recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Artikkelen inngår i serien om
**Frelsesarmeen** |
| --- |
|  |
| **Frelsesarmeen** |
| Frelsesarmeen
Kategori Frelsesarmeen
Frelsesarmeens korps
Kjente Frelsesarmeoffiserer
Kjente Frelsesarmesoldater |
| **Bakgrunn** |
| Kristendom
Protestantisme
Pietisme
Den anglikanske kirke
Metodisme |
| **Viktige personer** |
| William Booth
Hanna Ouchterlony
Othilie Tonning |

Frelsesarmeens flagg. Tegnet av Catherine Booth
Det første flagget ble presentert av Catherine Booth i Coventry i 1878. Hun forklarte at den blodrøde fargen sto for Jesu blod som kjøpte oss fri; at det blå var Guds utvalgte symbol på renhet; og at solen representerer lys, varme og menneskenes liv. Mottoet «Blod og ild» («Blood and Fire») peker på Lammets blod og Den hellige ånds ild.

Fire år senere ble solen endret til en stjerne, antakelig på oppfordring fra svigersønnen Frederick Booth-Tucker som arbeidet i India hvor solen var et viktig ikke-kristent symbol.

Idag brukes flagget mest i forbindelse med seremonier slik som barnevelsignelse, soldatinnvielse og begravelse. Frelsesarmeen bryter også vanlige flaggskikker ved at deres flagg ikke skal tas ned om natten. "Frelsesfanen vaier". Det blir sagt at Frelsesfanen er det eneste flagget som vaier rundt hele kloden.

I ett hvert frelsesarmeelokale skal det være ett flagg. I de steder der Frelsesarmeen ikke har egne lokaler og må leie eller ha møte ute, så er flagget alltid tilstede for å symbolisere at nå er det Frelsesarmeen som har møte.

Frelsesarmeens flagg er ikke den offisielle logoen det er det skjoldet som er.
**General** er tittelen på den internasjonale lederen av Frelsesarmeen

Det var Frelsesarmeens grunnlegger William Booth som først kalte seg general. William Booth utpekte sin sønn Bramwell Booth til sin etterfølger og denne arvet tittelen, men siden har alle generaler blitt valgt av Frelsesarmeens høye råd

Begge kjønn kan bli general. Evangeline Booth Williams datter ble valgt til Frelsesarmeens fjerde general, Eva Burrows ble valgt til den trettende, og Linda Bond til den nittende generalen. 

Den frelsesoffiser som blir valgt til general er den verdensvide åndelige leder i Frelsesarmeen. Siden Frelsesarmeen er bygget opp etter militær struktur er det generalen som foretar alle styrer Frelsesarmeen. Generalen går vanligvis av ved pensjonsalder, som er 70 år.

Generalen blir valgt av Frelsesarmeens høye råd når den forrige generalen går av, blir pensjonert eller av andre grunner feks sykdom.

I 2006 ble det høye råd avholdt i Sunbury nær London England fra 20. januar til 28. januar 2006. Det høye råd valgte Shaw Clifton som overtok som general etter general John Larssons pensjonering 2. april 2006.

Liste over Frelsesarmeens generaler
-----------------------------------

1. (1878–1912) William Booth
2. (1912–1929) Bramwell Booth
3. (1929–1934) Edward Higgins
4. (1934–1939) Evangeline Booth
5. (1939–1946) George Carpenter
6. (1946–1954) Albert Orsborn
7. (1954–1963) Wilfred Kitching
8. (1963–1969) Frederick Coutts
9. (1969–1974) Erik Wickberg
10. (1974–1977) Clarence Wiseman
11. (1977–1981) Arnold Brown
12. (1981–1986) Jarl Wahlström
13. (1986–1993) Eva Burrows
14. (1993–1994) Bramwell Tillsley
15. (1994–1999) Paul Rader
16. (1999–2002) John Gowans
17. (2002–2006) John Larsson
18. (2006–2011) Shaw Clifton
19. (2011–2013) Linda Bond
20. (2013–2018) André Cox
21. (2018–) Brian Peddle
«Krona» har flere betydninger.

"Krona", Romsdalsmuseet, Molde.  Foto: Halvard Hatlen 
**Krona**, også omtalt som **Krona på verket**, er publikums- og magasinbygg ved Romsdalsmuseet i Molde. Bygget var ferdig i 2016 og er oppført i massivt tre og har utmerket seg arkitektonisk. Arkitekt var Reiulf Ramstad Arkitketer AS i Oslo. Det er finansiert med en tredel fra Staten, resten lokalt. Arealet er tilsammen 3.500 kvadratmeter.

Formidling og lager
-------------------

Bygget er administrasjonsbygg, har en stor fast kulturhistorisk utstilling, den tyske eksilkunstneren Kurt Schwitters som har tilknytning til Romsdal og Sunnmøre har et eget rom i den faste utstillingen. Ellers består den av viktige kulturhistoriske begivenheter, konfeksjonsindustrien, klesdrakter og bunader, båtbygging og båtmotorer, fjell og turisme, Moldehistorie, fiske og kystkuturen og mer. Et rom viser skiftende utstillinger. Det er også en museumskafe, et lokalhistorisk bibliotek, visningsrom og auditorium. Verkstedet For konservering og byningsrestaurering. I magasinet er tusenvis av gjenstander samlet, samt millioner av historiske fotografi. Romsdalsarkivet består av flere hundre meter lokalt kildearkiv. På inngangsdøren er Bjørnson sitatet: «Undrer meg på hvad jeg får å se, over de høye Fjelde.....», dette ble valgt med vilje, med et ønske om at det ble stilt både spørsmål og gitt gode svar.

"Bygata", Romsdalsmuseet, Molde. Lengst inn i enden ligger "Krona".  Foto: Halvard Hatlen

Om bygget
---------

Bygget har utmerket seg arkitektonisk og ble nominert i konkurransen Årets kulturbygg i verden 2017 (European Union Prize for Contemporary Architecture - Mies van der Rohe Award 2017). Gjennom tradisjonsrikt materialbruk og form ivaretas lokal historie, tradisjon og landskap. Alpelandskapet i Romsdal kan en finne igjen i takutformingen. Underetasjen er utført i betong, som gjør magasinet brannsikkert. Bygget ellers er i massivt treverk. Utvendig på både vegger og tak er det brukt royalimpregnert furu og den skal verken beises eller males. Vinduene er plassert etter aktiviteten innendørs, litt uryddig, noe som ikke var uvanlig i tidligere tider .

Referanser
----------

1. ↑  "Romsdalsmuseet – «Kronen på verket». Kronikk skrevet av museumsdirektør Jarle Sanden." Romsdals Budstikke 9. februar 2016
2. ↑  Heiene, Marit. "Krona på verket kan bli Årets kulturbygg i verden!" Romsdals Budstikke 9. juli 2016
3. ↑   Herskedal, Kjell. "Romsdalsmuseet". Byggeindustrien (www.bygg.no) 13. oktober 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Arkivert 31. desember 2016 hos Wayback Machine.
Åhléns City i 2006
**Åhléns City** er et varehus på Norrmalm i det sentrale Stockholm. Bygningen ligger i Klarabergsgatan 50 og opptar hele kvartalet *Gripen.* Åhléns City er Åhléns ABs største enkeltstående varehus, med en omsetning som tilsvarer nær 20 prosent av selskapets totale omsetning. Varehuset ble tegnet av arkitektkontoret Backström & Reinius Arkitekter AB, ble innviet 9. september 1964 og ble tildelt Kasper Salin-prisen i 1966.

På 1950-tallet innså ledelsen for det daværende Åhlén & Holm at omdaningen av Stockholms city ville flytte bykjernens midtpunkt fra Hötorget til Sergels torg. Åhlén & Holm eide da eiendommen ved Hötorget, det såkalte Tempohuset, der Kungshallen ligger i dag. 

Stockholm kommune byttet Hötorg-eiendommen mot den eiendom hvor Åhléns City nå ligger. Begge parter anså seg å ha gjort en god avtale; Stockholm kommune skaffet en eiendom med høyere verdi og Åhlén & Holm fikk en eiendom akkurat overfor T-baneknutepunktet T-Centralen og nær Stockholms sentralstasjon. Den gamle bebyggelsen i kvartalet Gripen ble revet i begynnelsen av 1960-årene, deriblant Stockholms arbetareinstitut og Missionskyrkan Valhalla. Åhlén & Holm fikk bygglov i 1962.

Detaljplanen foreskrev opprinnelig en lavbebyggelse med toetasjeshus og tre punkthus ovenfor. Det endret Backström & Reinius, og tegnet en konvensjonell, høy gatefasade utført i mønstermuret tegl med omvekslende røde og hvite bånd. Fasadeelementenes utside består av rødt og hvitglassert tegl. Arkitektene ville også unngå lysreklame med neon og anså at fasadegestalten var reklame nok. I senere år har dog selskapet valgt å lage reklame ved hjelp av store fotoplakater på fasaden.

Mot Klarabergsgatan domineres fasaden av en stor klokke og selskapets navn i gullskrift. Klokken er formgitt av arkitektene og tilvirket i kobber med ekte bladgull. Klokken er tid- og lydsynkronisert med Klara kyrka og Sveriges radio. Hele komplekset måler 40 x 130 meter og kan nås både fra Klarabergsgatan, Mäster Samuelsgatan og fra T-Centralen. Volumet omfatter fire etasjeplan under jorden. I kjelleren ligger blant annet bilparkering i to etasjer.

Bygningens indre har gjennom årene gjennomgått en rekke ombygginger og renoveringer. 

I dag eies eiendommen av Stefan Perssons eiendomsselskap Ramsbury Property AB.

Referanser
----------

1. ↑  Bebyggelsesregistret
**Frelsesarmeens høye råd** består av alle aktive (ikke-pensjonerte) kommandører, utenom ektefellen til den sittende general (denne har rangen kommandør), øvrige medlemmer er Territorialledere og Territoriale Presidenter for kvinneorganisasjonene med oberst rang. 
Det høye råd velger en ny general når den sittende generals periode er slutt, ved generalens pensjonering eller når det har inntruffet noe som gjør at generalen må gå av, f. eks sykdom.
Dette er det høye råds funksjon slik det er beskrevet og lovfestet i The Salvation Army Act av 1980. Rådet har ingen andre funksjoner og heller ingen lederfunksjon i Frelsesarmeen. Rådet velger gjerne en ny general ca. tre måneder før sittende generals periode utløper. I perioden før den nye generalen tiltrer har denne tittelen "General-elect". I 2013 publiserte General John Larsson (pensjonert i 2006) en bok som beskriver prosessene og prosedyrene i Frelsesarmeens høye råd på en god måte. Boken bidro til å 'avmystifisere' rådets rolle.

Referanser
----------

1. ↑  «The Salvation Army International - The High Council». *www.salvationarmy.org*. Arkivert fra originalen 14. mai 2019. Besøkt 14. mai 2019.
2. ↑  Larsson, John (2013). *Inside a High Council*. London: Salvation Books. ISBN 9780854128846.
En blomst i Arboret  Foto: Jarle Vines 
**Rogaland Arboret** er et parkanlegg som ligger utenfor Sviland i Sandnes kommune i Rogaland. I arboretet finnes det mer enn 1400 forskjellige trær og busker fra en rekke land. I 1972 ble arboret etablert som stiftelse av Rogaland fylke og kommunene Gjesdal, Hå, Kleppe, Randaberg, Sandnes, Sola, Stavanger og Time. Dette skjedde etter et initiativ fra Bjørn A. Stangebye. Det var en brann i Melshei i 1970 som la 500 dekar skog i aske som gjorde etableringen av Rogaland Arboret mulig. Etter stiftelsen var etablert mottok arboretet gaver i form av penger, planter, utstyr og gratis arbeidskraft.  

Det er et rikt fugleliv i parken. En av grunnene til dette er at personalet i parken fôrer fuglene om vinteren. Ved utgangen av 2007 var det registrert 119 fuglearter i parken. Blant de sjeldne artene som er observert er blant annet 
svartspett, furukorsnebb, nøttekråke, vannrikse og gulbrynsanger.  
I 2005 mottok Rogaland Arboret Friluftsprisen "Årets gjerdeklyver 2005" som utdeles av Friluftsgruppa i Sandnes kommune.

Parken
------

Rhododendron i parken Foto: Jarle Vines 
Rhododendrondalen i anlegget har en stor samling av rhododendron fra hele verden som er svært fargerik når den blomstrer i slutten av mai og begynnelsen av juni. I bøkefeltet finnes det mange kultivarer av skogstreet bøk (*Fagus sylvatica*). Det finnes også et eget felt for norske trær som inneholder over 30 forskjellige arter. Etter 15 års planlegging ble det i 2005 åpnet en egen magnoliahage. Magnolia er en plante som primært dyrkes på grunn av de vakre blomstene.  

I tilknytning til parken er det en kafeteria som er åpen om søndagene. I 2005 hadde parken over 50 000 besøkende.

Eksterne lenker
---------------

* Arboretets hjemmeside
* Region Stavanger sin side om arboretet
* Stavanger Aftenblad om magnoliahagen.

| * v
* d
* r

* Botaniske hager i Norge
* Nettverk for norske botaniske hager

 |
| --- |
| 
* Tromsø arktisk-alpine botaniske hage (Universitetet i Tromsø)
* Ringve botaniske hage (NTNU)
* Arboret og Botanisk hage på Milde (Universitetet i Bergen)
* Botanisk hage (Universitetet i Oslo)
* Stavanger botaniske hage (Stavanger kommune)
* Rogaland Arboret
* Naturmuseum og botanisk hage, Universitetet i Agder

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
*Se også Mynt og kron.*
***Kron og mynt***, med undertittelen *eit veddemål*, er en roman av den norske forfatteren Kjartan Fløgstad, utgitt i 1998.

Romanen blir beskrevet som en «digresjonsroman» og omtalt som «eit omfattande, rikt ornamentert, barokt romanunivers som introduserer ei rekke ulike karakterar, tider, stader og hendingar. Karakterar, tider, stader og hendingar som i stor grad lever sine eigne liv, men som i romanen etter kvart blir knytt til kvarandre på meisterleg vis». En av romanens hovedpersoner er *Tjerand Fonn*, som blir funnet i sin døde mors liv i fjæresteinene utenfor Kristiansund, og som vokser opp hos fosterfaren *Samson Avsenius*. Avsenius er reder og lastebilsjåfør, mens Tjerands biologiske mor var russisk sirkusartist. Tjerand Fonn vokser opp og utdanner seg til kunsthistoriker, med kirkeutsmykninger fra reformasjonen og barokken som spesialfelt. Romanens jeg-forteller *Aa Aavaath* er en bifigur i handlingen; hun er geolog og arbeider som plattformsjef i oljeindustrien.

Romanen ble av Dagbladets anmelder Øystein Rottem karakterisert som et mesterverk; mens den svenske avisen Expressens anmelder beskriver boken som «en norsk motsvarighet till James Joyces Ulysses». Dag og Tids anmelder Otto Hageberg omtalte boka som «litterær kunst av uvanleg kvalitet».

*Kron og mynt* vant Brageprisen det året den utkom; og ble i en Dagbladet-serie sommeren 2006 kåret til en av de 25 beste romanene fra de siste 25 år

Referanser
----------

1. 1 2  Dagbladet, 1.8.2006: Kjartan Fløgstad er nummer fem
2. ↑  Dagbladet, 17.9.98 Fløstad på sitt beste. Sitat: «Fløgstad har tidligere vist at han kjenner industriarbeiderens hverdag ut og inn. Her viser han seg som en like innforstått skildrer av det gamle bondesamfunnet. Både som miljøskildrer, og ikke minst som personskildrer, er Fløgstad på sitt beste i denne romanen»
3. ↑  «gyldendal.no». Arkivert fra originalen 29. januar 2009. Besøkt 25. januar 2009.
4. ↑  Dag og Tid, 17.9.1998: Fabelaktig Fløgstad Sitat: «Men her er også perfide parodiar og sviande pamflettaktige spiddingar av aktuelle samtidsfenomen, med storarta «portrett» av personar eller figurar som både er «realistiske» og magisk-eventyrlege på same tid»
**Kromosom 21** er ett av de 23 kromosomparene hos mennesker. Mennesker har normalt to versjoner av dette kromosomet, ett fra hver av foreldrene. Dette kromosomparet dekker omtrent 46 millioner basepar som er byggematerialet til DNA. Kromosom 21 står for omtrent 1,5 % av den totale mengden DNA i cellene. 

Identifiseringen av genene på hvert kromosom har i lang tid blitt sett på som ett av de viktigste forskningsområdene, og blitt viet mye tid og resursser. Siden forskere bruker forskjellige metoder til å identifisere genene, har man ikke klart å stadfeste ett nøyaktig antall gen. Det er antatt at kromosom 21 inneholder omtrent 300 gen.

Viktige gen
-----------

* APP
* HLCS
* KCNE1

Sykdommer, fysiske og psykiske misdannelser
-------------------------------------------

* Alzheimers sykdom
* Amyotrofisk lateral sklerose
* Downs syndrom er en arvemessig feil der en person har tre i stedet for to kromosom 21.

Eksterne lenker
---------------

* UiB om kromosom
* What Can Our Chromosomes Tell Us?
* Random Orientation of Chromosomes


| Menneskets kromosomer |
| --- |
| {1}
{2}
{3}
{4}
{5}
{6}
{7}
{8}
{9}
{10}
{11}
{12}
{13}
{14}
{15}
{16}
{17}
{18}
{19}
{20}
{21}
{22}
{X}
{Y} |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Carl Konow** (født 20. februar 1806, død 6. november 1876) var en norsk kjøpmann og stortingsrepresentant.

Liv
---

Han var sønn av kjøpmannen Wollert Konow (1779–1839) og Cecilie Catharina Krogh (1777–1821). I 1832 ble han gift med Modesta Grieg (1812–1880), datter av stadshauptmann Joachim Susemehl Grieg. Han var farfar til maleren Karl Konow.

Etter skolegang i Bergen ble han utdannet ved Mr. Willinks institutt i Brixton fra 1821 til 1823. Siden var han i handelsvirksomhet i Bergen, hvor han i 1832 etablerte seg som kjøpmann. Han foretok senere flere utenlandsreiser, blant annet til England, hvor han besøkte medlemmer av aristokratiet som han var blitt kjent med i Norge. Om besøket hos hertugen av Rutland på Belvoir Castle utga han senere et lite skrift.

Konow var medlem av formannskapet i Bergen i åtte år fra 1840. I 1847 førte han forhandlingene med den engelske ingeniøren Robert Stephenson angaaende byens planer om å anlegge et vannverk ved Starefossen, som aldri ble ført ut i livet. I 1848, 1851 og 1857 var han stortingsrepresentant fra Bergen. Han var direktør for Bergens Privatbank fra 1856 til 1870. Under handelskrisen i Bergen i 1857 var han medlem av «undersøkelseskomiteen til gjensidig betryggelse», som skulle undersøke de forskjellige vekselutstedernes i Bergens solvens. I 1851 fikk han i oppdrag av regjeringen å bistå den norsk-svenske legasjonen i Madrid under forhandlingene om fisketollen i Spania. Han var en av stifterne av sjøforsikringsselskapet Neptun.

Han var en religiøst interessert mann og en av dem som ble grepet av Lyder Bruns vekkelse i Bergen på 1840-tallet.

Konow eide landstedet Frydenbø på Laksevåg, hvor en gate senere er oppkalt etter ham.

Utmerkelser
-----------

Konow var konsul for hertugdømmet Parma og medlem i styret av Bergens Museum. I 1852 ble han utnevnt til ridder av St. Olavs Orden.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 498[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Halvorsen, J.B. (1892). *Norsk Forfatter-Lexikon 1814-1880*. Kristiania: Den Norske Forlagsforening.
* Bruenech, G. W. (1937). *Konow*. Oslo: Grøndahl.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Carl Konow hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF
 |
Dongposvin (東坡肉), en kjent rett fra Zhejiangkjøkkenet
Teplantasjer nær byen Hangzhou. Foto: Shizhao 2005
**Zhejiangkjøkkenet** (kinesisk: 浙菜 eller 浙江菜) er en av Kinas åtte kulinariske tradisjoner. Det har sin hjemstavn i provinsen Zhejiang i Kina. 

Kjøkkene har i det minste tre distinkte retninger, som kommer fra hver sin by i provinsen: Hangzhoustilen karakteriseres av stor og variert bruk av bambusskudd, Shaoxingstilen spesialiserer seg på fugl og ferskvannsfisk, mens Ningbostilen spesialiserer seg på sjømat, med stor vekt på ferske og salte retter.

Noen regner også med Wenzhoustilen som en fjerde variant; den er kjent for sjømat, fugl og kjøtt.

Noen typiske retter
-------------------

* Dongpo rou (東坡肉, *Dōngpō ròu*): Stekt svinemage stuet i soyasaus og vin.
* Jiaohua ji (叫花鸡, *Jiàohuā jī*), «tiggerens kjøkken».
* Xi Hu cu yu (西湖醋鱼, *Xīhú cùyú*) «Vestsjøfisk i eddik».

Annet
-----

Kjøkkenet kan også skilte med landets mest berømte grønne te, «Dragekildens te» (*longjing cha*).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Det Danske Sprog- og Litteraturselskab** (**DSL**) er et dansk litterært selskap, stiftet 1911, som utgir og dokumenterer dansk språk og litteratur fra de eldste tider til nåtiden. Utgivelsene skjer såvel i bokform som på internett.

Selskapet ble stiftet av Lis Jacobsen og Carl S. Petersen i 1911, og Lis Jacobsen ble valgt som selskapets første formann, en post hun hadde inntil 1931. Selskapets nåværende formann siden 2001 er Finn Hauberg Mortensen.

Selskapets administrative ledelse har vært bestyrt av Lis Jacobsen 1931–51, Albert Fabritius 1951–74, Erik Dal 1974–91, Iver Kjær 1991–2002, Jørn Lund 2002–2011, Lasse Horne Kjældgaard 2011–2015 og Karen Skovgaard-Petersen fra 2015.

Det Danske Sprog- og Litteraturselskab har utgitt mere enn 200 titler i mere enn 800 bind. Verkene som er utgitt dekker et bredt spekter; fra store verker som *Ordbog over det danske Sprog* (28 bind), fortsettelsen *Den Danske Ordbog* (6 bind), samlede skrifter av bl.a. Tycho Brahe, Steen Steensen Blicher, Thomas Kingo, m.fl. serien *Danske Klassikere* (fra 17.-20. årh.) og ordbøker, som strekker seg fra *Gammeldansk Ordbog* til *Korpus 2000*, som dokumenterer dansk språk anno 2000.

Referanser
----------

1. ↑  «Om DSL — DSL - Det Danske Sprog- og Litteraturselskab». *dsl.dk*. Besøkt 6. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** EU mva-nr.
 |

Portal: Danmark
**Ryszard Przecicki** (født 10. desember 1934 i Gdańsk, Polen, død 28. april 2009) var en australsk forretningsmann.

Pratt hadde polsk-jødiske foreldre. Hans familie emigrerte fra Polen i 1938 og bosatte seg i Victoria i Australia. I Australia skiftet han navn til Richard Pratt. Han begynte ved Universitetet i Melbourne i 1953. leder av det privateide selskapet Visy Industries, og han var en ledende skikkelse i Melbourne. I året før sin død ble Pratt rangert som Australias fjerde rikeste person, med en personlig formue verdsatt til 5480 millioner australske dollar.[]

Etter at hans far døde i februar 1969 overtok Pratt sin fars virksomhet, som da hadde flere hundre ansatte og en årlig omsetning på fem millioner.[] Gjennom Pratt Foundation er Pratt-familien blant Australias ledende filantroper og har donert opp til 10 millioner dollar hvert år.[] Pratt har også donert betydelige midler til store politiske partier.[] Den 8. februar 2007 ble Pratt utnevnt til president i Carlton Football Club. 

Pratt ble utnevnt til offiser av Order of Australia i 1985, og kommandør av Order of Australia, Australias høyeste utmerkelse, i 1998. Hans kone, Jeanne, er også en mottaker av denne utmerkelsen. Richard Pratt var gift med Jeanne Pratt i nesten 50 år. Etter suksessen med selskapet Visy Industries, nøt ekteparet en overdådig livsstil, med et privat jetfly og et utvalg av leiligheter i forskjellige land, inkludert en penthouse i New York City og en historisk herregård i en forstad i Melbourne.[] Ekteparet hadde tre barn, Anthony, Heloise og Fiona.

Referanser
----------

1. ↑   www.abc.net.au[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Richard Pratt (Australian businessman) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* "Some Inspirational People" skrevet av Laurence MacDonald Muir.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Whiteboard eller tusjtavle er en tavle med glatt, hvit overflate som en kan skrive og tegne på med spesielle tusjpenner og som lett kan tørkes av etterpå.
Toller ved U.S. Customs and Border Protection skriver på whiteboard med påtrykt rutenett for å holde orden på inspeksjoner av varepartier som kommer inn. Foto: 2007 
**Whiteboard**, **whiteboard-tavle** eller **tusjtavle**, på engelsk også kalt *dry-erase board* eller *dry-wipe board*, er en spesiell type tavle eller plate der overflaten er glatt, fast og vanligvis hvit. Her kan en tegne eller skrive med spesielle tusjpenner som har blekk som lett kan tørkes vekk.

En whiteboard er laget av plast, aluminium eller stål belagt med hvit emalje eller et keramisk materiale. Tavlene kan også være malt.

Et vanlig problem ved bruk av penner på vertikale flater er at en må holde dem med bunnen opp for at de skal fortsette å virke. Whiteboardpenner skriver selv om spissen peker oppover.

Man må benytte spesielle whiteboardpenner på tavlen, benytter man permanentpenn får man ikke tørket den bort igjen (da må man tegne over med en whiteboardpenne for å få tørket det bort).

Hvite tusjtavler kom på markedet på 1980-tallet og har siden blitt fast inventar på mange kontorer, i møterom, klasserom og andre arbeidsmiljøer der en trenger en tavle.

Whiteboardpenn
Whiteboardsvamp

Se også
-------

* Interaktiv whiteboard, en moderne skoletavle i form av en trykkfølsom tusjtavle koblet til en datamaskin og en prosjektør

Eksterne lenker
---------------

* (en) Whiteboards – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Anja Oplotnik** (født 21. september 2002) er en slovensk alpinist, som representerer klubben ASK Branik Maribor. Hun trenes av Aleš Rogelj.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2018/19

Oplotnik deltok i sitt første FIS-renn i november 2018, i Solda i Italia, der hun kom på 33.-plass i storslalåm. Hun deltok i Bosnia-Hercegovinas juniormesterskap i alpint (utenfor mesterskapet) i desember, og vant der slalåmrennet og storslalåmrennet. Hun deltok i Vinter-EYOF 2019 (European Youth Olympic Festival) i Bosnia-Hercegovina, og kom der på 32.-plass i storslalåm, men kjørte ut i slalåm. Under det italienske mesterskapet i alpint 2019 kom hun på 15.-plass i storslalåm.

### Sesongen 2019/20

Hun deltok i alpint under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom hun på 37.-plass i super-G, der Amelie Klopfenstein fra Sveits vant. I den påfølgende kombinasjonsslalåmen kjørte hun seg opp til 24.-plass i kombinasjonen. I storslalåm og i slalåm kjørte hun ut. Hun deltok også i parallellslalåm for mikslag, der hun deltok sammen med Rok Ažnoh, disse endte på niendeplass etter at de tapte åttendedelsfinalen mot Tyskland.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  FIS - *Anja Oplotnik - Results*, besøkt 20. mars 2020.
3. ↑  Lausanne 2020 - *Alpine Skiing - Women's Super-G* Arkivert 19. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 19. mars 2020.
4. ↑  Lausanne 2020 - *Anja Oplotnik* Arkivert 20. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 20. mars 2020.
5. ↑  Lausanne 2020 - *Alpine Skiing Parallel Mixed Team Event - Slovenia* Arkivert 20. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 20. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anja Oplotnik – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Anja Oplotnik – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Anja Oplotnik – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 20. mars 2020 hos Wayback Machine.
**Wien-dokumentet** er en avtale fra 1990 mellom medlemslandene i Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa hvis mål er å øke sikkerheten og tiltroen mellom medlemmene av organisasjonen.
Avtalen inkluderer en årlig utveksling av militær informasjon om styrker i Europa (definert som fra Atlanterhavet til Ural), risikoreduksjonsvarslinger med informasjon om uvanlig militær aktivitet og farlige hendelser, forhåndsvarsling av visse militære aktiviteter, observasjon av visse militære aktiviteter, utveksling av årlige kalendere og kontroll av inspeksjon- og evalueringsbesøk.

Informasjonsutvekslingen skiller seg fra Global utveksling av militær informasjon ved at den er avgrenset til styrker i Europa, mens Global utveksling av militær informasjon gjelder for alle styrker til medlemslandene, uansett hvor de holder til. Den årlige utvekslingen av informasjon blir gjennomført samtidig med den årlige utvekslingen av informasjon fra CFE-avtalen i Wien i desember hvert år. Wien-dokumentet blir revidert jevnlig; siste versjon pr. 2017 er fra 2011.

Siden 2014 har det vært frykt for at Wien-dokumentet er nær ved å bli de facto nedlagt grunnet spenninger i Øst-Europa. Russland kunne allikevel utnytte avtalen i april 2015 for å tvinge NATO til å la russiske inspektører være tilstedet ved militærøvingen Joint Warrior utenfor Skottland.

Referanser
----------

1. ↑  «Arms Control and International Security, Overview of 2011 Vienna Document». U.S. Department of State. Besøkt 10. august 2013.
2. ↑
3. ↑  Farmer, Ben; Parfitt, Tom (14. april 2015). «Russian inspectors arrive at British war games off Scotland». *The Daily Telegraph (online edition)*. Besøkt 14. april 2015.
**Peder Ebenezer Larssen** (født 11. juni 1881 i Håkvik i Narvik kommune, død 21. oktober 1947), til daglig kjent som **Per Larssen**, var en norsk ingeniør. Han var handelsminister i Peder Kolstads regjering og Havnedirektør fra 1937 til sin død i 1947. 

Larssen ble uteksaminert som ingeniør fra Trondhjems Tekniske Læreanstalt i 1903, og senere gjennom tilleggsstudier i Technische Hochschule i Dresden diplomeksamen (1911) og graden dr.ing. (1924). Han var stadsingeniør i Vardø fra 1905 til 1910, på Hamar fra 1911 til 1914 og i Arendal fra 1914 til 1917. Fra 1918 til 1926 var han direktør for Norges opplysningskontor for næringsveiene, en forløper for Norges Teknisk Naturvitenskapelige Forskningsfond (NTNF). Etter et opphold i Frankrike, ble han i 1928 utnevnt til direktør for Riksforsikringsanstalten, det senere Rikstrygdeverket. Denne stillingen hadde han frem til han ble utnevnt til Havnedirektør 30. april 1937. Tidlig i 1945 flyktet han til Sverige, og gikk tilbake i sin stilling som havnedirektør ved retur til Norge sommeren 1945. 

Stillingen som handelsminister fra 12. mai 1931 til 14. mars 1932 ble tilbudt Larssen i kraft av faglige og administrative kvalifikasjoner, uten at han tidligere hadde hatt politiske verv.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 437[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Per Larssen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Lars Oftedal** | **Norges handelsminister**(1931–1932) | Etterfølger:**Ivar Kirkeby-Garstad** |
**Frydenlund skole** er en barneskole i tettstedet Elverum i Innlandet. Skolen ligger i Leiret (Elverum sentrum) og har Storgata, Kremmertorget og Christiansfjeld festning i nær beliggenhet. Ved årgangen 2020/21 var det 205 elever ved skolen. Nåværende rektor er Berit Wahl.

Historie
--------

Skolen blei bygd i 1964 for å erstatte Folkvang skole og hadde rundt 500 elever fordelt på 18 klasser det første skoleåret. Skolekretsen til Frydenlund skole på 1960-tallet og fram til 1977 bestod av nesten hele tettstedet Elverum, fra Søbakken i nord, til Løvbergsmoen i øst og Hanstad i sør. De eneste delene av tettstedet som ikke inngikk i Frydenlunds skolekrets var på Vestad (områdene vest for Glomma), hvor det hadde blitt bygd en skole 4 år før i 1960. 

I 1976 (det siste året før Søbakken skole sto ferdig) var det et rekordtall elever på skolen da det var 827 elever som gikk der. Høsten 1982 sto Hanstad barne- og ungdomsskole ferdig og elevtallet ved Frydenlund skole ble nå redusert til 232 elever ettersom skolekretsen på østsida av Glomma nå hadde blitt delt i tre.

Referanser
----------

1. ↑  *nsr.udir.no*. Besøkt 26. april 2021.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
2. ↑  «Nasjonalbiblioteket». *www.nb.no*. Besøkt 26. april 2021.
3. ↑  «Nasjonalbiblioteket». *www.nb.no*. Besøkt 26. april 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Wiencke Island** er en øy i Antarktis, beliggende innenfor Anvers Island på vestkysten av Antarktishalvøya. Den er om lag 25 kilometer lang og to til åtte kilometer bred, og er den sørligste av de større øyene i Det antarktiske arkipel. Den domineres av bratte fjell, og er for det meste dekket av isbreer, snø og is.

Geografi
--------

Gerlachestredet i øst skiller Wiencke Island fra Danco Coast på Antarktishalvøya, mens Neumayer Channel i nordvest skiller øya fra den største øya i Det antarktiske arkipel, Anvers Island. Ved det nordlige innløpet til Peltier Channel, som skiller øya fra den mindre Doumer Island i sørvest, ligger den naturlige havnen Port Lockroy.

Historie
--------

Det var sannsynligvis Edward Bransfield som først oppdaget øya fra briggen «Williams» i januar 1820. I 1829 fastslo Henry Foster at det dreide seg om en øy ved å seile rundt den. Den tyske oppdageren Eduard Dallmann var i 1873 den første som foretok en ilandstigning på Wiencke Island. Øya ble navngitt av Belgica-ekspedisjonen 1897–99 under ledelse av Adrien de Gerlache etter den norske sjømannen Carl August Wiencke som falt overbord og omkom på ekspedisjonen.

Under Operasjon Tabarin i 1944–45 etablerte Storbritannia baser i Port Lockroy, på Deceptionøya og i Hope Bay for å hindre fienden muligheten til å etablere tilfluktssteder i området, samt for å legge grunnlag for senere territorialkrav. *Base A* i Port Lockroy, beliggende på den lille øya Goudier Island utenfor Jougla Point nær Wiencke Islands sørvestre side, var i drift fram til 1962. Den har siden blitt restaurert, og er nå et museum som er oppført på listen over historiske steder og kulturminner i Antarktis.

Et argentinsk fyr ble installert i 1947 på Py Point i den sørvestre enden av Peltier Channel på Doumer Island, og i 1955 oppførte Argentina en nødhytte i Dorian Bay, nord for Port Lockroy. British Antarctic Survey (BAS) satte i 1975 opp en hytte nær den argentinske nødhytta i forbindelse med en midlertidig flystripe på Damoy Point. Her ble personell fraktet inn med skip og fløyet videre til den nye forskningsstasjonen Rothera på Adelaide Island når isforholdene forhindret skipene å seile lenger sørover. Flystripa ble tatt ut av bruk i 1995 og hytta er oppført på listen over historiske steder og kulturminner i Antarktis.

Referanser
----------

1. ↑  Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 16018
2. 1 2  Historic Sites & Monuments in Antarctica. International Polar Heritage Committee
3. ↑  Robert K. Headland (2009). *A Chronology of Antarctic exploration*. London: Quaritch. s. 342. ISBN 978-0-9550852-8-4.
4. ↑  Robert K. Headland (2009). *A Chronology of Antarctic exploration*. London: Quaritch. s. 446. ISBN 978-0-9550852-8-4.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Wiencke Island – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Per Gunnar Ledin** (14. september 1978 i Luleå) er en svensk ishockeyspiller.

Ledin har spilt i Elitserien med IF Björklöven, Luleå HF, Färjestads BK og sesongen 2007/2008 i HV71. Sesongene 2005/2006 og 2006/2007 gikk Ledin sammen med Färjestadskollegaen Emil Kåberg under navnet «Bruise Brothers» for sitt tøffe spill. Sesongen 2006/2007 fikk Ledin hele 148 utvisningsminutter. Ledin vakte oppmerksomhet da han under sluttspillet 2005/2006 ble politianmeldt for hets mot menneskegruppe, da han kritiserte en av kampens funksjonærer med ordene «Hører du, din tjukke jævla tater» etter et annullert mål.

I juni 2006 skrev han kontrakt med NHL-laget Columbus Blue Jackets, men kontrakten ble avvist av NHL med henvisning til formelle feil. I begynnelsen av april 2007 meddelte Ledin at han skulle forlenge sin kontrakt med Färjestads BK. Senere, 13. april, skrev han en treårskontrakt med Jönköpingsklubben HV71.

Under sluttspiller 2005/2o06 sang Frölundafansen «Kåbergs elskede er Per Ledin». Da Färjestad berget SM-gullet ble dette feiret med at Ledin og Kåberg lot seg fotografere på Aftonbladets tradisjonelle gullbilde, med armene om hverandre. Dette ga mange positive reaksjoner og bildet ga energi til diskusjonen om godtagelse av homoseksualitet innen idretten. Ledin var fornøyd med dette og kommenterte senere i Aftonbladet "Det er bra om vi kan hjelpe til"

Meritter
--------

* SM-gull med Färjestads BK 2006
* VM-gull i inlinehockey 2007

Klubber
-------

* HV71 2007/2008-
* Färjestads BK 2005/2006 – 2006/2007
* Luleå HF 2000/2001 – 2004/2005
* IF Björklöven 1997/1998 – 1999/2000

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Per Ledin – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Per Ledin – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Per Ledin – Hockey-Reference.com Rediger på Wikidata

* (en) Per Ledin – Legends of Hockey Rediger på Wikidata

* (en) Per Ledin – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Vazgen Mikaeli Manukjan** (armensk: Վազգեն Միքայելի Մանուկյան) var statsminister i Armenia fra 1990 til 1991. Fra 1992 til 1993 Manukjan var fungerende forsvarsminister.

Manukjan ble født i Leninakan (dagens Gyumri) i Den armenske sosialistiske sovjetrepublikk, og har en doktorgrad i matematikk og naturvitenskap. Han er gift og har tre barn.

Han ble arrestert i desember 1988 i Moskva fordi han var medlem av Karabakh-komiteen og tilbrakte seks måneder i fengsel. Han ble statsminister 13. august 1990, men trakk seg den 22. november 1991. Etter at Armenia fikk sin uavhengighet fra Sovjetunionen i 1991 ble han valgt inn i parlamentet tre ganger og stilte som presidentkandidat i 1996, 1998 og 2003. 

Det har blitt påstått at presidentvalget i september 1996 var rigget for å sikre at første runde gikk til president Levon Ter-Petrossian slik at han ikke ville ha til å møte Manukjan i en andre runde.

Under presidentvalget i 2008 stilte Manukyan igjen som den Nasjonale Demokratiske Union sin kandidat, og endte på femteplass med 1,3 % av stemme i henhold til de offisielle resultatene.

| Valgår | Stemmer |  % | Plass |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | 516 129 | 41,0 % | 2 |
| 1998 | 172 449 | 12,2 % | 3 |
| 2003 | 12 904 | 0,91 % | 5 |
| 2008 | 21 075 | 1,3 % | 5 |

Referanser
----------

1. ↑   Mathematics Genealogy Project[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  «Prime Ministers of Armenia» **(armensk)**. Arkivert fra originalen 16. november 2016. Besøkt 15. november 2016.
3. ↑  "Armenia: FAQ About February's Presidential Election", Radio Free Europe/Radio Liberty, February 18, 2008.
4. ↑  "RA CEC DECLARED SERGE SARGSIAN ARMENIA’S PRESIDENT", defacto.am, 25 February 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** MGP
 |
Frydenbergveien 37.
*Se pekerside for flere forekomster av Frydenbergveien.*
**Frydenbergveien** (17–45, 24–58) er en vei på Frydenberg/Hasle i bydel Grünerløkka i Oslo. Den går fra Grenseveien til Alnabanen, der den går over i Peter Møllers vei. Veien er en del av et gammelt veiløp fra Trondheimsveien ved Carl Berners plass opp til Hasle-gårdene. Den første delen av dette veiløpet er nå Frydens gate.

Veien har navn etter gården Frydenberg, tidligere Søndre Hasle, der hovedhuset (nr 37) nå brukes som barnevernsinstitusjon.

Veien starter parallelt inntil Gjøvikbanen og snor seg så gjennom eldre villabebyggelse med noen rekkehus og en del fortetting fram til Hasleveien. 

Deretter følger på nordsida det gamle industrianlegget til Asea Per Kure. I området er det siden bygget en rekke boligblokker i et felt med navnet Frydenberg. Deler av den gamle produksjonshallen Frydenbergveien 48 er planlagt bevart og utbygd til ungdomsskolen Frydenbergveien skole. På sørsida ligger først en del flermannsboliger i tre, deretter produksjons- og lagerområdet til Arcus og Vectura (tidligere Vinmonopolet, adresse Haslevangen 14). 

Veien krysser så Alnabanen og blir Peter Møllers vei.

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Frydenbergveien». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 186. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (F)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
En tsjuktsjisk familie tegnet av Louis Choris i 1816
**Tsjuktsjere** (russisk *Tsjuktsji*, чукчи (flertall), *Tsjuktsja*, чукча (*entall*)) er et urfolk i Tsjukotka, aller lengst nordøst i Sibir, ved kysten av Nordishavet og Beringhavet. De snakker et paleosibirsk språk, tsjuktsjisk. I den siste sovjetiske folketellingen i 1989 oppga 15 183 at de var tsjuktsjere og 70,3 % snakket språket.

Tsjuktsjerne har tradisjonelt levd av reindrift. De holdt sannsynligvis tidligere til lenger sør, og de har fordrevet andre folkeslag som yupiker og jukagirere. Da russerne kom til området på 1700-tallet, brøt det ut krig der tsjuktsjerne forsvarte seg tappert. I 1778 gikk russerne over til en mer fredelig politikk der de handlet med tsjuktsjerne, men ellers lot dem være i fred.

På 1950-tallet ble reindriften tvangskollektivisert, selv om tsjuktsjerne kjempet mot KGB og hæren med våpenmakt. Tsjuktsjerne har nå store helseproblemer på grunn av alkoholisme, feilernæring og forurensning fra gruvedrift og prøvesprenginger.

Kilder
------

* «The Chukchis». *The Red Book of the Peoples of the Russian Empire*. Besøkt 26. oktober 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
***Charlottes tryllevev*** (originaltittel: *Charlotte's Web*) er en amerikansk animert fantasyfilm for barn fra 1973, basert på E. B. Whites barnebok ved samme navn fra 1952.

Filmen er produsert av Joseph Barbera og William Hanna (kjent som Hanna-Barbera) og Edgar M. Bronfman, og regissert av Charles A. Nichols og Iwao Takamoto. Musikken og sangtekstene ble skrevet og komponert av Sherman Brothers, som tidligere hadde skrevet musikk for familiefilmer som *Jungelboken* (1967) og *Chitty Chitty Bang Bang*.

De originale amerikanske stemmene i filmen har blant andre Henry Gibson, Debbie Reynolds, Paul Lynde, Agnes Moorehead, Pamelyn Ferdin (som Pam Ferdin), Bob Holt, Joan Gerber, John Stephenson, Don Messick, Rex Allen, Martha Scott, Herb Vigran og Dave Madden.

De norske stemmene i filmen har blant andre Henki Kolstad, Toralv Maurstad, Merethe Engmark, Anne Marit Jacobsen, Wenche Foss, Joachim Calmeyer, Inger Marie Andersen og Helge Reiss.

Filmen ble produsert av Paramount Pictures og hadde premiere i USA 1. mars 1973. Den hadde hatt førpremiere i New York City 22. februar 1973, og hadde premiere i Vest-Tyskland 30. mars 1973, i Sverige 11. august og i Japan 25. august. Filmen ble utgitt på video i Norge av Select video på begynnelsen av 1980-tallet under tittelen *Den syngende gris*.

Senere filmer
-------------

I 2003 hadde en oppfølger til filmen premiere; oppfølgeren fikk tittelen *Wilburs store eventyr* på norsk.

En ny filmatisering hadde premiere i 2006; også den hadde tittelen *Charlottes tryllevev* på norsk. Dette var imidlertid ikke en animasjonsfilm. I filmen fra 2006 hadde Dakota Fanning hovedrollen som den lille jenta Fern.

Referanser
----------

1. ↑  «Charlottes tryllevev (trailer)». *VGTV* **(norsk)**. 2007. Besøkt 31. januar 2021.
2. ↑  «Charlottes tryllevev». *www.rb.no* **(norsk)**. 24. januar 2007. Besøkt 31. januar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Charlottes tryllevev* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Charlottes tryllevev* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Charlottes tryllevev* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Charlottes tryllevev* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Charlottes tryllevev* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Charlottes tryllevev* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Charlottes tryllevev* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Charlottes tryllevev* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
*«Fluorering» omdirigerer hit. For addisjon av fluorid til drikkevann, se fluoridering.*
**Halogenering** er en kjemisk reaksjon som inkorporerer et halogenatom i et molekyl. Det finnes mer beskrivende begreper som spesifiserer type halogen som inngår i reaksjonen: fluorering, klorering, brominering og jodering. Halogenering innebærer reaksjon av et halogen med et alken for å gi et 1,2-dihalid addisjonsprodukt eller med en aromatisk forbindelse for å gi et substitusjonsprodukt. For eksempel produseres det hvert år omkring seks millioner tonn 1,2-dikloroetan (etylendiklorid) industrielt ved addisjon av klorgass til etylen. Produktet brukes både som et løsemiddel og som utgangsstoff for produksjon av PVC. 

I en Markovnikov addisjonsreaksjon reagerer et halogen som for eksempel brom med et alken, noe som fører til at π-bindingen bryter og etterfølgende dannelse av et haloalkan. Dette gjør hydrokarbonet mer reaktivt, og brom viser seg å være en god utgående gruppe i etterfølgende kjemiske reaksjoner, slik som nukleofile alifatiske substitusjonsreaksjoner og eliminasjonsreaksjoner. 

Det finnes flere typer halogeneringer, herunder:

* Fri radikal-halogenering
* Ketonhalogenering
* Elektrofil halogenering
* Halogen addisjonsreaksjon

**Dehalogenering** er likeledes det motsatte av en halogenering: et halogenatom blir fjernet fra et molekyl som følge av en reaksjon.

Eksempler
---------

Dannelse av gull(III)klorid ved klorinering av gull er et eksempel på en halogenering. 

Hunsdieckerreaksjonen (fra karboksylsyrer) og Sandmeyerreaksjonen (fra arylhalider) er to spesifikke metoder for halogenering. 

Et eksempel på halogenering finnes i den organiske syntesen av anestetikumet halotan fra trikloretylen som inkluderer en brominering ved høy temperatur i andre trinn:

Syntese av halotan - et eksempel på halogeneringSyntese av halotan - et eksempel på halogenering

Se også
-------

* Haloalkan (alkylhalid)
* Halogenoaren (arylhalid)
* Haloketon

Referanser
----------

1. ↑  *Synthesis of essential drugs*, Ruben Vardanyan, Victor Hruby; Elsevier 2005 ISBN 0-444-52166-6

Kilder
------

* John McMurry (2010). *Organic Chemistry With Biological Applications* **(engelsk)** (andre utg.). Brooks/Cole. s. 254. ISBN 978-0-495-39147-0.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Sofronius av Jerusalem** eller **Sofronius Sofisten** var den ortodokse patriarken i Jerusalem fra 634 og fram til sin død, den 11. mars mest sannsynlig i 638. Sofronius var kjent som en vis mann og var godt bevandret i filosofi.

Da monoteletismen fikk innpass i kirken stod Sofronius fram som en sterk motstander av denne læren, noe som gjorde at han kom på kant med patriarken i Konstantinopel. i 634 ble Sofronius valgt til patriark av Jerusalem, og fikk med det større tyngde i sin kamp mot monoteletismen. Han prøvde å påvirke både pave Honorius I og patriarken i Konstantinopel, men begge endte opp på motsatt side i dette spørsmålet. i 638 gjorde keiser Herakleios monoteletismen til den gjeldende kristologien i hele sitt rike. På dette tidspunktet hadde det kommet en ny pave, og monoteletismen ble etter hvert avvist og erklært som vranglære, først av pave Martin I på Laterankonsilet i 649, så på det tredje konsilet i Konstantinopel i 680 til 681.

Etter erobringen av Jerusalem gjennom muslimene i 637 forhandlet Sofronius med kalif Umar ibn al-Khattab for å oppnå en anerkjennelse av den kristne kirke. Han ble vennlig tatt imot av kalifen og oppnådde målet sitt, ved at patriarkatet fikk bestå. Han døde imidlertid kort tid etter (muligens den 11. mars 638) under ukjente omstendigheter.

Se også
-------

* Maximus bekjenneren – Etterfølger av Sofronius og kanskje den største motstanderen av monoteletismen.

Eksterne lenker
---------------

* Biografi hos den ortodokse kirken i USA.

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Modestus** | **Patriark av Jerusalem**(634–638) | Etterfølger:**Georg I?** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** BNE
 |
En **haloklin** (gresk: *halos*, «salt») er ei grenseflate i havet mellom lag med ulik saltholdighet. Fordi saltinnhold og temperatur påvirker tettheten til sjøvann, kan det spille en rolle i den horisontale lagdelingen i havet. Når saltinnholdet øker med 1 kg/m³, vil tettheten i vannet øke med om lag 0,7 kg/m³.

På breddegrader nær ekvator vil fordamping føre til at overflatevannet er saltere enn vann lenger nede, og haloklinen destabiliserer lagdelingen. Lenger nord eller sør (områder som Nordishavet, Beringhavet og Sørishavet) er overflatevannet kaldere enn vannet i dypet. Her stabiliserer haloklinen situasjonen ved å isolere overflatevannet fra vannet lenger nede. Den spiller dermed en rolle for at havis kan dannes og begrenser utslippet av karbondioksid til atmosfæren. 

Haloklin finnes også i fjorder og i deltaer hvor ferskvann renner ut i havoverflaten. I Oslofjorden er det en haloklin på ca. 20 m dyp. Under den er temperatur (6–9 °C) og salinitet (32–34 psu) relativt stabil.

En haloklin kan lett skapes i et drikkeglass. Når ferskvann sakte tømmes over en mengde saltvann, hvor man bruker en skje som holdes vannrett på vann-nivå for å hindre blanding, etableres et dusete lag som raskt kan sees.

Referanser
----------

1. ↑  J.K. Dolven og E. Alve (2010). *Naturtilstanden i indre Oslofjord* (PDF). Institutt for geofag, Universitetet i Oslo. ISBN 978-82-91885-39-1.

Se også
-------

* Termoklin
* Pyknoklin
* Kjemoklin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |