recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Joan Derk, baron van der Capellen tot den Pol** (født 2. november 1741, død 6. juni 1784) var en nederlandsk adelsmann og politiker som spilte framtredende rolle i de revolusjonære hendelsene som gikk forut opprettelsen av Den bataviske republikk (etterfølgeren til republikken De forente Nederlandene). Som et medlem av fraksjonen patriotene og inspirert av den amerikanske revolusjon på andre halvdel av 1700-tallet, skrev han den kjente pamfletten *Aan het Volk van Nederland* («Til folket i Nederlandene»). Her krevde han et mer liberalt samfunn og en avslutning på det nederlandske stattholderregimet, som hadde vært markert av korrupsjon og nepotisme (favorisering). Han var også en lidenskapelig forkjemper for juridisk anerkjennelse av den nylig opprettede nasjonen Amerikas forente stater. Han hadde oversatt til nederlandsk Richard Prices pamflett *Observations on the Nature of Civil Liberty* (1776), ettersom han mente at den amerikanske frihetskampen var en rettesnor for nederlandske patrioter. Han brevvekslet med John Adams, etter at den amerikanske politikeren besøkte Amsterdam.

Van der Capellen døde 1784, men selv etter hans død fortsatte han å sette følelser i opprør. Noen få år etter ble et monument over ham i Goor sprengt av orangister. Den karismatiske og kontroversielle nederlandske politikeren Pim Fortuyn (1948–2002) var dypt inspirert av Van der Capellen. I 1992 utga Fortuyn også et skrift med den samme tittelen og likeledes rettet til det nederlandske folk. Han erklærte seg selv som Van der Capellens etterfølger ved at han også måtte kjempe imot den politiske eliten i sin samtid.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Genealogics[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Capellen tot den Pol, Joan Derk baron van der», *Biografisch Woordenboek van Nederland: 1780-1830*
3. 1 2   Dann, Otto (1988): *Nationalism in the Age of the French Revolution*, Bloomsbury Publishing, s. 175
4. ↑   Price, Richard (1776): *Observations on the Nature of Civil Liberty, the Principles of Government, and the Justice and Policy of the War with America*, Liberty Fond
5. ↑   «Joan Derk van der Capellen tot den Pol to John Adams: A Translation, 16 October 1780», *Founders Online, National Archives*
6. ↑  «Background: Atlantic World - The involvement of the Dutch in the American War of Independence», *Geheugenvan Nederland*
7. ↑   Klei, Ewout (1. februar 2015): «Je suis Joan Derk», *Historiek.net*
8. ↑   «Foto's van Zwolle - Joan Derk van der Capellen», *Zwolleinbeeld.nl*

Eksterne lenker
---------------

* *Volk van Nederland!* Arkivert 7. oktober 2016 hos Wayback Machine. nederlandsk originaltekst
* *People of The Netherlands!* Arkivert 18. februar 2008 hos Wayback Machine. oversettelse til engelsk av *Aan het Volk van Nederland*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BPN **·** BPN **·** ULAN **·** CiNii
 |
**Club Natació Sabadell** er en idrettslag etablert i 1916 i Sabadell i Spania. Det er et av de største idrettslagene i Catalonia med mer enn 30 000 medlemmer.

Historie
--------

Club Natació Sabadell ble stiftet i 1916 av Joan Valls og Vidal. Til å begynne med holdt klubben til på baren Imperial de la Rambla i Sabadell.

I 1918 bygget klubben det som antas å være Spanias første ferskvannsbasseng i gaten Lacy i Sabadell. Fra da av vokste klubben ustanselig og i 1959 åpnet man et innendørsbasseng som fremdeles er i drift. I 2001 åpnet klubben det nye idrettsanlegget *Can Llong*. 

Club Natació Sabadell har avholdt mange sportsarrangement i sin historie, blant annet det nasjonale mesterskapet i vannpolo 1946 og EM i svømming 1989. 

Flere kjente idrettsøvere har vært medlem i Club Natació Sabadell, bl. a. svømmerne Santiago Esteva Escoda, Martín López Zubero, David Meca, Nina Zhivanevskaia, Lourdes Becerra og Aschwin Wildeboer, og vannpolospillerne Joan Serra, Miquel Torres, Vicenç Brugat, Salvador Franch og Dani Ballart.

Avdelinger
----------

Club Natació Sabadell er delt inn i flere avdelinger, bl. a.: svømming, vannpolo, friidrett, basketball, squash, frontón, futsal, volleyball, petanque, tennis, bordtennis og triatlon.

Offisiell nettside
------------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Club Natació Sabadell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Club Natació Sabadell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BNE
 |
**Fotballgolf** (engelsk: *FootGolf*) er et ballspill som er en blanding mellom fotball og golf, tidligere kjent som **putball**. Spillet går ut på å få ballen ned i et visst antall hull på færrest mulig spark, og kan spilles enten som individuell konkurranse eller som lagkonkurranse med inntil 4 spillere pr. lag.

Spillet
-------

Spillet går ut på å sparke en ball fra utsparkstedet og ned i et hull på færrest mulig tilslag. Banen hvor sporten spilles består ofte av 9 hull, der en del av hullene har putballhindre som skal passeres. Disse hindrene er; Tunnelen, Vinduet, Kurven og Labyrinten.
Hvert spark gir 1 poeng, og det er satt en grense på maks antall spark (denne varierer fra bane til bane). Blir det brukt mer enn maksgrensen blir det 2 ekstra poeng.

Utstyr
------

Idretten spilles med fotballer i størrelse nr. 4. Disse har fire fargekombinasjoner (rød, blå, gul, og grønn) og er nummerert fra 1-4. 

I tillegg består utstyret av scorekort som fylles ut fortløpende og brikker med samme farge- og tallkombinasjon som ballen. Disse brikkene legges ned istedenfor ballen for å ikke treffe hverandre.

Norges Putballforbund
---------------------

Norges Putballforbund (NPF) ble stiftet 17. juli 2002, men ble lagt ned 21. oktober 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

* (en) Footgolf – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Joan Fry** (født 6. mai 1906 i Horsham, Sussex, død 29. september 1985) var en britisk tennisspiller.

Fry var en av Storbritannias fremste tennisspillere i andre halvdel av 1920-tallet. Hun var som best rangert som nummer sju (1927) og deltok i tre Grand Slam-finaler. Som 19-åring debuterte hun i Wimbledon, hun kom til finalen der hun møtte den franske verdenseneren, Suzanne Lenglen. Fry tapte med 2-6, 0-6 i en kamp som kun varte i 26 minutter og Lenglen vant sin sjette singletittel i Wimbledon. 

I 1927 var hun i doublefinalen sammen med den 16-årige, britiske Betty Nuthall i Det amerikanske mesterskapet. De tapte for Kathleen Godfree / Ermyntrude Harvey med 1-6, 6-4, 4-6. Sin tredje og siste Fry spilte sin tredje Grand Slam-finale i 1929 i Wimbledon. Hun spilte mixeddouble sammen med Ian Collins, de tapte til Francis Hunter / Helen Wills med 1-6, 4-6. 

Joan Fry deltok på det britiske Wightman Cup-laget 1925–27 og 1930.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 17706854x[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Poul Bukier** (1744–1812) var en norsk embetsmann. Han var sønn av krigskommissær og justisråd Thomas Bukier (må ikke forveksles med Bukiers sønn), og en av elleve søsken. Bukier giftet seg med Anna Hammer Cudrio i 1789. Dette var hans andre eksteskap ut av tre. I 1791 fikk de sønnen Thomas Bukier sammen. Da Karen Cudrio døde i 1797 arvet de gården Skullerud som ble i familiens eie i 130 år. Da Bukier døde i 1812 overtok sønnen fra eksteskapet med Cudrio, Thomas Bukier, gården etter å ha vært i farens eie i 15 år. Han tiltrådte som fogd i Aker (inkl. Follo) den 10. desember 1772 og satt med dette embetet frem til 7. mars 1806.

Nicolai Wergeland
-----------------

Bukier må ha vært en betydelig skikkelse, da Nicolai Wergeland skrev en lengre gravskrift til ham. Etter en del betraktninger ble det blant annet skrevet:

> *... Traadte han tidlig i sin Faders Fodspor Og kom som Yngling i Statens Tjeneste, I militaire og civile Embeder Tilbragte han henved et halvt Seculum Stedste erkjendt og agtet Som rederlig og flittig Mand. I hans sidse Post Som Slotsfoged og Foged over Aggers og Follog Arbeidede han længst Og var i ligesaa omhyggelig bange for At forøge den nedtrykte Armods Byrder Som nogensisnde at besvige Statens Indtægter.*
> 
> 

Etter redgjøring av hans eksteskap og barn skrives det videre:

> *... Flere Gange syntes Lykken At ville aabne ham sin gyldne Favn; Men skjønt den flygtig drog sig tilbage Levnedes ham dog det sande Held: Et Liv frit for Næringssorger Medborgeres Agtelse og Venskab, Slægtninges Omhu og Kjærlighed, Og mange af Livets mundtre Glæder, Som han velvillig delte med andre. Træt af Dagens Byrde Drog han omsider tilbage Og nød en føie Tid Privatlivets fortjente Ro Indtil et pludselig og smertelig Tilfælde Berøvede ham den forhen vante Legems Sundhed og Styrke. I de tvende sidste af hans Leveaar Med Taalmod Men stundom med Suk om Opløsningen Bar han denne Skjæbne Til Dødens venlige Haand borttog hans Smerter. Nu slumrer han sødelig Og Venskab bekranser hans Urne*
> *N. W.*
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  «Digitalarkivet». Arkivverket. Besøkt 8. april 2021.
2. ↑  «Skullerud gaard og landskjente Familier». *Nettavisen* **(norsk)**. 2. mars 2009. Besøkt 8. april 2021.
3. 1 2  *Akers-Posten*. Oslo, Oslo, Norge. 25. oktober 1907.
4. ↑  *Akers-Posten*. Oslo, Oslo, Norge. 1. september 1906.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Round Island** er ei ubebodd øy 22,5 km nordøst for Mauritius. Arealet er 214 hektar, og høyeste punkt er 280 moh.

Øya er et tilfluktssted for arter som er utryddet på selve Mauritius på grunn av menneskelig aktivitet og innførte arter. Krypdyrarter som nå bare finnes på Round Island er Round Island-kjølskjellboa, daggekkoen *Phelsuma guentheri*, gekkoen *Nactus durrelli* og skinken *Leiolopisma telfairii*. En annen slange, Round Island-boa, er ikke sett siden 1975, og er antakelig utryddet.

Den mest kjente plantearten som nå bare finnes på Round Island er flaskepalmen (*Hyophorbe amauricalis*) med bare ti viltvoksende eksemplarer. Av artene *Fernelia buxifolia* og *Dictyosperma album* var. *conjugatum* finnes det bare ett eksemplar.

Innførte geiter og kaniner hadde gjort stor skade på den opprinnelige vegetasjonen, men de ble fjernet i en utryddelseskampanje på 1980-tallet. Øya er et naturreservat.

Eksterne lenker
---------------

* Mauritian Wildlife Foundation - Round Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Club First Class** er en organisasjon for eiere av First Class-båter. Den internasjonale First Class-klubben har sine møter stort sett i anledning de store internasjonale mesterskapene. Hovedoppgaven er å overvåke entype-klassereglene, utpeke arena for EM/WC og å koordinere samarbeidet og informasjonsutvekslingen mellom de nasjonale klasseklubbene. Den internasjonale klasseklubben har bl.a. utstyrt alle de nasjonale klasseklubbene med en kjølmal som sikringsinstrument for overholdelse av entyperegelen. 

Styret i CFCN vedlikeholder en nettside for medlemmene, sender ut informasjon og e-post med jevne mellomrom som forteller om utvikling av klassen, årets store mesterskap, rankingoppdatering, nyheter, detaljer etc. Klubbkassa gir bl.a. bidrag til sosiale arrangement. I tillegg driver klubbkassa noe økonomisk utleggservice for medlemmene for felles båtopptak, båtutsett, transport av krybber etc. i tillegg til å dekke eventuelle underskudd ved fellesarrangementer.

Sosialt arrangeres det årlig et stort selskap som avslutning sesongen. Under Norgesmesterskapet, samt under Pokalseilasene på Hankø, legges det også stor vekt på flere sosiale arrangement i form av grillparty/rekeparty etc. 

Klassenklubben har meget sterkt fokus på å rekruttere nye lag inn i miljøet. Hvis man dedikerer en del tid på vannet med teamet skal det ikke mye tid til før det meste går som smurt og man virkelig kan kjempe i feltet. I de senere årene har nyere design kommet inn på markedet, og mange var skeptiske til om klassen skulle fortsette som en av fjordens mest aktive. Noen lag har gått over i nye klasser, men dette har åpnet opp for flere som gjerne vil inn i et etablert miljø. Det er ikke tvil om at FC-8 miljøet er godt befestet med over 15 års aktivitet i fjorden. Dette er også bekreftet av KNS sin vilje til å satse på FC-8 som båten de bruker i sitt seilkurs for viderekomne.

Se også
-------

* First Class 8

Eksterne lenker
---------------

* CFCNs nettside Arkivert 23. oktober 2020 hos Wayback Machine.
**Joop van Oosterom** (født 12. desember 1937 i Hilversum, død 22. oktober 2016 i Monaco) var en nederlandsk forretningsmann og sjakkspiller. Han var kåret til den 18. verdensmester i postsjakk.

I 1955 ble han nederlandsk juniormester, og kom på 7.-plass i junior-VM. Etter avsluttet utdannelse satset han imidlertid på sjakk, men grunnla IT-firmaet *Volmac*. I 1988 solgte han sin andel for om lag 1 milliard euro, og regnes i dag som en av de ti rikeste nederlendere.

Fra 1992 har han sponset en sjakkturnering i hans nye hjemland Monaco, og oppkalt den etter sin datter, *Melody Amber*. Verdens sterkeste spillere inviteres til å delta i hurtigsjakk og blindsjakk.

Van Oosterom er en sterk postsjakkspiller. Allerede i 1980 vant han det nederlandske mesterskapet. Etter at han i 2002 kom på 2.-plass i det 15. postsjakk-VM, lyktes det ham i 2005 å vinne det 18. verdensmesterskapet og igjen i 2007 i det 21. verdensmesterskapet. Det er kjent at han i stor omfang bruker sjakkprogrammer og mottar hjelp fra stormestere. Dette er imidlertid ikke forbudt i henhold til postsjakkreglene, og motstanderne hans har de samme mulighetene.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Joop van Oosterom – chessgames.com Rediger på Wikidata

* (en) Joop van Oosterom – 365Chess.com Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Trevor David Pinnock** (født 16. desember 1946) er en britisk dirigent og cembalist. Han er særlig kjent for sin oppføring av barokkmusikk.

Pinnock ble født i Canterbury hvor han gikk på Cathedral Choir School og studerte orgel og cembalo ved Royal College of Music. Han fikk sin debut i London ved Royal Festival Hall med Galliard Enemble i 1966. I 1973 grunnla han English Concert, et ensemble som spesialiserte seg på framføringer av barokkmusikk med historiske instrumenter. Han dirigerte selv ensemblet fram til 2003 hvor lederskapet gikk videre til fiolinist Andrew Manze.

Med English Concert spilte han inn alle harpsikord-konsertene til Johann Sebastian Bach, hvor han selv var solist, og de fleste av de mest betydningsfulle barokk-repertoarene for orkester, foruten alle symfoniene til Mozart og noen av de større korarbeidene med Choir of the English Concert. Som solist har han gjort en del innspillinger av Bachs seks *partitas* som er høyt ansett, Goldbergs *Varisasjoner*, *Italian Concerto* og *French Overture*, og noen av Scarlattis sonater, og annet arbeid. Han har også innspilt Bachs sonatas for fiolin og harpsikord, og fiolin og continuo med Rachel Podger.

Pinnock gjorde sin New York-debut i 1988 hvor han dirigerte Händels opera *Giulio Cesare*. Fra 1991 til 1996 var han kunstnerisk leder for National Arts Centre Orchestra i Ottawa i Canada, ble kunstnerisk rådgiver deretter. Han ble hedret med kommandørgraden av Order of the British Empire i 1992.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 28. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6w38gz9, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 15. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.haendelhaus.de, besøkt 14. november 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Trevor Pinnock – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Trevor Pinnock på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Trevor Pinnock på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) Trevor Pinnock på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Trevor Pinnock på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Trevor Pinnock på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Trevor Pinnock på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Trevor Pinnock på AllMusic Rediger på Wikidata
* Trevor Pinnock på Facebook Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** BNE **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Philip Boit under Ski-VM 2011 i Oslo 
**Philip Kimely Boit** (født 12. desember 1971 i Eldoret) er en kenyansk langrennsløper. Han var den første kenyaner som deltok i en vinterolympiade.

Boit var opprinnelig en habil mellomdistanseløper og har løpt 800 meter på tiden 1.46,06. Han ble sponset av Nike i et forsøk på å skape en afrikansk skistjerne. Dette vakte stor medieoppmerksomhet under OL i 1998 i Nagano, og på 10 km klassisk skrev han seg inn i idrettshistorien ved å bli sist av alle startende. Dette fordi medaljeseremonien måtte utsettes fordi gullvinner Bjørn Dæhlie ville vente til alle deltakere hadde kommet i mål. I etterkant er dette blitt et symbol på god sportsånd, og Boit kalte senere sin sønn, Dæhlie Boit, opp etter den norske skikongen.

Boit lyktes aldri med å nå verdenstoppen i langrenn, men han har hatt stor fremgang siden 1998 og en rekke internasjonale mesterskap. Hans siste mesterskap ble Ski-VM 2011 i Oslo.

Hans onkel, Mike Boit, løp inn til bronse på 800 meter under Sommer-OL 1972 i München.

Referanser
----------

1. 1 2  online.no (1. mars 2011): *Ingen Boit på startstreken tirsdag* Arkivert 3. mars 2011 hos Wayback Machine. besøkt 2. mars 2011
2. ↑  aftenposten.no (30. november 2010): *Philip Boit drømmer om den perfekte avslutningen i Kollen*, besøkt 2. mars 2011

Eksterne lenker
---------------

* (en) Philip Boit – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Philip Boit – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Philip Boit – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Philip Boit – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
**Philip Edward "Brave" Davis**, født 7. juni 1951 er en politiker fra Bahamas som har vært landets statsminister siden 17. september 2021. Han har også sete i parlamentet som representant for valgkretsen Cat Island, Rum Cay & San Salvador siden 2002. Davis var visestatsminister og minister for offentlige tjenester og byutvikling i Perry Christies regjering fra 2012 til 2017. Fra mai 2017 var han opposisjonsleder i parlamentet fram til september 2021 da han ledet Progressive Liberal Party til valgseier og han overtok etter Hubert Minnis som statsminister.

Biografi
--------

Davis sluttet seg til Progressive Liberal Party i 1967. Han ble første gang innvalgt til parlamentet i et suppleringsvalg i 1992, men mistet plassen igjen i 1997. I 2002 ble han innvalgt igjen og har hatt sete der siden da. Fra 2009 var han nestleder i Progressive Liberal Party, og siden oktober 2017 har han vært leder i partiet.

Referanser
----------

1. ↑   www.bahamas.gov.bs[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Philip "Brave" Davis». nassauguardian.cyberitas.com. Arkivert fra originalen 22. oktober 2021. Besøkt 6. april 2022.
3. ↑  «Philip Brave Davis» (PDF). The Bahamas Weekly. Arkivert fra originalen (PDF) 2. oktober 2021. Besøkt 6. april 2022.
***Odontolabis macrocephala*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En stor (hannen 29-47 millimeter), bred og kraftig, blankt svart hjortebille. Hannen har stort hode og forstørrede kjever, disse er gjerne omtrent så lange som hodet, med en butt tann ved roten og 4-5 tenner i den ytre delen. Hodet er bredt, U-formet innbuktet foran og har en butt, bred tann på sidene bak fasettøynene. Pronotum er blankt, mye bredere enn langt, innsnevret bak. Dekkvingene er blanke, noe hvelvede, bredest bak roten. Beina er svarte. Hunnen er bredere, uten forstørrede kjever, hodet med et rundet utskudd under fasettøynene.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Thailand, Vietnam og det sørlige Kina.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Odontolabini*
						* Slekten *Odontolabis* Hope, 1842 – 44 arter
							+ ***Odontolabis macrocephala*** Lacroix, 1984

Kilder
------

* Oversikt over artene

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri over artene, foto: Benjamin Harink
* Bildegalleri
* (en) *Odontolabis macrocephala* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
* (en) Odontolabis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Anthony Ravard** (23. september 1983 i Nantes) er en fransk landeveissyklist.

Meritter
--------

2008
3 etappeseiere, Normandie rundt
1. etappe, Circuit de la Sarthe
Châteauroux Classic
2009
1. etappe, Tour du Poitou-Charentes
3.-plass, Châteauroux Classic
2010
Poengkonkurransen, Circuit de la Sarthe
To etappeseiere
2. etappe, Tour du Poitou-Charentes
Châteauroux Classic
Paris–Bourges
3.-plass, GP de la Somme
2011
Sammenlagt, Étoile de Bessèges
Poengkonkurransen
Châteauroux Classic
3. etappe, Tour du Poitou Charentes
3.-plass, Paris–Brussel
13.-plass, VM i landeveissykling

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anthony Ravard – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Anthony Ravard – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Anthony Ravard – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Anthony Ravard – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Anthony Ravard – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Anthony Ravard – CycleBase Rediger på Wikidata

* (en) Anthony Ravard – TheSports.org Rediger på Wikidata
*Aleksander mottar Poros overgivelse*, Andre Castaigne, 1898-99.
**Poros** (gresk: Πῶρος, *Pôros*) var en konge av Pauravas på 300-tallet f.Kr. et kongerike som strakte seg mellom elvene Hydaspes (Jhelum) og Akesines (Chenab) i den regionen som i dag er Punjab (delt mellom Pakistan og India). Poros er kjent kun fra greske kilder ved at han kjempet mot Aleksander den store i slaget ved Hydaspeselven i 326 f.Kr. Hans indiske navn er ikke kjent. Han led nederlag mot den greske hæren, men Aleksander skal ha blitt imponert over hans motstand, og ikke bare gjeninnsatte ham som satrap (guvernør) av det som hadde vært hans kongerike, men ga ham også herredømme over de landområder i nord som strakte seg til elven Hyphasis (Beas). Etter Aleksanders død i 323 f.Kr. ble Poros myrdet av Eudemos, en av Aleksanders hærførere, en gang mellom 321 og 315 f.Kr.

Referanser
----------

1. ↑  Spence, Iain; Woronoff, Jon (2002): *Historical Dictionary of Ancient Greek Warfare*, Scarecrow Press, s. xl
2. ↑  Arrianos: *Livet til Alexander*, V.29.2
3. ↑  «Porus», *Encyclopaedia Britannica*

Litteratur
----------

* Arrianos: *Livet til Aleksander*, bok 5.
* Lendering, Jona (2002): «Porus», *Livius*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Porus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
***Odontolabis ludekingi*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En stor (hannen 42-71 millimeter), bred og kraftig, blankt svart hjortebille, dekkvingene er gulbrune eller rødbrune med svart midtstripe. Hannen har stort hode og forstørrede kjever, disse kan være lange og krumme med én kraftig tann i spissen eller kortere og bredere med flere tenner. Hodet harr kraftig, rynkete mikroskulptur på sidene og på undersiden og en butt tann på sidene bak fasettøynene. Pronotum er blankt, mye bredere enn langt, med en utstående tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er blanke, noe hvelvede, bredest bak roten, med en bred, kileformet, svart midtstripe - bredden på denne varierer mye. Beina er svarte. Hunnen er bredere, dekkvingene har en bred, svart kile i midten, uten forstørrede kjever, hodet med et rundet utskudd under fasettøynene, hodet kraftig punktert og litt matt.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Vest-Malaysia og på Sumatra.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Odontolabini*
						* Slekten *Odontolabis* Hope, 1842 – 44 arter
							+ ***Odontolabis ludekingi*** (Snellen van Vollenhoven, 1861)
								- ***Odontolabis ludekingi ludekingi*** (Snellen van Vollenhoven, 1861)
								- ***Odontolabis ludekingi monticola*** Möllenkamp, 1906

Kilder
------

* Oversikt over artene

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri over artene, foto: Benjamin Harink
* Bildegalleri
* (en) *Odontolabis ludekingi* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Odontolabis ludekingi* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* (en) Odontolabis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
***Porrorhynchus*** er en slekt av biller i underordenen Adephaga, familien virvlere (Gyrinidae). De har todelte fasettøyne, den ene delen er tilpasset å se i vann, den andre til å se i luft. Når farer dukker opp kan de både dykke og gjøre hopp over vannoverflaten.

Utseende
--------

Middelsstore til store (9-30 millimeter), nokså brede, blanke virvlere, gjerne med et grønnlig fargeskjær. Arten *Porrorhynchus landaisi* blir opptil 30 millimeter lang og er dermed den største kjente arten av virvlere. Kroppsformen er nærmest rombeformet sett ovenfra. Slekten kjennes særlig på at de har en spiss, forlenget "snute" mellom fasettøynene. Pronotum og dekkvinger har oftest gul ytterkant.
Hver dekkvinge har to skarpe pigger nær spissen. Forbeina er ganske lange og røde.

Levevis
-------

Virvlene er rovdyr og spiser insekter som faller ned på vannoverflaten. Disse billene opptrer gjerne i grupper som svømmer rundt på vannoverflaten, og kan minne om radiobiler i et tivoli. Dersom de blir truet dykker de og gjemmer seg nær bunnen. Om en virvler blir fanget, skiller den ut et illeluktende stoff. Dette gjør billen usmakelig for rovdyr og virker også som et alarmstoff overfor andre virvlere. Arten i denne slekten lever i rennende vann, helst i hurtigflytende, klare og rene skogselver.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia østover til Ny-Guinea.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Adephaga
		- Familien virvlere, **Gyrinidae** Latreille, 1810
			* Underfamilien Gyrininae Latreille, 1810
				+ Stammen Enhydrini Régimbart, 1882 (parafyletisk?)
					- Slekten *Porrorhynchus* Laporte de Castelnau, 1835
						* Underslekten *Porrorhynchus* (i snever forstand)
							+ *Porrorhynchus indicans* (Walker, 1858)
							+ *Porrorhynchus landaisi* Régimbart, 1892
							+ *Porrorhynchus marginatus* Laporte de Castelnau, 1835
						* Underslekten *Rhomborhynchus* Ochs, 1926
							+ *Porrorhynchus depressus* Régimbart, 1892
							+ *Porrorhynchus misoolensis* (Ochs, 1955)

Referanser
----------

1. ↑  Grey T. Gustafson og Kelly B. Miller (2016) Revision of the Southeast Asian Whirligig Beetle Genus *Porrorhynchus* Laporte, 1835 (Coleoptera: Gyrinidae: Gyrininae: Dineutini). *The Coleopterists' Bulletin* 70: 675-714.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Porrorhynchus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Porrorhynchus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Porrorhynchus* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Porrorhynchus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Porrorhynchus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Carioca-akvedukten, bedre kjent som Arcos de Lapa
**Carioca-akvedukten** (portugisisk: *Aqueduto da Carioca*) er en akvedukt i byen Rio de Janeiro i Brasil. Akvedukten ble bygget på midten av 1700-tallet for å bringe ferskvann fra Carioca-elven til byens befolkning.

Carioca-akvedukten ligger i sentrum av byen, i området Lapa, og blir populært kalt Arcos da Lapa. 1896 ble den ombygd for å brukes som viadukt for trikken *Bondinho de Santa Teresa* som forbinder byens sentrum med bydelen Santa Teresa, i dag Rio de Janeiros eneste trikkelinje.

På 1960-tallet ble flere hus som hadde blitt oppført nær akvedukten revet for å forbedre det visuelle inntrykket av byggverket.

I august 2011 skjedde det en ulykke, åpenbart på grunn av bremsesvikt, fem mennesker omkom. Som følge av dette ble trafikken avbrutt, planer for å sette trikkelinjen istand og å skifte ut de gamle trikkene med nye (med veterantrikk optikk) ble imidlertid godkjent. I juli 2015 ble trikken tatt i bruk igjen i begrenset omfang, blant annet over viadukten.

Referanser
----------

1. ↑  «Bonde accident Kills 5 in Rio». The Rio Times. 28. august 2011. Besøkt 20. juli 2014.
2. ↑  «Construction Continues As Santa Teresa Bonde Is Delayed». The Rio Times. 6. mai 2014. Besøkt 20. juli 2014.
3. ↑  «Bondes de Santa Teresa recebem 2 mil passageiros no sábado» [Santa Teresa tram carries 2,000 passengers on Saturday]. G1 (Rede Globo). 1. august 2015. Besøkt 29. november 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arcos da Lapa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Carioca-akvedukten på OpenStreetMap
**Erik Victor Larsson** (født 14. mai 1888, død 23. august 1934) var en svensk sportsutøver som deltok i tautrekking under OL 1912 i Stockholm.

Larsson ble olympisk mester i tautrekking under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det svenske laget *Stockholm politiet* som beseiret det britiske laget *City of London Police* i finalen som ble avviklet 8. juli 1912. Det svenske laget besto av Larsson, Adolf Bergman, Arvid Andersson, Johan Edman, Erik Fredriksson, Carl Jonsson, August Gustafsson og Herbert Lindström. Opprinnelig skulle det vært fem lag i tautekkingkonkurransen men kun Sverige og Storbritannia stilte med hvert sitt lag.

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Gull **Gull** i tautrekking (Sverige)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Erik Victor Larsson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Erik Victor Larsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Erik Victor Larsson – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Erik Victor Larsson – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata
**Karl Erik Esaias Wickberg**, (født 6. juli 1904 i Gävle i Sverige, død 26. april 1996) var Frelsesarmeens 9. general (internasjonale leder) i perioden 1969 til 1974.

Wickberg ble født i Stockholm og var sønn av Frelsesarmeoffiserene Betty og David Wickberg. Ettersom foreldrene var offiserer og flyttet mye rundt, fikk Erik Wickberg sin oppvekst i flere forskjellige land. Som tenåring ble han nasjonal mester i sjakk i Sveits.

Han begynte tidlig å jobbe ved Frelsesarmeens hovedkvarter i Sveits, samtidig som han jobbet som svensk tolk og svensk lærer. Wickberg ble innviet til soldat i Frelsesarmeen i 1924. Dette skjedde i Bern 2. korps.

I 1925 ble han offiser. Hans første ordre var som korpsoffiser i Hamilton, Skottland. Han tok deretter over opplæringen av offiserer i Tyskland, ble sjefssekretærens sekretær og senere territoriallederens. Deretter fulgte en periode som sekretær for den internasjonale sekretæren. Deretter ble han assistent for Europasekretæren ved Frelsesarmeens internasjonale hovedkvarter.

Han hadde en kort tid med ordre i Sverige før han, under andre verdenskrig ble beordret til Tyskland. Etter krigen fortsatte han med Frelsesarmeens arbeid i Tyskland innen gjenoppbygging. Hans neste oppgaver var som divisjonssjef i Uppsala, Sverige, sjefssekretær i Sveits, sjefssekretær i Sverige, territorialleder i Tyskland og stabssjef før han ble valgt til general i 1969. Han var første ikke-brite i denne stillingen. []

Under hans ledelse startet Frelsesarmeen arbeid i Bangladesh, Spania, Portugal og Venezuela. Han pensjonerte seg fra aktiv tjeneste 5. juli 1974 og døde 26. april 1996.

Han var gift tre ganger. Hans første kone var en sveitsisk offiser som døde i forholdsvis ung alder. Hans andre kone var fra Tyskland. Hun døde kort tid etter at de var blitt pensjonert, og et par år etter hennes død, giftet han seg med en svensk frelsesoffiser. Som pensjonist bodde han i Stockholm.

Bibliografi
-----------

* *In Darkest England Now* – Hodder & Stoughton Ltd – 1974 – ISBN 978-0-340-18469-1
* *Inkallad. Blad ur mitt livs historia.* – Harriers Stockholm – 1978.

### Biografi

* *The Ninth General* Bernard Watson – Lakeland Pbs. 1970 ISBN 978-0-551-00237-1

Referanser
----------

1. 1 2 3   «Karl Erik E. Wickberg», besøkt 22. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 25. september 2012, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Kort biografi med bilde fra Frelsesarmeens hjemmesider (engelsk)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Frederick Coutts** | **General for Frelsesarmeen**(1969–1974) | Etterfølger:**Clarence Wiseman** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
**Sarrusofon** er et musikkinstrument i treblåserfamilien, funnet opp av Pierre-Louis Gautrot i 1856 for å kunne konkurrere med saksofonen, som en erstatning for oboer og fagotter i musikkorps. Den var så lik saksofonen at Adolphe Sax flere ganger anmeldte Sarrus. Instrumentet er oppkalt etter den franske korpslederen Pierre Auguste Sarrus, som ble kreditert av Gautrot for idéen til instrumentet.

Sarrusofonen finnes i mange størrelser, fra sopranino med grunntone Ess1 til subkontrabass med grunntone B♭2. Den noteres i G-nøkkel, som transponerende instrument. De to minste er rette og minner om en trang sopransaksofon, de større har bøyer og form omtrent som en ofikleide. Sarrussofonen er laget av metall, og spilles med dobbelt rørblad-munnstykke, akkurat som en fagott. Den har klaffer, og fingringa ligner saksofonens. 

Sarrussofonen er i dag et svært sjeldent instrument, og blir kun brukt i spesielle sammnhenger. Den har relativt dårlig intonasjon, og lyden er mindre klar enn saksofonens. Tidligere ble Ess-kontrabassen brukt en del, både til å erstatte kontrabassaksofonen i militærkorps – den er lettere enn en barytonsaksofon, og mye lettere enn kontrabassaksofonen – og som en kraftigere erstatning for kontrafagotten, som ikke var et så velutviklet instrument tidligere. De få verkene som krever sarrusofon blir i dag spilt på kontrafagott.

Sarrusofonfamilien
------------------

* Sopraninosarrusofon (i Ess)
* Sopransarrusofon (i B♭)
* Altsarrusofon (i Ess)
* Tenorsarrusofon (i B♭)
* Barytonsarrusofon (i Ess)
* Bassarrusofon (i B♭)
* Kontrabassarrusofon (i Ess)
* Subkontrabassarrusofon (i B♭ eller C), kalles også B♭- og C-kontrabassarrusofon.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND
 |
Sarykamysjsjøen (Usbekistan)
**Sarykamysjsjøen** (turkmensk: *Sarygamyş köli*, usbekisk: *Sariqamish*, russisk: Сарыкамышское озеро – *Sarykamysjskoje ozero*) er en i sin nåværende form antropogenisk oppstått innsjø i Sentral-Asia. Den ligger sørvest for Aralsjøen, på grensa mellom Turkmenistan og Usbekistan. Den ligger på 5 moh og med et areal på ca. 5000 km². Innsjøen er endorheisk, og vannstanden varierer med tilførselen av vann. 

Sjøen ligger i Sarykamysj-senkningen, øst for Ustjurt-platået. Senkningen ligger på sitt dypeste 40 m under havnivå, og ble i tidligere tider periodisk fylt med vann når Amu-Darja endret sitt løp og sendte en elvearm vestover mot senkningen. Fra 1300- til 1700-tallet lå vannspeilet i senkningen på 50 til 62 moh. Rundt midten av det første årtusen f.kr. hadde senkningen også avløp mot vest til Det kaspiske hav, gjennom Uzboj. Sommeren 1878 nådde vann fra Amu-Darja fram til senkningen på naturlig vis for siste gang, og den sentrale del av senkningen ble deretter redusert til et antall små (under 100 km²) sterkt saltholdige sjøer.

Den sterke ekspansjonen av kunstig vanning under Sovjetunionen, for å øke produksjonen av bomull i Amu-Darjas nedslagsfelt, medførte utbygginger av kanaler og andre strukturer langs elva. Som følge av endringene i elveløpet fant det i 1971 sted et nytt gjennombrudd av vann fra Amu-Darja, gjennom dens gamle arm Darjalyk (Дарьялык), fram til Sarykamysjsenkningen. Dette har medført at Sarykamysjsjøen, i motsetning til den sterkt skrumpende Aralsjøen, kontinuerlig har vokst i størrelse siden da, til den i dag har en overflate på over 5000 km². Vannspeilet ligger nå på 5 moh.

Sjøen består for en stor del av avløpsvann fra jordbruksvirksomhet, som blant annet inneholder pesticider og herbicider. Tross disse økologiske problemene blir det nå drevet fiskerier i sjøen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sarygamysh Lake – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Club de Berne** er et internasjonalt forum for deling av etterretning mellom etterretningstjenestene i de 28 medlemsstatene i Den europeiske union (EU), Norge og Sveits, navngitt etter byen Bern. Det er en institusjon basert på frivillig utveksling av hemmeligheter, erfaringer og vurderinger, samt diskusjon rundt utfordringer. Forumet har eksistert siden 1971 og har intet sekretariat eller beslutningsmandat.

**Counter Terrorist Group** (CTG) er et forum som sprang ut av Club de Berne og som deler etterretning om terrorisme. CTG gir trusselvurderinger til beslutningstagere i EU og er et slags ekspertsamarbeid. CTG ble etablert etter 9/11 for å fremme etterretningssamarbeid mellom europeiske etterretningsorganisasjoner. CTG, i likhet med Club de Berne, er utenfor EUs institusjoner, men kommuniserer med dem via deltagelsen til EU Intelligence Analysis Centre (EU INTCEN) (en gren av European External Action Service). Selv om CTG er utenfor EU, roterer formannskapet synkront med det i Det europeiske råd og det fungerer som et formelt grensesnitt mellom Club de Berne og EU.

Referanser
----------

1. 1 2 3  "Club de Berne" meeting in Switzerland Arkivert 10. mai 2011 hos Wayback Machine. Swiss Federal Office of Police (28/April/2004)
2. 1 2 3  Rettman, Andrew (31 March 2011) EU commission keen to set up new counter-terrorism office, EU Observer
3. 1 2  European counter terrorism meeting Arkivert 11. juni 2011 hos Wayback Machine. MI5
**Erik Zimmermann Børresen** (født 26. juni 1959 i Sandefjord) er en norsk næringslivsleder og gründer. Han er utdannet ved Handelshøyskolen i København (CBS) og har en Master of Business Administration fra London.

Børresen var administrerende direktør i Viasat Norge fra 2003 til 2012. Han har salgs- og markedsbakgrunn fra Colgate-Palmolive og Coca-Cola Company hvor han var markedsdirektør. Børresen etablerte Oslo Kinoreklame og har også vært sjef for MTG Media Services. []

Fra 2013 har Børresen vært styreformann i BEAT.no - et norsk musikkstreamingselskap. I samme perioden startet Børresen investering og konsulentarbeid gjennom selskapet Zimm Holding. []

I 2013 etablerte Børresen Media Telemarketing – selskapet arbeider med CRM / TM aktiviteter.[]

BilLader, et selskap som produserer og leverer løsninger for elbil-ladning for bedrifter og offentlige etater, etablerte han i Sandefjord høsten 2013. []

Referanser
----------

1. ↑  Ny Viasat-sjef med kino-erfaring (NA24)[*død lenke*]
En club sandwich
En **club sandwich**, også kalt **clubhouse sandwich**, er en sandwich med to lag pålegg mellom tre brødskiver. De skjæres vanligvis ut i trekanter, som halvdeler eller fjerdedeler av skivene, og holdes sammen med hjelp av en pinne. Pommes frites, chips, coleslaw eller potetsalat kan plasseres på eller ved siden av sandwichen. Ingredienser for en tradisjonell club sandwich er kylling, bacon, salat, og tomater. Ost og/eller majones er vanlige tillegg til disse. Sandwichen blir oftest servert på ristet brød, men uristet brød kan også anvendes, avhengig av hva kunden og restauranten foretrekker. Bacon erstattes iblant med skinke. En bit sylteagurk og/eller garnityr som persille forekommer ofte.

Club er et akronym for chicken, lettuce under bacon.[]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Club sandwich – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** TasteAtlas
 |
Foto: Roger Grimelid/Riksantikvaren 
**Helleristningene i Herand** består av rundt 150 jordbruksristninger på Bakke ved tettstedet Herand i Ullensvang kommune, Hordaland. Helleristningsfeltet er antatt å være rundt 3 000 år gammelt, fra yngre bronsealder (1100–500 år fvt). Motivene spenner over skip, mennesker, offergroper, ringer og fruktbarhetssymboler. Feltet er spesielt på grunn av de mange erotiske motivene.

Feltet ligger like ved riksvei 550 til Utne, 500 meter øst for kaia i Herand på det som er kalt Kalhagen. På en bergknaus som kalles Mariskarvet, er det 85 figurer som forestiller blant annet båter, mennesker, fotspor, vann, ringer og groper. Tolkning av motivene foreslår livssyklus, religion, grøderikdom, sol og ritualer. Flere undersøkelser har vært gjort på stedet. Fra 1972 til i dag er det utført konserveringsarbeid, og flere nye ristninger er kommet for dagen. Ristningene er hogd inn i bergflaten med metallredskaper eller hard stein. Opprinnelig har de ikke vært malt, men i dag er dette gjort av fagfolk så motivene trer tydeligere frem for besøkende.

Den første som rapporterte om helleristningene, var lokalhistoriker og sogneprest i Ullensvang O. Olafsen i 1903.

Eksterne lenker
---------------

* «Helleristningene i Herand». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* Melanie Wrigglesworth: *Rock art and local identity in West Norway*, UiB 2011
* Øystein Jansen: «Geologi i Herand», *Grind*


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
| Artikkelen inngår i serien om
**Valg** |
| --- |
| Norsk stemmeurne |
| **Grunnleggende** |
| Representativt demokrati
Valgkrets
Stemmerett  **·** Stemmeplikt
Tilbakekallingsvalg |
| **Valgordning** |
| Direkte valg
Indirekte valg  **·** Valgkollegium
Flertallsvalg
Personvalg
Forholdstallsvalg
Sainte-Laguës metode
Listevalg
Preferansevalg
Kumulasjon
Sperregrense
Utjevningsmandat
Overskuddsmandat |

Et **valgkollegium** er et organ som velger den eller de som skal velges ved indirekte valg. Motsetningen er direkte valg. Der velgerne velger sine representanter eller leder direkte, velger velgerne valgmenn til et valgkollegium, som igjen skal velge representantene eller lederen.

Paven, som leder Vatikanet, har siden 1059 vært valgt av kardinalene , og kardinalkollegiet er det eldste kontinuerlige ordningen med valgkollegium som fremdeles fungerer.

USA
---

Valgkollegium benyttes blant annet ved presidentvalg i USA. Det historiske argumentet for opprettelse av valgkollegium i USA var en blanding av frykt for intriger og fraksjonering dersom presidenten ble valgt av en liten gruppe menn som møttes jevnlig, samt at slaveriet i sørstatene gjorde direktevalg vanskelig å få vedtatt. Et valgkollegium bestående av samme antall valgmenn som antall senatorer og kongressmenn, og samtidig var uavhengig av disse, ble opprettet. Hver stat vedtok selv lovene for hvordan valgmennene skulle velges. I 2000 bidro ordningen til at George W. Bush ble valgt til president fremfor Al Gore, selv om et flertall av velgerne støttet Gore. Valgkollegiumsystemet, som ikke er helt proporsjonalt, førte til at Bush hadde et flertall blant valgmennene.

Andre land
----------

Mens blant annet valgkollegiene i USA velges med presidentvalget som eneste oppgave, er valgkollegier i andre land institusjoner med flere oppgaver. I land der det for eksempel er parlamentet som velger presidenten fungerer parlamentet som valgkollegium. Valgkollegier benyttes også innenfor andre typer organisasjoner.

Estland har en ordning der nasjonalforsamlingen velger president i flere runder, og fjerde og siste runde avgjøres av et valgkollegium. Finland valgte frem til 1988 sin president ved bruk av valgmenn.

Norge
-----

Norge hadde et system med valgmenn frem til 1905. Det var èn valgmann per 50 stemmeberettigede i byene og èn per 100 på landet. I Norge utpekes partiledere og partienes statsministerkandidater av partienes landsmøter, som er et valgkollegium med flere oppgaver. Statsministeren utpekes formelt av kongen, men må ha flertall i Stortinget, som reelt fungerer som et valgkollegium som velger statsminister.

Referanser
----------

1. ↑  valgkollegium, snl.no
2. ↑
3. ↑  Madison Debates September 4
4. ↑  Stortingsvalg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE
 |
***Trezvyj voditel*** (originaltittel: *Трезвый водитель*) er en russisk film fra 2019, regissert av Revaz Gigineisjvili.

Handling
--------

Den unge og naive Artjom fra en provins besøker en venn i Moskva, i håp om å begynne ett nytt liv. Han møter snart Christina ved en nattklubb, og Artjom befinner seg ved en misforståelse på et dyrt hotellrom sammen med henne.

Uten å huske hendelsene fra kvelden før, tror Christine at Artjom er en ung millionær. Men han ønsker ikke å skuffe henne ved å fortelle sannheten om seg selv. For hvert stevnemøte de går på blir Artjom mer og mer forelsket i henne. Men det blir også vanskeligere å komme seg ut av alle de latterlige situasjonene han havner i på grunn av dette.

Skuespillere
------------

* Viktor Khorinjak som Artjom
* Andrej Burkovskij som Stanislav
* Irina Martynenko som Kristina
* Janina Studilina som Katja
* Kirill Simonenko

Referanser
----------

1. ↑  Какие фильмы вошли в программу 3-го фестиваля нового кино «Горький fest»?
2. ↑  Трезвый водитель (2018)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Trezvyj voditel* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata