recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hasselbladvikler** (*Pandemis corylana*) er en sommerfugl som tilhører familien viklere (Tortricidae).

Utseende
--------

En middelsstor til ganske stor (vingespenn 18-24 millimeter) vikler. Den ligner på andre *Pandemis*- og *Choristoneura*-arter, men kan kjennes på den bleke fargen og at forvingens tegninger knapt er mørkere enn resten av vingen. Hodet og thorax er blekt gulbrune. Forvingens grunnfarge er blekt gulbrun med markert, brunt nettmønster. Vingene har, som hos de beslektede artene, markerte felter ved roten, et skrått tverrbånd i midten og en trekantet flekk i spissen. Disse merkene er knapt mørkere enn de omkringliggende delene, men er markerte av brune kanter. Bakvingen er lysgrå, forholdsvis smal.

Levevis
-------

Larvene lever på ulike løvtrær. De voksne sommerfuglene flyr i juli-august.

Utbredelse
----------

Den er utbredt over hele Europa unntatt lengst i nord, og i det nordlige Asia.
I Norge er den vanlig i Sør-Norge.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Pandemis corylana* på UK moths

Eksterne lenker
---------------

* (en) *hasselbladvikler* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *hasselbladvikler* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *hasselbladvikler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *hasselbladvikler* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *hasselbladvikler* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *hasselbladvikler* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Pandemis corylana* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
«***En loffervise fra gamle dager***» er et skillingstrykk av ukjent opprinnelse. Presentert i «Magasinet for alle» i 1956 av Alf Prøysen. Hører siste verset med til visa?

Teksten
-------

**1.**Det er nu en forferdelig tid som man nu lever i,  

i lommen har jeg ingenting og ikke nattlosji.  

På marken og i grøftene er sengen ei betalt,  

men ligge der i sådant vær, nei nu blir det for galt.  

  

**2.**Min hatt som før har været sort den har nu blevet grå,  

og buksa har jeg spella bort og skjorta likeså.  

Min frakk nu ganske utslitt er den slår nu pjalt mot pjalt,  

snart har jeg ingen kleder mer nei nu blir det for galt.  

  

**3.**En kjæreste jeg hadde før hun gjemte meg iblant,  

når halsen den ble altfor tørr og akkevitten svandt,  

hun var så øm, hun var så nett jeg ofret henne alt,  

nu løper hun med en kadett, nei nu blir det for galt.  

  

**4.**Jeg tror jeg livet av meg tar med drukning gikk det godt,  

men dertil ikke mot jeg har thi vannet er så vått.  

Jeg tror jeg går og henger meg hvis ikke ned jeg falt,  

men hvor skal jeg ta repet fra nei nu blir det for galt.  

  

**5.**Men søndag er vi fri da kommer jenter fin og blid,  

og hver av oss tar si da liker vi oss vi.  

Tra lalalalala, og siden går vi stolt og kry  

med jenta vår så vlå i Værnesskogens ly.

Kilder
------

* De gamle visene 3 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, 1974
**Alex Antor Seignourel** (født 1. april 1979) er en andorransk alpinist.

Antor er tre ganger nasjonal mester i slalåm og storslalåm. Han har med ujevne mellomrom deltatt i verdenscupen. Hans hittil fremste plasseringer er en 19.-plass i kombinasjonen fra Chamonix i januar 2004, og en 18.-plass i samme disiplin fra Wengen i januar 2005.

Antor debuterte i VM-sammenheng i VM 2003 i St. Moritz. Han stilte til start i tre disipliner (slalåm, storslalåm og super-G), men kom ikke til mål i noen av dem. Det gikk bedre to år senere under VM 2005 i Bormio. Her ble han nummer 20 i kombinasjonen, nr. 34 i utfor og nr. 45 i super-G.

Under åpningsseremonien i OL 2006 i Torino var Antor flaggbærer for Andorra. Han deltok i utforrennet, der han ble nr. 39.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alex Antor – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Alex Antor – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Alex Antor – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Alex Antor – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Alex Antor – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Alex Antor – ski-db.com Rediger på Wikidata
**Alexander «Alec» Bell** (født 1882 i Cape Town i Sør-Afrika, død 30. november 1934 i Chorlton-cum-Hardy), også kjent som **Alex Bell** og **Sandy Bell**, var en sørafrikanskfødt skotsk fotballspiller, mest kjent for sin tid hos Manchester United. Han spilte en landskamp for Skottland.

Bell ble født i Cape Town av skotske foreldre, men flyttet som ung tilbake til Skottland hvor han spilte for forskjellige lokale lag i Ayr. Mens han spilte for klubben *Ayr Parkhouse* ble han oppdaget av Manchester Uniteds talentspeider Will Davidson.

United betalte Ayr Parkhouse 700 pund for Bell i januar 1903. Dette skjedde bare et år etter at Newton Heath ble truet med konkurs men ble reddet og skiftet navn til Manchester United, og klubben lå fremdeles i bunnen av 2. divisjon. Opprykket til den øverste divisjonen kom i 1906.

De første to årene i Manchester ble vanskelige for Bell, og han spilte bare elleve kamper som midtbanespiller. Men på grunn av skader ble han satt inn som forsvarsspiller, og han blomstret på den posisjonen. Han ble snart en del av den fryktede forsvarstrioen *Duc-ro-bel*, som besto av ham selv, Dick Duckworth og Charlie Roberts. Han var med på å vinne FA-cupen i 1909 i tillegg til to ligamesterskap, i 1907-08 og i 1910-11.

Etter 10 mål på 306 kamper for United, ble han solgt til Blackburn for 1 000 pund i juli 1913. Her spilte han bare elleve kamper før første verdenskrig brøt ut. Etter krigen spilte han en sesong for *Clackmannan* i 1921 før han la opp som spiller og ble med i trenerstaben til Coventry. Hans siste jobb innen fotball var som trener i Manchester City der han var ansatt fra 1924 og til han døde i 1934.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Barnes, Justyn (2001). *The Official Manchester United Illustrated Encyclopedia*. London: Manchester United Books. ISBN 0-233-99964-7.
2. ↑  Alexander Bell på MUFCInfo.com

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alex Bell – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Alex Bell – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Alex Bell – Skottlands fotballforbund Rediger på Wikidata
* Skottland-profil på LondonHearts.com
**Nils Hansen Meng** (født 1604, død 1676) var en godseier og kjøpmann fra Fredrikstad. Meng var en av de borgere som ivret sterkest for anleggelsen av kjøpstaden Fredrikshald (Halden), og ble senere selv magistratspresident der. Allerede omkring 1630 ble han ansatt i offentlig virksomhet, først i lengre tid som herredsskriver i Nordre Viken, og var i 1640-årene fogd samme sted samt i Idde og Marker Len. Han var også en tid toller på Svinesund. 

Med sin hustru Johanne skal han ha fått betydelige midler, blant annet Dyne Gård i Hogdals sogn i Bohuslen, hvor han bodde inntil han omkring 1640 flyttet til Halden. Her eide han blant annet gården Eskeviken. Til sammen eide han 72 gårder.[]

Under krigen 1644-45 var han en nyttig mann og kom i kontakt med atskillige innflytelsesrike personer. I Halden drev han en stor egen næring og forpaktet blant annet to sagbruk for Bjelke-familien som også var hans nærmeste foresatte som fogd.

Han var en rik mann, men led betydelige tap under Haldens beleiringer 1658-60,[] krigen som i Norge ble kalt Bjelkefeiden, og i Sverige den andre av Karl Gustav-krigene. 1659 ble han utnevnt til land- og proviantkommissær og i 1661 som grensekommissær. Da Halden i 1665 fikk byprivilegier, som følge av hans og hans ansette svigersønners initiativ, utnevnte stattholder Ulrik Fredrik Gyldenløve ham til den første borgermester i den nye byen Fredrikshald. Han døde under Gyldenløvefeiden i 1676 og etterlot seg en anselig slekt.[]

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, oppført som Niels Hanssøn Meng, Store norske leksikon-ID Niels\_Hanssøn\_Meng[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook
 |
**Ingeborg Thygesen** (født 27. november 1910 i Risør, død 10. januar 1986 i Fjerritslev i Danmark)  var en norsk maler, bosatt i Oslo, København og Arendal. Hun vokste opp på Tromøy ved Arendal, og senere slo hun seg ned i Oslo og København. Fra 1958 bodde hun i Thorup Strand, et fiskeleie ved Nordsjøen på Jylland. Etter hvert flyttet hun tilbake til Arendal for å male, og et yndet motiv var den forblåste husrekken mellom Sildeviken og Revesand på Tromøy.

Thygesen ble utdannet ved Kunstakademiet i København (1931–1933), Statens kunstakademi (1933–1934) under Axel Revold og hun var også elev av Peter Rostrup Bøyesen i København (1934–1939). Hun er kjent for sine ekspresjonistiske landskapsmotiver fra Danmark og Norge, preget av stofflige penselstrøk, noen ganger i en Munch-pårvirket stil, slik som i maleriet «Barn i gaten» fra 1980 fra Revesand. Hun har deltatt fem ganger ved Høstutstillingen (1934–1938), ni ganger ved Sørlandsutstillingen (1969–1977) og tre ganger ved Efterårsudstillingen i Danmark (1939, 1940 og 1942).

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Ingeborg\_Thygesen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, KulturNav-ID 4a30fa15-5963-4f04-ac6d-212bfeba7551, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Kunstindeks Danmark, Kunstindeks Danmark kunstner ID 11007, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   *Kunstindeks Danmark*, (besøkt 19. januar 2017)
5. ↑  Gunvald Opstad: *Sørlandet og malerne*, Aschehoug forlag (1991), s. 212
6. ↑  *Norsk kunstnerleksikon*, 1-4 (1982–1986)
 (besøkt 20. mars 2015)
7. ↑  Gunvald Opstad: *Sørlandet og malerne*, Aschehoug forlag (1991), s. 212

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** Kunstindeks Danmark **·** KulturNav
 |
**Avenue Foch** er en aveny i Paris i 16. arrondissement. Den ble innviet 31. mars 1854 og var bygd for å forbinde Triumfbuen med Boulogne-skogen. 

Opprinnelig het den derfor Avenue du Bois (= Skogsavenyen), men var også kjent som Avenue de l'Impératrice (= Keiserinnens aveny), oppkalt etter Napoleon 3.s ektefelle keiserinne Eugénie.

*Wehrmacht* marsjerer i seiersparade opp Avenue Foch 14. juni 1940.
Avenyen fikk 29. mars 1929 sitt nåværende navn etter den franske krigshelten fra første verdenskrig, marskalk Ferdinand Foch. Avenue Foch løper fra Place Charles de Gaulle ved Triumfbuen til Porte Dauphine ved Boulogne-skogen.

Avenue Foch hører til de dyreste adressene i Paris, og Rothschild- og Onassis-familien har bodd her. Det er ett av de få boligstrøkene i det sentrale Paris hvor grønne hager er en del av gatebildet. Trafikken er imidlertid enorm, og byens myndigheter fremla i 2014 en plan om å stenge avenyen for trafikk og omgjøre den til et bilfritt, offentlig uteområde.

Gestapo i Paris hadde sitt hovedkvarter i Avenue Foch 84. Tysk etterretning brukte beslaglagte allierte radioer til å overføre falske kodemeldinger for å fange franske motstandsgrupper. Operasjonen gikk under navnet *Funkspiel* (= radiolek).

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 8. november 2019. Besøkt 8. november 2019.
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Field, Professor Andrew, John Grehan, Martin Mace: (2012). *Unearthing Churchill's Secret Army: The Official List of SOE Casualties and Their Stories*. Casemate Publishers. s. 21. ISBN 9781783376643.

Litteratur
----------

* Jarrassé, Dominique (2009). *Grammaire des jardins Parisiens*. Parigramme. ISBN 978-2-84096-476-6.
* Patrice de Moncan, *Paris- les jardins du Baron Haussmann*, Les Éditions du Mécène, Paris, (ISBN 978-2-9079-70914)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Avenue Foch (Paris) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
***Ambient 1: Music for Airports*** er det sjette studioalbumet av den engelske musikeren og komponisten Brian Eno, utgitt i 1978.

Det er det første av fire album som Eno har gitt ut i ambient serien, sener kom *Ambient 2: The Plateaux of Mirror* (1980), *Ambient 3: Day of Radiance* (1980) og *Ambient 4: On Land* (1982). Selv om det ikke er Enos første album innen denne stilen er albumet regnet som starten på musikksjangeren ambient. I 2004 krediterte Rolling Stone albumet for å definere ambient-sjangeren.

Albumet består av fire komposisjoner skapt ved å lage båndsløyfer av forskjellige lengder, og ble designet for å være en kontinuerlig sløyfes som en lydinstallasjon. Hensikt var å lage en behagelig stemning av den litt spente og engstelige atmosfæren på flyplassterminaler.

I 2016 rangerte Pitchfork albumet som det beste ambient-albumet gjennom tidene.

Spor
----

**Side 1**

1. "1/1" (Brian Eno, Rhett Davies, Robert Wyatt) - 16:30
2. "2/1" (Eno) - 8:20

**Side 2**

1. "1/2" (Eno) - 11:30
2. "2/2" (Eno) - 6:00

Medvirkende
-----------

* Brian Eno - synthesizer, elektrisk piano, vokal
* Christa Fast - vokal ("2/1", "1/2")
* Christine Gomez - vokal ("2/1", "1/2")
* Inge Zeininger - vokal ("2/1", "1/2")
* Robert Wyatt - akustisk piano ("1/1", "1/2")

Omslagsbilde er også laget av Brian Eno.

Referanser
----------

1. ↑  «Ambient music».
2. ↑  «Music for Airports liner notes». *music.hyperreal.org*. Besøkt 26. november 2022.
3. ↑  «Brian Eno - Ambient 1: Music for Airports Album Reviews, Songs & More | AllMusic» **(engelsk)**. Besøkt 26. november 2022.
4. ↑  «The 50 Best Ambient Albums of All Time - Page 5». *Pitchfork* **(engelsk)**. Besøkt 26. november 2022.
**Ingebrigt Steen Jensen** (født 1955) er en norsk forfatter, rådgiver, tekstforfatter og idrettsleder som blant annet har gjort seg kjent for sitt engasjement for fotballklubben Stabæk.

Steen Jensen er utdannet ved Universitetet i Oslo 1975–1978, med mellomfag i engelsk, grunnfag i nordisk og et halvt grunnfag i statsvitenskap.

Han har arbeidet med reklame siden 1982 og var med å gjøre reklamebyrået JBR (Ingebrigt *Jensen*, Odd Olav *Bolstad* og Trond Petter *Reimers*) til et ledende byrå. I 1996 var han med å grunnlegge kommunikasjonsbyrået Dinamo.

Han har også vært engasjert i Stabæk fotballklubb og spilte selv i laget fra 1973 til 1984. I starten av 1990-årene engasjerte han seg for gjøre Stabæk Fotball til en stormakt i norsk fotball, under motto «Ullevaal 95». Målet var å spille cupfinale i 1995. Han var styreformann i Stabæk Fotball fra 2009 til 2012.

Steen Jensen har skrevet flere bøker, blant annet *Ona fyr* fra 2002, som handler om ledelse, ledelsesteknikker og motivasjon. Han holdt flere foredrag på bakgrunn av boka, som solgte i over 140 000 eksemplarer.

Han har deltatt i flere TV-program og var programleder for spørreprogrammet *15 – 1* på TVNorge i 1996.

Privatliv
---------

Han er sønn av lærer Ingebjørg Steen og forlegger og programleder Brikt Jensen. I selvbiografien *Steen i glasshus* forteller han om det tidvis anstrengte forholdet til faren på grunn av hans rusproblemer og tidvis voldelige adferd. Han har samtidig beskrevet ham som omtenksom, varm, nær og kjær.

Den 17. desember 2021 fikk han beskjed om at han hadde fått Alzheimers sykdom. Han har i etterkant vært åpen om dette i norske medier og ga ut boken *Før jeg forsvinner* den 5. oktober 2022.

Bibliografi
-----------

* 1983: *Møte med Manchester United* – Gyldendal Tiden
* 2002: *Ona fyr: for deg som vil lykkes sammen med andre* – Dinamo Forlag
* 2008: *Alltid, uansett: om klokskapen og galskapen som må til for å skape eventyr* – Dinamo Forlag
* 2016: *Steen i glasshus* (Selvbiografi)
* 2022: *Før jeg forsvinner* – Kristoffersen Publishing

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, snl.no, besøkt 17. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Lykkelig med fisk og ris». Universitas. 1998. Arkivert fra originalen 9. september 2007. Besøkt 22. juni 2009.
3. 1 2 3  «En vinner - selv om han taper». *www.aftenposten.no*. 2004. Besøkt 17. juni 2021.
4. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
5. ↑  «Steen Jensen trekker seg fra Stabæk-styret». Dagbladet. 2012. Besøkt 3. februar 2012.
6. ↑  VG, den 17. september 1996, s.56
7. ↑  Bakkejord, Miriam (27. august 2016). «Ingebrigt var livredd sin egen far: - ;Han var voldelig». *dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 17. juni 2021.
8. ↑
9. ↑  Ingebrigt var livredd sin egen far: - Han var voldelig (27.08.2016) dagbladet.no

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ingebrigt Steen Jensen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Avenue Jules Janin** er en 150 meter lang og 7 meter bred avstengt privatgate og eksklusiv boligadresse i det 16. arrondissement i Paris. Den begynner ved hus nr 12 i Rue de la Pompe og ender ved hus nr 32 av samme gate.

Historie
--------

Gaten ble åpnet i 1884 og er oppkalt etter forfatteren og kritikeren Jules Janin (1804–1874), som bodde fra 1856 og til sin død på sitt landhus under nr 11 i Rue de la Pompe tett ved.

Adresser
--------

På husnumrene 10–12 er *Villa Jules Janin*.

På husnummer 20 har den eksklusive parisiske hotellkjede *Les Hôtels de Paris* sitt hovedsete.

På nummer 22 bodde dramatikeren Henry Kistemaeckers (1872–1938).

Referanser
----------

1. ↑  Philippe Siguret, Bertrand Lemoine: *Vie et histoire du XIVe arrondissement* (Edition Hervas, Paris 1991), s. 79
2. 1 2  Marquis de Rochegude : Promenades dans toutes les rues de Paris par arrondissements
3. ↑  «Kontaktseite der Homepage von *Les Hôtels de Paris*». Arkivert fra originalen 18. oktober 2009. Besøkt 13. juli 2016.
Utsikt ut over Ambato Foto: André Hübner 
Markedsdag i Ambato Foto: Martin Zeise 
**Ambato** er en by i Ecuador. Byen ligger rett nedenfor den 6 000 meter høye vulkanen Chimborazo, ca. 110 km fra hovedstaden Quito. Vulkanen er fremdeles aktiv og hadde siste utbrudd i august 2006. Ambato ligger på 2 577 moh og har en befolkning på om lag 355 000 innbyggere. 

Det meste av byen ble ødelagt i et jordskjelv 5. august 1949, slik at byen fremstår som ny og moderne, da de fleste gamle hus ble ødelagt i jordskjelvet. Den hvite Ambato Cathedral er en severdighet i byen.

Næringslivet er relatert til jordbruk og tekstilindustri. Byen ligger i en fruktbar region, den er regionhovedstad i regionen Tungurahua og er kjent for sitt ukentlige marked for frukt og grønnsaker som holdes hver mandag. 

Det var i Ambato at Antonio José de Sucre 12. november 1821 slo den spanske, rojalistiske hær i uavhengighetskrigen. Dagen er nå offisiell høytidsdag i byen, som pokerspilleren Carlos Mortensen og maleren Aníbal Villacís kommer fra.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ambato – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Ambato (Ecuador) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Ambato kommunes hjemmeside
* Offisiell side for den årlige festivalen for frukt og blomster
* El Heraldo, Ambatos dagsavis


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
***Medcezir*** er en tyrkisk dramaserie for ungdom som gikk på Star TV fra 2013 til 2015. Serien er en tyrkisk versjon av *The OC*.

Handling
--------

Yaman som bor i Tozludere, en forstad i nærheten av Istanbul, har alltid forsøkt å endre hans egen skjebne ved å arbeide hardt og håper på et bedre liv for seg selv. På dagen for broren Kenans fødselsdag blir de begge arrestert av politiet etter at broren stjeler en bil fra en bensinstasjon. Den kvelden møter Yaman også Selim Serez, en velstående advokat som hjelper ham ut av fengsel. Selim ser på Yaman som en lovende ung mann, og han tilbyr Yaman sin hjelp.

Når moren til Yaman kort tid senere sparker ham ut av hjemmet hennes, blir Yaman tvunget til å kontakte Selim Serez igjen og akseptere hans hjelp. Deretter reiser han til Selims hjem i Altınkoy, et eksklusivt nabolag for overklassen i Istanbul, og får tilbud om en jobb som gartner i en uke. Han får også bo i en mindre bolig utenfor selve hovedhuset deres. I Altınkoy møter han også Mert, Selims sønn, som han blir venn med nesten umiddelbart. Han møter også Mira, en ung, attraktiv og rik kvinne som han forelsker seg i. Men en rekke utfordringer oppstår for den unge Yaman. Orkun, Miras tidligere kjæreste, blir veldig misunnelig på Yaman og skaper problemer for ham bevisst for å få ham langt vekk fra Altınkoy. Orkun slår seg sammen med Hasan, Yamans stefar, i denne planen.

Rollefigurer
------------

| Navn | Skuespiller |
| --- | --- |
| Yaman Koper | Çağatay Ulusoy |
| Mira Beylice | Serenay Sarıkaya |
| Selim Serez | Barış Falay |
| Ender Serez | Mine Tugay |
| Mert Asım Serez | Taner Ölmez |
| Eylül Buluter | Hazar Ergüçlü |
| Sude Beylice | Şebnem Sönmez |
| Beren Beylice | Miray Daner |
|

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Meded** var i middelaldersk rett en form for ed hvor en av partene i en sak kunne forhøye en påstands troverdighed ved å la en eller flere andre avlegge ed sammen med ham.

Historie
--------

Mededen var en viktig del av både sivil- og straffeprosessen store deler av Europa i middelalderen. Etter hvert som romerretten og kanonisk rett fikk større betydning, ble imidlertid mededen fortrengt. I stedet ble det lagt større vekt på vitnene i saken.

Norge
-----

Mededen er kjent helt fra de eldste skrevne norske lovene, og ble brukt både i sivile og kriminelle saker. Antallet mededsmenn varierte og var avhengig av sakens viktighet. Det kunne være 1 (*tveggja manna eiðr*), 2 (*lýrittareiðr*), 5 (*séttareiðr*) eller 11 (*tylftareiðr*). Eden hadde også forskjellige navn etter hensikten den ble brukt i.

Mededen var i bruk i norsk rett helt til slutten av 1600-tallet, da den ble avskaffet ved Christian Vs norske lov.

### Døl

En ed som ble sverget for å benekte en anklage (frifinnelsesed) ble kalt *duleiðr* eller *dulr*, senere *døl*. Mededsmennene ble kalt *dølsmenn*.

Litteratur
----------

* Lars Hamre: Seksjonen «Norge» under «Edgärdsman», i *Kulturhistorisk leksikon for nordisk middelalder fra vikingtid til reformasjonstid*. Oslo: Gyldendal. 1958.
* «Døl», i *Norsk historisk leksikon*, 2. utgave (2004)
**Medaljen for FNs fredsbevarere** (irsk: *An Bonn Chosantóirí Síochána na Náisiún Aontaithe*, engelsk: *The United Nations Peacekeepers Medal*) er en irsk medalje innstiftet i 1989 for deltagelse i fredsbevarende styrker organisert av FN. Den tildeles av Irlands forsvarsminister. Medaljen tildeles personer som tjenestegjør eller har tjenestegjort i Irlands forsvar og som er kvalifisert til en av versjonene av FN-medaljen. Personer som dør i FN-tjeneste tildeles medaljen posthumt uavhengig av tjenestetid.

Utforming
---------

Medaljen for FNs fredsbevarere i forniklet messing og er 35 mm i diameter. Den har som motiv en kvinnefigur, «Eire», som står i et kystlandskap og slipper løs en due med en olivenkvist i nebbet. Tre gjess ses mot horisonten. På revers står «NA NAISIUN AONTAITHE» i en bue øverst og «UNITED NATIONS» i en bue nederst og med ordene «DON TSÍOCAIN» over «FOR PEACE» i midten. Innskriftene på irsk er i «gælisk» skifttype.

Medaljen er opphengt i et opprett, rektangulært medaljebånd i fargene grønt, hvitt og oransje, hentet fra Irlands flagg, med FNs lyseblå farge i midten.

Referanser
----------

1. 1 2  *Medals of the Irish Defence Forces*, Óglaigh na hÉireann, Irlands forsvar, 2010, s. 25.
2. ↑  *Medal Yearbook 2010*, Honiton: Token Publishing, s. 357.

Eksterne lenker
---------------

* *Medals of the Irish Defence Forces*, Óglaigh na hÉireann, Irlands forsvar, 2010
* Irish Army Medals, fra *Irish Medals*, nettsted om irske medaljer
***Fabians brud*** er en roman av Margit Sandemo fra 1974. Den har blitt utgitt i en rekke ukeblader, også under tittelen «**En kvinnes offer**». 

Romanen er en fortelling fra 1700-tallet om Bianca av Warnvick, som ved list og lempe skal hjelpe herskedømmet Tannenburg, da hertug Maximillian er død. For å klare dette, må hun spille sin "enkle" søster Berengaria, og gifte seg med Fabian, en brorsønn av Maximillian. Bianca er viden kjent for sin høye intelligens, og ble ansett som like klok som en hvilken som helst mann. På bryllupsreisen til Tannenburg, blir hun eskortert av Zoltan, og det oppstår snart varme følelser mellom disse to. Et eventyr på død og liv venter Bianca. 

Romanen er utgitt som bok nummer 20 i serien «*Margit Sandemos beste føljetonger*».

Utgivelser i utvalg
-------------------

* «Margit Sandemos beste føljetonger nr 20», Bladkompaniet 1984, ISBN 82-509-1380-9
* «Margit Sandemos beste dobbeltbok», Schibsted 2006

Kilder
------

* «Kjære Margit», Bladkompaniet 1994
Mandig og Samuel Langley
Langley Aerodrome mislykkes i sin første test, 7. oktober 1903.
**Charles Matthews Manly** (født 1876, død 1927) var en amerikansk ingeniør som var assistent for Smithsonian Institutions sekretær Samuel Pierpont Langley, som bygde Langley Aerodrome som skulle bli verdens første fly.

Manlys store bidrag var utviklingen av flyets revolusjonerende 52 hk bensin-drevne stjernemotor, kalt Manly-Balzer motoren.

Manly forsøkte å styre Aerodome i to tester, oktober og desember 1903. Maskinen klarte ikke å komme i luften, men stupte ned i Potomac-Elven etter oppskyting med katapult fra en husbåt. Manly ble reddet uskadet, men kom litt under vann i den andre testen.

Under første verdenskrig var Manly rådgiver for det britiske krigsdepartementet. Han tok ut om lag 40 patenter, vesentlig om variabel hastighetsregulering på hydrauliske motorer. I 1919 var han president i Society of Automotive Engineers (SAE International). Manlys minnemedalje er en årlig utmerkelse som utdeles av SAE for beste forskning på flymotorer.

I 1929 fikk han posthumt Langleys gullmedalje fra Smithsonian Institution.

Referanser
----------

1. 1 2   Trove, Trove person-ID 1077489, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Faceted Application of Subject Terminology, FAST-ID 1525946, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Prosjekt Gutenberg, oppført som Charles M. (Charles Matthews) Manly, Prosjekt Gutenberg ID 44567, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6qg1x15, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* «Charles M. Manly Papers, 1895-1925 (bulk 1903-1915)». *National Air and Space Museum Archives*. Smithsonian Institution. 2012. Besøkt 20. mars 2013.
* Veal, C. B. (April 1939). «Manley, The Engineer». *SAE (Society of Automotive Engineers) Journal*: 145–153.
* Charles M. Manly: En Tidlig Amerikansk Innovatør i flymotorer

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Oppedal sett fra Tjønneland. Bruk 1 og 2 til venstre, 3 og 4 midt i og bruk 5 til høyre i bildet.  Foto: Harald Oppedal 
**Oppedal** er navnet på (gårdsnummer 14) i bygden Viksdalen i Gaular kommune.

Beliggenhet
-----------

Gården ligger på sørsiden av elven Gaula i Eldalsdalen. Lendet er flatt og jordsmonnet består for det meste av morene og sandjord. Dette gir et godt grunnlag for jordbruksvirksomhet. Det er også gode forhold for skogsdrift både av løv- og naturlig barskog.
En forgrening av Gaula kommer fra fjellet over Oppedal. Denne elven blir kalt for **Kvernhuselva**(stølselva) og på vei ned i dalen danner elven Brekkefossen. Elven deler Oppedalsgrenden i Ytre Oppedal og Indre Oppedal.

Bruksinndeling
--------------

**Indre Oppedal** bestod oppbrinnelig av 2 bruk (Gnr 14, Bnr 1 og 2). Begge brukene har blitt drevet med en kombinasjon av små- og storfe, i tillegg til noe skogbruk. Idag er kun et av brukene i drift med husdyr. Begge brukene har egne støler på østsiden av stølselva.

**Ytre Oppedal** bestod også av to bruk (Gnr 14, Bnr 3 og 4). Også her er et av brukene i drift med husdyr idag. Disse to brukene har støl på vestsiden av Kvernhuselva. I 1909 ble det skilt ut et femte bruk på Oppedal (Gnr 14, Bnr 5), det ble skilt fra bruk 3, og fikk navnet **Seteneset**. Dette bruket er også i drift med husdyr.
Det sjette bruket på Oppedal er Bnr 12 **Storemyra**. Dette bruket ble skilt ut fra bruk 1 og 2, med ca 50% fra hver, og det ble fraskilt i 1932. Bruket ligger midt i dalføret og er adskilt fra de andre brukene med et løp av Gaula.

Historisk
---------

Oppedal er nevnt i kilden Bergens Kalvskinn fra rundt 1350, en finner her at gården har skyld til Hestadkyrkja.

Bildegalleri
------------

* Gammel låve ved Oppedalsstølen  Foto: Harald OppedalGammel låve ved Oppedalsstølen  Foto: Harald Oppedal
* Brekkefossen ved Oppedal i Viksdalen  Foto: Harald OppedalBrekkefossen ved Oppedal i Viksdalen  Foto: Harald Oppedal

Kilder
------

* Timberlid, Jan Anders, *Bygdebok for Gaular Band IV, Gardar og folk. Viksdalen Sokn*, Oslo 1998. ISBN 82-994538-2-8

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**FTF** var en dansk hovedsammenslutning for 450 000 offentlig og privat ansatte. Mere enn 80 forskjellige fagforeninger og forbund arbeidet i FTF sammen opp mot arbeidsgivere, politikere, danske og internasjonale myndigheter og offentligheten. FTF ble stiftet i 1952 og var partipolitisk uavhengig. 

FTF het opprinnelig Fællesrådet for Danske Tjenestemands- og Funktionærorganisationer, og senere Funktionærernes og Tjenestemændenes Fællesråd, men det ble på kongressen i november 2006 besluttet å avskaffe det lange navnet og simpelthen kalle organisasjonen for FTF.

Den 1. januar 2019 gikk FTF sammen med Landsorganisationen i Danmark (LO) til Fagbevægelsens Hovedorganisation (FH). FH består av 79 fagforeninger med i alt 1,4 millioner medlemmer.

Medlemsorganisasjoner
---------------------

FTFs 80 medlemsorganisasjoner med i alt 450 000 medlemmer spente vidt, og finnes både på det private og det offentlige arbeidsmarkedet. Tre fjerdedeler av medlemmene i organisasjonene arbeidet i det offentlige.

Blant medlemsorganisasjonene var Danmarks Lærerforening, Dansk Sygeplejeråd, BUPL, Finansforbundet, Farmakonomforeningen, Ergoterapeutforeningen, Dansk Socialrådgiverforening og Politiforbundet i Danmark. Felles for organisasjonene er at deres medlemmer er profesjons- og erhvervsrettet utdannet.

Referanser
----------

1. ↑   *Det Centrale Virksomhedsregister*, CVR-nummer 62557419, Wikidata Q795419,
2. ↑  «Stigende medlemstal i FTF.». Arkivert fra originalen 20. september 2016. Besøkt 16. september 2016.
3. ↑  «LO og FTF får ja til at samle 1,5 millioner lønmodtagere». *Ritzau/Berlingske*. 13. april 2018. Arkivert fra originalen 14. april 2018. Besøkt 13. april 2018.

Eksterne lenker
---------------

* FTFs hjemmeside

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi
 |
*Se også Charles R. MacIver*

**Charles MacIver** (født 28. november 1866, død 21. desember 1935) var en britisk seiler som deltok i de olympiske leker 1908 i London.

MacIver vant en olympisk sølvmedalje i seiling under sommer-OL 1908 i London. Han var med på den britiske båten «Mouchette» som kom på andreplass i 12-metersklassen bak «Hera». Det var kun to båter i den største klassen, «Hera» og «Mouchette», begge britiske. «Hera» vant de to første seilasene som ble gjennomført på elven Clyde ved Glasgow og ble olympisk mester i 12-metersklassen.

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London - Sølv Sølv i seiling, klasse 12 meter

Eksterne lenker
---------------

(en) Charles MacIver – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Charles MacIver – Olympic.org Rediger på Wikidata
* (en) Charles MacIver – Olympedia Rediger på Wikidata
* (en) Charles MacIver – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
* (en) Charles MacIver – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Ida Hubáčková** (født 1. oktober 1954 i Praha) var en tsjekkoslovakisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.

Hubáčková vant olympisk sølvmedalje i landhockey under Sommer-OL 1980 i Moskva. Hun var med på det tsjekkoslovakiske damelaget som kom på andreplass landhockeyturneringen bak Zimbabwe. Det var første gangen landhockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Tsjekkoslovakia vant tre kamper, en uavgjort og et tap, og med sju poeng ble de nummer to på tabellen ett poeng bak Zimbabwe. Hubáčková spilte fem kamper og scoret to mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Sølv Sølv i landhockey, damer Tsjekkoslovakias flagg Tsjekkoslovakia

Referanser
----------

1. 1 2   Olympedia, Olympedia utøver-ID 20259, besøkt 3. august 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ida Hubáčková – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ida Hubáčková – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (cz) Ida Hubáčková – Tsjekkias olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Maspalomas fyr
Sanddynene ved Maspalomas
Morgen i sanddynene
**Maspalomas** er et bymessig område på sørkysten av Gran Canaria. Den utgjør en del av storkommunen San Bartolomé de Tirajana, som for øvrig består av byene San Agustín, San Fernando de Maspalomas, og Playa del Inglés. Det egentlige administrasjonsstedet for storkommunen befinner seg i fjell-landsbyen San Bartolomé de Tirajana, som ligger 23 km inne på øya (900 moh.). Men på grunn av at veksten i kommunen foregår i de sydlige områdene har man valgt å legge stadig mer av den kommunale forvaltningen og de kommunale kontorene her. Navnet Maspalomas brukes ofte som fellesbetegnelse på de fire byene sør i kommunen.

Sørøstlige del av Maspalomas består av de velkjente sanddynene som delvis er fredet (naturreservat). Midtre og østlige deler består av lave ferieboliger (bungalower), golfbaner, parker og andre areal som er mer eller mindre klare for utbygging. Den nordvestlige del omfatter bydelen Sonnenland, mens søndre del kalles Las Meloneras. Her finnes flere luksushoteller, kasino og flere store kjøpesentre. Av attraksjoner kan nevnes fornøyelsesparken Holiday World og vannparken Aqualand. Meloneras huser også et kulturhus og et kongressenter.

Navnet
------

Direkte oversatt betyr Maspalomas «flere duer». Imidlertid er navnet en forvanskning av *Rodrigo Mas de Palomar*, en erobrer fra Mallorca som hadde skaffet seg landområder på sørkysten av Gran Canaria.

Referanser
----------

1. ↑  «El nombre de Maspalomas». playademaspalomas.com. 2013. Besøkt 30. november 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Maspalomas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Playas de Canarias – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Offisiell turistinfo Arkivert 21. desember 2008 hos Wayback Machine.
* Maspalomas' offisielle hjemmeside (på tysk, engelsk og spansk)
* Nyttig informasjon om Gran Canaria

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Mason Matthews Patrick** (født 13. desember 1863 i Lewisburg, Vest-Virginia, død 29. januar 1942) var general i US Army og en talsmann for det amerikanske luftforsvaret.

Biografi
--------

Patrick ble uteksaminert fra United States Military Academy i West Point i 1886. For en periode på tre år var han stasjonert ved Engineer School of Application i Willets Point, New York, derfra ble han uteksaminert i 1889. Han ble forfremmet til løytnant kort tid etter endt militær utdannelse i juli 1889. Fra 1892 til 1895 underviste Patrick i ingeniør-faget ved krigsskolen West Point der han selv hadde studert. Fra 1897 til 1901 var han involvert i forbedringene i Mississippi River.

Etter to år ved *the office of the Chief of Engineers* ble Patrick i 1903 sjef for West Points fakultet for ingeniørfag. Han ble forfremmet til major i 1904. I 1917 ble han sendt til Frankrike for å kjempe i den første verdenskrig. Han ble forfremmet til brigadegeneral i august 1917. Patrick pensjonerte seg fra den amerikanske hæren i desember 1927, etter 41 års militær tjeneste. 

Han døde i Washington, DC den 29. januar 1942 og ble gravlagt ved Arlington National Cemetery den 31. januar samme år. Patrick Air Force Base i Florida er oppkalt etter Mason Patrick.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6m91n9s, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |

Portal: Første verdenskrig
**Ismail Khan** (født 1946) var guvernør av Herat-provinsen i Afghanistan. Under det sovjetiske invasjonen i 1979 ble Khan offiser i den afghanske hær og ble etterhvert mujahedin-kommandant. Han har blitt beskrevet som «slu, kort og med et alvisk smil». Han har et godt forhold til menneskerettighetene sammenlignet med andre guvernører, men listen over overgrep er likevel fæl. Da det i januar 2004 ble sendt et program på tv der kvinner sang, støttet han den afghanske høyesteretten som mente at dette måtte bannlyses.

Etter at han ble guvernør i Herat første gang, ble han tvunget til å flykte etter at Taliban tok makten i 1995. To år senere ble han overakt til Taliban av gamle fiender mens han gjorde motstand mot Taliban. Han flyktet i mars 2000 og arbeidet som et lavt profilert medlem av Nordalliansen.

I løpet av den afghanske overgangsadministrasjonen var Khan den militære kommandanten over det vestlige Afghanistan, inntil president Hamid Karzai innførte et forbud mot at noen kunne inneha både militære og sivile poster på en gang. I september 2004 ble han også fjernet fra posten som guvernør for Herat-provinsen. Khan ble tildbudt ministerposten for gruver og industri, men han avslo. Flere mennesker ble rapportert å være drept i protester mot fjerningen av Khan. Khan har kontroll over 25 000 soldater.

21. mars 2004 ble det rapportert at et attentat mot Khan slo feil. Det er antydet at general Abdul Zaher Nayebzadah beordret attentatet. Kort tid etterpå ble Mirwais Sadeq, Khans sønn og Afghanistans minister for sivil luftfart, drept av styrkene til Nayebzadah og alvorlige kamper mellom de to fraksjonene i Herat brøt ut. Etter kamper som varte i flere timer der rundt 100 mennesker ble drept, hevdet Khans styrker igjen å ha kontroll over byen.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000023881, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* BBCs profil av Ismail Khan
* GlobalSecurity.org – General Mohammad Ismail Khan

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** Munzinger (iba)
 |
***Amors pilar eller Kärlek i Höga Norden*** er en svensk film fra 1913 i regi av John Bergqvist.

Om filmen
---------

Filmen hadde premiere den 11. mars 1913 på kinoen *Central* i Stockholm. Innspillingen av filmen skjedde i Åre av John Bergqvist og Gustaf Berg. Etter innspillingene fortsatte skuespillerne Birger Lundstedt, Charles Paterson og Hildi Waernmark å turnere som en teater-gruppe under Birger Lundstedt ledelse.

Handling
--------

En velstående grosserer Grandin er forlovet med den vakre Greta. Men den unge løytnant Berg dukker opp, for å slå kloa i Greta. Grandin er imidlertid på vakt, og sørger for at Berg ikke blir presentert for Greta. Men Berg gir imidlertid ikke opp så lett, og forsøker i kjent med faren til Greta.

Deretter blir Berg snart introdusert for Greta gjennom faren hennes, og det oppstår straks romantiske følelser mellom dem. Gretas onkel Sam tror snart at det er Berg er Gretas forlovede. Men det oppstår snart en rekke konflikter mellom Grandin og Berg, om Gretas hjerte.

Rolleliste
----------

* Birger Lundstedt
* Hildi Waernmark
* Dagmar Nyberg
* Erik Johansson

Eksterne lenker
---------------

* (sv) *Amors pilar eller Kärlek i Höga Norden* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
**Ida Christine Ehn** (født 5. april 1838 i Christiania, død 21. april 1873 i Christiania) var en norsk koristinne og skuespillerinne.

Familie
-------

Ida Christine Ehn var datter av Henrikke Chrisitansdatter Barth og den svenske gullsmeden Gustav Theodor Ehn. Han kom som gullsmedsvenn til Christiania og fikk arbeid hos en gullsmed og gjørtler med smykkehandel i Pipervika. Barneflokken på i alt åtte barn vokste opp i Prinsens gate 33, hvor faren drev sin gullsmedforretning. De fire døtrene og en av sønnene ble alle knyttet til Christiania Theater.

Ida Ehn var søster av skuespillerinnene Caroline Ehn og Julie Ehn og skuespillerinne og korist Hanna Ehn. Caroline Ehn ble 1. februar 1873 gift i Trefoldighet menighet i Christiania med skuespiller Bernt Andreas Bottelsen.

Liv og virke
------------

Ida Ehn var i koret ved Kristiania norske Theater, hvor hun var fast ansatt fra 30. august 1859. Hun var senere skuespiller ved Folketeatret («Dramatiken») i Akersgaten, ledet av Peter Lorentz Rasmussen. Dette teatret hadde et gjestespill i Sverige juni-august 1866, der Ida Ehn medvirket.

Referanser
----------

1. 1 2   oppført som Ida Christine Ehn, sceneweb.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.begravdeioslo.no, besøkt 18. oktober 2019[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *Morgenbladet 1873.03.14*. Norge, Oslo. 1873. s. 2.

Kilder
------

* Jensson, Liv (1981). *Biografisk skuespillerleksikon*. Universitetsforl. s. 48. ISBN 8200056228.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Ida Ehn hos Sceneweb Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Nodar Kumaritashvili** (georgisk: ნოდარ ქუმარიტაშვილი; født 25. november 1988 i Bordzjomi i Georgia som den gang var i Sovjetunionen, død 12. februar 2010 i Whistler i Canada) var en georgisk aker som har konkurrert siden 2008. Hans beste resultat i en større konkurranse var en 55.-plass i verdenscupen i aking i 2008-2009, hans første sesong. Han ble tatt ut til å representere Georgia under Vinter-OL 2010, som skulle ha vært hans første olympiske leker. 

Kumaritashvili pådro seg livstruende skader under en trening i OL-anlegget Whistler Sliding Centre den 12. februar 2010 da han falt av kjelken ved den siste svingen før målpassering, og ble kastet ut av banen hvor han traff en upolstret stålstolpe. Han ble fraktet med ambulansehelikopter til sykehuset i Whistler hvor han senere døde av skadene han ble påført.

Referanser
----------

1. ↑   www.torontosun.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Dagbladet.no – Døde i akeulykke i OL-anlegget (Av Jørgen B. Hoff, publisert og besøkt 12. februar 2009)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nodar Kumaritashvili – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Nodar Kumaritashvili – FIL Rediger på Wikidata
* FIL-profil
* Vancouver2010.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Dikaja liga*** (originaltittel: *Дикая лига*) er en russisk film fra 2019, regissert av Andrej Bogatyrjov og Art Camacho.

Handling
--------

I 1909 var Guvernementet Nizjnij Novgorod delt av det russiske imperiet. Historien handler om en mann fra en lav sosial klasse som - for å være sammen med kvinnen han virkelig elsker - måtte forlate sitt eget hjemland, og begynne et nytt liv i Moskva.

Mannen blir etter hvert lagt merke til av en engelskmann som eide en lukket fotball-klubb, som inviterte mannen til å prøve seg for laget hans. Fotball var imidlertid en aristokratisk konkurranse.

Skuespillere
------------

* Vladimir Jaglytsj
* Adelina Gizatullina som Malika
* Ivan Okhlobystin som Yasja
* Dmitrij Nazarov som Rodion Balasjov
* Jevgenij Korjakovskij

Referanser
----------

1. ↑  «Паразиты» получили «Золотой глобус» как лучший фильм на иностранном языке
2. ↑  Дикая лига (2019)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dikaja liga* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Elisabet Dahle** (født 29. desember 1967) er en norsk lærer, fagforeningsperson og politiker for Sosialistisk Venstreparti. Hun var fra 9. desember 2011 til regjeringsskiftet etter Stortingsvalget i 2013 statssekretær i Kunnskapsdepartementet, for statsråd Kristin Halvorsen.

Dahle er utdannet lærer og arbeidet ved Lilleaker skole i Oslo frem til hun ble valgt inn i Utdanningsforbundets fylkesstyre. I 2006 ble hun sentralstyremedlem i Utdanningsforbundet. Hun ledet forbundets kontaktforum for grunnskolen og var medlem av forhandlingsutvalget på tariffområdet til KS, for Unio.

I desember 2011 ble Dahle ansatt i Kunnskapsdepartementet som statssekretær for kunnskapsminister Kristin Halvorsen. Dahles ansvarsområde er politikk knyttet til barnehagesaker og opplæringssaker fra grunnskole, videregående skole og voksenopplæring, og var i stillingen til regjeringen gikk av i oktober 2013. 

Dahle ble i 2014 ansatt som skolefaglig leder i Statped der hun arbeider spesielt med temaene hørsel og døvblindhet.

Referanser
----------

1. ↑  Regjeringens nettsider angir fødselsår 1968, skattelistene Arkivert 3. november 2013 hos Wayback Machine. og birthday.no angir 29. desember 1967.
2. ↑  Pressemelding (16. oktober 2013). «Offisielt frå statsrådet 16. oktober 2013 kl. 10.00». *regjeringen.no*. Statsministerens kontor. Besøkt 17. oktober 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Elisabet Dahle hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* Profil på regjeringen.no
**Ida Cox** (født Ida Prather 25. februar 1896 i Toccoa, Georgia, USA, død 10. november 1967 i Knoxville Tennessee) var en amerikansk sangerinne, kjent for et stort antall innspillinger, vesentlig innen blues.

Hun fikk gryende berømmelse på turne med vaudeville, der hun sang med Jelly Roll Morton og King Oliver på Plantation Cafe i Chicago. På 20-tallet utga hun under pseudonym som Kate Lewis, Vehna Bradley, Julia Powers og Jane Smith, samt med ektemannen, pianist Jesse Crump. Hun spilte med Bessie Smith i oppsetninger på Broadway (*Fan waves*, 1934), var fast artist på bl.a Café Society Downtown i Greenwich, og medvirket i *From spirituals to swing*
på Carnegie Hall (1939). Inntil et slag-tilfelle (1945) turnerte hun også med «I.C. and her all-star band». Hennes siste utgivelse var *Blues for Rampart Street* (1961) med Coleman Hawkins Quintet, før hun døde av kreft.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 2. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   blues.org[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   FemBio-Datenbank, FemBio-ID 6533, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2   besøkt 24. februar 2020[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   Find a Grave, Find a Grave 7129165, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ida Cox hos Internet Broadway Database Rediger på Wikidata
* (en) Ida Cox på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Ida Cox på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Ida Cox på Genius — sangtekster Rediger på Wikidata

* (en) Ida Cox på AllMusic Rediger på Wikidata
* (en) Ida Cox hos American National Biography Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** ICCU **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |