recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kumho Asiana Group *(tidligere Kumho Group)* er et sørkoreansk konglomerat. Gruppen har hovedkontor i Jungno, Seoul. Selskapet driver i en diversifisert portefølje som dekkprodusent, kjemikalieprodusent, buss- og flyselskap (Asiana Airlines).

Historie
--------

Kumho Asiana Group startet som et drosjeselskap i den sørkoreanske byen Gwangju etter andre verdenskrig. Selskapet vokste med vertikal intergrering ved å internalisere produksjonen istedenfor å ha eksterne produsenter som leverte tjenester.

I 1988 startet selskapet Asiana Airlines med en flåte på Boeing 737-fly som den første konkurrenten til Korean Air i Hanjin-gruppen.

Restrukturering
---------------

Gruppen har slitt med tunge underskudd og er under en restrukturering. Asiana Airlines går med underskudd, men har med konkurrert med Korean Air, som ved å skaffe seg Airbus A380.

I koreansk luftfart er det de siste årene kommet til flere nye konkurrenter som Jeju Air, EastarJet, T´way, og JinAir (datterselskap av Korean Air, LCC).

Referanser
----------

1. ↑  «금호아시아나». *www.kumhoasiana.com*. Arkivert fra originalen 21. april 2020. Besøkt 20. april 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Barokk stol med sete og rygg med rotting
Fletting av stolsete
**Rotting** er et naturmateriale som blant annet brukes til fremstilling av møbler, lamper og kurver.

Rotting er de lange, tynne stenglene av rottingpalmer som brukes til møbler og flettverk. Slyngende palmer i underfamilien Calamoideae, særlig plantene i slekten *Calamus*, og hovedsakelig indisk rotting *(Calamus rotang)* blir brukt som råstoff til rotting.

Stenglene varierer i tykkelse fra noen få millimeter til 8 centimeter og er seige og sterke. De benyttes enten i hel form til møbler og spaserstokker, eller splittet etter lengderetningen til flettverk i møbler (for eksempel stolseter), kurver og redskaper.

Rotting kan beises eller males som mange andre tresorter, så den er tilgjengelig i mange farger, og det kan bearbeides i mange stiler. Det finnes flere mønster man kan flette i, et typisk flettemønster kalles Wiener Geflecht, wienerfletting, ettersom det ble oppfunnet i Wien på 1700-tallet.

Rottingstokker (spanskrør) ble før benyttet til pekestokk og fysisk avstraffelse (prylestraff) på skolene.

Se også
-------

* Kurvfletting
* Kurv
* Kurvmaker
* Tægerarbeid

Referanser
----------

1. ↑  Kaasik, Helena (31. juli 2013). «Rotting - en flätad historia». *gp.se* **(svensk)**. Besøkt 17. desember 2021.
2. ↑  Ervik, Finn (13. januar 2021). «rotting». *Store norske leksikon*. Besøkt 17. desember 2021.
3. ↑  «THE RESOURCE, ITS USES AND PRESENT ACTION PROGRAMMES». *www.fao.org*. Besøkt 17. desember 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN
 |
**Rottungen** er et vann i Nordmarka, Oslo kommune. Vannet er regulert 2 meter, og ligger da 310 meter over havet, mellom Bjørnsjøen i vest og Gåslungen i øst. Den nordlige delen kalles av vannet kalles Rottungrumpa. Nedslagsfeltet er ikke særlig stort, tilsiget kommer fra mindre bekker i nord, vest og sør, mens avløpet er i øst ved Gåslungen gård. Det er flere gode teltplasser ved vannet, som er lett tilgjengelig. Det går skogsbilvei forbi vannet, mot Skjærsjøen og Maridalen i sør, og mot Movatn i øst.

Se også
-------

* Liste over innsjøer i Oslo

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 4. april 2015

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rottungen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Markadatabasen om Rottungen, med bilder

Rottungen (foto: Geir J. M. Hval, 2022)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
***Resurrection*** er en amerikansk stumfilm fra 1909, regissert av D. W. Griffith.

Handling
--------

Historien var en tilpasning av en av Lev Tolstojs romaner, og begynner med hjemkomsten til prins Dimitri - som møter hushjelpen Katusha, en fattig bondepike, og han blir øyeblikkelig sjarmert av hans skjønnhet. Ung og uskyldig, men også veldig attraktiv, fascinerer den unge kvinnen uforvarende prinsen. Hans edle holdninger imponerer henne på samme måte, og hans oppmerksomhet smigrer henne raskt - frem til hun ikke lenger er i stand til å stå imot hans romantiske fremskritt.

Men deres sosiale klasser er alt for ulike, og forholdet deres er snart dømt til å mislykkes. Fem år blir den unge kvinnen arrestert, i en russisk taverna. Hun møter igjen prins Dimitri, som nå kan se det forferdelige resultatet av syndene hans. Han blir angrende, og forsøker å forsvare hennes sak foran en jury. Men de sender henne likevel til Sibir.

Den angrende prinsen bestemmer seg for å bruke resten av livet sitt for å rette opp alt det gale han tidligere har gjort. Prinsen forsøker å sikre kvinnens benådning, og få henne ut av fange-leiren. Men kvinnen er ikke lenger interessert i ham. Hun har blitt kristen, og ønsker heller å tilbringe resten av sin tid sammen med de andre fattige menneskene for å hjelpe dem som best hun kan.

Skuespillere
------------

* Arthur V. Johnson - Dmitri
* Florence Lawrence - Katusha
* Marion Leonard
* Owen Moore
* Mack Sennett

Referanser
----------

1. ↑  RESURRECTION
2. ↑  Resurrection

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Resurrection* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Resurrection* på Silent Era Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Forskrift om sikkerhet ved arbeid i og drift av elektriske anlegg** (**FSE**) ble vedtatt 28. april 2006 med ikrafttredelse 1. juli samme år, og erstattet da de to tidligere forskriftene FSL (forskrift om sikkerhet ved arbeid i og drift av lavspenningsanlegg) og FSH (forskrift om sikkerhet ved arbeid i og drift av høyspenningsanlegg). FSE bygger på europanormen EN 50110 som er oversatt og tilpasset norske forhold gjennom NEK EN 50110.

Forskriften skal ivareta sikkerheten ved arbeid på eller nær ved samt drift av elektriske anlegg ved at det stilles krav om at aktivitetene skal være tilstrekkelig planlagt og at det skal iverksettes nødvendige sikkerhetstiltak for å unngå skade på liv, helse og materielle verdier.

Forskriften gjelder for arbeid på eller nær ved elektriske anlegg som er under spenning eller er tilrettelagt for å komme under spenning, samt for drift av elektriske anlegg. Forskriften gjelder videre for elektriske anlegg under bygging eller demontering selv om de ikke er tilrettelagt for å komme under spenning, dersom anleggene kan komme under spenning på annen måte. 

FSE må følges av elektrobransjen og andre som jobber i nærheten av elektriske anlegg. FSE tar bare for seg det grunnleggende i sikkerhetsaspektet. Derfor krever FSE at netteiere rundt omkring i landet har en driftsleder, som har det overordnede ansvar for strømanlegget. Driftsleder må utarbeide Driftleders instrukser, som vil være en skjerpelse av FSE hvor de stiller strengere krav pga. lokale forhold.

Dersom forskriften brytes vil dette gi grunnlag både for bøter og fengselsstraffer, og det er opp til det lokale el-tilsyn å drive kontroll av elektriske anlegg, og arbeid på dette.

Eksterne lenker
---------------

* FSE på lovdata.no
**Johanna Sofie Christie** (født Andersen 14. mars 1890 i Hølen, død 28. februar 1954) var en norsk lyriker og forfatter som utga diktsamlinger og noveller under psevdonymet **Nora Nor**.

Familie
-------

Sofie Christie var datter av bakermester Even Andersen og Oline Johannessen. Hun ble 13. juli 1916 gift med senere journalist, redaktør og generalsekretær i Norsk hotell- og restaurantforbund Søren Engesgaar Christie (1889-1959) av slekten Christie.

Liv og virke
------------

Sofie Christie hadde en svært kort periode som aktiv forfatter. Under psevdonymet *Nora Nor* utga hun diktsamlingene *Digte* (1914) og *Evjen* (1916), samt novellesamlingen *De Rotløse* (1915). Om debutarbeidet skrev Johan Falkberget blant annet at «Hendes lille digtsamling er som en haandfuld blomster fra en stor have med jordbund for de skjønneste roser». Diktsamlingen ble usedvanlig godt mottatt av publikum og kritikere.

I *De Rotløse* forteller hun om mennesker som lever på skyggesiden av livet, enten av ytre sosiale årsaker eller av dypere, sjelelige grunner. Mennesker som kjemper med en vond skjebne og ofte bukker under for den. Posthumt utkom samlingen *Fiskelands-viser og andre vers – efterlatte dikt* i (1954), redigert av hennes enkemann.

Hun skrev også en tekst *Til Eugenia-stiftelsens 100-års jubileum 8. november 1927*.

Bibliografi
-----------

* 1914: *Digte*, Helge Erichsen, Kristiania
* 1915: *De Rotløse*, Helge Erichsen, Kristiania
* 1916: *Evjen – digte*, Helge Erichsen, Kristiania
* 1954: *Fiskelands-viser og andre vers – efterlatte dikt*

Referanser
----------

1. ↑  *Norsk slektskalender*. Oslo: Cammermeyers Boghandel. 1951. s. 55.
2. ↑  *Arbeiderbladet 1959.11.02*. Norge, Oslo. 1959. s. 9.
3. ↑  *Dagbladet 1915.12.03*. Norge, Oslo. 1915. s. 3.
4. ↑  *Valdres 1916.11.02*. Norge, Innlandet, Nord-Aurdal. 1916. s. 2.
5. ↑  *Dagbladet 1915.12.23*. Norge, Oslo. 1915. s. 2.

Kilder
------

* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 52. ISBN 8257900109.

Eksterne lenker
---------------

* Store norske leksikon: Sofie Christie, besøkt 21/1 2020

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
**Forskrift om manøverregler for undervannsbåter, overflatefartøyer og sjøfly på vannet som nærmer seg hverandre, og om særskilt lanterneføring for norske orlogsfartøyer og andre militære fartøyer** er en norsk forskrift som gir manøverregler for undervannsbåter, overflatefartøyer og sjøfly på vannet, og om spesiell lanterneføring for norske orlogsfartøyer og andre militære fartøyer.

Forskriften ble fastsatt av Sjøfartsdirektoratet med hjemmel i lov og kongelig resolusjon. Den trådte i kraft umiddelbart.

Forskriften bestemmer blant annet at undervannsbåter som er helt neddykket eller som bare viser sine periskoper, i norsk farvann skal betrakte seg som vikepliktige for alle overflatefartøyer og sjøfly på vannet. Undervannsbåter som er helt eller delvis oppdykket, skal betraktes som maskindrevne fartøyer og følge bestemmelsene for maskindrevne fartøyer.

Videre fastsetter forskriften at norske orlogsfartøyer og andre militære fartøyer når de ville bli hindret i sine militære funksjoner er fritatt fra å føre den lanterne med hvitt lys som er angitt i sjøveisreglene.

Referanser
----------

1. ↑  § 6
2. ↑  § 1

Eksterne lenker
---------------

* Lovdata
**Den nye godseieren** (engelsk: *The New Laird of Castle McDuck*)er en Disney-tegneseriehistorie skrevet og tegnet av Don Rosa. Første opptreden var i Uncle Scrooge i 1993. Dette er kapittel 5 i Skrue McDucks liv og levnet. Historiens tidsrom er: 1885

Handling
--------

Skrue møter familien sin igjen. Wiskerwillene har prøvd å "kapre" slottet, men Fergus McDuck og Lillegull McDuck (med det forferdelige temperamentet sitt) holder dem unna… foreløpig. Skrue har akkurat nok penger til å dekke de pengene som familien trenger for å redde slottet. 
Argus utfordrer Skrue til duell, og han må ta utfordringen. Men Skrue mister sverdet sitt på bakken. Plutselig plukker gjenferdet det opp for han, slik at Skrue vinner! Men dessverre faller han ned i vollgraven. Han kommer seg ikke opp igjen fordi rustningen er for tung, så han … dør. Skrue våkner opp i himmelen, han skjønner ingenting. Han møter mange døde slektninger, som begynner å krangle. Skrue skulle jo ikke dø så tidlig. De spør Gud om han gidder å kaste ned McDuck boken, og der står det at siden den ene døde slektningen blandet seg opp i jordiske saker, døde han. Hvis han ikke hadde gjort det, hadde lynet slått ned og forstyrret Argus, slik at Skrue vant uten å dø. De diskuterer om de skal sende Skrue tilbake eller ikke. Det står at han kommer til å få en pengebinge med tre tusen kubikkmeter med penger. Heltedåder, eventyr, skatter, berømmelse og ufattelig rikdom. Ingen bryr seg, men når Skrue tilfeldigvis leser at han kommer til å bli verdens gjerrigste gjerrigknark, så jubler alle sammen, og sender han tilbake til jorda med en gang. Skrue bruker lykketiøringen til å løsne rustningen på, så kommer han seg inn og tar hevn på Argus. 

Han løper sin vei, og nå vil Skrue prøve igjen! Han har bestemt seg… han SKAL bli rik!

Barks-kjennetegn
----------------

- "Kongen av gullelven" (DD nr. 48-50/1963)

- "Jeg onkel Skrue" (DD nr. 1975)

- "Pengekilden" (DD nr. 23/1962)

- "Tilbake til fortiden" (DD nr. 6-8/1961)
*Forum*.
**Jean-Claude Arnault** (født 15. august 1946 i Marseille, Frankrike), omtalt i media som «kulturprofilen», er en fransk-svensk tidligere fotograf, teaterregissør og eier og leder av kulturbedriften Forum i Stockholm.

Biografi
--------

Arnault vokste opp i Marseille. Han gikk på yrkesskole og gikk i lære som elektriker, men har ingen akademisk utdanning. Arnault har fortalt at han første gang besøkte Sverige midt i 1960-årene og arbeidet som tømmerfløter i Umeå, før han dro tilbake til Frankrike. Han kom igjen til Sverige i 1968 og gikk på Christer Strömholms fotoskole. I 1970-årene ble han aktiv i kulturlivskretser og som fotograf. I midten av 1970-årene laget han en kort dokumentar som ble vist på SVT, men etter å ha blitt refusert flere ganger skiftet han beite og ble operaregissør i Stockholm. I begynnelsen av 1980-årene bodde han i Paris, og forsøkte uten hell å etablere et operaensemble. I 1989 overtok han Stockholms Musikdramatiska Ensembles lokaler, og var aktiv der som regissør.

Han er gift med Katarina Frostenson som har vært medlem av Svenska Akademien siden 1992. Ekteparet drev bedriften Forum som gjennomførte ulike kulturarrangementer.

I 2017 ble det rettet flere anklager mot ham i forbindelse med MeToo-kampanjen. I 2018 han dømt til to år og seks måneders fengsel for to voldtekter av samme kvinne i 2011. Dommen ble stadfestet av svensk Høyesterett i 2019. Like etter Høyesteretts avgjørelse ble det kjent at svenske kong Carl Gustaf tilbakekalte utmerkelsen Nordstjärneorden fra Arnault, som han ble tildelt i 2015. Arnault har sonet i Skogome fengsel og Tillberga fengsel.

En advokatutredning bestilt av Svenska Akademien viste også at Arnault hadde avslørt syv nobelprisvinnere før offentliggjøringen.

Referanser
----------

1. ↑   Återkallelse av riddarvärdighet av Nordstjärneorden[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Jean-Claude Arnault Nationalencyklopedin
3. 1 2  Matilda Gustavsson, Klubben, Albert Bonniers förlag 2019
4. ↑  Jean-Claude Arnault
5. ↑  «Photographer in Nobel rape scandal jailed». *BBC News* **(engelsk)**. 1. oktober 2018. Besøkt 1. oktober 2018.
6. ↑  Alnes, Espen. «Fransk-svensk kulturprofil får skjerpa straff». *NRK* **(norsk nynorsk)**. Besøkt 3. desember 2018.
7. ↑  «Må sone voldtektsdom». *Dagbladet.no* **(norsk)**. 7. mai 2019. Besøkt 8. mai 2019.
8. ↑  Kulturprofilen Arnault flyttas till Tillbergaanstalten
9. ↑  Uppgift: Arnault avslöjade sju Nobelpristagare

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Tobías Bolaños internasjonale lufthavn** (spansk: *Aeropuerto Internacional Tobías Bolaños*) (IATA: **SYQ**, ICAO: **MRPV**) er en av fire internasjonale flyplasser i Costa Rica. Den er den nest største som betjener hovedstaden San José, etter Juan Santamaría internasjonale lufthavn. Tobías Bolaños internasjonale lufthavn befinner seg i distriktet Pavas i San José, og dekker et areal på rundt 41 hektar. Anleggsarbeidet begynte i 1969, og den åpna i 1975 som landets hovedflyplass. Den brukes i dag mest av småfly, privatfly, charterfly og flyskoler, men er også hovedbasen til flyselskapet Nature Air, som flyr til en rekke innenriksdestinasjoner i tillegg til Managua i Nicaragua og Bocas del Toro i Panama.

Flyplassen er oppkalt etter Tobías Bolaños Palma (1892–1953), som var Costa Ricas første utdanna pilot og som danna grunnlaget for flygning i landet.

Faste flygninger
----------------

| Flyselskap | Destinasjoner   |
| --- | --- |
| Nature Air | Arenal, Bocas del Toro, Drake Bay, Golfito, Liberia, Managua, Nosara, Palmar Sur, Puerto Jiménez, Punta Islita, Quepos, Tamarindo, Tambor, Tortuguero |

Referanser
----------

1. 1 2  Tobías Bolaños internasjonale lufthavn Arkivert 3. juni 2013 hos Wayback Machine. hos Ministerio de Obras Públicas y Transportes

Eksterne lenker
---------------

* Tobías Bolaños internasjonale lufthavn hos Ministerio de Obras Públicas y Transportes

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Sofie Agate Bruland** (født **Andersen**; 1860–1941) var en norsk forfatter som skrev dikt med et kristent budskap.

Biografi
--------

Sofie Agate Andersen ble født den 27. august 1860 i Åsgårdstrand i Jarlsberg og Larviks amt. I 1882 giftet hun seg med handelsreisende Matias Bruland fra Førde. Sofie og ektemannen bodde i en periode i Bergen, så i Ålesund og videre på Stord, før de i 1902 kjøpte huset Fagerheim i Volda. Sammen fikk de ni barn, hvorav to utvandret til Amerika.

Hun døde den 21. januar 1941 i Volda i Møre og Romsdal. Utfra hennes nekrolog kan man lese at hun hadde et liv med mange prøvelser, men at hennes sterke tro var til støtte for henne gjennom hele livet.

Litterært virke
---------------

Sofie Bruland skrev dikt hvor tema var verdien av å være troende. Hennes dikt hadde mål om at leserne skulle se hvordan kristendom ga glede og nytte i hverdagslivet.

I en anmeldelse av diktsamlinga *Troens hemmelighet* skriver avisa *Dagen* at «disse dikte ikke sies å være noe fremrakende, men det gode innhold, skrevet av en som har prøvet og erfaret verdien av å eie troens hemmelighet, gjør dem allikevel verd å lese». Denne diktsamlingen ble trykket opp i fire opplag.

Bibliografi
-----------

* 1926: *Troen hemmelighed: digt*
* 1927: *Den nye skapning; Din Gjerning kan aldrig forhales; Den banede vei*
* 1927: *Vaar alles fader*
* 1928: *Det levende kildeveld*
* 1937: *Lengsel*

Referanser
----------

1. 1 2   www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Nerbøvik, Jostein; Opdahl, Ørnulf; Volda (2001). Albertsen, Ragnar H. red. *Volda-soga 1800-1945. [B. 3]: Løyndom og røyndom : to fotografar i Volda 1898-1979*. Volda: Volda : Volda kommune, 1996-2004. ISBN 9788299408035.
3. ↑  Myklebust, Olav; Høidal, Eldar; Kjelland, Arnfinn (2012). *Øyralandet – Volda sentrum*. Volda: Volda : Volda kommune, 2005–. ISBN 9788299408059.
4. ↑  «Sunnmørsposten 1941.02.04». *Sunnmørsposten 1941* **(norsk)**. 4. februar 1941. Besøkt 25. februar 2019.
5. 1 2  «Sunnmørsposten 1927.02.16». *Sunnmørsposten 1927* **(norsk)**. 16. februar 1927. Besøkt 25. februar 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
**Forskrift om miljøvern og sikkerhet i Antarktis** er en norsk forskrift som gjennomfører Norges forpliktelser etter miljøprotokollen til Antarktistraktaten.

Forskriften ble fremmet av Miljøverndepartementet og fastsatt ved kongelig resolusjon 26. april 2013 med hjemmel i bilandsloven. Den trådte i kraft umiddelbart.

Forskriften har til formål å verne miljøet i Antarktis og dets avhengige og tilknyttede økosystemer, bevare Antarktis' egenverdi, herunder villmarkskarakter og estetiske verdier, og å opprettholde områdets verdi for vitenskapelig forskning. Forskriften har også som formål at all aktivitet i Antarktis som omfattes av forskriften skal gjennomføres på en sikker og selvforsynt måte.

I realiteten styrket forskriften vernet av miljøet i Antarktis og innførte et skjerpet regelregime for ansvar ved miljøskader. Etter forskriften kan den som er ansvarlig for en aktivitet i Antarktis og forårsaker akutt forurensning, bli økonomisk ansvarlig. Den som skal drive aktivitet i Antarktis må i henhold til forskriften ha beredskapsplaner og forsikring som dekker dette.

Det følger av forskriften at de som vil reise til Antarktis, må sende en melding til Norsk Polarinstitutt senest ett år før planlagt avreise. Meldingen skal blant annet inneholde hvem som skal reise, aktivitetens formål og omfang, planer for opprydding og hvilke virkninger aktiviteten kan ha på miljøet i Antarktis. Videre må den som er ansvarlig for organisering av aktivitet i Antarktis stille garantier for utgifter og ha ordninger knyttet til søk og redning.

Seileren Jarle Andhøy er domfelt to ganger for overtredelse av forskriften. Dette var første gang straffebestemmelsen ble anvendt.

Forskriften kommer til anvendelse i hele Antarktis for norske statsborgere, norske juridiske personer, norske skip og luftfartøyer, utlendinger bosatt i Norge, utlendinger som deltar i eller er ansvarlig for aktivitet i Antarktis som er organisert i Norge eller som utgår fra Norge direkte til Antarktis. Videre gjelder den i Dronning Maud Land og på Peter I Øy for enhver som oppholder seg der eller er ansvarlig for aktivitet der.

Referanser
----------

1. ↑  Pressemelding, 26.04.2013
2. ↑  Forskriftens formålsparagraf
3. ↑  Informasjon fra regjeringen.no
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑  § 2

Eksterne lenker
---------------

* Lovdata

Portal: Antarktis
***Rhopaletes*** er en slekt av biller som hører til familien kortvinger.

Utseende
--------

Disse billene er små (2 – 5 millimeter), vanligvis slanke og oftest mer eller mindre brunlige til brunsvarte på farge. Kroppen er vanligvis fint hårete. Hodet er mer eller mindre rundt med små fasettøyne, antennene, som sitter festet mellom fasettøynene, er vanligvis ganske lange og ofte fortykkede mot spissen. Kroppen er oftest tett og fint punktert, beina er slanke. Føttene er tynne med fire eller fem ledd, tallet på ledd varierer ofte mellom for-, mellom- og bakbeina og er nyttige karakterer når man skal bestemme disse billene. Mange av artene ligner hverandre sterkt og man må ofte dissekere ut kjønnsorganene for å bestemme dem. Trolig er i alle fall de fleste Athetini rovdyr, siden de er så tallrike er de trolig viktige komponenter i økosystemene der de lever.

Levevis
-------

Disse små billene kan finnes nær sagt over alt på landjorden, og er særlig tallrike i strø og kompost, men de enkelte artene har ofte mer spesifikke krav. En del arter lever knyttet til maur (såkalte myrmekofiler), men det er ikke så utbredt som hos mange andre grupper av Aleocharinae. Noen arter finnes gjerne i fuglereir, andre er knytett til åtsler. De fleste av artene flyr godt og kan noen ganger påtreffes svermende.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Europa og Asia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien **småkortvinger, Aleocharinae**
					- Stammen **Athetini** Casey, 1910
						* Understammen Thamiaraeina
							+ Slekten ***Rhopaletes*** Cameron, 1939
								- *Rhopaletes bericus* (Pace 1975)
								- *Rhopaletes flavus* Cameron 1939
								- *Rhopaletes hickeri* (Scheerpeltz 1963)
								- *Rhopaletes mascarenus* Pace 1999
								- *Rhopaletes nepalensis* Pace 1991
								- *Rhopaletes slavoniae* Ádám 2010
								- *Rhopaletes solifugus* (Ganglbauer 1895)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 12. november 2020. Besøkt 12. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Rhopaletes* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Rhopaletes* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Osborne** betegner flere datamaskiner fra Osborne Computer Corp. i 1980-årene. Førsteutgaven, *Osborne 1*, ble utviklet av forfatteren og forlagsmannen Adam Osborne (1939-2003) og Lee Felsenstein. Den ble lansert i september 1981 og hadde spesifikasjoner omtrent som den samtidige IBM PC, men var basert på en annen prosessor og var ikke IBM-kompatibel. Med en pris på 1795 dollar var den imidlertid langt billigere enn denne, desto mer fordi programvare som tekstbehandler og regneark var inkludert i prisen. Derfor solgte den svært bra, ikke minst i Norge. Flere nye modeller ble lansert utover i 1980-årene - deriblant den norskproduserte Osborne Junior.

Selskapet var for sent ute med å lage IBM-kompatible PC-er, som etter hvert fikk masseutbredelse pga. prisfall og stort utvalg av programvare og tilleggsutstyr. Dette førte til salgssvikt og konkurs. Senere er flere PC-er solgt under Osborne-navnet.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Anna Sofie Jakhelln** (*født Bachke* 11. juni 1871 på Ytterøya, død 5. april 1954 i Bodø) var en norsk maler, foreningskvinne og kulturpersonlighet.

Bakgrunn
--------

Sofie vokste opp på Ringve i Trøndelag sammen med far Anton Sophus Bachke, mor Barbara Anette Karen Anker, og tolv søsken.

Hun dro for å studere malekunst hos Ida Schuyler i Berlin i 1890 og videre hos Alfhild Due i Christiania, og så for å lære aktmaleri hos Harriet Backer.

Etter hennes mor døde i 1897 flyttet hun sammen med sin far til Bodø, hvor hun også møtte ordfører i Bodø, og senere vararepresentant på Stortinget, Christian Albrecht Jakhelln, som hun giftet seg med i 1900. Disse to bodde i Jakhellngården på torget i Bodø.

Arbeid for kunst og kultur i Nordland
-------------------------------------

I 1901 var hun med på å stifte Nordland Husflidsforening, og hvor hun senere var formann i foreningen i flere omganger, til sammen 28 år, i perioden 1902–1941. I tillegg til dette fikk hun i gang Nordland kvinnelige håndgjerningsskole, hvor barn kunne lære skoflikking, lapping, stopping, garnbinding og linsøm.

I 1932 stiftet hun en forening til fremme for kulturhistorie i Nordland, som ble grunnlaget for Nordlandsmuseet som kulturhistorisk museum, og i 1946 ble Bodø Kunstforening stiftet etter hennes initiativ. I begge disse foreningene var hun i perioder også formann.

Fra 1926 og i flere år framover skrev hun også faste spalter i Nordlandsposten om husflid og om museumsarbeid.

Hun har blitt anerkjent som spesielt viktig for å holde kunst- og kulturinteressen oppe gjennom okkupasjonsårene og i etterkant (kilde De malte Bodø), men allerede i 1931 ble hun tildelt Kongens Fortjenestmedalje i gull for sitt arbeid for å fremme husflid og kultur.

Gjennom hele denne perioden var hun også aktiv som maler.

Hun ga ut to bøker.

Utgivelser
----------

* "Tanker - artikler - foredrag" (1943)
* Jakhelln, Sofie (1950). *Ord til etterslekten*. Bodø.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Historisk befolkningsregister, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Anna Sofie Bachke Jakhelln, født Ytterøen, (11.juli 1871 - 05.april 1954)»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Bo bys jubileumsutstilling*. s. 80.
3. 1 2  Morten Chr. Jakhelln (2016). «Sofie Jakhelln». *BODØ:KUNST 1816-2016*. ISBN 978-82-991532-1-8.
4. 1 2  «Nasjonalbiblioteket». *urn.nb.no* **(norsk)**. Besøkt 9. februar 2018.
5. ↑  «Tildelinger av ordener og medaljer». *www.kongehuset.no* **(norsk)**. Besøkt 12. februar 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** VIAF
 |
**Forstander** er en tittel som brukes i enkelte trossamfunn i Norge. Forstanderen er leder av et trossamfunn eller en enhet innenfor et trossamfunn. Forstanderens rolle kan defineres gjennom trossamfunnenes egne lover, regler og sedvaner.

Tidligere definisjon i lov om trudomssamfunn og ymist anna
----------------------------------------------------------

Den tidligere lov om trudomssamfunn og ymist anna definerte delvis forstanderens rolle. Loven brukte benevningen «prest eller forstandar»; og juridisk sett var dermed en forstanders posisjon ansett som tilsvarende den en prest i Den norske kirke har i sitt trossamfunn. Livssynsamfunn med vigselsrett eller andre spesielle rettigheter måtte også ha en person med forstanderansvar. 

En forstander måtte være minst 23 år gammel, og ikke over 75 år(§ 24). Det kunne gjøres unntak fra dette kravet ved søknad til fylkesmannen. Loven spesifiserte også at forstanderen «må liva eit heiderleg liv og ha evne til å gjera sine skyldnader etter lova» (§ 24). Blant de viktigste pliktene etter loven var føring av registre/bøker for trossamfunnet (§ 25). Forstandere måtte utføre sine plikter under samme ansvar som offentlige tjenestemenn (§ 26), og kunne nektes å utføre videre tjeneste av fylkesmannen dersom han eller hun forsømte sine plikter (§ 27).

Andre benveninger
-----------------

Hva forstanderen kalles varierer fra et trossamfunn til et annet. I Det mosaiske trossamfunn har man tradisjon for å ha en lekperson som forstander, og bruker da forstandertittelen om denne personen. I de fleste kirkesamfunn bruker man titler som prest eller pastor. 

Forstandere (for menigheter) har rett til fritak for militær verneplikt i Norge.

Kilder
------

* Lov om trudomssamfunn og ymist anna
**Ile** eller **ilestein** en søkkestein brukt til fiskeredskap eller som ankerstein. Det er den eldste form for ankerfeste en kjenner til.[]

Som søkkestein er det brukt både til garn og til linefiske.

Ilet var en stein godt knyttet til et tau som ble sluppet ned til bunnen. Øvre enden av tauet ble festet i båten, slik at en kunne fiske uten for stor risiko for å drive av. Dette var viktig fordi en kunne holde seg på gode fiskeplasser. Disse fant en fram til ved å bruke med til navigasjonen.

Tauet som hang bidro til å gjøre fisken nysgjerrig, slik at den holdt seg på stedet til en hadde fått ut bunnsnøre eller pilk.

Iletauet var ofte et såkalt gresstau eller kokostau og ble brukt også til teiner og ruser. Det var hårete og fanget lett opp brenntråder fra brennmaneter som passerte.

Referanser
----------

1. 1 2  Ile Bokmålsordboka. Besøkt 27. mai 2016
2. ↑  *Sentrale temaer i nordnorsk mellomalderarkeologi*. Tromsø: Institutt for samfunnsvitenskap, Arkeologiseksjonen, Universitetet i Tromsø. 1995. s. 109.
Elven Luo, utsyn mot byen Luoyang.
**Luo** (kinesisk: 洛河; pinyin: *Luò Hé*), også kjent som **Sørlige Luo**, er en sideelv til Huang He i Kina. Den har sitt utspring sørøst i Hua Shan-fjellene (et av taoismens hellige fjell) i provinsen Shaanxi og strømmer så østover og rett inn i naboprovinsen Henan, der den til slutt munner ut i Huang He ved byen Gongyi. Elven er 420 km lang. 

Elven renner gjennom noen av Kinas eldste kulturområder, og det er mange steder langs dens bredder som er av stor arkeologisk betydning for forståelsen av Kinas aller eldste historie. Peiligangkulturen og senere Erlitoukulturen blomstret i dette området. 

Elven renner blant annet gjennom Lushi, Luoning, Yiyang, den gamle hovedstaden Luoyang, Yanshi og Gongyi. Viktigste sideelv er Yi, som renner inn i Luo ved Yanshi.

I de tre rikers tid skrev Cao Zhi et berømt dikt til Luoelvens gudinne som et indirekte uttrykk for en avdød kjær.

I denne elva er Yumen-demningen bygget ut.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Luo River (Henan) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Elvemøtet mellom Luo og Gulelven

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Rødalgene er** en fortrinnsvis marin plantegruppe som kalles *Rhodophyta*. De finnes særlig på steiner under tidevannslinja, men kan overleve til helt ned på 250 meters dyp, dypere enn noen annen plante kan overleve på. Rødalgene får sin rødfarge fra pigmenter som kalles fykobiliner, som maskerer grønnfargen klorofyllet ellers ville gitt, men fargevarianter som bl.a. grønne og nesten svarte former finnes også. Rundt 6,500 arter rødalger er kjent (inkludert over 160 som lever i ferskvann), hvorav de fleste er flercellede, men det anslås at det kan finnes opp til 10,000 arter.

En del rødalger en encellede, men mange arter er koloniorganismer og kan danne individer som kan komme opp mot en halv meter. De fleste er filamentøse og svært buskete.

Flercellede arter har gjerne en komplisert livssyklus: 

I haplobiontiske arter er den befruktede eggcellen, zygoten, det eneste diploide (dobbelt sett med kromosomer) stadiet. Den gjennomgår meiose som gir opphav til haploide (enkelt sett med kromosomer) sporer, som gjennom mitose vokser opp til flercellede alger (gametofytter). Disse algene produserer nye haploide sporer som i sin tur vokser opp til nye gametofytter. Disse gametofyttene produserer derimot ikke sporer, men kjønnsceller, som smelter sammen til en zygote og starter syklusen på nytt.

I haplo-diplobiontiske arter gjennomgår zygoten mitose, og utvikler seg til en flercellet diploid alge (sporofytt). Denne sporofytten produserer diploide sporer som vokser opp til nye sporofytter. Disse sporofyttene produserer så haploide sporer gjennom meiose. De haploide sporene utvikler seg til en flercellet gametofytt som produserer kjønnsceller som danner en zygote når de møtes.

Referanser
----------

1. ↑  Red Algae (Rhodophyta)

Se også
-------

* Grønnalger
* Brunalger

Eksterne lenker
---------------

* (en) *rødalger* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *rødalger* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *rødalger* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *rødalger* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *rødalger* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *rødalger* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *rødalger* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *rødalger* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *rødalger* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Rhodophyta* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Rhodophyta* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
Sterols kjemiske binding
**Steroler** er en klasse organiske forbindelser som forekommer naturlig i både planter og dyr. De er en viktig gruppe steroider.

Til dette er det bl.a. knyttet én eller flere hydroksylgrupper, men ingen karbonyl- eller karboksylgrupper. Steroler finnes både i planteriket (fytosteroler) og i dyreriket (zoosteroler). Kjente steroler er kolesterol, sitosterol og ergosterol, som ved bestråling med ultrafiolett lys omdannes til vitamin D2.

Klassifisering og struktur
--------------------------

Steroler er steroidealkoholer. De har en hydroksylgruppe i 3-posisjon i A-ringen.

Typer av steroler
-----------------

Steroler fra planter kalles fytosteroler og steroler fra dyr kalles zoosteroler.

Referanser
----------

1. ↑  Fahy E, Subramaniam S, Brown HA; m.fl. (2005). «A comprehensive classification system for lipids». *J. Lipid Res*. 46 (5): 839–61. PMID 15722563. doi:10.1194/jlr.E400004-JLR200. Arkivert fra originalen 24. august 2010. Besøkt 27. februar 2009. CS1-vedlikehold: Eksplisitt bruk av m.fl. (link)CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
En tradisjonell luo-landsby
**Luo** (også kalt **jaluo** og **joluo**) er en etnisk gruppe i Kenya, det østlige Uganda og det nordlige Tanzania. De snakker språket luo og er en del av en større gruppe *luo*, som bosatte seg på et område som i dag omfatter det sørlige Sudan, det nordlige og østlige Uganda, det vestlige Kenya og det nordlige Tanzania.

Luoene er den tredje største etniske gruppen (12 %) i Kenya, etter kikuyuene (20 %) og luhyaene (14 %).[] Luoene og kikuyuene fikk det meste av den politiske makta de første årene etter Kenyas uavhengighet i 1963. Lou-befolkningen i Kenya ble estimert til 3 185 000 i 1994, mens det i Tanzania ble estimert til 280 000 (2001). Deres viktigste utkomme er fisking. Utenfor Luoland arbeider luoene som leiefiskere, landbrukere og arbeidere i byer. De snakker språket luo, som tilhører gruppen nilosahariske språk, som også blir snakket av andre luo-snakkende folk slik som lango, acholi, padhola og alur (alle fra Uganda).

Luoene tok del i Mau Mau-opprøret i likhet med kikuyuene, men det var kikuyuene som fikk flest økonomiske fordeler etter at Kenya hadde blitt uavhengig fra Storbritannia. Siden Oginga Odingas fratredelse som visepresident i 1966, har louene blitt sett på som motstandere av regjeringen. I valget i desember 2007 var presidentkandidaten Raila Odinga representant fra loufolket.

Flere kjente personer, blant annet Barack Obama, er av dette folkeslaget.

Referanser
----------

1. 1 2  
Gordon, Jr. Raymond G. (redaktør) (2005). *Ethnologue: Languages of the World, Fifteenth Edition*. Dallas, Texas, USA: SIL International. ISBN 978-1-55671-159-6.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Luo Ronghuan** (forenklet kinesisk: 罗荣桓; tradisjonell kinesisk: 羅榮桓; pinyin: *Luó Rónghuán*; Wade-Giles: *Lo Jung-huan*, født 26. november 1902 i Hengshan i Hunan i Kina, død 16. desember 1963 i Beijing) var en kinesisk kommunistleder og offiser.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Luo ble født i en landsby i fylket Hengshan i Hunan-provinsen i 1902. Som 17-åring begynte han på Xiejun meddelskole i Changsha. Fem år etter begynte han på Qingdao privatkollegium (som inngår det som i dag er Shandonguniversitetet), og fullførte der en forberedende kurs i kommersiell industri i 1926.

### Kommunist, militær

Han ble med i Kinas kommunistiske ungdomsliga i april 1927 og det kinesiske kommunistparti senere det året. Han tjente som sikkerhetssjef under den lange marsjen.

Etter andre verdenskrig tjente Luo som Lin Biaos politiske kommissær i Mandsjuria under den kinesiske borgerkrigen. Luos rolle i den kommunistiske seieren i Mandsjuria, og dermed i hele Fastlands-Kina, bar mye større enn han først fikk æren for, og kanskje til og med større enn Lin Biaos rolle. Dette var særlig på grunn av at Luo, i motsetning til Lin, klarte å få folket og soldatene over til kommunismen, og dermed tilrettelegge et solid politisk grunnlag. Luo klarte å stopp forfølgelsen av soldatene med en høytstående familiebakgrunn, og beholdt derfor folkets støtte. Langt færre kommunister deserterte i Mandsjuria (60 000) i forhold til andre kommunistkontrollerte områder (for eksempel Shandong, hvor over 300.000 deserterte, selv om kommuniststyrken var mindre).

### Folkerepublikken Kina

Etter Folkerepublikken Kina ble opprettet i 1949, ble Luo stabssjef for Folkets frigjøringshær. Han ble så landets riksadvokat.

I 1955 ble han utnevnt til marskalk. Luo var også et medlem av den sjuende sentralkomitéen til det kinesiske kommunistpartiet og av partiets åttende politbyrå.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, oppført som Rong Huan Luo, BNF-ID 15589315d[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Yuwu Song: *Biographical Dictionary of the People's Republic of China*. Jefferson: McFarland & Company, 2012, s. 224. ISBN 978-0-7864-3582-1.
* *China at War: An Encyclopedia*. edited by Xiaobing Li. Santa Barbara: ABC-CLIO, 2012. ISBN 978-1-59884-415-3.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |

Portal: Andre verdenskrig
Et **steroid** er et lipid karakterisert ved et karbonskjelett med fire sammenhengende ringer. Alle steroider er avledet fra den biokjemiske synteseveien til acetyl coenzym A. Ulike steroider varierer i de funksjonelle gruppene som er festet til disse ringene. Hundrevis av steroider er identifisert i planter, dyr og sopp. Den viktigste rollen i levende systemer er som steroidhormoner. Steroider brukes i dagligtalen ofte synonymt med kunstige glukokortikoider (legemidler), og i enkelte miljøer som betegnelse på anabole steroider.

Steroidskjelett. Karboner <18 er alltid til stede
I human fysiologi og medisin er det viktigste steroidet kolesterol, steroidhormonene og deres forløpere og metabolitter. I blodet er steroidene bundet til bærerproteiner. 

Noen viktige steroidgrupper:

* Anabole steroider
* Kortikosteroider (glukokortikoider og mineralkortikoider)
* Kjønnshormoner (androgener, østrogener og progestagener)
* Fytosteroler – steroider som forekommer naturlig i planter
* Steroler – steroidealkoholer, som f. eks. kolesterol

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
*For fotballklubben fra samme sted, se Lille Tøyen Fotballklubb.*

**Lille Tøyen** er et boligstrøk i Bydel Grünerløkka i Oslo.

Beliggenhet
-----------

Strøket ligger sør for Økernveien, vest for f.o.m Haralds vei, nord for Hovinveien, og øst for Gjøvikbanen. Nordøst for Tøyen senter. Nordsiden av Hovinveien på den aktuelle strekningen og Økernveien 63-69 er inkludert i strøket, som er formet som en klart avgrenset avlang firkant.

Dermed grenser strøket til Keyserløkka i nord, Hasle i øst, Hovin i sør, og Tøyenparken i vest.

Bebyggelse
----------

Lille Tøyen er et stille boligstrøk med lite trafikk. Lille Tøyen Hageby (etablert fra og med 1917) er kanskje det mest kjente "navnet" fra strøket, men området har også fotballklubben Lille Tøyen FK. Det ligger tre plasser i strøket: Kaare Røddes plass, Øysteins plass og Dronning Ingrids plass.

Den tidligere jernbanestasjonen, og nå holdeplass, Tøyen stasjon ligger like ved området, her stopper lokaltoget.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lille Tøyen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Oslo Byleksikon **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
**Sosiale medier** er tjenester på Internett som ikke skiller mellom produsenter og konsumenter av innhold – innholdet lages i stor grad av brukerne selv – og som legger til rette for «mange til mange-kommunikasjon». Sosiale medier kjennetegnes gjerne ved at de er organiserte som virtuelle nettsamfunn og nettverk hvor påloggede brukere med hver sin brukerprofil kan kommunisere med hverandre, med medlemmer av selvorganiserte grupper, og eventuelt med alle brukere av det sosiale mediet eller hele Internett. Sosiale medier legger til rette for deling og videredeling av (lenker til) innhold, innhold videreformidles til et stort antall brukere på kort tid og det omtales da som at innholdet «går viralt» siden de spres mellom venner, kolleger og andre kjente.

Med interaksjon (samhandling) mellom brukerne menes blant annet deling, rating og tagging, eller å poste kommentarer til bilder, artikler eller annet innhold og informasjon. 

Eksempler på sosiale medier er sosiale nettsamfunn som Facebook, Twitter, Google+, LinkedIn, ResearchGate, YouTube, Myspace, Gowalla, men også spill via spillkonsoller (for eksempel PlayStation, Xbox, Nintendo, Steam eller andre nettbaserte spillplattformer og spillkanaler), wikier, blogging, videoblogging, crowdsourcing og så videre.

I motsetning til tradisjonelle og redaktørstyrte massemedier som tidsskrifter, aviser (både på papir og nett), TV og radio er det brukerne som selv fritt bestemmer innholdet, og ikke en overordnet aktør eller avsender.

Forkortelser og slang blir mye brukt på sosiale medier.

Popularitet i Norge
-------------------

En norsk undersøkelse fra 2012 viste at antallet brukere av sosiale nettsamfunn i Norge var på 63 % i andre kvartal av 2012. Økningen var størst blant kvinnene og blant de eldste aldersgruppene. Samtidig sank bruken hos aldersgruppen 25 til 34 år, fra 87 til 82 prosent.

Litteratur
----------

* Kristian A. Bjørkelo (red.): *Gi meg en scene! Norsk blogghistorie - ti år med terror, traumer og dagens outfit* 2013 ISBN 9788282820356
* Jan Frode Haugseth: *Sosiale medier i samfunnet*. Universitetsforlaget 2013. ISBN 978-82-150-1970-3
* Ida Jackson: *Sosiale medier : hvordan ta over verden uten å gå ut av huset* Aschehoug 2014 ISBN 978-82-03-29273-6
* Kjell Løvik: *Krisehåndtering online*, CappelenDamm 2015 ISBN 9788202458638
* Jon Wessel-Aas: *Jus og sosiale medier* Kommuneforlaget 2013 ISBN 978-82-446-2149-6
* Ida Aalen: *Sosiale medier*, Fagbokforlaget 2015. ISBN 978-82-450-1806-6

Referanser
----------

1. ↑  ABC Nyheter – Seks av ti bruker sosiale medier (12.9.2012) Arkivert 23. september 2012 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Barn og sosiale medier Arkivert 27. september 2015 hos Wayback Machine. på Medietilsynets nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
Deutsch-Verzeichnis 1978
**Deutsch-Verzeichnis** med originalnavn *Franz Schubert – Thematic Catalogue of all his works in chronological order* er en tematisk fortegnelse over Franz Schuberts verk utarbeidet av den østerrikske musikkviteren Otto Erich Deutsch (1883–1967).

Siden bare en brøkdel av Schuberts verk ble publisert med opustall i komponistens levetid, var det nødvendig for musikkforskningen å utarbeide en pålitelig fortegnelse over samtlige verk.

Deutsch gav ut den første utgaven på engelsk i 1951 og en oppdatert utgave på tysk i forbindelse med *Neue Schubert-Ausgabe* på Bärenreiter-Verlag (1978). *Deutsch-Verzeichnis* er utstyrt med noteincipits for alle verk og satser, samt alle tilgjengelige data om tilblivelse, kilder, utgaver og litteratur.

Nummereringen av Schuberts verk forkortes *D* eller *DV* eller (på engelsk) *D number*, slik at eksempelvis *D 795* er nummeret for sangsyklusen *Die schöne Müllerin*, tidligere også kjent som *op. 25*, og *D 944* er *Schuberts 9. symfoni*.

Litteratur
----------

* Otto E. Deutsch: *Franz Schubert. Thematisches Verzeichnis seiner Werke in chronologischer Folge*. Bärenreiter, Kassel 1978, ISBN 3-7618-0571-3

Eksterne lenker
---------------

* (de) Franz Schuberte verk sorterbare etter Deutsch-Verzeichnis, opustall, tilblivelsesår, tittel og musikksjanger
* (en) Verkfortegnelse