**Opprydning:** Denne artikkelen trenger en opprydning for å oppfylle Wikipedias kvalitetskrav. Du kan hjelpe Wikipedia ved å forbedre den. *(2020-12)*

Denne artikkelen **bruker eksterne lenker i løpende tekst**, noe som ikke er i samsvar med Wikipedias retningslinjer. Du kan gjøre artikkelen bedre ved å endre dette – skriv gjerne om teksten slik at lenkene blir brukt som referanser istedenfor direktelenker.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
**Scenekunstmedisin** (SKM), eller Performing Arts Medicine (PAM) på engelsk, er betegnelsen på en medisinsk gren som omhandler behandling og forebygging av yrkesrelaterte skader for utøvende kunstnere og artister, i hovedsak musikere, sangere og dansere. Scenekunstmedisin kan på mange måter sies å være den utøvende kunstners motstykke til idrettsmedisin for idrettsutøvere, og er internasjonalt anerkjent som en del av arbeidsmedisinfeltet.

Scenekunstmedisin er en relativt ny medisinsk disiplin. Det var først på 1980-tallet at man så smått begynte å se på sammenhenger og systematisere funn i relasjon til musikeres yrkesplager. Etter hvert har dette bredt seg til andre sceniske yrkesgrupper som dansere og skuespillere. De medisinske problemer kan være smerter ved/skader fra yrkesutøvelsen, nevro-muskulær dysfunksjon eller mentale utfordringer knyttet til yrkesutøvelsen (prestasjonsangst, sceneskrekk etc.) Eksempelvis vil ofte de spesielle spillestillingene som en del musikkinstrumenter krever, i kombinasjon med utallige repetisjoner gjennom fler ti-år, kunne gi betydelige helseplager og senskader for mange musikere. Danseres høye belastning fra svært ung alder, kan direkte sammenliknes med toppidrettens ekstreme krav. 

Forskning er blitt en viktig del av scenekunstmedisinen, og internasjonalt er det gjort mange studier og forskningsprosjekter på yrkesrelaterte skader og plager for utøvende kunstnere. Internasjonal forskning viser at så mye som 75% av alle musikere på et tidspunkt i løpet av karrieren har plager av en slik art at de trenger medisinsk spesialkompetanse for å kunne fortsette yrkesutøvelsen, og en nylig norsk studie viser at så mye som 40% av musikere i norske orkester og forsvarskorps sliter med hørsel-problemer/skader. 

En stor utfordring for kunstnerne har vært, og er, å finne fram til riktig type behandling og behandlere med kompetanse på scenekunstneres yrkesspesifikke utfordringer.

**Scenekunstmedisin internasjonalt**

Mange land har store og velfungerende nasjonale scenekunstmedisinske nettverk. 

Eksempler på slike nettverk og klinikker i andre land er Klinik for musikersundhet i Danmark;  Arkivert 3. februar 2020 hos Wayback Machine.BAPAM i Storbritannia; , Performing Arts Medicine Association (PAMA) i USA; , ASPAH i Australia; , dedikerte klinikker i Tyskland; Kurt-SInger-Institut; , Freiburger Institutt for Musikermedisin;  og i Hannover;  og i en rekke andre land. Dette viser at scenekunstmedisinen tas på største alvor i medisinske fagmiljøer og at behovet er stort i de ulike utøvermiljøene. Årlig arrangeres det en rekke konferanser innenfor scenekunstmedisin og i Norge arrangerte Creo - forbundet for kunst og kultur, Norges Musikkhøgskole og Norsk Teater- og Orkesterforening i 2022 en nordisk/internasjonal konferanse i Oslo; 

**Scenekunstmedisin i Norge**

I Norge eksisterer det ennå ikke et samlet scenekunstmedisinsknasjonalt fagmiljø , men LO-forbundet Creo har sammen med andre aktører tatt initiativ for å etablere et nasjonalt scenekunstmedisinsk kompetansenettverk. Det har vært gjort andre forsøk på det tidligere, blant annet ved opprettelsen av Norsk Underholdningsmedisinsk Institutt NUMI i Namsos.

Både nasjonalt og internasjonalt har doktorgraden til Jonas Vaag om mental helse blant norske musikere fått stor oppmerksomhet.; , likeså en avhandling om hørsel og tinnitus blant norske rockemusikere av Carl Christian Lein Størmer, Dette viser at det også i Norge er interesse for å forske på kunstneres yrkesrelaterte helseplager. Siden 2015 har danser og fysioterapeut Irem Eliassen drevet Scenekunstklinikken  for å gi rask behandling for arbeidsrelaterte skader hos scenekunstnere, og for å forebygge skader hos denne yrkesgruppen. Hun har en master (MSc) i scenekunstmedisin fra University College London (UCL) og er Norges første scenekunstmedisiner.  Eliassen har også gjennomført en oppfølgingsstudie av den tidligere nevnte FFI studien på norske orkester og forsvarskorps; 

Norges Musikkhøgskole har også et økt fokus på musikkstudentenes yrkeshelse og jobber aktivt med forebygging av helseplager som en viktig og integrert del av undervisningen. Danserne ved Den Norske Opera og Ballett har i mange år hatt et samarbeid med Olympiatoppen og deres ekspertise og kompetanse innenfor prestasjon og prestasjonskultur. Pianisten Tina Margareta Nilssen har utviklet en egen metodikk for å hjelpe musikere med å "spille på lag" med kroppen, og hennes metodikk, Timani; , er mye brukt av musikere både i Norge og internasjonalt.