recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Storfyrstinne Tatjana Nikolajevna av Russland** (født 29. maijul./ 10. juni 1897greg. i Peterhof i St. Petersburg, død 17. juli 1918 i Jekaterinburg) var den andre datteren av tsar Nikolaj II og hans kone Aleksandra. 

Tatjana hadde fire søsken. Olga var den eldste, og etter henne fulgte Tatjana, Maria, Anastasia og søstrenes eneste bror Aleksej. Tatjana hjalp de russiske soldatene under første verdenskrig sammen med Olga og moren. Tatjana ble henrettet av bolsjevikene i Jekaterinburg den 17. juli 1918, sammen med sin familie. Kroppene deres ble senere brent.

I flere tiår etter mordene ble det ofte antydet at en eller flere av familien på en eller annen måte skal ha overlevd attentatet. Tsar-familien ble funnet og identifisert i en massegrav som ble oppdaget i en skog utenfor Jekaterinburg - og gravd opp i 1991. Men hypotesene fortsatte, fordi to kropper manglet fra graven. En av de som manglet var Aleksej Nikolajevitsj, kronprins av Russland, og en av søstrene enten Anastasia Nikolajevna eller Maria Nikolajevna av Russland.

Men i august 2007 kunngjorde en russisk arkeolog oppdagelsen at skjelett-rester etter to personer skal ha blitt funnet i en annen grav, i nærheten av Jekaterinburg. Arkeologene mener at disse skjelettene sannsynligvis stammer fra en gutt som var mellom 10 og tretten år når han døde, og en ung kvinne som sannsynligvis var mellom 18 og 23 år gammel. Videre undersøkelser mener at levningene tilhørte tsarevitsj Alexei og en av søstrene hans.

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage, oppført som Tatyana Nikolaievna Romanov, Grand Duchess of Russia, The Peerage person ID p10070.htm#i100694, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, oppført som Tatiana Nikolaevna Romanova, Find a Grave 6610991, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Q24329952[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tatiana Nikolaevna of Russia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Grand Duchess Tatiana Nikolaevna of Russia – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
Petter Ellefsen, her i kamp for Ringerike Panthers i Schjongshallen 30. oktober 2021, i en kamp i Fjordkraftligaen mot Lillehammer.
**Petter Ellefsen** (født 17. april 1997) er en norsk ishockeyspiller. Ellefsen spilte i 2021/22-sesongen løper i Fjordkraft-ligaen for Ringerike Ishockeyklubb, som han hadde spilt for siden 2017. Ellefsen kommer fra Asker og har Holmen som moderklubb. Han spilte for NTG Frisk Asker og Tingsryds AIF på juniornivå.

Sommeren 2022 offentliggjorde spilleren at han valgte å legge opp etter 186 kamper for Ringerike. Han spilte også én seriekamp for Frisk Asker på høyeste nivå. Ellefsen noterte seg for 29 mål og 84 målgivende pasninger på de to øverste nivåene i norsk ishockey.

Referanser
----------

1. 1 2   Elite Prospects, Eliteprospects.com spiller-ID 239734, besøkt 1. september 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Petter Ellefsen – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Petter Ellefsen – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
* Petter Ellefsen - Høydepunkter fra karrieren på YouTube
Pariser Platz og Hotel Adlon
Pariser Platz med Brandenburger Tor
**Pariser Platz** er en omtrent 1,5 hektar stor kvadratisk plass i bydelen Mitte i Berlin.

Den ligger på østsiden av Brandenburger Tor i enden av Unter den Linden. På vestsiden av Brandenburger Tor ligger Platz des 18. März, og videre vestover går Straße des 17. Juni gjennom Tiergarten.

Pariser Platz ble anlagt under Fredrik Vilhelm I av Preussen mellom 1732 og 1734 som del av en barokk byplan for utvidelse av Berlin. Plassen ble bebygget med adelspaléer.

Dens opprinnelige navn var *Viereck*. Sammen med plassene *Achteck* (idag Leipziger Platz) og *Rondell* (idag Mehringplatz) markerte den de nye bygrensene.

I 1814 fikk den sitt nåværende navn etter de prøyssiske og allierte troppenes erobring av Paris i befrielseskrigen mot Napoléon Bonaparte. Fra ca. 1850 ble plassen enhetlig ombygget i klassisistisk stil.

I sluttkampene av andre verdenskrig i 1945 ble bygningene rundt plassen nesten fullstendig ødelagt og senere fjernet. Brandenburger Tor med kvadrigaen ble sterkt ramponert. Senere ble Berlin delt og plassen var i mange år grenseområde uten spor av tidligere bebyggelse.

Etter murens fall startet gjenoppbygging i henhold til Berlins senats retningslinjer for "kritisk rekonstruksjon". Det innebar «blokkrandbebyggelse» i kvartaler og rekonstruksjon i henhold til tidligere tomtegrenser. Plassen er idag helt gjenoppbygd som en lukket plass.

Plassens bygninger
------------------

* Pariser Platz 1, før 2. verdenskrig Haus Sommer, idag Commerzbank AG (med tidligere navn).
* Pariser Platz 2, før 2. verdenskrig Blüchersches Palais og USAs ambassade, idag USAs ambassade.
* Pariser Platz 3, før 2. verdenskrig Palais Wrangel, idag DZ Bank.
* Pariser Platz 4, før 2. verdenskrig Palais Arnim og sete for Preußischer Akademie der Künste, idag Akademie der Künste.
* Pariser Platz 5, før 2. verdenskrig Palais Beauvryé, siden 1815 Frankrikes ambassade, i dag Frankrikes ambassades nye bygning.
* Pariser Platz 5a−6, idag Dresdner Banks Eugen-Gutmann-Haus.
* Pariser Platz 6a, Palais am Pariser Platz
* Pariser Platz 7, før 2. verdenskrig Haus Liebermann, idag Bankgesellschaft Berlin (med tidligere navn).

Ved plassen, med adresse Unter den Linden 77, ligger også det i 1997 gjenreiste Hotel Adlon.

Berømte beboere av plassen
--------------------------

* August von Kotzebue, dramatiker
* Friedrich Karl von Savigny, prøyssisk statsråd, filosof og romantisk rettsteoretiker
* Giacomo Meyerbeer, komponist
* Achim von Arnim, dikter
* Wilhelm Friedrich Redern
* Max Liebermann, maler
* Albert Speer

Litteratur
----------

* Gerhard Drexel: *Rund um den Pariser Platz*. ISBN 3-930863-83-9
* Matthias Pabsch: *Pariser Platz – Architektur und Technik*. ISBN 3-496-01259-5
* Günter de Bruyn: *Unter den Linden*, Siedler Verlag, Berlin 2002, ISBN 3-88680-789-4

Eksterne lenker
---------------

* Berlin.de
* Geschichte des Pariser Platzes

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Petter Dyrkorn** (født 6. januar 1921, død 5. januar 2006) var en norsk bibliotekar og lokal tusenkunstner. 

Petter Dyrkorn var født på Dyrkorn i Stordal kommune i Møre og Romsdal, men bodde på Fjørtofta i Haram kommune. Han arbeidet som bygningsmaler, fisker og bibliotekar. På fritiden var han arkeolog, geolog, botaniker og rosemaler. 

Det var Petter Dyrkorn som i 1972 oppdaget den 8000 år gamle steinalderboplassen i Dysvika på Fjørtofta. Han deltok i en rekke arkeologiske utgravinger som Arkeologisk institutt ved Universitetet i Bergen gjennomførte på ulike lokaliteter på Sunnmøre. 

I et lite, privat museum i gamle Otterlei skule på Fjørtofta finnes noe av det han samlet av materiale om forhistoria på øyene på nordre Sunnmøre. 
I perioden 1969–1974 deltok Dyrkorn som feltassistent i Hardangerviddeprosjektet for tverrvitenskapelig kulturforskning som arbeidet med å kartlegge kulturminner på Hardangervidda.

I 1986 fikk Petter Dyrkorn Brattvåg Rotary sin kulturpris og i 1989 Møre og Romsdal fylkes kulturpris. I 1990 fikk han Haram kommunes kulturpris.

Eksterne lenker
---------------

* Steinalderboplassen i Dysvika
* Petter Dyrkorn – samlinga på Fjørtofta

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
De greske øyer i Egeerhavet og det joniske hav.
**Gresk øyer** betegner de mange og ulike øyene i havene rundt Hellas, som tradisjonelt er samlet i flere øygrupper. Hellas har et stort antall øyer, og det beregnet til å utgjøre fra rundt 1200 til hele 6000, avhengig av den minste størrelsen som tas med i beregningen. Antallet bebodde øyer er derimot langt mindre, mellom 166 og 227.

Den største greske øya er Kreta, lokalisert i den sørlige enden av Egeerhavet. Den nest største øya er Evvia (tidligere Euboia), som er adskilt fra fastlandet av Euriposstredet som er kun 60 meter bredt på det smaleste, og er administrert som en del av regionen Sentral-Hellas. Etter de tredje og fjerde største øyene, Lesbos og Rhodos, er de øvrige greske øyer to-tredjedeler av arealet til Rhodos, eller mindre.

De greske øyer er tradisjonelt gruppert i følgende grupper:

* Dodekanesene
* Kykladene
* De saroniske øyer
* Sporadene
* De joniske øyer
* Nordlige egeiske øyer

De saroniske øyer ligger i Saroniabukta i nærheten av Athen; Kykladene er en stor, men kompakt samling som utgjør den sentrale delen av Egeerhavet; de nordegeiske øyer er en løs samling utenfor vestkysten av Tyrkia; Dodekanesene er en annen løs samling i sørvest mellom Kreta og Tyrkia; Sporadene er en liten tett gruppe utenfor kysten av Evvia; De joniske øyer er lokalisert vest for det greske fastlandet i det joniske hav (en av disse øyene er Kythira som ligger et stykke unna, utenfor sørenden av halvøya Peloponnes og er en del av regionen Attika, men er fortsatt betraktet som en del av De joniske øyer, hovedsakelig av historiske årsaker). Det er også mange øyer, småøyer og holmer som omgir kysten av Kreta.

Gresk øyer i størrelse
----------------------

De følgende er de største øyer listet ved overflateareal. Tabellen omfatter alle øyer over 190 km².

|  | Øy | Areal (km2) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Kreta | 8336 |
| 2 | Evvia | 3670 |
| 3 | Lésvos | 1633 |
| 4 | Rhodos | 1401 |
| 5 | Khíos | 842,3 |
| 6 | Kefallinia | 781 |
| 7 | Korfu | 592,9 |
| 8 | Lemnos | 477,6 |
| 9 | Samos | 477,4 |
| 10 | Naxos | 429,8 |
| 11 | Zakynthos | 406 |
| 12 | Thasos | 380,1 |
| 13 | Andros | 380,0 |
| 14 | Lefkada | 303 |
| 15 | Kárpathos | 300 |
| 16 | Kos | 290,3 |
| 17 | Kythira | 279,6 |
| 18 | Ikaria | 255 |
| 19 | Skiros | 209 |
| 20 | Paros | 195 |
| 21 | Tinos | 194 |

Referanser
----------

1. ↑  Bowman, John S.; Marker, Sherry; Kerasiotis, Peter; Sarna, Heidi (2010): «Greece in depth». Frommer's Greece (7. utg.). Hoboken, NJ: Wiley Publishing. ISBN 978-0-470-52663-7; s. 12.
2. 1 2  Ellinikos Organismos Tourismou (EOT). «Greek islands» Arkivert 3. juni 2012 hos Wayback Machine.
3. ↑  Poffley, Frewin (2002): *Greek Island Hopping*. Thomas Cook. s. 15.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
Et eksempel på et «Forordningstidend for de besatte norske områder» fra 1943, som omhandler «anvendelse av tyke kulturlover på tyske statsborgere i Norge».
**Forordninger** var måten de tyske okkupasjonsmyndighetene og senere Quisling-regimet skapte og kunngjorde nye lovbestemmelser (forbud og påbud) i Norge under andre verdenskrig.

Systemet med forordninger kom fra Tyskland, og ble innført ved dekret fra Adolf Hitler 24. april 1940. Her fikk rikskommisær Josef Terboven fullmakt til å skape ny rett igjennom å publisere forordninger i et «Forordningstidend for de besatte norske områder» (tysk: «Verordnungsblatt für die besetzten norwegischen Gebiete»).

Forordningstidenden utkom for første gang 6. mai 1940, og siste utgave var 30. januar 1945. Det kunne kjøpes i bokhandelen, med den tyske teksten og en offisiell norsk oversettelse side ved side. Pris var mellom 20 øre for de kortere tekstene, og én krone for de lengste.

Forordningene ble signert av den ansvarlige konstituerte statsråd og parafert av statsrådssekretær Rolf Jørgen Fuglesang. I de tilfeller hvor forordningen ikke var i samsvar med Grunnloven ble den i tillegg parafert av den konstituerte justisministeren.

Etter statsakten i 1942 overtok Quisling lovgivende myndighet, men fortsatt under Terbovens forvaltningsmessige kontroll, slik at den tyske okkupasjonsmyndigheten fikk godkjenne alle forordninger før de ble trykket. I parallell med Quislings forordninger fortsatte også Terboven med sine egne forordninger publisert i Forordningstidenden, men disse fikk i all hovedsak politimessig og militært preg.

Eksempler på forbud og påbud som kom som forordninger var inndrivelsen av alle ryggskker 20. oktober 1941, forbud mot offentlig dans fra 4. oktober 1941, og forbud mot andre politiske partier enn Nasjonal Samling fra 26. september 1940.

Referanser
----------

1. 1 2  Nøkleby, Berit (1985). *Nyordning*. Aschehoug. s. 57. ISBN 8203114172.
2. 1 2  Dahl, Hans Fredrik (1995). «Forordning». *Norsk krigsleksikon 1940-45*. Cappelen. s. 113-114. ISBN 8202141389.
3. ↑  «10 ting som var forbudt under krigen». nrk.no. 20. april 2015. Besøkt 10. januar 2021.
**«Grepa tolk»** er en coverlåt med den norske humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 1. desember 1978 på musikkalbumet *Brakara*. Sangen ble innspilt 31. juli – 3. august 1978 i Roger Arnhoff studio i Oslo. Jonas Fjeld Band var musikere.

Originalen heter Let's Call the Whole Thing Off og musikken ble skrevet av George Gershwin, mens hans bror Ira Gershwin skrev teksten. Sangen ble framført av Fred Astaire og Ginger Rogers i musikalfilmen *Shall We Dance* fra 1937. I teksten blir ord fra amerikansk-engelsk og britisk-engelsk satt opp mot hverandre. Både Astaire og Billie Holliday ga ut sangen på plate i 1937.

Prima Veras tekst er ikke direkte oversatt, men grunnideen er den samme. En person ved navn Olav snakker nynorsk og har flyttet til Østlandet hvor språket er mer lik bokmål. Dermed blir de to skriftsmålene satt opp mot hverandre. Olavs nynorske dialekt blir ivaretatt av Tom Mathisen (som i stemmeleie kan minne veldig om trønderen Hans Rotmo), mens Jahn Teigen tar seg av bokmålsdialekten (mulig at også Herodes Falsk bidrar med noen setninger). De veksler mellom verbal og sangmessig kommunikasjon.

«Grepa tolk» ble også utgitt januar 1994 på *Absolute Prima Vera*, og juni 1999 på *The Prima Vera Show* (bonus-CD).

«Grepa tolk» var inkludert da *Brakara* ble nylansert på CD i august 2001.

Referanser
----------

1. ↑  *Absolute Prima Vera* – Cover informasjon
2. ↑  VG 28. august 2001
**Forordningen av 16.oktober 1697** var en forordning som ble utstedt av den dansk-norske konge Christian V og hadde til hensikt å skjerpe straffene for enkelte grovere mord. Forordningen lyder:

Forordning om grove Morderes Straff (i Danmark og Norge). Cancel. p. 1155.
Nøyere forklart og skjerpet ved Forordningen av 7. Februar 1749.
«Gr. Paa nogen Tid ere adskillige grumme Mord i de Kgl. Riger og Lande begaaede, i det Hustruen har ombragt Manden, Tieneren sin Huusbond, og Tienestetyende sin Madfaders og Madmoders Børn; Hvorfore (paa det uskyldigt Blod, som saa uchristelig udgydes, kan naae en retfærdig Forsoning, og saadanne grove Mordere bekomme deres velfortjente Straf, andre ligesindede udædiske Mennesker til des større Skræk og Afskye) Lovens Straf for slige grove Mordere paa føgende Maade skierpes:
Hvo, som herefter befindes og lovlig overbevises med frie Forsæt og beraad Hue at have myrdet sin Ægtefælle, sin Herre eller Huusbond, sin Frue eller Madmoder eller nogen af deres Børn, skal uden al Naade saaledes straffes, at han af Skarpretteren knibes med gloende Tænger, først udenfor det Huus eller Sted, hvor Mordet er begaaet, siden, om det er i en Kiøbsted, paa alle Byens Torve eller offentlige Steder, og om det er paa Landet, da 3 Gange imellem Gjernings- og Retterstedet, og allersidst paa Retterstedet; dernæst skal den Skyldiges høire Haand levendes afhugges med en Øxe, og siden Hovedet illigemaade med en Øxe, hvorpaa Legemet af Natmandens Folk skal lægges paa Steile, og Hovedet tilligemed Haanden fæstes paa en Stage oven over Legemet. Skulde der begaaes grovere Mord, da skal Dommeren, som paa slig en Misdæder skal dømme, sin Relation om Mordets og Sagens Beskaffenhed til Kongen indgive, som da vil være betænkt paa, Straffen for den Skyldige efter befundne Omstændigheder ydermere, end forskrevet staaer, at lade skjærpe.»
**Gianfranco Martin** (født 15. februar 1970 i Genova) er en tidligere italiensk alpinist. Under OL 1992 vant han sølv i kombinasjonen.

Martin kjørte for det italienske landslaget i perioden 1987–1995. Fra desember 1991 til mars 1994 kjørte han renn i verdenscupen, uten å oppnå topplasseringer. Hans beste resultat var en 11.-plass i kombinasjonen i Garmisch-Partenkirchen i januar 1992.

Karrierens absolutte høydepunkt kom uner OL 1992 i Albertville. Med sølvmedaljen i kombinasjonen bak landsmannen Josef Polig sørget han for en svært overraskende italiensk dobbeltseier. I de samme lekene ble han nr. 12 i Super-G og nummer 14 i utfor. Han deltok også under OL 1994 på Lillehammer, men oppnådde da langt svakere resultater. Det beste resultatet var 29.-plassen i storslalåm.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gianfranco Martin – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Gianfranco Martin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Gianfranco Martin – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Gianfranco Martin – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Gianfranco Martin – ski-db.com Rediger på Wikidata
En **forpaktning** er forholdet som oppstår når et gårdsbruk leies ut til jordbruksdrift. Forpaktning omfatter utleie av jordbruksarealer, driftsbygninger og våningshus eller bolig. Den som forpakter et gårdsbruk kalles en *forpakter* og leieforholdet reguleres av *lov om forpakting* av 1965. Loven krever blant annet at det inngåes en skriftlig leieavtale, og det skal avholdes *skjønn* ved inngåelsen og avslutningen av et forpaktningsforhold.

Loven gjelder ikke ved forpakting av eiendom som er mindre enn fem dekar, når forpakting er en del av arbeidsforhold og inntekten av eiendommen er en del av lønna, eller at leieforholdet går inn under husleieloven. Forpaktningsloven gjelder heller ikke ved leie av jordbruksareal uten hus, altså ren jordleie.

*Skatteforpaktning* er et forhold der private betaler konge eller kirke en fast sum for retten til å inndrive skatter og avgifter i et gitt område. Det har vært hevdet at Irgensskjøtet reelt sett er en skatteforpaktningskontrakt.

Se også
-------

* Leilending
* Gård

Eksterne lenker
---------------

* Lov om forpakting

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
Siciliastredets beliggenhet
**Siciliastredet** (italiensk: *Canale di Sicilia* eller *Stretto di Sicilia*, siciliansk: *Canali di Sicilia* eller *Strittu di Sicilia*, arabisk: مضيق صقلية) er et sund mellom Sicilia og Tunisia. Det er rundt 145 km bredt på det smaleste og største dybde er 1 039 meter. Stredet skiller Tyrrenhavet og det vestlige Middelhavet fra det østlige Middelhavet. Midt i stredet ligger den italienske øya Pantelleria.

I likhet med i Gibraltarstredet flyter dype havstrømmer i Siciliastredet fra øst til vest, mens strømmene nær overflaten flyter i motsatt retning. Disse uvanlige havstrømmene er av interesse for oseanografer.

På grunn av tektoniske bevegelser støter den afrikanske kontinentalplate mot den eurasiske kontinentalplate i Siciliastredet, noe som fører til undersjøisk vulkansk aktivitet. Eksempler på dette er de midlertidig aktive undervannsvulkanene Ferdinandea og Empedokles.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LIBRIS **·** GeoNames
 |
**Publius Terentius Varro Atacinus** (født 82 f.Kr. død ca. 35 f.Kr.) var en tidlig romersk poet, mer polert enn hans mer berømte og lærde samtidige Marcus Terentius Varro, og mer lest av augustianerne, som åpenbart ikke våget å nevne den andre Varros navn. Han var født i provinsen Gallia Narbonensis, den sydlige delen av Gallia med hovedstaden Narbonne ved elven Atax (dagens Aude), noe hans tilnavn Atacinus indikerer som hans fødested.

Kun fragmenter av hans verker har blitt bevart. Han første kjente verker er *Bellum Sequanicum*, et dikt om Julius Cæsars hærtokt mot den germanske stammen sveberne og deres leder Ariovistus, og verket *Satirer*. Han oversatte også den alexandrianske poeten Apollonios Rhodios' epos *Argonautika* til latin.

Av Varros fragmenter er hans epigram *Gravsteinene til de store* velkjent, enten det er av Varro eller ikke, har det et klart, fyndig og skeptisk romersk kjennetegn, tilsvarende en haiku:

*Marmoreo Licinus tumulo iacet, at Cato nullo,* 
*Pompeius paruo: credimus esse deos?*
*(I en marmorgrav ligger [den frigitte] Licinus; dog for Cato, ingenting:*
*For Pompeius en liten en: hva? Ønsker vi å bli guder?)*

Referanser
----------

1. ↑   www.treccani.it[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |

Portal: Litteratur
Sichanpepperblader
**Sichuanpepper** eller **szechuanpepper** (*Zanthoxylum piperitum*, *Zanthoxylum simulans*, *Zanthoxylum sancho* og andre i samme slekt) tilhører ikke den egentlige botaniske pepperfamilien, men rutefamilien.

Tørket sichuanpepper
Navnet kommer av at den i utstrakt grad benyttes i det kinesiske szechuankjøkkenet (Szechuan er en eldre transkripsjon av provinsen Sichuans navn). I Kina er den best kjent under navnet *huājiāo* (花椒; «blomsterpepper»); mindre i bruk er navnet *shānjiāo* (山椒; «fjellpepper».[]

Planten dyrkes også i andre fjellområder i samme region, for eksempel i Himalaya, og krydderet inngår også i matskikkene i Tibet og Bhutan.[] I Japan benytter man tørkede og pulvermalte blader av varianten *zanthoxylum sancho* i supper og nudelretter for å gi dem en viss krydderstyrke. 

Smaken er ikke så skarp som vanlig svart pepper eller chilipepper, men gir en slags prikkende nummenhet, som skyldes at krydderet inneholder tre prosent hydroxy-alpha-sanshool.[]

Sichuanpepper er også en tradisjonell ingrediens i den kinesiske krydderblandingen femkrydderpulver, i malasaus, og i den japanske blandingen av syv kryddersorter som kalles *shichimi togarashi*.[]

Ikke pepper
-----------

Den sterke smaken får ta ansvaret for at krydderet på mange språk omtales som om det var en peppervariant. I virkeligheten hører den botanisk til rutefamilien, og er dermed mye nærmere beslektet med appelsin og sitron enn med pepper.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
**Ruger American Rifle** er sentertent sylinderlåsrifle produsert av Sturm, Ruger & Co. i USA. Våpenet blir markedsført som en budsjettrifle til jakt, og Ruger har også lignende produktlinjer for randtente patroner med Ruger American Rimfire og pistolen Ruger American Pistol.

Design
------

Riflen har skyvemating og sikring på kolbehalsen. Sluttstykket er rustfritt med 70 graders hevarmsløft og doble [kam (mekanikk)|oppspennerkammer]. Avtrekket er trykkpunktsavtrekk som er justerbart mellom 1400 til 2300 gram ved hjelp av en settskrue.

Låskassen er laget av et stykke rundstål og pipen er kaldsmidd. På de vanlige modellene er låskasse og pipe laget av blånert 4140 krom-molybden-stål med svart oksidfinish, mens noen modeller også er tilgjengelige i rustfritt stål med glidekasse, pipe og sluttstykke i 416 rustfritt stål. Glidekassegjengene er 1"-16 TPI (M25.4x1.588 mm), og det fås «pre-fit»-piper på ettermarkedet.

Fabrikkskjeftet er laget av støpt plast, og har et spesielt beddesystem som Ruger kaller «Power Bedding» og som består av to V-formede stålkiler som passer med tilsvarende spor på låskassens underside. Disse kilene gjør at låskassen sentrerer seg i skjeftet, samt tar opp rekyl under avfyring. Ettersom skruene som holder sammen skjeftet og låskassen går gjennom V-blokkene kan systemet sees på som en form for søylebedding. Skjeftet er laget for at pipen skal være frittflytende, men skjeftematerialet er relativt mykt og det har vært tilfeller av at skjefet kommer i kontakt med pipen under skyting. Det har derfor ikke vært en helt uvanlig modifisering å fylle forskjefet med epoksy for å hindre kontakt mellom pipe og forskjefte, med håp om bedre presisjon.

Skjeftet har en modulær magasininnfesting som gjør at samme støpeform kan brukes til flere kamringer. Tidlige modeller kom og kommer fortsatt med et proprietære roterende magasiner, mens senere modeller kommer med standardmagasiner til relevante kamringer og tilhørende underbeslag. Disse krever imidlertid tilpasning av sluttstykket fra fabrikk.

American-riflen fås i flere utgaver med forskjellige kamringer, skjefter, pipeprofiler, med mer. Eksempler på disse modellinjene er *Standard*, *Compact*, *Predator*, *Ranch* og *Hunter*.

Se også
-------

* Ruger American Rimfire
* Ruger American Pistol
* BMS Cam
* Mossberg MVP
* Remington Model 7615

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Ruger American Rifle». Sturm, Ruger, and Co. Inc. Besøkt 9. desember 2012.
2. ↑
3. ↑  Guthrie, J. «All American: Ruger American Rifle». Guns & Ammo. Besøkt 21. august 2012.
Peeter Kümmel under sprinten i Praha i Tour de Ski 2007/08.
**Peeter Kümmel** (født 11. april 1982 i Tartu) er en estisk langrennsløper. Han bor i skistedet Otepää og representerer skiklubben *Tartu Skiclub*. Han har sin styrke i sprint.

Kümmel debuterte i verdenscupen den 12. januar 2003 på 30 km klassisk, fellesstart på hjemmebane i Otepää. Hittil har han ikke tatt verdenscuppoeng i distanserenn, men han har tre topp-ti plasseringer i sprint. I tillegg har han en tiendeplass på sprinten i Verdenscupfinalen i langrenn 2008/09.

Han deltok på sprinten i OL i Torino i 2006, og ble nummer 38. I VM i Sapporo i 2007 tok han åttendeplass på sprintstafetten sammen med Priit Narusk. Kümmels beste sesong i verdenscupen sammenlagt var i sesongen 2007/08, da han ble nummer 25 i sprintcupen og nummer 51 i sammenlagtverdenscupen. Hans beste resultat i verdenscupen er en femteplass fra sprinten i Otepää fra samme sesong. I VM i Liberec i 2009 fikk han sitt beste individuelle resultat i VM-sammenheng, en 25.-plass på sprinten.

Referanser
----------

1. ↑   Eesti spordi biograafiline leksikon, ESBL athlete ID Peeter\_K%FCmmel, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Peeter Kümmel – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Peeter Kümmel – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Peeter Kümmel – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
* Resultatoversikt hos Det estiske skiforbundet (engelsk)

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Rue de Grenelle, sett fra boulevard Raspail
**Rue de Grenelle** er en gate i Paris som løper gjennom 6. arrondissement og 7. arrondissement. Den er 2250 meter lang og krysser over kvarterene Saint-Germain-des-Prés, Saint-Thomas-d'Aquin, Invalides og Gros-Caillou. 

Navnet kommer fra den tidligere kommunen Grenelle, som ble inkorporert i Paris i 1860.

På husnummer 61 ligger Musée Maillol viet til skulpøren Aristide Maillol, på nr. 73 Hôtel de Galliffet. Langs denne gaten ligger også Musée de l'Armée, hovedkvarteret for Institut géographique national og abbediet i Penthemont.

Gaten forekommer mange ganger i skjønnlitteraturen. Honoré de Balzac lar flere av sine skikkelser i La Commedia umana bo her. Nr 7 ble bebodd av blant andre  Muriel Barbery.

Litteratur
----------

* Muriel Barbery, "*L'élégance du hérisson*", Parigi, Editions Gallimard, 2006.

Referanser
----------

1. ↑  Muriel Barbery, "*L'élégance du hérisson*", 2006, Editions Gallimard, Parigi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
En innspilling av «God Rest You Merry, Gentlemen», Edison Records, 1917.
**«God Rest You Merry, Gentlemen»** er en tradisjonell engelsk julesang. Den er å finne i Roxburghe-samlingen (iii. 452) og er oppført som nr. 394 i Roud Folk Song Index. Sangen blir også kalt «Tidings of comfort and joy» og «Come All You Worthy Gentlemen» «God Rest Ye Merry, Gentlemen», «God Rest Ye, Merry Christians» eller «God Rest You Merry People All».

Den er en av de eldste julesangene man kjenner til, datert til 1500-tallet eller tidligere. En av de første kjente trykte utgavene som en skillingsvise er datert til omkring 1760.

Den tradisjonelle engelske melodien går i moll. Den første trykte versjonen av melodien virker å være in parodi av *Facetiae* av William Hone i 1829. Melodien har tradisjonelt vært tilknyttet songen siden minst midten av 1700-tallet, da den ble nedtegnet av James Nares med tittelen «The old Christmas Carol».

Sangen er omtalt i Charles Dickens-romanen *A Christmas Carol* fra 1843: «...at the first sound of 'God bless you, merry gentlemen! May nothing you dismay!', Scrooge seized the ruler with such energy of action that the singer fled in terror, leaving the keyhole to the fog and even more congenial frost.»

Soagen er benyttet i andre sats av *Carol Symphony* av Victor Hely-Hutchinson fra 1927.

Referanser
----------

1. ↑  *Come All You Worthy Gentlemen*, For Christmas, Also known as *The Somerset Carol*, Title: «A Christmas Carol» Words and Music: English tradisjonell from Mr. Rapsey, of Bridgwater, Somerset. Cecil J. Sharp, ed. Folk Songs From Somerset. Series V. Second Edition. (London: Simpkin & Co. Ltd. 1909), #CXXVI, A Christmas Carol, s. 68-69. 
"Come all you worthy gentlemen / 
That may be standing by. /
Christ our blessed Saviour /
Was born on Christmas day. / 
The blessed virgin Mary /
Unto the Lord did say, *O we wish you the comfort and tidings of joy!*" (Notes on the Songs, s. 91.)
2. ↑  "God Rest Ye, Merry Christians» in Mildred Gauntlett, *Fifty Christmas Carols* (London, 1906), s. 39
3. ↑  Barrie Jones (ed.), *The Hutchinson Concise Dictionary of Music*, Routledge, 2014, s.v. «carol», «Christmas carols were common as early as the 15th century. [...] Many carols, such as 'God Rest You Merry Gentlemen' and 'The First Noel', date from the 16th Century or earlier."
4. ↑  *Three new Christmas carols*, [London], [1760?]. Eighteenth Century Collections Online. Gale.
5. ↑  William Chappell, *Popular Music of the Olden Time* vol. 2, 1859, s. 752 (hymnsandcarolsofchristmas.com).
.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Paris Plages 2009
Paris Plages 2013
**Paris Plages** er en plan som ble etablert av ordføreren i Paris som skaper midlertidige kunstige strender hver sommer langs elven Seinen i sentrum av Paris, og fra  2007, langs Bassin de la Villette i den nordøstlige delen av Paris. Hver juli og august blir veiene ved bredden av Seinen stengt og det arrangeres ulike aktiviteter i de midlertidige badestrender.

Historie
--------

Tradisjonelt flyktet pariserne til sjøen eller på landet om sommeren, spesielt i august for å unnslippe det varme og klamme været i Paris. Likevel, hver sommer er mange av innbyggerne tvunget mot sin vilje til å bli værende i byen. Paris Plages-ordningen ble iverksatt i 2002 av Bertrand Delanoë, den nyvalgte sosialistiske borgermester får å lindre plagene til de som er nødt til å oppholde seg i den kvelende varme byen.

I utgangspunktet var det et enkelt bredd ved høyre bredd. I 2006 ble den andre lagt til på venstre bredd i motsetning til mange strender i Frankrike er toppløs soling ikke tillatt. Bading i Seine er heller ikke tillatt sikkerhetsmessige grunner.

Ordningen har vært en stor suksess, antall besøkende har vokst hvert år og toppet seg med fire millioner i 2007. Hver sesong blir nye aktiviteter lagt til, dsse omfatter en ferge som knytter de to elvebredder sammen, et flytende svømmebasseng og en ny strand i området i La Villette i det nordøstlige hjørnet av byen.

Referanser
----------

1. ↑  De Paris-Plage no Paris-Plages, la mairie de Paris en perdu sa bataille contre Le Touquet 20 juli 2009
2. 1 2  Paris-Plage Arkivert 5. januar 2008 hos Wayback Machine. — Gode Offentlige Rom
La Bibliothèque nationale, 58 rue de Richelieu
Den gamle Fauré Le Page
Royal Palace Hôtel -åpnet 1909
Rue de Richelieu, sett mot Louvre
**Rue de Richelieu** er en lang gate i Paris som starter i sør i 1. arrondissement og løper til 2. arrondissement.

Historie
--------

I første halvdel av 1800-tallet, før Baron Haussmann omdefinerte Paris med store boulevarder, var dette en av byens mest fasjonable gater:

*The Rue de Richelieu is called the Bond-street of Paris. Parallel with it, is the Rue Vivienne. They are both pleasant streets; especially the former, which is much longer, and is rendered more striking by containing some of the finest hotels in Paris. Hosiers, artificial flower makers, clock-makers, and jewellers, are the principal tradesmen in the Rue de Richelieu; but it has no similarity with Bond-street. The houses are of stone, and generally very lofty—while the Academie de Musique and the Bibliotheque du Roi are public buildings of such consequence and capacity (especially the former) that it is absurd to name the street in which they are situated with our own. The Rue Vivienne is comparatively short; but it is pleasing, from the number of flowers, shrubs, and fruits, brought thither from the public markets for sale. No doubt the Place Vendome and the Rue de la Paix claim precedence, on the score of magnificence and comfort, to either of these, or to any other streets; but to my taste there is nothing (next to the Boulevards) which is so thoroughly gratifying as the Rue de Richelieu. Is it because some few hundred thousand printed volumes are deposited therein?*
Den er nå mer kjent for mynthandlere og valutavekslere, forretninger som er vokst frem her ettersom gaten ligger parallelt med og ganske nær Børsen.

Gatenavnet er etter kardinal de Richelieu, som var statsminister for kong Ludvig XIII av Frankrike.

Opprinnelig het gaten *Rue Royale*, og så *rue de Richelieu*—men så ble navnet endret til *Rue de la Loi* under den franske revolusjon; det nåværende navn ble gitt tilbake i 1806.

Noen bygninger
--------------

* Palais Royal, en av Richelieus residenser (*Monument historique*)
* Bibliothèque nationale de France, en historisk bygning (*site Richelieu*) (*Monument historique*)
* Comédie-Française, hovedhallen (salle Richelieu)
* Den gamle Fauré Le Page-forretning, til 8 rue de Richelieu, på hjørnet mellom rue de Richelieu og rue de Montpensier. Herfra ble det utdelt våpen til folk i 1789 og i 1830.
* Det tidligere Royal Palace hôtel som åpnet i 1909 ble åpnet i samme bygning som Fauré Le Page lå i.

Referanser
----------

1. ↑  Thomas Frognall Dibdin: *A Bibliographical Antiquarian and Picturesque Tour in France and Germany*, London: W. Bulmer and W. Nicol, 1821, II:93.

Eksterne lenker
---------------

* Palais Royal - Ministry of Culture database}
* Bibliothèque nationale - Ministry of Culture database}
**«Meda Dau Doka»** eller **«God Bless Fiji»** er nasjonalsangen på Fiji. Melodien er tilpasset fra en salme fra 1911 av C. Austin Miles, som het «Dwelling in Beulah Land». Teksten og musikken er komponert av Michael Francis Alexander Prescott og ble tatt i bruk da landet ble selvstendig i 1970.

Den engelske og fijianske teksten er *ikke* en oversettelse av hverandre, og har lite til felles.

Engelsk tekst
-------------

Vers 1:
Blessing grant oh God of nations on the isles of Fiji
As we stand united under noble banner blue
And we honour and defend the cause of freedom ever
Onward march together
God bless Fiji
Refreng:
For Fiji, ever Fiji, let our voices ring with pride
For Fiji, ever Fiji, her name hail far and wide,
A land of freedom, hope and glory, to endure what ever befall
May God bless Fiji
Forever more!
Vers 2
Blessing grant oh God of nations on the isles of Fiji
Shores of golden sand and sunshine, happiness and song
Stand united, we of Fiji, fame and glory ever
Onward march together
God bless Fiji.
and so on and so forth

Fijiansk tekst
--------------

Meda dau doka ka vinakata na vanua
E ra sa dau tiko kina na savasava
Rawa tu na gauna ni sautu na veilomani
Biu na i tovo tawa savasava
Refreng:
Me bula ga ko Viti
Ka me toro ga ki liu
Me ra turaga vinaka ko ira na i liuliu
Me ra liutaki na tamata
E na veika vinaka
Me oti kina na i tovo ca
Me da dau doka ka vinakata na vanua
E ra sa dau tiko kina na savasava
Rawa tu na gauna ni sautu na veilomani
Me sa biu na i tovo tawa yaga
Bale ga vei kemuni na cauravou e Viti
Ni yavala me savasava na vanua
Ni kakua ni vosota na dukadukali
Ka me da sa qai biuta vakadua

  


| * v
* d
* r
Nasjonalsanger i Oseania |
| --- |
| Nasjonalsanger: | 
* Australia
* Cookøyene
* Fiji
* Kiribati
* Marshalløyene
* Mikronesiaføderasjonen
* Nauru
* New Zealand
* Niue
* Palau
* Papua Ny-Guinea
* Samoa
* Salomonøyene
* Tonga
* Tuvalu
* Vanuatu

 |
| Territorier og biland: | 
* Amerikanske Samoa
* Christmasøya
* Fransk Polynesia
* Guam
* Kokosøyene
* Nord-Marianene
* Norfolkøya
* Ny-Caledonia
* Pitcairnøyene
* Påskeøya
* Tokelau
* Wallis- og Futunaøyene

 |
| Afrika **·** Asia **·** Europa **·** Nord- og Sentral-Amerika **·** Oseania **·** Sør-Amerika |

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**«Paris og Elena i Trejeborg»** er en gammel folkevise av den typen vi kaller ballader. I TSB-katalogen er den typologisert som TSB D381. I Norge er visa dokumentert bare seks ganger i øvre Telemark. Alle disse oppskriftene går tydeligvis tilbake til et dansk skillingstrykk fra omtrent 1500. Det samme gjelder for de svenske og færøyske oppskriftene. Det er ikke kjent melodi til visa.

Innhold
-------

Visa forteller at Paris er i tjeneste hos kong Nikelus og forelsket i dronning Elena. En gang Nikelus er i krig, graver de to en tunnel fra borga og ned til stranda. Da Nikelus kommer hjem står Paris og en forkledd Elena på stranda. Paris spør om lov til å flytte bort med denne tjenestejenta, men kongen mener at tjenestejenta er svært lik dronninga og han vil se henne først. Elena løper opp gjennom tunnelen og viser seg for kongen der oppe. Paris og Elena drar så til Trejeborg, men Nikelus kommer etter med en hær og beleirer Trejeborg i ni år. Da får kongen det rådet at han skal lage en hest av kobber. Hesten kommer inn i Trejeborg og setter fyr på borga. Elena velger å dø sammen med Paris i stedet for å følge kong Nikelus hjem.

Personnavnene og kobberhesten viser at denne visa har en sammenheng med sagnene om trojanerkrigen, men bakgrunnen for visa er uklar.

Referanser
----------

1. ↑  Danmarks gamle Folkeviser nr.467
**Paris Saint-Germain Handball** (**PSG**) er en fransk, profesjonell håndballklubb som ble grunnlagt i 1941 og som har base i Paris i Frankrike. Klubben er håndballavdelingen i Paris Saint-Germain.

Didier Dinart i en håndballkamp i Tyskland (August 2012)
PSG spiller i den øverste divisjon av fransk håndball, Championnat de France de handball. Hjemmebanen deres for LNH-kamper er Stade Pierre de Coubertin i Paris, som har en sittekapasitet på 3400 tilskuere. For EHF Champions League-kamper spiller klubben på Halle Georges Carpentier, som har en sittekapasitet på 4500 tilskuere.

Opprinnelig het håndballklubben Patriotes d'Asnières (1941–1942), og den har gått gjennom flere navnendringer: Asnières Sports (1942–1987), Paris-Racing-Asnières (1987–1988), Paris-Asnières (1988–1992), PSG -Asnières (1992–2002), og Paris håndball (2002–2012). Etter å ha blitt kjøpt av Paris Saint-Germain-eierne Qatar Sports Investments (QSI) i 2012, ble klubben Paris Saint-Germain Handball.

Siden oppstarten har klubben vunnet 20 titler. Innenlands har Paris SG vunnet sju ligatitler, fire franske cup-titler, tre Coupes de la Ligue, fire franske Super Cups og to LNH Division 2-titler. I internasjonal klubbhåndball avsluttet PSG på andreplass i 2016–17 av Champions League. PSG har også et reservelag som spiller i Championnat National 1, som fungerer som den tredje divisjonen av fransk håndball. 

PSGs herrelag i håndball ble i 2019 serievinner i det franske håndballmesterskapet.

Blant PSGs kjente spillere er danske Mikkel Hansen og norske Sander Sagosen som spilte der fra 2017 til 2020.

Referanser
----------

1. ↑  «Handball. Le PSG gagne à Nîmes et reste seul en tête». *Ouest France*. 3. oktober 2019. «Le PSG continue son parcours sans faute en battant Nîmes (31-28) et reste seul leader du Championnat de France de handball. Nedim Remili (10 buts) et Kim Edgahl Du Rietz (6 buts) ont été les meilleurs marqueurs du match côté parisien.»

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Paris Saint-Germain HB – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
***Quincy, M.E.*** er en amerikansk kriminalserie som gikk på NBC fra 1976 til 1983. Serien handlet om rettsmedisineren Quincy som drev privat etterforskningen av på bakgrunn av obduksjoner han utførte. Rollen som Quincy ble spilt av Jack Klugman. Andre sentrale rolle ble spilt av Robert Ito, Garry Walberg, Val Bisoglio og Joseph Roman. Serien ble skapt av Glen A. Larson.

Serien fikk lite oppmerksomhet i Norge, men ble vist på TV3 fra 1988 til 1993 og på TV 2 på slutten av 1990-årene.

Handling
--------

Dr. R. Quincy, M.E. (Medical Examiner) er en dyktig rettsmedisiner i Los Angeles med en egen evne til å finne avgjørende spor som de andre har oversett. Han er ikke redd for å gå imot resten, noe som ofte bringer ham i konflikt med sjefen og politiet. 

Når noen har dødd av tilsynelatende naturlige årsaker klarer Quincy ofte å se noe som ikke stemmer, noe som får ham til å mistenke at noe kriminelt ligger bak dødsfallet. Han går så ut av sin rolle som rettsmedisiner og trer inn i rollen som privatetterforsker, noe som hans sjef misliker. Politiet er heller ikke begeistret for at han trår inn på deres område. Quincy står imidlertid standhaftig mot byråkratene som forsøker å stoppe ham.

Om serien
---------

*Quincy* har visse likhetstrekk med krimserien *CSI: Crime Scene Investigation*, men viser ikke scener av blodige lik. Den har også en langt mer humoristisk undertone enn *CSI*.

Serien er inspirert av den kanadiske 60-tallsserien *Wojeck*.

Priser
------

Serien ble i 1978 tildelt en Edgar-pris i kategorien «beste TV-episode» (for episoden «The Thighbone Is Connected To The Knee Bone»).

I rollene
---------

* Jack Klugman ... Dr. R. Quincy, M.E. (148 episoder, 1976-1983)
* Robert Ito ... Sam Fujiyama (111 episoder, 1976-1983)
* Garry Walberg ... Lt. Frank Monahan (110 episoder, 1976-1983)
* John S. Ragin ... Dr. Robert Asten ... (109 episoder, 1976-1983)
* Joseph Roman ... Sgt. Brill (103 episoder, 1976-1983)
* Val Bisoglio ... Danny Tovo (102 episoder, 1976-1983)
* Eddie Garrett ... Ed ... (49 episoder, 1977-1983)
* Marc Scott Taylor ... Marc ... (28 episoder, 1978-1982)

Trivia
------

I mars 2008 saksøkte Klugman NBC fordi han mente at selskapet hadde skjult inntekter fra serien.

Referanser
----------

1. ↑  «TV-program mandag». *VG*. 18.1.1988.
2. ↑  «HER ER DE TØFFESTE GUTTA». *VG*. 8.1.1993.
3. ↑  «SERIEFERIEGUIDEN». *VG*. 9.6.1997. «Disse TV 2-seriene tar ferie, men er tilbake til høsten: «Dallas», «Helene og gutta», «Home and Away», «Sunset Beach», «Mot i brøstet», « Quincy» og «NYPD Blue».»
4. ↑  «Klugman Sues Over ‘Quincy’». *New York Times*. 31. mars 2008. Besøkt 30. november 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Quincy* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Quincy* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
* Fanside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Alginkinsk par, akvarell fra 1700-tallet
Algonkinernes område omkring 1800 i mørkegrønt
**Algonkinere** er et urfolk i Nord-Amerika som taler algonkinsk og er en del av de algonkinske folkene. Kulturelt og språkmessig er de nært i slekt med odawa og ojibwe, som de danner den større anicinàpe-gruppen (Anishinaabe) sammen med. Algonkinene kaller seg selve *omàmiwinini* (flertall *omàmiwininiwak*) eller det mer generaliserte navnet *anicinàpe*.

Algonkinstammer i utvidet forstand var de første indianere nord for Mexico som kom i nærmere kontakt med de hvite nybyggene under de store oppdagelsers til på 1400-1500-tallet, og gav en del låneord til dem, som for eksempel *totem*. Selve enkeltstammen algonkinere kom franske oppdagere under Samuel de Champlain i kontakt med i 1603.

De fleste algonkinene lever i Quebec. Dei ni algonkin-gruppene i denne provinsen, og en i Ontario, har en samlet befolkning på omkring 11 000.[]

Referanser
----------

1. ↑  «Assembly of First Nations - The Story». *The Assembly of First Nations*. Arkivert fra originalen 2. august 2009. Besøkt 26. mars 2019.
2. ↑  *Svensk Uppslagsbok’’, Bind 1, 1947-1955. (spalte 593)*
3. ↑  d'Avignon (2008)
4. ↑  Vaugeois (2008)

Litteratur
----------

* d'Avignon (Davignon), Mathieu. *Champlain et les fondateurs oubliés, les figures du père et le mythe de la fondation*.
* Vaugeois, Denis (2. juni 2008). *Champlain et Dupont Gravé en contexte*. 133e congrès du comtié des travaux historiques et scientifiques (CTHS) **(fransk)**. Québec City. Arkivert fra originalen 13. mai 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Canadian Encyclopedia **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** LCCN **·** LCCN
 |
Typiske funn fra steinalderen
**Fornminne** er et synonym for **fortidsminne**. I norsk lovgivning og forvaltning er begrepet i dag erstattet med *automatisk fredet kulturminne* (som også kan innbefatte naturhistoriske forekomster) fra steinalderen til middelalderen, det vil si fra tiden før reformasjonen i 1537. Slike minner er automatisk fredet etter kulturminneloven, og det er dermed ikke nødvendig med særskilt fredningsvedtak for disse. Typiske, faste fornminner er gravhauger, rydningsrøyser, helleristninger, fangstgroper og hustufter.

Automatisk fredede kulturminner studeres hovedsakelig innenfor fagfeltet arkeologi.

Gjenstander som skriver seg fra førreformatorisk tid, dvs. såkalte *løse kulturminner* er Statens eiendom. Det påligger finneren plikt til å overlevere slike gjenstander til vedkommende myndighet, dvs. fylkeskonservatoren eller et av de fem arkeologiske landsdelsmuseene. Finneren har krav på finnerlønn.

En gryende bevissthet om disse tingenes kulturelle verdi kom første gang formelt til uttrykk i Norge i lov om kirker og kirkegårder som ble vedtatt i 1893. En rekke stavkirker og steinkirker fra middelalderen som var ansett som gamle og ubrukelige var da revet. 

Den første, norske fredningsloven, Lov om Fortidsminder, som omfattet forhistoriske og middelalderske monumenter, gjenstander og bygninger kom i 1905. I 1912 ble institusjonen Riksantikvaren opprettet. I 1920 ble loven av 1905 supplert med en lov som også omfattet enkelte bygninger fra etter reformasjonen. I 1927 ble det vedtatt lovforbud mot å føre bygninger og gjenstander som var eldre enn 100 år eller som hadde særlig historisk interesse ut av landet. Disse fredningsbestemmelser ble så føyd sammen i lov av 29. juni 1951 om fornminner. Denne loven ble siden erstattet av lov om kulturminner av 9. juni 1978. Denne er senere revidert (2001). Dagens lovbestemmelser omfatter faste kulturminner, løse kulturminner, skipsfunn og arkitektonisk eller kulturhistorisk verdifulle byggverk og anlegg.
Marmorstatuer forestillende atleter rundt Stadio dei Marmi.
Stadio dei Marmi og i bakgrunnen Palazzo della Farnesina.
**Foro Italico**, tidligere **Foro Mussolini**, er et idrettsanlegg i Roma i Italia. Komplekset ble bygd mellom 1928 og 1938 og har vært arena for flere betydelige idrettsmesterskap, hvorav det fremste kanskje er de olympiske sommerleker i 1960.

Anlegget ligger ved foten av det moderne Romas høyeste høyde, Monte Mario, og nær elven Tiberens strand. Ved samme tid ble det inntilliggende Palazzo della Farnesina (daværende *Palazzo del Littorio*) bygget. Arenaen anses å være et mesterverk innen 1930-tallsarkitektur og ble tegnet av Enrico Del Debbio og Luigi Moretti på oppdrag fra Benito Mussolini. Foro Italico er et tydelig og velbevart eksempel på idrettsanlegg som ble oppført i fascisttiden i propagandaøyemed for å skape nasjonal stolthet og for å koble sammen idretten med regimet.

Foro Italico-komplekset omfatter Romas Olympiastadion, *Stadio dei Marmi* («Marmorstadionet»), Stadio Olimpico del Nuoto (svømmeanlegg) og tennisbaner.

Litteratur
----------

* Giorgio Muratore: *Die Kultstätte der faschistischen Jugend* in Jan Tabor: *Kunst und Diktatur*, Ausstellungskatalog, Wien 1994
* Robert Schediwy: Städtebilder - Reflexionen zum Wandel in Architektur und Urbanistik, Wien 2005 (spesielt s. 210 ff.) ISBN 3-8258-7755-8

Referanser
----------

1. ↑  Diving with the Duce, Deutsche Welle

Eksterne lenker
---------------

* (en) Foro Italico – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
* VIRTUAL TOUR "Foro Mussolini"

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |