis mere for større bogstaver. Ekspedisjonen er i Folkvang, Torpen.
Enhver som vil skrive i bladet har ret til aa bruke bygdemaal, landsmaal eller almindeligt bokmaal."

Bladstyrer var Rasmus Konstad og medhjelper var Anders Sollien. Avisa ble trykket hos boktrykker Lange på Gjøvik. Da Konstad hadde vært bladstyrer i to år, sa han opp, da det ble for mye arbeide og ingen lønn. Deretter tok Anders Sollien over som bladstyrer i to år for samme lønnen (!) Etter disse to årene var avisa skyldig trykkeriet 109 kr. Dette betalte A. Sollien av egen lomme. Dermed var avisa Torpingen historie.

Kilder
------

* «Årboka Landingen» 2006 - Lands museum. Kari Nordal: "Torpingen, en bygdeavis"
**Inti** er solguden i det gamle inkariket en kilde for varme og lys og liv og en beskytter av mennesket. Inkaene trodde at keiseren var en direkte etterkommer av Inti. Inti ble betraktet som den viktigste guden i inkaenes mytologi

Historie og status
------------------

Solen var kanskje det viktigste aspektet av livet fordi det ga varme og lys. Inti er derfor også kjent som livets giver. Han ble dyrket mest av bøndene som var avhengig av solen for å få gode avlinger. Selv om han var den nest mest ærverdige guden etter Viracocha,var det han flest ba til.

Familie
-------

Han var gift med Mama Quilla måneguden og barnene hans var Manco Capac den første sapainkaen og hans søster og hustru Coya Cusirimay.

Solfestivalen
-------------

Solfestivalen (Inti Raymi) hedrer Inti den feires i Cuzco og tiltrekker seg mange turister den dag i dag. Festivalen ble holdt i løpet av vintersolverv, som var rundt den 24 juni i Inkariket. Festivalen ble fulgt av alle fire sektorer i Tahuantinsuyu. I Quechua, Inti Raimi, betyr «oppstandelse solen" eller "vei / sti av solen." Militære kapteiner var embetsmenn, og vasaller som gikk kledd i sine beste kostymer, og bar sitt beste våpen og instrumenter. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia
 |
***Caledonispa*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

Ganske store (16 - 19 millimeter), avlange og slanke, ganske flate, blanke, gulbrunlige eller svarte bladbiller. Antennene er omtrent så lange som hode + pronotum med 11 ledd, ganske tynne. Hodet har en framskytende "nese" mellom antennefestene. Pronotum er rektangulært, dekkvingene nokså lange og nesten jevnbrede, med 8-10 rader av middels grove punkter (tallet øker bakover), tre ufullstendige, opphøyde lengderibber. Beina er temmelig korte.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Vertsplantene til denne slekten er ukjente, men de fleste andre Cryptonychini lever på palmer eller skruepalmer.

Utbredelse
----------

Artene er endemiske for Ny-Caledonia.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
				+ underfamilien **Hispinae**, Gyllenhal, 1813 – ikke i Norge, én art i Norden
					- stamme **Cryptonychini** Chapuis, 1875
						* slekten ***Torquispa*** Uhmann, 1954
							+ *Torquispa caledoniae* Uhmann, 1954
							+ *Torquispa vittigera* Uhmann, 1954

Litteratur
----------

* Hispines of the world - *Torquispa*
* *Torquispa* på ITIS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Torquispa* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Torquispa* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Torquispa* hos ITIS Rediger på Wikidata
**Rokosjøen** er en innsjø som ligger i Løten kommune i Innlandet, med en liten bit i Elverum kommune. Sjøen består av to deler, Rokosjøen og Vesle Rokosjøen. Vesle Rokosjøen er et fuglereservat hvor det ikke er tillatt med bruk av påhengsmotor.

Rokosjøen er en sjø omgitt av mye myr, og er derfor et myrvann. Dette gjør at vannet er brunt og grumsete med dårlig sikt under vann. Flere bekker renner inn i Rokosjøen, men vannet er svært stillestående. Ved Hammeren er sjøen demmet opp, og der begynner Rokoelva, som renner ut i Svartelva omtrent en kilometer lenger vest.

Rokosjøen har flere badeplasser, deriblant Kølbua og Haverbekkvika. Kølbua er en privat strand som finansieres ved hjelp av en frivillig parkeringsavgift. Haverbekkvika drives av Løten kommune.

Rokosjøen er svært rik på gjedde og abbor, samt andre småfisk og er derfor svært egnet for fiske.

Rundt Rokosjøen er det mange hytter samt Rokosjøen Camping ved Oset.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 26. april 2015
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 26. april 2015

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**«Red Roses for a Blue Lady»** er en populær amerikansk sang fra 1948 av Sid Tepper og Roy C. Bennett. Den har blitt spilt inn på plate av tallrike utøvere.

Den bestselgende innspillingen ble gjort av Vaughn Monroe and his Orchestra Vocalists: Vaughn Monroe and The Moon Men 15. desember 1948. Den ble utgitt av RCA Victor Records med katalognummer 20-3319 (i USA) og av EMI på His Master's Voice-etiketten med katalognumrene BD 1247, HN 314, HQ 2017, IM 1425, GY 876 og A.L. 3034 (sistnevnte i Norge).

En annen innspilling ble gjort av Guy Lombardo and his Royal Canadians 22. desember 1948. Den ble utgitt av Decca Records med katalognummer 24549.

Sangen fikk nytt liv i 1965 av sangerne Vic Dana og Wayne Newton samt instrumentalisten Bert Kaempfert. En LP-innspilling med Andy Williams fortsetter å være populær på adult standards-radiostasjoner.

Bruno Balz har skrevet en nysk tekst. Den tyske tittelen er «Ich sende dir Rosen». Die Cornel Trio spilte den inn i Berlin 15. oktober 1952. Den ble utgitt av Electrola med katalognummer EG 7848. I Norge ble den utgitt på His Master's Voice A.L. 3346..

Norsk versjon
-------------

Jan Høiland utgav en norsk versjon på singlen Karusell KFF 619 i 1965 med tittelen «En rød rose til en blond pike». Norsk tekstforfatter var Dag Frøland.

Listeplasseringer
-----------------

| Artist | Liste | Høyeste  plassering | Uker på listen | Dato for listeplassering |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vaugn Monroe | USAs flagg Billboard Best Sellers-listen | # 4 | 19 | 14. januar 1949 |
| Guy Lombardo and his Royal Canadians | USAs flagg Billboard Best Sellers-listen | # 10 | 13 | 4. februar 1949 |
| Vic Dana | USAs flagg Billboard Easy Listening-listen | # 2 |  | 1965 |
| Vic Dana | USAs flagg Billboard Hot 100-singlelisten | #10 |  | 1965 |
| Bert Kaempfert | USAs flagg Billboard Easy Listening-listen | # 3 |  | 1965 |
| Bert Kaempfert | USAs flagg Billboard Hot 100-singlelisten | # 11 |  | 1965 |
| Wayne Newton | USAs flagg Billboard Easy Listening-listen | #4 |  | 1965 |
| Wayne Newton | USAs flagg Billboard Hot 100-singlelisten | #23 |  | 1965 |

Referanser
----------

1. 1 2   Whitburn, Joel (1973): *Top Pop Records 1940-1955*. Record Research
2. 1 2   allmusic ((( Vic Dana > Charts & Awards > Billboard Singles )))
3. 1 2   allmusic ((( Bert Kaempfert > Charts & Awards > Billboard Singles )))
4. 1 2   allmusic ((( Wayne Newton > Charts & Awards > Billboard Singles )))
**Rokoberget kirkeruin** er ruinen etter en kirke som i sin tid stod på et høydedrag sør for Rokosjøen i Løten kommune, Innlandet. Fra ruinene er det utsikt over vannet mot Rokosjøen camping.

Kirken er omtalt i et pavebrev fra 1254 og antas å ha vært valfartskirke en gang i tiden. Det antas at den forfalt etter reformasjonen.

Ruinen ble gravet ut i 1906–07, da et uthus som stod på stedet, ble fjernet. Berget stikker opp i dagen inne i kirken, som det bare er fundamenter igjen av. Ruinen er inngjerdet, og det er satt opp en støpul og en informasjonstavle utenfor gjerdet. Det holdes iblant friluftsgudstjenester på stedet, blant annet ved olsok.

Eksterne lenker
---------------

* Kulturminnebeskrivelse for St. Mikaels kirkeruin på Rokoberget Arkivert 6. mars 2016 hos Wayback Machine. (PDF hos Løten kommune)
* Faktaark fra Riksantikvaren Arkivert 6. mars 2016 hos Wayback Machine. (JPG hos Løten kommune)
* «Rokoberget kirkeruin». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
Maleriet *The Last Spike* (1881) av Thomas Hill
Den opprinnelige «gylne spiker», utstilt på Cantor Arts Museum ved Stanford University
**Golden Spike** eller **The Last Spike** (*den gylne spiker* eller *siste spiker*) er den siste, seremonielle spiker som ble slått ned på den transamerikanske jernbanen gjennom USA som forbandt Stillehavet med Østkysten på Union Pacific-jernbanen den 10. mai 1869 på Promontory Summit, i Utahterritoret.

Ideen om å bruke en gullnagle ble framsatt av David Hewes fra San Francisco. Spikerens sider er gravert med navn på jernbanens ledere. Seremonien var skulle holdes 8. mai 1869 (denne dato er gravert på spikeren), men ble utsatt i to dager på grunn av dårlig vær og en arbeidskonflikt. Den opprinnelige Golden Spike finnes nå i Cantor Arts Center ved Stanford University.

Historie
--------

Minnemynt.
Fullføringen av den siste forbindelsen av den transkontinentale jernbanen med en spiker av gull var ideen til David Hewes, en finansmann og kontraktør fra San Francisco. Spikeren hadde blitt framstilt tidligere dette året for en særskilt seremoni ved støperiet William T. Garratt Foundry i San Francisco. To av sidene på spikeren var gravert med navnene til jernbaneoffiserene og direktørene. En særskilt sville av polert californialaurbær (*Umbellularia californica*) var valgt for å fullføre jernbanesporet hvor den siste spikeren ville bli slått ned. Den 10. mai, i forventning til seremonien, ble to lokomotiv, *Union Pacific No. 119* og *Central Pacific No. 60* (bedre kjent som *Jupiter*) kjørt opp mot hverandre, front-mot-front, ved Promontory Summit i Utah. Det er ukjent hvor mange mennesker som var tilstede ved hendelsen; beregninger går fra så lavt som 500 og til så mange som 3 000; myndighetspersoner og ledere fra jernbanen og anleggsarbeidere som hadde lagt jernbanesporet var vitne til hendelsen.

Referanser
----------

1. ↑  Hill, Thomas (1881): «The Last Spike», *The Central Pacific Photographic History Museum*
2. 1 2 3 4 5  Bowman, J.N. (juni 1957): «Driving the Last Spike at Promontory, 1869» i: *California Historical Society Quarterly*, **XXXVI** (2), s. 96–106, og **XXXVI** (3), september 1957, s. 263–274.
3. ↑  Family Collections at the Cantor Arts Center, *Iris & B. Gerald Cantor Center for Visual Arts*
4. ↑  «Ceremony at 'Wedding of the Rails', May 10, 1869 at Promontory Point, Utah», *World Digital Library*.

Eksterne lenker
---------------

* Golden Spike National Historic Monument
* The Golden Spike Centennial Limited of 1969 hos *ThemeTrains.com*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Eksempel på tempo for *alla breve*.
Eksempel på tempo for lik takt.
**Alla breve** (italiensk for i halvtakt) er et uttrykk brukt om taktarter der halvnoten blir brukt som telleenhet i stedet for fjerdedelsnoten. Det blir vanligvis vist som symbolet alla breve (en C med en linje gjennom), som er lik 2/2. Lik takt blir skrevet som tempomarkeringen 4/4-takt, og er lik 4/4.

I dagens bruk kan *alla breve* ofte indikere et forholdsvis raskt tempo, men ikke alltid. Det viktigste er at hovedpulsen går på halvnoten, enten det er hurtig eller langsommere tempo. Firedeler i alla breve blir som åttendeler i lik takt, og åttendeler blir å oppfatte som sekstendeler. Alla breve blir ofte brukt for militære marsjer. Fra rundt år 1600 og fram tik vår tid har bruken variert med hensyn til tempo, så det betyr ikke alltid et raskt tempo. Det er ofte mer et spørsmål om stil og musikalsk innhold enn når musikken er lagd.

Referanser
----------

1. ↑  Randel (2003), s.33, 241.
2. 1 2  Randel (2003), s.33

Litteratur
----------

* + Randel, Don Michael (2003). *Harvard dictionary of music*, fourth edition. Cambridge, Massachusetts: The Belknap Press of Harvard University Press. ISBN 0674011635.
	+ Sadie, Stanley; John Tyrrell, eds. (2001). *The New Grove Dictionary of Music og Musicians*, 2nd edition. NewYork: Grove's Dictionaries. ISBN 1561592390.

Eksterne lenker
---------------

* Om Alla breve, fra OnMusic dictionary (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
***Red Sparrow*** er en roman av Jason Matthews, utgitt av Scribner 4. juni 2013. Romanen er en spionthriller om en russisk og en amerikansk etterretningsoffiser, hvorav den russiske vurderer å bli dobbeltagent. Forfatteren har bakgrunn fra CIA.

Boken ble filmatisert i 2017.

Handling
--------

Dominika Egorova (som går under kallenavnet «Red Sparrow») var en tidligere russisk ballerina, som blir tvunget av onkelen sin til å gjennomgå spionasje-opplæring for den russiske regjeringen ved Sparrow School - hvor folk blir opplært til å forføre målene sine.

Andre viktige karakterer er Marble, en russisk dobbeltagent som i all hemmelighet sender etterretning til CIA. Samt Nate Nash, en offiser i CIA som forsøker å rekruttere og håndtere etterretningsagenter på vegne av byrået.

Referanser
----------

1. ↑  Cumming, Charles (31. mai 2013). «‘Red Sparrow,’ by Jason Matthews». *The New York Times*. ISSN 0362-4331. Besøkt 30. desember 2016.
2. ↑  Medley, Mark (14. juni 2013). «The spy who shagged me». Besøkt 30. desember 2016. [*død lenke*]
3. ↑  McNary, Dave (6. desember 2016). «Jeremy Irons, Matthias Schoenaerts Join Jennifer Lawrence’s Spy Thriller ‘Red Sparrow’». *Variety* **(engelsk)**. Besøkt 30. desember 2016.
**Red River of the North**, på fransk *rivière Rouge*, tidigere *Miscousipi*, er en elv i USA og Canada. Den er 877 km lang og renner ut i Winnipegsjøen, derav 635 km i USA og 255 km i Canada. Elven har et fall på 70 m. 

I USA er elven en del av grensen mellom Minnesota og Nord-Dakota før den renner inn i Manitoba i Canada. Navnet *Red River of the North* brukes for å skille elven fra Red River i sørlige USA. Elvas totale nedbørfelt er på 287 500 km². Øverst kalles den også ***Sheyenne River***, og dominerer hele det østlige Nord-Dakota.

Flommene i Nord-Dakota 2009 var forårsaket av snøsmelting, slik at Red River steg til sitt høyeste nivå på 112 år. Byen Fargo ble hardest rammet av flommen. Det antas at 30 000 mennesker ble husløse.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Red River of the North – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Minnesota Pollution Control Agency – «Red River of the North Basin»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** GNIS
 |
**Vikingfjord** er en norsk vodka som ble lansert i Norge på 1980-tallet av Vinmonopolet.

Design
------

Polet ønsket å få til et norsk alternativ til alle de utenlandske vodkaene. Salget var ikke noe særlig før Arcus ble etablert i 1996. Da ble produktet fornyet med ny design og ny oppskrift. Flaskedesignet skal gi assosiasjoner til norsk renhet, isbreer og rent vann. Og flasken har slått an, den har vunnet i gull i Mobius Design Award. Den har også mottatt utmerkelsen Merket for god design som utdeles av Norsk Designråd.

Brevann
-------

Vikingfjord er sannsynligvis den eneste vodka som tilsettes vann fra en isbre når den skal blandes ned til et riktig alkoholinnhold. Spriten, som lages av poteter fra området rundt Mjøsa, har et alkoholinnhold på ca 96 %, før det tilsettes smeltevann fra Briksdalsbreen, som er en arm av Jostedalsbreen, Norges største isbre. Smeltevannet renner naturlig ned i kilden gjennom tykke morenelag. Dette gjør at vannet blir spesielt rent og det inneholder ikke mineraler som kan påvirke smaken.

Lansering internasjonalt
------------------------

Vikingfjord ble i 2001 lansert i Sverige og Tyskland. Litt senere ble den også lansert i USA. Vikingfjord ble kåret til verdens beste Vodka i The International Wine and Sprit Competition in London. []

Produkter
---------

* Vikingfjord Vodka
* Vikingfjord Sitrus
* Vikingfjord Blåbær
* Vikingfjord Eple
* Vikingfjord Ice Shot
	+ Pure
	+ Cactus Blossom & Lime
	+ Blueberry

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Vikingfjord vodka – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**VikingHordene** er Viking Fotballklubbs offisielle supporterklubb. Det er en organisasjon i sterk vekst, som særlig har vokst siden Viking flyttet til nytt stadion i Jåttåvågen i 2004. I 2010 hadde Hordene omtrent 2200 medlemmer.

Viking Hordene arbeider tett med Viking FK for at både medlemmer og andre skal få en positiv opplevelse på Viking Stadion. Hordene jobber med å kunne legge forholdene best mulig til rette for at Vikings supportere skal kunne komme seg til bortekamper, på en rimelig og sikker måte. I Norges Fotballforbunds supporterkåring for 2004 fikk Vikinghordene 3.-plass.

VikingTIFO
----------

VikingTIFO er Tifogruppen i VikingHordene. Gruppen ble stiftet 2003-2004, da som Viking Ultras, men våren 2006 endret man navnet til VikingTIFO. Gruppen tar seg av diverse tribunearrangement. Dette kan være flagg, bannere, store seil, konfetti, kasteruller, pyroteknikk, mosaikk, stripes eller lignende.

Hordene Junior
--------------

Hordene Junior er først og fremst et tilbud til barn i alderen 4 til 14 år. For å bli med må man være medlem av Vikinghordene. De møtes noen timer før hjemmekampene og finne på forskjellige aktiviteter sammen.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 29. oktober 2008. Besøkt 10. april 2008.

Eksterne lenker
---------------

* viking-fk.no-Vikinghordene
* vikinghordene.com Vikinghordens hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Viking Mestad** (født 12. januar 1930 på Evanger, død 15. desember 2013) var en norsk jurist, bankdirektør, nynorskforkjemper og Venstrepolitiker.

Liv og virke
------------

Mestad studerte ved Universitetet i Oslo. I studietiden var han med i Studentmållaget i Oslo, hvor han arbeidet spesielt med å få folk til å besøke Det Norske Teatret. Etter å ha fullført juridisk embetseksamen, jobbet han i Prisdirektoratet, som dommerfullmektig i Øst-Finnmark og på kontoret til Stortinget. I 1962 ble han tilsatt i Norges Bank, og der ble han direktør for Sekretariats- og rettsavdelingen (juridisk direktør) og kom med i ledergruppen. Han var direktør da den første femtikronerseddelen med nynorsk tekst («Noreg») kom i 1984. Mestad sluttet å arbeide der i 1995.

Mestad var styreformann i Det Norske Teatret fra 1977 til 1998; han hadde da vært styremedlem fra 1966. Han var nestformann i Det Norske Teatrets forening fra 1982 til 1992. Han var også leder i interimsstyret for Nynorsk Pressekontor i 1969 og styreformann der. Dessuten var han politiker for Venstre, og var statssekretær i Forbruker- og administrasjonsdepartementet i regjeringen Korvald fra 18. oktober 1972 til 16. oktober 1973. Noen år var han leder i Oslo Venstre. Han meldte seg ut av Venstre etter Stortingsvalget i 2013 på grunn av partiets politiske linje.

Familie
-------

Viking Mestad var far til jussprofessor Ola Mestad og skuespilleren Henrik Mestad.

Han var sønn av Ole V. Mestad og Ingeborg A. Fasteland.

Referanser
----------

1. ↑  «Viking Mestad - Allkunne». *www.allkunne.no* **(norsk)**. Besøkt 20. januar 2018.
2. ↑  Dødsannonse i Aftenposten «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 24. desember 2013. Besøkt 23. desember 2013.
3. 1 2  Qvigstad, Jan F. (15. desember 2013). «Viking Mestad (nekrolog)». *Aftenposten*.
4. ↑  «No skal Vinje kvernast». *Dag og Tid*. 17. januar 2008.
5. 1 2  Ulfsby, Erik; Refseth, Nina (23. desember 2013). «Viking Mestad (nekrolog)». *Aftenposten*.
6. ↑  Statssekretærer på Regjeringen.no, innhentet 19. juli 2010.
7. ↑  Edland, Åsulv (10. januar 2014). «I fremste rekkje - Ein aktiv pådrivar for Det Norske Teatret er død.». *Klassekampen*.
8. ↑  «Om sexy sågnamaol, «Okkupert» og Ibsen». *Sogn Avis*. 3. oktober 2015.
9. ↑  Schjærven, Lars (1984). *Evangerboka: gards- og ættesoge*. [Voss]: Voss bygdeboknemnd. ISBN 8299122104.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Viking Mestad hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Richard Tom** (født 8. november 1920, død 20. februar 2007) var en amerikansk vektløfter som deltok i de olympiske leker 1948 i London.

Tom vant en olympisk bronsemedalje i vektløfting under Sommer-OL 1948 i London. Han kom på tredjeplass i den letteste vektklassen, bantamvekt opp til 56,0 kg bak sin landsmann Joseph DiPietro og britiske Julian Creus. Det var totalt seks vektklasser, en mer enn under de fire foregående olympiske vektløftingskonkurransene. Vektløftkonkurransen besto av tre ulike løft, press, rykk og støt. Tom løftet sammenlagt 295,0 kilo, 12,5 kilo mindre enn gullvinneren og 2,5 mindre enn Julian Creus.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Storbritannias flagg London - Bronse Bronse i vektløfting, bantamvekt

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 20. januar 2016[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Gjerde, Arild (september 2012). «Rich Tom Biography and Olympic Results». *Olympics*. Sports Reference.com. Arkivert fra originalen 13. januar 2012. Besøkt 16. september 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Richard Tom – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Richard Tom – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Richard Tom – Hawai‘i Sports Hall of Fame Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |