recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Medieval Unicode Font Initiative** (**MUFI**) er et prosjekt som tar sikte på å koordinere koding og visning av spesialtegn i middelaldertekster skrevet i det latinske alfabetet.

Prosjektet ble startet i 2001 av en arbeidsgruppe bestående av Odd Einar Haugen (Bergen), Alec McAllister (Leeds) og Tarrin Wills (Sydney). I perioden 2006-2015 inngikk disse tre sammen med Andreas Stötzner (Leipzig) i styringsgruppen for prosjektet. Fra og med 2016 viderefører Tarrin Wills arbeidet.

Nettsiden til MUFI formidler flere ressurser, særlig:

* En oversikt over aktuelle spesialtegn, ordnet alfabetisk og etter kodekartene i Unicode-standarden, MUFI character recommendation. Dette dokumentet kan lastes ned som en PDF, og ble publisert i versjon 4.0 ved utgangen av 2015.
* En liste over fonter som helt eller delvis inneholder tegnene i MUFI character recommendation, utarbeidet av fontspesialister i en rekke land (USA, Storbritannia, Spania, Tyskland og Litauen). Flere av disse fontene kan lastes ned gratis.

Eksterne lenker
---------------

* Medieval Unicode Font Initiative
En **medieviter** er en som har mastergrad, hovedfag eller doktorgrad i medievitenskap. Det utdannes medievitere ved Universitetene i Oslo, Bergen og Trondheim.

I medievitenskap kombineres sosiologiske og statsvitenskapelige perspektiver på massemediene med kultur- og tekstanalytiske perspektiver. Disse teoretiske synsmåtene konfronteres med den praktiske medieproduksjonens virkelighet.

Pensumlitteratur
----------------

*Mediekultur, mediesamfunn* (Jostein Gripsrud, 2001) er ei grunnbok i medievitenskap som med utgangspunkt i den enkeltes forhold til massemediene gjør rede for sentrale områder i medievitenskapen, blant annet semiotikk, hermeneutikk, retorikk og narratologi.

Arbeidsmarked
-------------

Medievitere får i dag ofte jobb innen ulike former for kommunikasjonsvirksomhet, det være kommunikasjonsrådgiver/konsulent, eller innen reklame og markedsføring. Medievitere jobber også i stadig større grad innen skole og utdanning, da mediekunnskap er blitt et populært studieretningsfag innen den videregående skole.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Media scholars – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** GND **·** NKC
 |
**Gudbrand Jostein Grøt** (født 21. mai 1943 i Haltdalen i Holtålen, død 14. juli 2013) var en norsk forfatter, journalist og auksjonarius.

Grøt jobbet blant annet som redaktør i *Svalbardposten* i årene 1972–1973, og ble ansatt som fullmektig ved formannskapskontoret i Holtålen kommune i 1973, hvor han jobbet til han ble valgt inn i kommunestyret i 1987. I 1974 fikk han bevilling for å begynne som auksjonarius, og drev i forlengelsen av dette handel med antikviteter som spesialfelt.

Han var engasjert i et stort antall lag og foreninger, og var blant annet Sør-Trøndelag Historielags første leder, og ble i 1998 tildelt Holtålen kommunes kulturpris. Grøt var i 2006 med i dokumentarfilmen *Hvor er det blitt av bygdeoriginalene*. I 2008 ble han tildelt Kongens fortjenstmedalje.

Referanser
----------

1. ↑   BIBSYS, NORAF-ID 90262054, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Nils Kåre Nesvold (17. juli 2013). «Gudbrand Grøt er død». *Arbeidets Rett*. Besøkt 18. juli 2013. CS1-vedlikehold: Dato og år (link)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
En gate i medinaen i Tanger.
En **medina** er en type bydel man finner i mange byer i Nord-Afrika. Medinaen har vanligvis bymurer, trange og labyrintlignende gater, og ble bygd av arabere så langt tilbake som på 800-tallet.

Medinaer inneholder ofte historiske fontener, palasser og moskeer. Monumentene er bevart på grunn av den kulturelle betydningen (og trekker også til seg turister).

På grunn av de trange gatene er medinaer bilfrie, og i noen tilfeller også uten motorsykler og sykler. Gatene kan være smalere enn 1 meter. Dette er unikt for tett befolkede byområder.

Eksisterende medinaer
---------------------

* Casablanca, Marokko
* Dakar, Senegal
* Essaouira, Marokko – verdensarvområde
* Fès, Marokko – verdensarvområde
* Hammamet, Tunisia
* Mahdia, Tunisia
* Marrakech, Marokko – verdensarvområde
* Meknès, Marokko
* Sousse, Tunisia – verdensarvområde
* Sfax, Tunisia
* Tanger, Marokko
* Tétouan, Marokko – verdensarvområde
* Tripoli, Libya
* Tunis, Tunisia – verdensarvområde

Ruiner av medinaer
------------------

* Alhambra, Spania
* Azahara, Spania

Eksterne lenker
---------------

* Kart over medinaen i Tunis
* Bilfrie byer: Marokko

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Benna** er en innsjø i Melhus kommune i Trøndelag.

Benna ble i 1965 valgt som drikkevannskilde for Melhus kommune. Vannverket ble bygget ut i perioden 1968 til 1972. Det forsynte omtrent 3200 boliger og 230 næringsdrivende i Gauldalen fra Hovin i sør til Øysand i nord.

Verken Trondheim eller Melhus kommune hadde reservevannkilder, noe kommunene er pålagt å ha. Det ble derfor startet et felles prosjekt, Metrovann, for å koble sammen vannverkene i de to kommunene. Prosjektet omfattet bygging av et nytt inntak og vannbehandlingsanlegg ved Benna, samt en 24 km lang vannledning fra Benna til Kolstad pumpestasjon i Trondheim. Utbyggingen foregikk fra desember 2011 til august 2016.

Normalt forsyner Benna Melhus og deler av Trondheim, som Byåsen, Heimdal, Byneset og Klett. Resten av Trondheim og Malvik kommune forsynes fra Jonsvatnet. Ved behov kan alle abonnentene forsynes fra en av vannkildene mens den andre er ute av drift. Trondheim kommune er ansvarlig for driften av begge vannbehandlingsanleggene.

Det har i perioder vært problemer med at de små krepsdyrene hoppekreps og pallasea har kommet inn i vannledningsnettet fra Benna.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 25. juni 2015
2. ↑  «Fakta om drikkevannet». Melhus kommune. 22. august 2018. Besøkt 17. oktober 2022.
3. ↑  «Teknisk beskrivelse: Metrovannprosjektet: Et samarbeidsprosjekt mellom Melhus og Trondheim» (PDF). Melhus og Trondheim kommuner. September 2016. Besøkt 17. oktober 2022.
4. ↑  «Hoppekreps og pallasea i vannforsyning». Trondheim kommune. 11. juni 2019. Besøkt 17. oktober 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Qana** (arabisk:**قـانـا**) er en landsby i det sydlige Libanon sydøst for byen Tyr. Den er mest kjent for et israelsk bombardement som i 1996 førte til mange sivile omkomne i byen som den gang lå innen UNIFIL-området. Under Israel–Libanon-krisen 2006 fant i juli atter et israelsk bombardement sted, som også kostet mange sivile livet.

Qana i Bibelen?
---------------

Qana er en av kandidatene for å være det sted der Johannesevangeliets *bryllupet i Kana* stod. Når dette kandidaturet står så sterkt at det fremdeles nevnes (det finnes nemlig en landsby ved navn Kana i Galilea, nokså nær Jesu hjemby Nasaret), skyldes det, foruten navnet, at kirkehistorikeren Eusebius av Caesarea (300-tallet) mente at det omtalte vinunderet fant sted ikke så langt fra Sidon. Utgravninger har gitt noen andre indikasjoner som gjør at man særlig i Libanon legger stor vekt på denne hypotesen.

Angrepet mot Qana 18. april 1996
--------------------------------

18. april 1996 ble byen bombet av Israel under en konflikt med Hizbollah. 102 sivile som søkte tilflukt i en UNIFIL-base, ble drept. Dette skjedde under Israels militæroffensiv operasjon Vredens druer. Ved en senere granskning konkluderte FN i sin rapport at angrepet var tilsiktet.

Angrepet mot Qana 30. juli 2006
-------------------------------

30. juli 2006 angrep Israel et boligområde i Qana, og politiet i Libanon oppga minst 54 sivile drepte, hvorav 37 barn. Ifølge opplysninger fra Sky News var flere av barna handikappede som søkte tilflukt i en bygning som var hovedmålet for angrepet.

Se også
-------

* Kana

Referanser
----------

1. ↑  «FN-rapporten». Arkivert fra originalen 17. august 2012. Besøkt 24. september 2006.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Benkull** (staves også **beinkull**) er et aktivt kull som fremstilles ved sterk oppheting av avfettede ben uten tilgang på luft. Det er et svart produkt som består av ca. 10 prosent karbon, mens resten er kalsiumfosfat og andre mineralbestanddeler.

Bruksområder
------------

Benkull brukes til dels som svart pigment, men har større betydning som absorpsjonsmiddel ved rensing av løsninger, f.eks. i sukkerraffineringen, i rensing av parafinvoks og i vannbehandling. Ved vannbehandling fås enkle filtre kjøpt. Sprit kan også renses med benkull, og en gang hevdet et kjent vodkamerke at de lot spriten renne gjennom fem tonn kull før den ble tappet. Andre bruksområder er vinfremstilling, gassmasker og kjøkkenventilatorer som resirkulerer luft. Felles for bruken er at absorpsjonsevnen etter hvert avtar, slik at filteret må skiftes ut etter en viss brukstid.

Referanser
----------

1. ↑  Ikke-veganske tilsetningsstoffer Arkivert 9. mars 2010 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Italias flagg Italia |
| Turn: |
| Olympiske leker |
| Sølv | "Ekstralekene" 1906 i Athen |  5-kamp |
| Sølv | "Ekstralekene" 1906 i Athen |  Mangekamp |
| Gull | OL 1908 i London |  Mangekamp |
| Gull | OL 1912 i Stockholm |  Mangekamp |
| Gull | OL 1912 i Stockholm |  Lagkonkurranse |
| VM i turn |
| Bronse | VM 1909 i Luxembourg | Lagkonkurranse |

**Alberto Braglia** (født 23. mars 1883 i Campogalliano i Modena, død 5. februar 1954) var en italiensk turner og turntrener. Han vant gull i mangekampen under sommer-OL 1908 i London, og det samme under sommer-OL 1912 i Stockholm. Han vant til sammen 3 olympiske gullmedaljer i sin karriere.

I VM-sammenheng har han én medalje – bronse i lagkonkurransen i VM 1909.

Biografi
--------

Braglia begynte å trene da han var 12 år gammel, i en låve. Han hadde ingen trener, men trente seg selv. Selv om han knapt kunne lese og skrive kom han inn på *Panaro Gymnasium*, der han slet seg gjennom skolegangen, samtidig som han både trente turn og hadde jobb ved siden av skolen. Etter OL i 1908 opptrådte han en periode som «The bullet man» eller «Den menneskelige torpedo» på scenen. Dette gjorde han på grunn av dårlig økonomi. Imidlertid kostet dette han amatørlisensen, siden han av Det internasjonale turnforbundet nå ble ansett som profesjonell. Han fikk imidlertid denne tilbake før OL i 1912, og til tross for et nervesammenbrudd da sønnen hans på 4 år døde, deltok han i OL, og vant to gull.

De følgende årene opptrådte han på flere sirkus, både i Italia og utlandet, sammen med en dverg som også turnet. Han tjente gode penger på dette, og da han kom tilbake fikk han vervet som landslagstrener i turn for Italia. Han trente laget fram til OL-gull i 1932 i Los Angeles, og ble for dette tildelt utmerkelsen *Cavaliere Ufficiale*. Under det påfølgende VM i Budapest i 1934 fikk Italia kun ett sølv og en bronse, og Braglias treningsmetoder fikk skylden for dette. Han hadde dessuten brukt opp det meste av penger han hadde tjent opp som sirkusartist, og prøvde seg etter dette som vinhandler i stedet. Dette ble ingen suksess.

Han døde av trombotisk hjerneslag på et aldershjem i Modena.

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Universalis, oppført som BRAGLIA ALBERTO, Encyclopædia Universalis-ID alberto-braglia, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Dizionario Biografico degli Italiani[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Journal of Olympic History – *The Superb and Perfect: Alberto Braglia*» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 8. august 2010. Besøkt 8. januar 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alberto Braglia – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Alberto Braglia – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Alberto Braglia – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Alberto Braglia – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Alberto Braglia – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Alberto Braglia – FIG Rediger på Wikidata

* (en) Alberto Braglia – FIG Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis
 |
**Huset Holland** er navnet på dynastiet som styrte grevskapene Holland og Zeeland. Huset har sine røtter i lokale hersker- og lenmannsfamilier i området som etterhvert ble grevskapet Holland. Huset Holland døde ut da Jan I av Holland døde i 1299. 

Fra dette huset kom en konge av romerne, Vilhelm II. Ifølge muntlige kilder var det enkelte sidegrener av dette dynastiet som hadde sine røtter i barn født utenfor ekteskap, og som dermed ikke hørte til familiens hovedgren. Enkelte eksempler på familier som nevnes i denne sammenhengen er *Van Egmond* og Van Wassenaar. En slik (muntlig) tilknytning til en adelsfamilie kan også ha vært en måte å oppnå en høyere rang på. På den tiden ble det å ha barn født utenfor ekteskap sett som mindre alvorlig enn senere. Disse sidegrenene hadde ingen rettigheter med hensyn til arv av grevskapet, men de kunne brukes for å sikre familien for eksempel gjennom giftermål. 

Huset Holland ble etterfulgt av grevene av Hainaut av huset Avesnes.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger: | **Greve av Holland**(–1299) | Etterfølger:**Huset Avesnes** |
**Nguyen Thi Binh** (*Nguyễn Thị Bình*, mest kjent som *Madame Binh*, født 1927 i Sa Dec-distriktet i provinsen Dong Thap i Vietnam) er en vietnamesisk kommunistisk politiker. Hun ble i 1992 Vietnams visepresident.

Hennes bestefar var patrioten Phan Chu Trinh. Hun studerte fransk ved *Lycée Sisowath* og arbeidet som lærerinne i den franske kolonitiden. 

Nguyen ble medlem av Vietnams kommunistparti i 1948 og var medlem i sentralkomitéen for FNL. Hun satt fengslet fra 1951 til 1954 for politisk aktivitet rettet mot det franske kolonistyret. Da hun slapp ut giftet hun seg med en bonde i Mekongdeltaet. De fikk to barn sammen, mens de fortsatt jobbet for undergrunnsbevegelsen mot regimet til Ngô Đình Diệm.

I 1969 ble hun utenriksminister for den provisoriske regjering for Sør-Vietnam, i praksis for FNL-geriljaen under Vietnamkrigen. Hun forhandlet på vegne av FNL under fredsforhandlingene i Paris i 1973. Etter disse forhandlingene trakk USA ut sine styrker, og nordvietnameserne med FNL klarte så å erobre hele Sør-Vietnam i 1975. 

Hun ble utnevnt til Vietnams utdanningsminister 1976, en post hun beholdt til 1987. I 1992 ble hun Vietnams visepresident. Hun beholdt posten til 2002.

Hun ble 4. mars 2009 med i Russelpanelet for Palestina.

Referanser
----------

1. ↑  «Nguyen Thi Binh». *Northeastern Dictionary of Women's Biography* (3rd utg.). Boston: Northeastern University Press. 1999. s. 400–401. ISBN 978-1-55553-421-9.
2. ↑  «Hình ảnh về bà Nguyễn Thị Bình – Người phụ nữ duy nhất đặt bút ký vào hiệp định Paris năm 1973» **(vietnamesisk)**. nhoplus.com. 24. april 2019. Arkivert fra originalen 26. april 2021. Besøkt 26. april 2021.
3. ↑  «Madame Binh» **(engelsk)**. freedomarchives.org. Besøkt 26. april 2021.
4. ↑  «BBC phỏng vấn bà Nguyễn Thị Bình» **(vietnamesisk)**. BBC. 13. oktober 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
**Amerikakristtorn** (*Ilex opaca*) er en kristtornart som vokser vilt i østlige og sørlige USA.

Den er et eviggrønt tre som blir 10–20 m høyt, mer sjeldent 30 m. Stammediameteren er opptil 50 cm, i særtilfeller opptil 120 cm. Barken er grå og glatt. Bladene sitter spredt og er 5–7,5 cm lange og 2–4 cm lange. De er matte, ikke skinnende blanke som bladene til den europeiske slektningen kristtorn (*Ilex aquifolium*). Bladranden har som regel torner.

Amerikakristtorn er, som andre kristtornarter, særbu, med hann- og hunnblomster på ulike trær. Blomstene er hvite, firtallige og sitter i kvaster i bladhjørnene. Pollineringen gjøres av insekter. Frukten er en steinfrukt, men kalles bær. Den er rød, kulerund, 6–12 mm i diameter, inneholder fire frø og sitter på trærne langt utover vinteren. Bærene etes av fugler som sørgedue, villkalkun og nordkrattvaktel, men er kanskje viktigst for de store flokkene med overvintrende einersidensvans og gulstillits.

Arten vokser sakte, blir ikke høy og tåler mye skygge, så den vokser som regel som undervegetasjon i ulike skogtyper. Den har liten toleranse for skogbrann, og hvis den vokser under sumpfuru eller andre furuarter, er det på fuktige steder uten regelmessige branner. Amerikakristtorn vokser ofte sammen med ambratre, blomsterkornell, amerikabøk, rødlønn, kviteik, vasseik og andre eikearter, hickory, kvitask, tulipantre og sumptre. Ved nordgrensen kan den være en dominerende art i krattskoger nært havet. Andre arter her er romhegg, virginiaeiner og amerikanesletre.

De nordligste forekomstene er langs kysten fra Massachusetts til Delaware. Arten vokser i innlandet flere steder i Pennsylvania. Videre sørover er den vanlig på kystslettene, åslandet innenfor og i Appalachene. Utbredelsen strekker seg sørover til midtre Florida og vestover til østlige Texas og sørøstlige Missouri.

Bladverket brukes til juledekorasjoner og er den økonomisk viktigste delen av planten. Trevirket er hardt, men ikke sterkt, svært lyst og brukes til spesialformål som intarsia, små møbler, skaft og treskjæring. Nektaren blir til utmerket honning.

Galleri
-------

* VekstformVekstform
* BarkBark
* BladBlad
* BlomsterBlomster
* BærBær

Kilder
------

* H.E. Grelen. «American Holly». *Silvics of North America*. Besøkt 13. juni 2018.
* «American Holly (*Ilex opaca*)». Carolina Nature. Besøkt 13. juni 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Amerikakristtorn* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Amerikakristtorn* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Amerikakristtorn* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Amerikakristtorn* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Amerikakristtorn* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Amerikakristtorn* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Ilex opaca* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Ilex opaca* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Ilex opaca* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Dave Bruylandts** (født 12. juli 1976 i Lier, Belgia) er en tidligere profesjonell belgisk landeveissyklist. Bruylandts ble utestengt i 18 måneder etter en positiv test på EPO i 2004.

Karriere
--------

1998
Sammenlagt, Ronde van Antwerpen, Maria-ter-Heide
1999
Leeuwse Pijl
Nationale Sluitingsprijs
2000
Sammenlagt og to etappeseire, Circuito Montañés
To etappeseire og 3.-plass sammenlagt, Vuelta Castilla y León
Schynberg Rundfahrt Sulz
GP Jef Scherens
2002
GP de Wallonie
Etappeseier Route du Sud
2003
Etappeseier Belgia rundt
Giro d'Oro
Schriek, Derny
Etappeseier Vuelta a Burgos
GP de Wallonie
2004
3.-plass, Flandern rundt
2007
Zuidkempense Pijl
Dwars door het Hageland
Etappeseier i Triptyque Ardennaise
Etappeseier i Tour de Namur

Referanser
----------

1. ↑  «Dave Bruylandts op epo betrapt». standaard.be. 19. juli 2004. Besøkt 20. august 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dave Bruylandts – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Dave Bruylandts – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Dave Bruylandts – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Dave Bruylandts – CycleBase Rediger på Wikidata
**Mellomvalg i USA** er en vanlig brukt betegnelse på de valg som holdes i USA midt mellom to presidentvalg (dermed hvert fjerde år). Valg til Kongressen holdes om høsten annethvert år, slik at annethvert kongressvalg (hvert fjerde år) er sammenfallende i tid med presidentvalget, og annethvert blir et såkalt mellomvalg, midt i presidentperioden. I USA kaller de det *midterm*, altså «midt i perioden».

Mellomvalget til Kongressen er altså et helt regulært kongressvalg, der det, akkurat som ellers, velges 435 representanter til Representantenes hus og 33 eller 34 senatorer til USAs senat.

34 av USAs 50 delstater avholder guvernørvalg hvert fjerde år under mellomvalget, hvor guvernøren sitter i fire år. New Hampshire og Vermont har guvernørvalg annethvert år. I mange delstater holdes det også valg til delstatsforsamlinger og på fylkesnivå.

Det avholdes også en del spesialvalg, eller suppleringsvalg, på valgdagen, for å fylle setene til senatorer og guvernører som har avgått.

Mellomvalgene holdes på tirsdagen etter den første mandagen i november måned, to år etter hvert presidentvalg.

Se også
-------

* Mellomvalget i USA 2010
* Mellomvalget i USA 2014
* Mellomvalget i USA 2018
* Mellomvalget i USA 2022

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Vestnes** er et boligstrøk i Mandal i Lindesnes kommune i Agder. Strøket er arealmessig ganske stort, men befolkningstettheten ganske lav siden omtrent alt av boligene er eneboliger eller rekkehus, og mye av arealet er dekket av Idrettsparken, samt fra tidligere av et større industriområde underlagt Båtservice. Neseveien viser den største utstrekningen øst-vest, mens Middelfarts gate viser største utstrekning nord-sør. Bykjernen ligger i øst, mens Furulunden og sentrums-skoleområdene ligger i sør.

Historie
--------

Vestnes har sitt navn fra Vestnes gård, som hadde bykjernen i øst og strakk seg til fjorden i vest.

På slutten av 1800-tallet drev Edward Salvesen Vestnes Gård som var et mønsterbruk med grisehus, fjøs og store områder dyrket mark. Neseveien (utledet av Vestnesveien) gikk som eneste vei gjennom eiendommen, fra byen til en idrettsplass ytterst ved fjorden. I 1917 solgte han gården til Mandal kommune. Dette var et tiltak fra kommunen rettet mot fremtiden, siden Vestnes gård lå i Halse og Harkmark kommune inntil 4 år senere hvor Mandal kommune fikk utvidet grensene sine (med nettopp bl.a. Vestnes) samtidig som den fikk bystatus. Kommunens plan var boligbygging, noe man begynte med allerede i mellomkrigstiden. Området øst for dagens Fridtjof Nansens vei (ringveien) ble bebygd først, naturlig nok siden dette var nærmest sentrum.

Under andre verdenskrig var det flyplass på Vestnessletta. Allerede 12. april 1940 landet en tysk Messerschmitt her. Flyplassen ble utbygd med hangar, rullebane og brakker til mannskapene. Det første året av krigen spilte Mandal flyplass på Vestnes en viktig rolle i luftkrigen over Nordsjøen og Sørlandet. Etter at Lista flystasjon sto ferdig sommeren 1941, ble flyplassen i Mandal mindre brukt. Høsten 1949 flyttet Båtservice Verft inn på området, og samme høst signerte verftet kontrakt med Marinen om bygging av én MTB. Dette ble begynnelsen på et langt og viktig industrieventyr i Mandal. Mange båter og skip er bygget ved verftet og mange mandalitter har hatt sin arbeidsplass her. På det meste var det over 450 ansatte samtidig.

Etter krigen skjøt også boligutbyggingen på resten av Vestnes fart. Den siste delen som ble bebygd lå i sør mellom Idrettsparken og Furulunden, det skjedde på 1960-tallet.

Bebyggelse og sosiologi
-----------------------

Deler av Vestnes sett fra Buråstoppen i Mandal i 2009. Utsyn sørover, med Furulunden i bakgrunnen, og skjærgården bak dette igjen.
Eiendomsmegleren Exbo offentliggjorde i 2014 en undersøkelse de hadde gjort av bebyggelsen og beboerne på Vestnes. Her kom det bl.a. frem at:

* 93 prosent av bebyggelsen Vestnes består av eneboliger, og at 9 av 10 bor i eneboliger.
* Åtte av ti eier sin egen bolig.
* Seks av ti har eiendom med pris over 2,5 millioner kroner.
* Fem av ti har bolig mellom 60-120 kvm.
* Tre av ti er barnefamilier.
Hindens rev
**Mellomsvenske israndavsetninger** er glasiale avsetninger tilsvarende Ra-trinnet i Norge. Avsetningene er fra en forbigående kuldeperiode da innlandsisen smeltet for ca 12 000 år siden. Iskanten sto ganske stille ca 800 år. Dette skjedde under den kalde delen av den såkalte yngre Dryastiden.

De mellomsvenske israndavsetningene omfatter flere endemorener, blant annet i form av avlange morenerygger. De omtales derfor i blant som mellomsvenske endemorener. Typisk er også store deltaområder med sand og andre breelv-avsetninger av stein, grus og sand. 

Israndavsetningene i Midt-Sverige er en fortsettelse av Raet ved Oslofjorden gjennom Dalsland, Västergötland, Östergötland og opp gjennom Södermanland. Derfra fortsetter endemorenene gjennom sør-Finland der moreneryggene kalles Salpausselkä. De fortsetter østover inn i Russland og følger en bue opp mot Nordishavet.

Noen kjente isrand-lokaliteter i den mellomsvenske israndsonen er Hindens nes – Hindens rev – Hjortens nes i Vänern og i Östergötland Mjölbyfeltet med Kungshögaplatået samt Djurkällaplatået rett nord for Motala. Vid Dals Ed i Dalsland finns store endemorener og også breelvdeltaer.

Referanser
----------

1. ↑  Lundqvist, Jan; Wohlfarth, Barbara (2001). «Timing and east-west correlation of south Swedish ice marginal lines during the Late Weichselian». *Quaternary Science Reviews*. 20: 1127–1148.
**Green Cross International** (GCI) er en ikke-statlig organisasjon som er representert i 31 land. Green Cross International ble etablert etter verdenstoppmøtet om miljø og utvikling i Rio de Janeiro i 1992. På oppfordring fra deltagerne på konferansen tok Mikhail Gorbachev initiativ til etableringen og har siden fungert som president for Green Cross International.[]

Det var viktig for Green Cross International å etablere nasjonale avdelinger som vil få fullt selvstyre til å drive sine egne prosjekter og samtidig delta i minst et internasjonalt program, for å oppnå troverdighet.[] Den danske avdeling ble oprettet i 2007. 

Green Cross International har fått rådgivende status i FNs økonomiske og sosiale råd i De forente nasjoner samt UNESCO.[] GCI er også opptatt som observatørorganisasjon i UNFCCC (FNs konvensjon om klimaendringer) og samarbeider direkte med UNEP / OCHA miljøkatastrofeavdeling UN-HABITAT og andre internasjonale organisasjoner.[]

GCI har hovedsete i Genève i Sveits.

Oppgaver
--------

Green Cross Internationals oppgaver er å sikre en rettferdig, bærekraftig og sikker fremtid for alle ved å støtte et verdiskifte og dyrke en ny fornemmelse av gjensidig avhengighet og delt ansvar i menneskehetens forhold til naturen.[] Som representant støtter Green Cross Internationals arbeide med å øke oppmerksomheten omkring bærekraftig utvikling

Se også
-------

* Luc Hardy

Eksterne lenker
---------------

* Green Cross Internationals hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA
 |
Sigma D-10. Produsert i 100 eksemplarer i 1980 for å feire 10-årsjubileet til Sigma Guitars.
**Sigma Guitars** er et gitarmerke som ble opprettet av selskapet C.F. Martin & Co. i 1970, og som var i produksjon helt frem til 2007.

I 2011 kjøpte det tyske firmaet "AMI Musical Instruments GmbH" rettighetene til navnet, og relanserte Sigma Guitars, med hovedforskjell i at produksjonen ble flyttet til Kina.

Ettersom rettighetene til merkenavnet, og varemerket Sigma, i Amerika fortsatt tilhørte C.F. Martin & Co. etter salget til AMI, blir Sigma Guitars i dag i USA distribuert og solgt som Kindred Guitars.

Historie
--------

Mot slutten av 60-tallet ble situasjonen særdeles vanskelig for mange amerikanske gitarmakere. Gitarer som var produsert Japan, men som lignet på de amerikanske, flommet markedet til en mye lavere pris enn de amerikanskproduserte. Disse gitarene ble derfor en stadig større trussel for amerikanske produsenters dominanse på gitarmarkedet. C.F. Martin & Co. bestemte seg derfor for å starte Sigma Guitars som et konkurransedyktig alternativ, for å ikke miste sin dominerende posisjon i det globale gitarmarkedet.

Produksjon
----------

I 1970 ble merkenavnet Sigma Guitars lansert. Gitarene ble produsert i Japan, før de videre ble sendt til USA for inspeksjon og kvalitetssikring i forkant av salg.

Produksjonen fortsatte i Japan frem til 1983, før den ble flyttet til Korea (1984 – 1994). I 1994 ble gitarene produsert i Taiwan i tillegg til Korea, før produksjonen helt til sist ble flyttet til Indonesia frem til C.F Martin & Co. bestemte seg for å avslutte produksjonen i 2007.

Etter "AMI Musical Instruments GmbH" kjøpte opp merkevaren i 2011, ble produksjonen satt til Kina.

Hodestykke og logo
------------------

Sigma Guitars sine tidlige 70-tallsmodeller (1970-1975) kjennetegnes av et mye mer firkantet hodestykke, som lignet mer på en "stekespade". Logoen bestod av blokkbokstaver SIGMA i gulldekal, med det greske sigmasymbolet i perlemor ovenfor. Sigmasymbolet blir ofte beskrevet som en "sideliggende M".

Halveis inn i 70-tallet (ca. 1976) ble designet for logoen på hodestykket forandret til en gullfarget "Martin-stil" som viste "SigmaGuitars". Rett under ble det trykt "Est. 1970." i en mindre blokkfont for å representere grunnleggingsåret. Hodestykkeformen ble også forandret for å gjøre gitarene mer lignende sine brødregitarer fra C.F. Martin & Co.

Referanser
----------

1. ↑  «Sigma History – Sigma Guitars». *www.sigma-guitars.com* **(engelsk)**. Besøkt 16. januar 2018.
Basse fra Trøndelag. Laget av oppklipte (velbrukte) sykkelslanger, så bundet sammen til en ball som det spilles med. Foto: Lars Haugdal Andersen / www.basse.no
NTNU-studenter i Trondheim spiller basse utenfor den fredede bygningen «Gamle kjemi» på Campus Gløshaugen. Foto: Kj. Lie 
**Basse** er et spill, som spilles mest i Trøndelag, men ulike varianter av sporten finnes også i andre deler av verden.

Hver spiller har sin rute (sirkel på bakken), som skal forsvares. Det spilles med en basse, som normalt er mange ringer av en avklipt sykkelslange som er surret sammen til en slags ball ved hjelp av hyssing eller gummi. Hver spiller skal da unngå at bassen lander innenfor sin sirkel, samtidig som han skal forsøke å få den til å lande innenfor en motspillers sirkel. Regelen sier at hele bassen må treffe ruta innenfor streken for at mål skal godkjennes. 

En deltaker er normalt ute av spillet etter tre mål ("prikker") i mot seg. Alle spiller mot alle etter utslagsmetoden, og den som står igjen til slutt vinner spillet. 

Det praktiseres ulike regler innenfor bassesporten.

Litteratur
----------

* Basse - ein trøndersport (Bjørn Sørenssen, Årbok for Trøndelag, 1981)
* Basse – et utdødd og neglisjert kulturfenomen? (Morten Stene, SteinkjerSaga, 1999)

Eksterne lenker
---------------

* Regler og mer informasjon: Foreningen for Bassens Fremme, basse.no
* Om bassespill i Steinkjerleksikonet
* Basse på NRK-serien Anno
**Blindern Haarn oc Blaese Orchaester** er et studentorkester tilknyttet Blindern Studenterhjem i Oslo. Orkesteret ble stiftet i 1956. Haarn oc Blaese er åpent for alle som har tilknytning til studenthjemmet. Orkesteret har helt siden stiftelsen hatt et nært forhold til Frognerseteren, hvor de har avholdt regelmessige konserter.

Musikalsk stil
--------------

Haarn oc Blaese legger stor vekt på improvisert musikk. I tillegg etterstreber man en besetning som går utover det man finner i alminnelige janitsjarkorps. Orkesteret har de senere år for eksempel hatt elektrisk balalaika, kontrabass, trekkspill, aubergine, triangel og barskap i instrumentparken.

Orkesterets dirigent og administrative leder har tittelen Il Maestro og bærer Maestro-hatten – en tosnutet admiralhatt. Orkesterets uniform består for øvrig av blazer og gule stillongs eller tights, med tilhørende gule skjørt for kvinnelige medlemmer.

Mediedekning
------------

Haarn oc Blaese ble i 1978 omtalt på følgende måte i Dagbladets anmeldelse av teaterstykket Jeg elsker min kone: «Og midt oppe i det hele spilte et hornorkester den styggeste hornmusikken som har vært hørt på denne siden av Ural.» Medieomtalen utenom dette har stort sett vært av mer positiv karakter. Orkesteret ble både i 2005 og 2010 brukt som fast husorkester i radioprogrammet P3morgen. Orkesteret har også opptrådt hyppig i fjernsynet, senest på TV 2 17. mai 2013.

Referanser
----------

1. ↑  Eilertsen, Ivar (red.) (2000). *Blindern Studenterhjem 1975-2000*. Oslo. s. 131.
2. ↑  «NRK P3 - P3morgens velkomstkomité». NRK. 8. april 2005. Besøkt 24. oktober 2010. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Haarn oc Blaese på P3morgen 2005[*død lenke*]
* Haarn oc Blaese på P3morgen 2010
* Fjernsynsinnslag med Haarn oc Blaese
* Anarki på Slottsbakken

Portal: Oslo
*Basse-Terre-øya må ikke forveksles med Basse-Terre som er en kommune og hovedstaden på Guadeloupe eller Basseterre som er hovedstad på øya St. Kitts.*

Øya Basse-Terre, bilde fra satellitt, september 1994
**Basse-Terre-øya** (**Fransk**: île de Basse-Terre *or* île de la Basse-Terre) er en øy i den franske regionen Guadeloupe. Øya er den ene av de to største øyene som utgjør Guadeloupe. Øya har ca. 175 000 innbyggere. Byen Basse-Terre er den administrative senteret i regionen Guadeloupe. Byen ble grunnlagt i 1643, oppe i fjellene på øya. Byen har 12 410 innbyggere i selve kommunen, og hele 44 863 innbyggere i hele Basse-Terre-området. Øya Basse-Terre er del av De små Antiller.

Klima
-----

Selv om regn er vanskelig å måle på kortvarige regnfall, lister *Guinness rekordbok* 2005 Basse-Terre som den plassen med den mest intense regnskuren på en kort periode, målt med moderne metoder. 26. november 1970 falt det 38 mm regn på et minutt.

Geografi
--------

La Grande Soufrière, som er det høyeste fjellet på de Nedre Antillene, ligger på denne øya. Det er 1 467 m høyt. Det er også en aktiv vulkan.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
Londons kongelige parker|  |
| * Bushy Park
* Green Park
* Greenwich Park
* Hyde Park
* Kensington Gardens
* Regent’s Park
* Richmond Park
* St. James’s Park
 |
| * v
* d
* r
 |

**Green Park** er en av de kongelige parkene i London. Parken dekker et område på 16 hektar og utgjør et viktig bindeledd mellom Hyde Park og St. James's Park.

Til forskjell fra naboparkene har Green Park ingen bygninger, statuer, fontener eller tjern. Den består utelukkende av skogkledde enger. Parken er omkranset i sør av Constitution Hill, i øst av gangveien Queen's Walk og i nord av Piccadilly. Den møter St. James's Park ved Queen Victoria Memorial rett overfor inngangen til Buckingham Palace.

Den nærmeste undergrunnsstasjonen er Green Park.

Parken ble opptegnet første gang i 1554, da Thomas Wyatt ledet et opprør mot Maria Is ekteskap med Philip II av Spania. Parken ble inngjerdet i 1668 av Karl II, som også anbrakte rådyr og lot bygge et hus for oppsynsmannen. Parken var da kjent som Upper St. James's Park, men navnet ble endret til Green Park i 1746. Parken ble åpnet for almenheten i 1826.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Green Park, London – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
***Blindfolded*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Raymond B. West.

Handling
--------

Den profesjonelle skapsprengeren Patrick Muldoon har lært bort alle knepene sine til datteren Peggy, men etter å ha lest filosofen Ralph Waldo Emersons bøker, bestemmer hun seg for leve et lovlydig liv. Men første skal hun gjennomføre sin aller siste jobb, på oppdrag fra en storforbryter som kaller seg «Masken». Imidlertid blir dette jobben da alt går galt; hun blir arrestert, tiltalt og dømt til to års fengsel.

Etter løslatelsen kommer hun under vingene til sosialarbeideren fru Benton, som tar henne med til California der hun møter fru Bentons sønn Robert, som er funksjonær i en lokal bank. Peggy og Robert forelsker seg og gifter seg, og lever lykkelig – helt til Peggys gamle kriminelle gjeng dukker opp igjen. De truer med å avsløre alt om Peggys kriminelle fortid, med mindre hun hjelper dem med å få opp pengeskapet i banken der Robert er ansatt. Hun må gå med på dette. Under innbruddet i banken dukker politiet opp, og det oppstår en skudddveksling der bandelederen «Soupy» Drane blir drept. Det viser seg deretter at Robert er identisk med forbryteren «Masken». Peggy og Robert er nå fullstendig overbevist om at forbrytelser ikke lønner seg, og de vender tilbake til et stille og rolig liv på rett side av loven.

Skuespillere
------------

* Bessie Barriscale som Peggy Muldoon
* Joseph J. Dowling som Patrick Muldoon
* Patrick Calhoun som Izzy
* David Kirby som Sparks McDonnell
* Jay Morley som Drane
* Edward Coxen som Robert Benton
* Helen Dunbar som Mrs. Benton
* Harry O'Connor som Quinlan

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7   (på en) *Internet Movie Database*, IMDb-nummer tt0182836, Wikidata Q37312,
2. 1 2   Internet Movie Database, IMDb-nummer tt0182836[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3  «Blindfolded : Synopsis». *catalog.afi.com*. American Film Institute. Besøkt 7. november 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Blindfolded* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Blindfolded* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Blindfolded* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Blindfolded* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Harald Throne-Holst** (født 7. desember 1905 i Kristiania, død 8. desember 1986 i Hole) var en norsk industrileder. Han var administrerende direktør og styreformann for sjokoladefabrikken Freia, og hadde en rekke verv, blant annet som formann i Foreningen Norden og president i Norges Industriforbund.

Bakgrunn og yrkeskarrière
-------------------------

Han var sønn av industrileder Johan Throne Holst (1868–1946), bror av industrileder Henning Throne-Holst (1895–1980), nevø av medisinprofessor Peter F. Holst (1861–1935) og overlege Alexander Holst (1866–1947) samt onkel til sosialpsykolog Harriet Holter (1922–1997). Harald Throne-Holst omkom som pensjonist i en brann sammen med sin ektefelle på deres gård Rytterager i Buskerud i 1986.

Han hadde studentereksamen fra Frogner skole (Oslo) fra 1923, studentfagkurs fra Oslo handelsgymnasium fra 1925 og ingeniøreksamen fra kjemilinjen ved NTH fra 1928. I 1927 var han formann i Studentersamfundet i Trondhjem, og etter forskjellige utenlandsopphold ble han ansatt i A/S Freia Chocolade Fabrik i 1930. Throne-Holst var soussjef og teknisk leder 1937–1948, administrerende direktør 1948–1971 og styreformann 1970–1975. Han fornyet Freia og sikret eierskapet i Marabou, og var en pådriver for moderne arbeidslivsforskning.

Throne-Holst var også medlem av den departementale Barnetrygdkomiteen i 1930-årene, formann i kjemiingeniørenes gruppe av NIFs Oslo-avdeling 1935–1937, formann i Oslo Håndverks- og Industriforening 1951–1956, medlem av Prisrådet 1954–1960, styreformann ved Institutt for arbeidsledelse 1958–1965, styreformann ved Instituttet for industriell miljøforskning (IFIM) ved NTH 1958–1966, formann i Foreningen Norden 1964–1969, president i Norges Industriforbund 1969–1971 og medlem av representantskapene i Andresens Bank A/S og Christiania Søforsikringsselskab A/S.

Utmerkelser
-----------

Han var ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden fra 1966 og kommandør av Finlands hvite roses orden.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, Norsk biografisk leksikon ID Harald\_Throne-Holst[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Harald Throne-Holst i Norsk biografisk leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Wikistrinda **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF
 |
**STEEL ARENA – Ladislav Troják stadion Košice** (*slovakisk:STEEL ARÉNA – Košický štadión Ladislava Trojáka*), er en multifunksjonell arena i Košice, Slovakia. Den er hjemmebanen til ishockeylaget HC Košice, som spiller i SLOVNAFT-serien. 

Stadionet ble ferdigstilt i 2006, og hadde da kostet 29 millioner euro å bygge. Stadionet har fått navn etter hovedsponsoren U.S.Steel Košice og ishockeyspilleren Ladislav Troják; sistnevnte vokste opp i Košice. 

Sammen med Ondrej Nepela Arena i Bratislava var Steel Arena vertarena under VM i ishockey i 2011 i Slovakia, VM i ishockey i 2019 i Slovakia.

En av de innledende grupper under håndball-EM 2022 for menn ble arrangert i hallen,

Steel Arena Interiør  Steel Arena forfra

Eksterne lenker
---------------

* (en) Steel Aréna – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Offisielt nettsted fra Steel Arena (slovakisk) engelsk versjon
* Offisielt nettsted fra HC Košice(slovakisk)
* www.archiportal.sk(slovakisk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
En blind sving i en bakke som gjør at man ser møtende trafikk senere
En **blind sving** eller **uoversiktlig sving** er en sving eller kurve hvor utgangen eller hva som er rundt svingen ikke kan sees. Sikten kan for eksempel være hindret av bygninger, åser, trær eller mer midlertidige artefakter. Enkelte særlig skumle blinde svinger er utstyrte med advarselsskilt. På lignende måte finnes blinde bakketopper hvor sikten over toppen av en bakke er begrenset.

Varsling om trafikk
-------------------

### Radio

Elekrtonisk kommunkasjon mellom kjøretøy kan redusere risikoen for ulykker i blinde svinger ved at sjåførene blir varslet via radiosignaler om andre motgående biler, selv om man ikke har fri sikt. Obama-administrasjonen lagde et forslag som krevde at det ble installert slik elekrtonisk i nye biler og lette lastebiler, men forslaget ble lagt på vent av Trump-administrasjonen.

### Laser

En alternativ metode som ikke er avhengig av at alle kjøretøyene har radiosendere er å bruke sensitive lasere. Lyset fra slike lasere kan reflekteres av nærliggende objekter som mennesker, biler eller dyr, og på denne måten kan et datasystem i bilen avbilde disse objektene via "speilbilder" uten å ha fri sikt.

Et speil festet til en lyktestolpe å tillate drivere å se rundt hjørnet i Paignton, Storbritannia
### Speil

Oversiktspeil brukes noen ganger på steder med utkjøring nær uoversiktlige svinger.

Skilt som advarer om blind bakketopp

Referanser
----------

1. ↑  «Blind Curve and Blind Corner Signs».
2. ↑  «Blind summit definition and meaning | Collins English Dictionary».
3. ↑  Quain, John R. «Cars Will Talk to One Another. Exactly How Is Less Certain.». Besøkt 11. april 2018.
4. ↑  Lowy, Joan. «Gov't won't pursue talking car mandate». Besøkt 11. april 2018.
5. ↑  «Technique to see objects hidden around corners». Besøkt 11. april 2018.
6. ↑  Health and Safety Executive. «Controlling the risks».
***Blind Faith*** er det eneste albumet som ble utgitt av den britiske rock-gruppen Blind Faith. Albumet ble utgitt i august 1969, og gruppen gikk i oppløsning kort etter.

*Blind Faith* inneholder en banebrytende blanding av blues og rock, og det fikk stor innflytelse på utviklingen av heavy metal. Det meste av materialet er skrevet av Steve Winwood, med et enkelt spor hver av Eric Clapton og Ginger Baker, og en coverversjon av Buddy Holly-sangen «Well...All Right». Albumet toppet hitlistene i både USA og Storbritannia i 1969.

2001 ble det utgitt en utvidet «deluxe edition» som inneholder hittil ikke utgitte spor og et par jamsessions.

Cover
-----

Platen (og gruppen) fikk navnet etter det bildet som fotografen Bob Seidemann skapte til platens cover. Seideman var en av Claptons venner, kjent for fotografier av blant andre Janis Joplin og Grateful Dead.

Coveret viser en toppløs ung pike som holder et sølvfarget fly eller romskip - et tydelig fallossymbol. Ifølge Seideman symboliserer bildet menneskets kreativitet og uttrykker teknologi båret frem av uskylden. Bildet var imidlertid for sterk kost for det amerikanske plateselskapet, så i USA ble albumet utgitt med et alternativt cover med et bilde av gruppen.

Coveret er et tidlig (kanskje det første) eksempel på et cover uten tekst og uten gruppens navn. Dette var ifølge Seidemann Claptons ide. Gruppens navn var i stedet trykt på en plastfolie rundt coveret.

Ifølge Seidemann er piken på coveret 11 år gammel og er den yngre søstereren til en pike Seidemann opprinnelig hadde sett seg ut til coveret etter å ha sett henne i Londons undergrunnsbane.

Sporliste
---------

1. «Had to Cry Today» (Winwood) – 8:48
2. «Can't Find My Way Home» (Winwood) – 3:16
3. «Well...All Right» (Jerry Allison, Buddy Holly, Joe Mauldin, Norman Petty) – 4:27
4. «Presence of the Lord» (Eric Clapton) – 4:50
5. «Sea of Joy» (Winwood) – 5:22
6. «Do What You Like» (Ginger Baker) – 15:18

Musikere
--------

* Eric Clapton – gitar, vokal
* Steve Winwood – orgel, bass, gitar, piano, keyboard, vokal, munnspill
* Ginger Baker – trommer, perkusjon
* Ric Grech – bass, fiolin, vokal

Referanser
----------

1. ↑  (en) Blind Faith (album) hos AllMusic

Kilder
------

* Seidemanns forklaring til coveret

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Blind Faith* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *Blind Faith* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *Blind Faith* på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) *Blind Faith* på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Medinor AS** er et norsk selskap som er leverandør av ulike produkter og tjenester til helsemarkedet. Selskapet har ca. 100 ansatte i Norge, fordelt på 4 kontorer; i Trondheim, Bergen, Sandnes og Oslo. Det er en del av Axis-Shield-konsernet, som er børsnotert i Oslo og London, og er markeds- og salgskanal for Axis-Shields Point-of-Care (POC)-produkter. 

Medinor har datterselskaper i Danmark, Sverige, Finland og Storbritannia.

Historie
--------

Den norske organisasjonen har sin opprinnelse fra to forskjellige selskap. Det ene, Carl Hartwig AS, ble startet i Bergen 1897, og betjente helsesektoren på Vestlandet. Virksomheten forble lokal til 1974, da den ble landsdekkende. Selskapet omsatte medisinske produkter og brakte med seg kunnskap om segmentet primærhelsetjeneste og sykehus til Medinor.

Det andre selskapet, Reidar Holmsen AS, ble etablert i Oslo i 1936. Hovedaktiviteten til dette selskapet var markedsføring og salg innen in vitro-diagnostikk og laboratorieutstyr. I 1987 skiftet selskapene navn til Medinor. De to virksomhetene ble slått sammen i 1996.

Medinor ble en del av Axis-Shield i 1999.

Produktsortiment
----------------

Medinor AS er totalleverandør til legekontor og medisinske senter innen medisinsk diagnostisk utstyr og forbruksvarer. Til sykehusavdelinger selger Medinor utstyr innen Anestesi/Intensiv/Akutt, Medisinsk teknisk utstyr, Laboratorieprodukter, Fysioterapiprodukter og utstyr til rehabilitering. 
Medinor er leverandør av diverse tester og medier til forskningsinstitusjoner.

Elektronisk handel
------------------

Medinor AS er tilknyttet ehandel.no Arkivert 5. oktober 2007 hos Wayback Machine. og tilbyr elektroniske kataloger til kunder på den offentlige markedsplassen.
En nettbutikk er tilgjengelig for kunder som ønsker å handle elektronisk.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Medinor på Facebook Rediger på Wikidata
* (en) Axis-Shields nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for JapanJapan Japan |
| Friidrett: |
| Friidrett Universiaden |
| Gull | Napoli 2019 |  Halvmaraton |
| Gull | Napoli 2019 |  Halvmaraton lag |

**Yuka Suzuki** (født 14. september 1999) er en japansk friidrettsutøver som hovedsakelig konkurrerer i langdistanseløp. Hun vant halvmaraton individuelt og i lagkonkurransen under Sommeruniversiaden 2019.

Idrettskarriere
---------------

Suzuki konkurrerte på kortere distanser tidlig i sin idrettskarriere, og har en personlig rekord på 1500 meter som er fra 2015. Hun deltok i 400 meter hekk under det japanske U18-mesterskapet i friidrett i 2016, men gikk ikke videre fra forsøksheatene der.

Hun kom på femteplass på 5000 meter under det japanske universitetsmesterskapet i 2018, og kom på andreplass på 3000 meter under Spitzen Leichtathletik i Sveits, bak Marielle Hall fra USA. I juli 2019 deltok hun i Sommeruniversiaden 2019 i Italia, der hun vant halvmaraton, og hun fikk også gull i lagkonkurransen i halvmaraton, sammen Rika Kaseda og Yuki Tagawa.

Referanser
----------

1. 1 2  IAAF - *Uuka Suzuki - Results*, besøkt 8. august 2019.
2. ↑  Universiade 2019 Napoli - *Women's Half Marathon - Final*[*død lenke*], besøkt 8. august 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Yuka Suzuki – World Athletics Rediger på Wikidata