recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Modius*** er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende
--------

En middelsstor (12 millimeter), avlang, sylindrisk, brunsvart råtevedbille. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Antennene har et forstørret første ledd. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, litt bredere enn langt, noe hvelvet, med tydelig uttrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. **Dekkvingene** er avlange, avsmalnende bakover, så brede som brystskjoldet. **Beina** er temmelig korte, mørke.

Levevis
-------

Biologien til denne slekten synes å være ukjent, men larvene lever trolig i død ved.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen (Brasil).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
				+ Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
					- Stammen Eucnemini Eschscholtz, 1829
						* Slekten ***Modius*** Fleutiaux, 1918
							+ *Modius singularis* (Bonvouloir, 1871)

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
Et **moderparti** er i politisk terminologi det partiet som for eksempel et ungdomsparti eller en kvinneorganisasjon støtter. Betegnelsen er allikevel mest brukt om forholdet et ungdomsparti har til det politiske partiet det støtter. 
Arbeidernes ungdomsfylking(AUF) har for eksempel Arbeiderpartiet som moderparti, men er likefullt en selvstendig organisasjon.

Forholdet mellom moderparti og ungdomsparti
-------------------------------------------

Forholdet mellom ungdomsparti og moderparti reguleres gjennom vedtektene til en eller begge organisasjoner, og involverer ofte representasjonsrett i moderpartieiets valgte organer og besluttende møter (f.eks års- og landsmøter) og i prosesser rundt nominasjon eller programskaping. Med unntak av Fremskrittspartiets Ungdom(FpU) er norske ungdomsorganisasjoner helt selvstendige organisasjoner som samarbeider med sitt moderprati, men som vedtar egen politikk helt uten formell innblanding fra moderpartiet. Unge Venstre slår for eksempel fast i sine vedtekter at det er en "selvstendig organisasjon som samarbeider med Venstre"
***Cupid's Brand*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Rowland V. Lee.

Handling
--------

Warton, en tidligere straffedømt, slår seg sammen med Crowder og Devlin for å sette i gang en ny operasjon i en liten by i utkanten av ørkenen. Byens korrupte sheriff, som ønsker å få sin andel av denne avtalen, tilbyr dem beskyttelse i bytte mot en bestikkelse. De tre kjeltringene, som ikke aksepterer denne ordningen, pådrar seg snart sheriffens fiendskap.

Byens sheriff forsøker derfor å få dem arrestert og henrettet. Alt ser dårlig ut for de tre kjeltringene når de blir jaget inn i en ørken av sheriffens håndlangere, men de slipper så vidt unna.

Skuespillere
------------

* Jack Hoxie som Reese Wharton
* Wilbur McGaugh som Crowder
* Charles Force som Devlin
* Mignon Anderson som Neva Hedden
* William Dyer som Slade Crosby
* A.T. Van Sicklen som Steve Heden

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 9. januar 2023.
2. ↑  Larry Langman. *A Guide to Silent Westerns*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Cupid's Brand* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Unto Olavi Salo** (født 10. september 1928 i Tyrvis, død 25. oktober 2019 i Åbo) var en finsk arkeolog.

Salo tok hovedfagseksemen i 1955 og disputerte i 1968 over kulturforholdene i Finland i den eldre romersk jernalder. Salo tjenestegjorde som sjef for Satakunnan museum i Björneborg 1958-1972 og ble i 1972 utnevnt til professor i finsk og sammenlignende arkeologi ved Åbo universitet og ble pensjonert i 1991. Han var dekan og første prorektor ved universitetet og satt i professorforbundets styre 1979-1980 og som viseformann 1980-1981. Salo var 1959-1972 også aktiv i styret for Finlands museumsforbund og var 1972-1980 dets formann.

Unto Salo ledet omfattende arkeologiske undersøkelser av bronsealdergraver i Satakunta og publiserte resultatene i en rekke verk. I sin produksjon behandlet han også blant annet fremveksten av statsmakten og etymologiske spørsmål.

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Unto Salo, uppslagsverket.fi[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   arkiveringsdato 12. juni 2018, arkiv-URL web.archive.org, www.acadsci.fi, utgitt 9. mai 2018, besøkt 1. juli 2018[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Salo, Unto i Uppslagsverket Finland (webutgaven, 2009)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Uppslagsverket Finland **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Kvartetten avbildet i 1925. Fra venstre: Johansen, Halvorsen, Brustad, Andersen.
**Den Norske Strykekvartett** er en norsk strykekvartett, kjent for å bestå av landets beste utøvere
og fra flere plateutgivelser, deriblant det første opptaket av norsk kammermusikk.

Den bestod først av fiolinistene Gudbrand Bøhn (1839–1906) og Ernst Solberg (1855–1929), samt Hans Marcus Zapffe (1837–1929) på bratsj og Johan Edvard Hennum (1836–1894) på cello. De debuterte den 12. desember 1878 under navnet «Kunstnerkvartetten», en videreføring fra kvartetten med samme navn som ble etablert i 1865 av Bøhn og Hennum som hadde med seg Fredrik Ursin (1825–1890) som 2. fiolinist og den tsjekkiske Moritz Blodeck (1847–) på cello.

Den gjenoppstod i 1924 på initativ av fiolinistene Leif Halvorsen (1887–1959) og Bjarne Brustad (1895–1970). De fikk med seg Willy Johansen (1903–1976) på 2. fiolin og Karl Andersen (1903–1970) på violincello. Etter Brustad forlot i 1928, tilkom Eilif Gunstrøm (1897–1976) på bratsj.

Etter et opphold gjenoppstod den i 1941 med Alf Sjøen (1914–1999) og Aage Georg Wallin (1914–1996) fiolin, Arne Sletsjøe (1916–1999) bratsj og Arne Novang (1920–2010) cello. Av andre nevnes Herbert Bergene som var med i 1964 og Kåre Fuglesang. Disse drev det frem til starten av 1970-tallet.

Med ny besetning spilte kvartetten med Sheila Jordan på Vossajazz 1983. Besetning på denne tiden var Marie Strøm cello, Oddbjørn Bauer bratsj, Mette Steen og Ørnulf Boye Hansen fiolin. De hadde USA-turne i 1990 og spilte inn det som i en periode var vignetten til NRK-programmet *Norge Rundt*.[]

Premier
-------

* 1.-plass i Brussel International Mozart Competition 1991, der de vant kr 70 000 i kamp med tre andre finalister. Besetning: Mette Steen og Harald Aadland fiolin, Merete Olsen Carr cello og Oddbjørn Bauer bratsj.

Utgivelser
----------

* *Erling Kjellsbys 4de strykekvartett og Knut Nystedts 3. strykekvartett* (Triola, 1961).
* *String quartet no. 2 op. 13* av Fartein Valen/*String quartet no. 1* av Gunnar Sønsteby, Simax PN 2005, 1984.
* *Strykekvartett G-moll, op. 27*/*Strykekvartett F-dur (ufullendt)* av Edvard Grieg, Norsk kulturråds klassikerserie NKF 30057, Polygram, 1984.
* *Griegs strykekvartetter og Griegfugen* (Victoria, 1991).
* *Lindeman L.I.G.H.T.* (Tylden & Co. 1992). Med diverse artister.
* *Kullboksrytter* (Curling Legs, 1995). Med jazzmusikerne Sidsel Endresen og Out to Lunch. Besetningen var da Aadland, Steen, Bauer og Natasha Brofsky
* Karin Krog, *Huskonsert* (Meantime, 1995).
* Harald Sæverud *Tredje strykekvartett* (Vestnorsk plateselskap, 1997). Opptak fra 1986.

Referanser
----------

1. ↑  Kristian Fredrik Brøgger (1943). *Trekk av kammermusikkens historie her hjemme*. Oslo: [s.n.] s. 63.
2. ↑  Johan Hennum i Norsk biografisk leksikon.
3. ↑  Bjarne Brustad (1971). *Liv og virke i ord og toner*. Oslo: Tanum. s. 78.
4. ↑  *Seier til norsk strykekvartett* i Aftenposten den 23. august 1991.
5. ↑  Plateoversikt fra discogs.com.
**Chaco** er en provins nord i Argentina, nær grensen til Paraguay. Provinsen har 1 055 259 innbyggere (2010) og dekker et areal på 99 633 km². Den grenser til Salta, Santiago del Estero, Formosa, Corrientes og Santa Fe samt til Paraguay.
Provinshovedstaden heter Resistencia og ligger ved elva Paraná. Provinsen er kjent for å være en produktiv kjøtt- og melkeprodusent.

Befolkningen i Chaco er sammensatt. Provinsen har urbefokningsgrupper som Guarani, Toba og Mataco samt folk av spansk avstamming. Det finnes også innvandrere fra Russland, Tyskland og Canada.

Klima og geografi
-----------------

Chaco er kjent for sine ekstreme værforhold. Regelmessige tørkeperioder gjør at deler av provinsen har ørkenpreg. Samtidig fører kraftige nedbørsperioder til at det dannes områder som har mer preg av regnskog. Dyrelivet er omfattende og omfatter aper, krokodiller, bjørn og flere typer slanger. Flere av disse kan observeres i nasjonalparken «Parque National Chaco».

Historie
--------

Chaco ble tatt fra Paraguay etter nederlaget i trippelalliansekrigen (1864 – 1870). Chaco var et «territorium» fra 1886 og til 1951. I 1952 ble territoriet omdøpt til Juan Perón, samtidig som det ble gjort om til provins. I 1955 fikk den på nytt navnet Chaco. Dette skjedde samtidig med at provinsen La Pampa for en periode hadde navnet Eva Peron.

Referanser
----------

1. ↑  Citypopulation: ARGENTINA Chaco, Census 2010-10-27
2. ↑  «Hemeroteca Digital - Diarios Históricos en Internet - Prov. Santa Fé - República Argentina». *www.santafe.gov.ar*. Besøkt 25. april 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (es) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Chaco Province – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Argentinas provinser |
| --- |
| Buenos Aires (hovedstad) **·** Buenos Aires (provins) **·** Catamarca **·** Chaco **·** Chubut **·** Córdoba **·** Corrientes **·** Entre Ríos **·** Formosa **·** Jujuy **·** La Pampa **·** La Rioja **·** Mendoza **·** Misiones **·** Neuquén **·** Río Negro **·** Salta **·** San Juan **·** San Luis **·** Santa Cruz **·** Santa Fe **·** Santiago del Estero **·** Tierra del Fuego, Antártida e Islas del Atlántico Sur **·** Tucumán | Argentinas flagg |
| ISO 3166-2:AR |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** BNE **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
**Aziz Akhannouch**, født 1961, er en marokkansk politiker, forretningsmann og milliardær som har vært Marokkos statsminister siden 7. oktober 2021. Han har tidligere vært landbruksminister (2007-2021).

Biografi
--------

Akhannouch er født i 1961 i landsbyen Tafraout i Souss-Massa-regionen, men vokste opp i landets største by, Casablanca. Hans mor og hans søstre var overlevende etter jordskjelvet i Agadir i 1960 hvor ti av Akhannouchs familiemedlemmer mistet livet. I 1986 tok han diplomeksamen i ledelse (management) ved Université de Sherbrooke i Québec. Akhannouch er administrerende direktør i det familieeide selskapet Akwa group som er aktiv innenfor olje- og gassektoren. Han ble av *Forbes* i 2020 rangert som Afrikas 12. rikeste person med en formue på omtrent 2 milliarder USD.

Han ble landbruks- og fiskeriministe fra 15. oktober 2007. Fra 6. april 2017 ble hans departement utvidet til å omfatte bygseutvikling, vann- og skogbrukssaker. I oktober 2016 ble han valgt til president i det liberale sentrumspartiet *Rassemblement National des Indépendants* (RNI).

Ved parlamentsvalget i 2021 fikk hans parti RNI 106 av 395 plasser i parlamentet og ble største parti. 10. september 2021 ble han bedt av kong Mohammed VI om å danne regjering da daværende statsminister Saadeddine Othmani gikk av.

Familie
-------

Han er gift med Salwa Idrissi Akhannouch og paret har tre barn.

Referanser
----------

1. 1 2   www.cg.gov.ma, besøkt 27. desember 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Le Roi Mohammed VI nomme Aziz Akhannouch chef du gouvernement» **(fransk)**. Medias24. 10. september 2021.
3. ↑  «Aziz Akhannouch, the billionaire ally of Morocco's Mohammed VI». Middle East Eye. 15. september 2021.
4. ↑  Aomar Boum; Thomas K. Park (2016). *Historical Dictionary of Morocco*. s. 34–35. ISBN 9781442262966.
5. ↑  «Africa's Richest Billionaires 2020». forbes.com. 21. april 2020.
6. ↑  «Aziz Akhannouch Elected President of RNI». moroccoworldnews.com. 10. november 2016.
7. ↑  «Le Roi Mohammed VI nomme Aziz Akhannouch chef du gouvernement» **(fransk)**. Medias24. 10. september 2021.
8. ↑  «Mohammed VI nomme Aziz Akhannouch Chef de gouvernement» **(fransk)**. Telquel.
Ryvangen hvor mange danske motstandsfolk ble skutt av tyskerne, i dag er det en minnelund på stedet, Minnelunden i Ryvangen.
**Den danske motstandsbevegelse** er et samlebegrep for en rekke grupper som aktivt, blant annet gjennom sabotasje og likvideringer av kollaboratører, motarbeidet den tyske okkupasjonen av Danmark under andre verdenskrig. 

Ikke før «Danmarks frihedsråd» ble etablert 16. september 1943 med Frode Jakobsen (1906-97) som formann, skjedde det noen koordinering av motstandsarbeidet. Også det britiske SOE var representert i dette organet. Frihedsrådet oppfattet seg selv som en alternativ regjering, men den viktigste oppgaven var å koordinere innsatsen mot okkupasjonsmakten. Blant annet sto rådet for fordeling av våpen og materiell og den illegale informasjonsvirksomheten. Rådet ble oppløst i juni 1945.

Den første organiserte gruppen var sannsynligvis *Churchill-klubben* i Aalborg, men etter hvert ble de to største danske motstandsgruppene Holger Danske, startet av Josef Søndergaard og den kommunistiske «BOPA» («Borgerlige partisaner»). Holger Danske hadde på det meste rundt 350 aktive medlemmer, hvorav 64 ble drept i aksjon eller henrettet. Gruppen gjennomførte over 100 sabotasjeaksjoner og likviderte omkring 200 kollaboratører. BOPA ble startet av veteraner fra den spanske borgerkrig og gjennomførte rundt 1 000 sabotasjeaksjoner. På det meste hadde BOPA rundt 160 medlemmer, hvor 38 ble drept.

Eksterne lenker
---------------

* Nettsted for Frihedsmuseet Arkivert 13. oktober 2013 hos Wayback Machine.
* Nettsted med oversikt over den danske motstandskampen

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Smøreoljeavgiften** er en særavgift til statskassen.

Avgiften på smøreolje ble innført i 1988. Avgiften skal bidra til å redusere uheldig disponering/forbrenning av spillolje («brukt» smøreolje) og dermed redusere skadevirkningene på helse og miljø.

Avgiftsplikten omfatter motor- og girsmøreoljer, industrielle smøreoljer, hydrauliske oljer, mineraloljebaserte smøreoljer samt tilsvarende produkter av annen opprinnelse. Avgiftsplikten oppstår som hovedregel ved uttak fra godkjent lager eller ved innførsel.

Avgiftssatsen i 2010 er 1,80 kroner per liter.

Det gis fritak for avgiften for bl.a. smøreolje som anvendes i utenriks fart, fiske og fangst i fjerne farvann, anlegg på kontinentalsokkelen, forsyningsflåten og i fly.

Miljøverndepartementet innførte i 1994 en ordning for refusjon av smøreoljeavgift for spillolje som leveres til godkjent innsamler. Refusjonsordningen administreres av Miljødirektoratet.

Statens inntekter fra avgiften på smøreolje var i 2008 på 96 mill. kroner.

Eksterne lenker
---------------

* Særavgiftsloven
* Forskrift om særavgifter
* Toll- og avgiftsdirektoratet
***Forestiera acuminata*** er en løvfellende busk eller lite tre i oljetrefamilien som vokser i sentrale og sørøstlige USA.

Den har som regel flere stammer og blir oftest 1,5–2,5 m høy, men kan bli opptil 10 m høy. Barken er grå til mørkebrun og kan være glatt eller ha ribber. Kvistene er lysebrune, glatte og har iøynefallende korkporer. Bladene er enkle, motsatte og gulgrønne. De er tilspissede, 3–11 cm lange og 2,5–5 cm brede. Bladranden er som regel hel, men den ytterste halvdelen er av og til fint sagtannet.

Planten er sambu med adskilte hann- og hunnblomster på samme busk. Blomstringen er om våren før løvsprett. Blomstene er små, gule og duftende. Hannblomstene er sittende eller nesten sittende, mens hunnblomstene er samlet i små topper eller knipper. Kronblad mangler, og begerbladene er reduserte eller mangler. Hannblomstene har én til fire pollenbærere, og hos hunnblomstene er arret enkelt eller med to fliker.

Frukten er en mørk purpur eller svart, avlang steinfrukt som er 8–12 mm lang og inneholder ett, eller en sjelden gang to, frø. Frøspredningen skjer antagelig på flere måter, med fisk (for eksempel kanalmalle), med fugler (for eksempel einersidensvans) eller ved at frøene flyter passivt med vannet.

*Forestiera acuminata* vokser stort sett på våte steder. Den trives i ulike jordtyper som sand, silt og leire, og pH kan variere fra sur til baskisk. Planten finnes i kanten av sumper, i våt skog og langs bredden av bekker, tjern og innsjøer. Arten er vanlig i Mississippi-dalen der den finnes fra Louisiana nordover til Illinois, Indiana og Missouri. Spredte bestander finnes vestover til Texas, Oklahoma og Kansas og østover til Sør-Carolina og Florida.

Litteratur
----------

* K.F. Connor (2004). «*Forestiera acuminata* (Michx.) Poir.». I J.K. Francis. *Wildland shrubs of the United States and its territories: Thamnic descriptions: Volume 1.* U.S. Department of Agriculture, Forest Service. s. 343–344.
* S.B. Adams m.fl. (2007). «Potential roles of fish, birds, and water in swamp privet (*Forestiera acuminata*) seed dispersal». *Southeastern Naturalist*. 6 (4): 669–682. ISSN 1528-7092.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Forestiera acuminata* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Forestiera acuminata* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Forestiera acuminata* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Forestiera acuminata* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Forestiera acuminata* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Forestiera acuminata* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Forestiera acuminata* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Forestiera acuminata* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Foretaksregisteret** er et register over norske og utenlandske foretak i Norge. Ordet «foretak» er det juridisk korrekte begrepet for det man i dagligtale ofte kaller «bedrift».[]

Registeret skal sikre rettsvern og økonomisk oversikt, og er en viktig kilde for alle som trenger korrekte opplysninger om aktørene i norsk næringsliv. Foretaksregisteret holder oversikt over ansvarsforhold, adresser, aksjekapital, vedtekter, m.v. 

Alle næringsdrivende selskaper, samt enkeltpersonforetak som driver handel med innkjøpte varer eller har mer enn 5 ansatte, er pliktig til å registrere seg i Foretaksregisteret. Øvrige enkeltpersonforetak har rett til å registrere seg. Registrering i Foretaksregisteret er gebyrbelagt.

For å bli registrert i Foretaksregisteret må man ha et organisasjonsnummer fra Enhetsregisteret, jf. enhetsregisterloven § 9. I praksis skjer registrering basert på samordnet registermelding, enten elektronisk via Altinn eller som papirskjema. 

Foretaksregisteret ble opprettet 1. januar 1988 og avløste de tidligere Handelsregistrene som ble ført av sorenskrivere rundt om i hele landet. Foretaksregisteret er ett av flere registre som føres ved Brønnøysundregistrene, som er Statens registeretat.

Foretaksregisteret er et tilknyttet register til Enhetsregisteret, sammen med bl.a. Arbeidsgiver- og arbeidstakerregisteret, Manntallet for etterskuddspliktige og Merverdiavgiftsmanntallet.

Se også
-------

* Foretaksnavn
* Register over reelle rettighetshavere

Eksterne lenker
---------------

* Foretaksregisteret
* Hvem har registreringsplikt i Foretaksregisteret? – Altinn/Starte og drive bedrift Arkivert 19. desember 2013 hos Wayback Machine.
* Hva gjør jeg for å bli registrert i Foretaksregisteret? – Altinn/Starte og drive bedrift
* Frivillig registrering i Foretaksregisteret – Altinn/Starte og drive bedrift Arkivert 19. desember 2013 hos Wayback Machine.
* Hva er en firmaattest? – Altinn/Starte og drive bedrift Arkivert 19. desember 2013 hos Wayback Machine.
* Hva koster registrering i Foretaksregisteret? – Altinn/Starte og drive bedrift Arkivert 19. desember 2013 hos Wayback Machine.
* Lov om registrering av foretak
**Cecil Aagaard** (født 18. september 1916 i Larvik, død 19. desember 1984) var en norsk jazzvokalist og orkesterleder, kjent som «The biggest thing in swing» i Skandinavias jazzmiljø og en av Kløverjazz-utøverne.

Etter å ha sunget med sitt idol, den Oslo- og Kaba Bar-gjestende Fats Waller (1938), ledet han sitt eget «C.A. & his Swingsters» (39-40) som bestod av
Fred Lange-Nielsen bass, Finn Westbye gitar og saksofon, 
Ernst Aas piano og Per Gregersen bass.
Aagaard spilte mye med skandinavias ledende musikere som 
de danske Kjeld Bonfils vibrafon og Leo Mathisen piano, samt de svenske Gösta Törner trompet/Thore Jederby bass/Arne Hülphers piano.
Etter krigen turnerte han Europa med bl.a. Rowland Greenberg og Arne Astrup. 

Aagaard viet siden sitt virke til fotoforretning (1961–). Et av hans siste bidrag til jazz var vokalopptredener med Big Chief Jazzband (1961). Hans musikalske virke kan høres på utgivelsen *Portrait of a norwegian jazz artist* (Gemini Records, 2005), samt *Jazz in Norway, vol. 1 og 2* utgitt av Norsk jazzarkiv (2001).

Filmografi
----------

* 1944 *Ti gutter og en gjente* Brannmannen

Se også
-------

* Cecil Aagaards diskografi

Referanser
----------

1. 1 2 3   Sigarett Stomp – Jazz i Norge 1940–1950, side(r) 282[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   oppført som Cecil Aagaard, ČSFD person-ID 282295[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cecil Aasgaard på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Cecil Aasgaard på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz
 |
Ballett
**Cecchetti-metoden** er en form for ballettinstruksjon som ble utviklet Enrico Cecchetti (1850–1928). Metoden består av et treningsystem med særlig oppmerksomhet på anatomi innenfor teknikkene av klassisk ballett, og søker å utvikle de vesentligste karakterstikker for dans gjennom et strengt treningsregime. Hensikten er for studenten å lære og danse ved å studere grunnleggende prinsipper for bli selvstendig framfor å etterligne bevegelsene som blir utført av instruktøren.

Metoden skiller seg fra andre typer klassisk ballett ved at den redusere danserens trening til mer presis tilnærming. Metoden består av et fast regime med bestemte øvelser for hver dag i uken. Dette sikrer at ulike trinn blir øvet på i planlagte sekvenser og at hver del av kroppen jobber like mye. Hver øvelse er utført både til høyre og til venstre, man starter med en side den en uke og den andre siden den neste uke. Som med alle teknikker lærer metoden elevene å koordinere bevegelse for føtter, ben, armer og hode, og ikke oppdelt, men i relasjon til hele kroppen, for å utvikle en følelse av grasiøse linjer. For Cecchetti-metoden er det viktig trinn ble gjort og utført korrekt én gang framfor ti slurvete ganger.

Cecchetti-metoden er klassisk i sitt fokus på linjer uten ekstravaganse eller masete bevegelser. Metoden inkluderer et fullt vokabular av bevegelser, nærmere førti *adagioer*, laget av Cecchetti for å utvikle og vedlikeholde danserens ferdigheter. Den er spesielt kjent for sine åtte *port de bras*.

Eksterne lenker
---------------

* Cecchetti Ballet Arkivert 20. april 2010 hos Wayback Machine.
Minnesmerke for slaget ved Bunker Hill
**Bunker Hill Monument** står på en liten høyde i bydelen Charlestown i Boston i Massachusetts i USA. Den første vesentlige trefningen i den amerikanske uavhengighetskrigen fant sted i området 17. juni 1775,slaget ved Bunker Hill.

Betegnelsen er noe misvisende, ettersom det meste av kampene skjedde på den nærliggende *Breed's Hill*. Her står da også minnesmerket over slaget, som – like misvisende – heter *The Bunker Hill Monument*. Det er en 67 meter høy obelisk, reist mellom 1827 og 1843. Den ble fraktet til stedet via USAs første kommersielle *jernbane*, anlagt for formålet.

Foran obelisken står en statue av oberst William Prescott, en av heltene fra Bunker Hill-slaget. Han hevdes å stå bak den kjente ordren «Ikke skyt før dere ser det hvite i øynene deres». Det er imidlertid tvil om dette er riktig.

Allerede i 1794 ble det på stedet reist et minnesmerke over en annen krigshelt, Joseph Warren. Det var en 5–6 meter høy tresøyle med ei forgylt urne på toppen. I dag finnes en statue av Warren i et nærliggende utstillingsbygg. 

Monumentet ble i 2007 gjenåpnet etter omfattende restaurering og med et nytt museumsbygg. Området inngår i Boston National Historical Park og er en del av Freedom Trail, en museumssti i Boston-området.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Forest Waldemar «Seluya» McNeir** (født 16. august 1875 i Washington, D.C. død 9. mai 1957 i Houston, Texas) var en amerikansk skytter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

McNeir ble olympisk mester i skyting under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det amerikanske laget som vant lagskyting i trap med 547 poeng foran Belgia med 503. De andre på laget var Mark Arie, Horace Bonser, Jay Clark, Frank Troeh og Frank Wright. McNeir skjøt totalt 93 poeng som var det nest beste resultatet på det amerikanske laget. Det var åtte lag med seks deltakere på hvert lag som deltok i konkurransen som ble avviklet 22. og 23. juli 1920.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen – Gull **Gull** i skyting, trap lagskyting (USA)

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 20. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Forest McNeir – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Forest McNeir – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Forest McNeir – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Rundbelg** eller **rundskolm** (*Anthyllis vulneraria*) er en plante i slekten *Anthyllis* i erteblomstfamilien. 

Planten han en har en nedstigende til oppstigene vekstform og har grovt takkede elliptiske blad. Bladene er helrandede og grågrønne på begge sider. De gule eller oransjerøde blomstene er samlet i kuleformete hoder som sitter på enden av stenglene. Frøene spirer villig på egnede voksesteder.

Rundbelg hører hjemme overalt i Europa, Lilleasia og Nord-Afrika, der det er solrikt og tørr kalkholdig jord. 

Rundbelg har en rekke underarter, som er knyttet til forskjellige deler av den utbredelsesområder.

Tre av disse vokser i Norge: Vanlig rundbelg (*Anthyllis vulneraria* ssp. *vulneraria*), fjellrundbelg (*Anthyllis vulneraria* ssp. *lapponica*) og fôrrundbelg (*Anthyllis vulneraria* ssp. *carpatica*).

Rundbelg på Mølen ved Larvik

Eksterne lenker
---------------

* (en) *rundbelg* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *rundbelg* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *rundbelg* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *rundbelg* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *rundbelg* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *rundbelg* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *rundbelg* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *rundbelg* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *rundbelg* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Anthyllis vulneraria* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Anthyllis vulneraria* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Den evangelisk-augsburgske St. Matteus kirke** (polsk *Kościół p. w. św. Mateusza*) ligger ved Piotrkowska-gaten 283 i Łódź. Takket være en utmerket akustikk holdes mange konserter i kirken. I mange år gjestespilte Filharmonia Łódzka her.

Historie
--------

Kirken ble bygd etter initiativ av St. Jan-sognets pastor Wilhelm Piotr Angerstein. Arkitektene var Johannes Wende og Franz Schwechten fra Berlin. Grunnsteinen ble innviet 8. oktober 1909. I begynnelsen ble bare St. Matteus-kapellet bygd, siden byggingen av selve kirken ble stanset av første verdenskrig. Den stod ferdig først lenge etter krigen, og ble åpnet 1. november 1928.

Form
----

Kirken er nyromansk, og den har grunnplan som et gresk kors. Den innvendige kuppelen har en diameter på 26 meter. Inne i kirken finnes mange lysekroner og lampetter. Den største har en diameter på 4 meter og består av 240 lyspunkter. Flere av inventarelementene er oppført i hvit marmor. Inne i kirken finnes også et orgel bygd i 1928 av firmaet Rieger fra Jägerndorf. Det har 60 stemmer, og er en av de mest verdifulle konsertinstrumentene i byen. Glassmaleriene ble utført av Adolph Seiler fra Wrocław. Det 80 meter høye tårnet har et kvadratisk grunnlag og ender som åttekant på toppen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Festvåg-Misten** er et fergesamband som krysser Mistfjorden mellom Festvåg og Misten i Bodø kommune. Sambandet er en del av fylkesvei 834, som går fra bydelen Rønvik i Bodø til Kjerringøy. Fergene drives av Torghatten Nord, på oppdrag av Nordland fylkeskommune. MF «Kjerringøy» og MF «Virak» trafikkerer strekningen. Strekningen har 26 avganger i hver retning i døgnet på hverdager, og et litt redusert tilbud i helger og høytider. Fergeturen tar rundt ti minutter.

Fra 1. januar 2021 overtar Fjord1 driften av sambandet med ferjene MF "Bjørnsund" og MF «Solnør»

Historie
--------

Kjerringøy handelssted var et av de rikeste handelsstedene på 1800-tallet, men transporten til og fra stedet var kun via sjøveien, og det fantes ingen offentlig transport mellom Kjerringøy og omverdenen. Det ble planlagt en forlengelse av riksvei 17, Kystriksveien, videre nordover fra Bodø, og mot Steigen. Da var det nødvendig med ferger over både Mistfjorden og Folda, der den sistnevnte skulle gå til Nordfold. Først i 1968 åpnet ferga, der den første turen gikk 21. oktober. På den tida var det MF «Mistfjord» som trafikkerte strekningen, oppkalt etter fjorden den krysset.

Referanser
----------

1. ↑  «Torghatten Nord AS har inngått kontrakt om drift av fergesambandet Festvåg – Misten i Nordland». Torghatten Nord. [*død lenke*]
2. ↑  «MF «Kjerringøy»». Torghatten Nord.
3. ↑  «MF «Virak»». Torghatten Nord.
4. ↑  «Kjerringøyferga Festvåg-Misten». Torghatten Nord. Arkivert fra originalen 27. juni 2013.
5. ↑  «Fra Bodø til Kjerringøy». UT.no. Arkivert fra originalen 8. september 2013.
6. ↑  «Rutetabell 2021» (PDF). Besøkt 22.12.2020.
7. ↑  Svanberg, Erling (1990). *Langs vei og lei i Nordland: samferdsel i Nordland gjennom 3000 år*. Bodø. s. 486. ISBN 8274160215.
8. 1 2  «Lokalhistorie tar av på Facebook». NRK Nordland.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonal vegdatabank
 |
**St. Mungos hospital for magiske sykdommer og skader** er et fiktivt sted i Harry Potter bøkene, skrevet av J.K. Rowling. Det er sykehuset for magikere som bor i Storbritannia. Leger ved sykehuset kalles ikke leger, men helere, og de har på seg limegrønne kapper. For å bli en heler, må Galtvortstudenter ha Ø.G.L.E.-karakterer på minst **B** (*Bedre enn ventet*, den nest høyeste karakteren) i fagene Transfigurasjon, Eliksirer, Trylleformler, Urtologi og Forsvar mot svartekunster.

St. Mungos er lokalisert i London. For å komme inn på sykehuset må man gå gjennom et vindu som ser ut som om det tilhører et kjøpesenter som er stengt for oppussing, *Skyllstad & Bløyte AS*. Vinduet opptrer som en magisk portal inn i hovedbygningen, og ligner veldig på barrieren man må gjennom for å komme til plattform 9¾ på King's Cross railway station. Utvendig er sykehuset lagd av rød teglstein, og det er veldig møkkete, noe som er totalt motsatt av hvordan det ser ut innvendig. Inne er alt rent og pent, og det ser ut nøyaktig slik et sykehus skal se ut. Det er 6 etasjer, og ved resepsjonen i første etasje henger et skilt med oversikt over avdelingene:

St. Mungos ble grunnlagt av den besømte heleren Mungo Bohnam på 1600-tallet. Den eksakte datoen er ukjent. St. Mungos emblem er en tryllestav som er krysset med et bein.

Harry Potter kommer til St. Mungos for første gang etter at Arthur Wiltersen blir angrepet av en slange (en hendelse Harry er vitne til i en drøm).

**Andre kjente figurer som har vært innlagt på St. Mungos er:**

* Minerva McSnurp, som måtte ligge der en stund etter at hun ble truffet i brystet av fire lammelsesformler fra Venke Dolorosa Ufferts medsammensvorne, som prøvde å fjerne Gygrid fra Galtvort.
* Nymphadora Dult ble lagt inn der etter at hun ble slått bevisstløs i slutten av den femte boken, da hun hadde vært i slåsskamp mot Bellatrix DeMons.
* Katti Bull ble lagt inn på St. Mungos etter at rørte ved et forhekset halskjede som hun bar under påvirkning av «Befalius-forbannelsen».
* Gyldeprinz Gulmedal ble lagt inn etter at han ved en feiltakelse slettet sin egen hukommelse.
* Frank og Alinda Langballe ble lagt inn etter at de ble torturert til sinnssykdom av Bellatrix DeMons og kompani.

Lucius Malfangs sjenerøse donasjoner til St. Mungos har gitt ham innflytelse hos magidepartementet og Kornelius Bloeuf.

Portal: Litteratur
Rundballepresse
En **rundballepresse** er en type høyballepresse i form av et traktorredskap som hovedsakelig brukes til å presse sammen gress, høy eller halm til rundballer. Enkelte typer presser brukes også til å presse andre ting, som mais, flis, søppel og annet. Størrelsen på ballene kan variere mye, fra ca. 150 kg og opp til over ett tonn, avhengig av hva man presser, og særlig er det avhengig av tørrstoffinnholdet på det man presser, samt hvordan pressa brukes og er innstilt. Rundballepressa er vanligvis montert bakpå en traktor og drives av kraft fra traktorens motor. Pressa har et system som automatisk binder sammen den ferdige rundballen, og såkalte kombipresser har også et system som pakker inn ballen i tynn, elastisk plast, såkalt strekkfilm.

Bruken av rundballer har økt betydelig siden de første spede forsøk tidlig på 1980-tallet, og en[*hvem?*] regner med at per i dag[*når?*] så blir omtrent halvparten av alt gresset i Norge høstet i form av rundballer. Rundballepresser produseres av mange maskinprodusenter rundt omkring i verden, og i Norge er det en produsent: Orkel, på Fannrem i Sør-Trøndelag.

Se også
-------

* Rundballepakker
Alteret i Liebfrauenmünster i Wolframs-Eschenbach i Mittelfranken i Bayern.
Alter fra 1498 med de 14 nødhjelpere i Heilbronn kloster.
Nødhjelpernes kirke nord for Bamberg.
**De fjorten nødhjelpere** er en gruppe helgener som i middelalderen hadde en særstilling når man var i nød og skulle anrope de hellige for å få hjelp. Tradisjonen startet i Rhinland, og spredte seg fra Regensburg og Bamberg til resten av Tyskland, Norden og Ungarn. I Italia og Frankrike fikk de lite oppslutning, selv om flere av helgnene individuelt hadde en sterk kult også der. 

Første gang de nevnes er i et avlatsbrev fra 1284. I 1331 ble de fremstilt i kunst i dominikanerklosteret i Regensburg. Kulten var på sitt sterkeste på 1400-tallet. Den ble sterkt kritisert av reformatorene, og konsilet i Trent forsøkte å begrense den. Senere ble den til en viss grad tatt opp igjen i klostre i Bayern og Schwaben. 

En valfartskirke i Oberfranken nord for Bamberg fra midten av 1700-tallet, *Vierzehnheiligen*, er viet til nødhjelperne; likeså en kirke i Wien. 

Antallet fjorten kom muligens som en dobling av det hellige tall syv, og kan være innlånt fra islam, der man hadde syv nødhjelpere.

Helgenene
---------

Hvem de fjorten var, varierte fra et sted til et annet. Man valgte helgener ut fra hvilken sykdom man mente de kunne hjelpe mot. 

### De vanligste nødhjelpere

* Acasius, ved dødsangst
* Barbara, mot feber og plutselig død
* Blasius, mot halsonde og hudsykdommer
* Dionysius av Paris, mot hodelidelser og samvittighetsangst
* Egidius, for angerfulle skriftende og ammende mødre
* Erasmus, for enker, foreldreløse og for sjøfolk i fare; mot kolikk, magesmerter og underlivssmerter
* Eustacius, mot ulv, pest, sult og krig, ved skjebnesvangre uhell
* Georg, mot spedalskhet, ved trosvansker og i krig
* Katarina av Alexandria, for syndere og vitenskapsmenn, mot sykdommer i halsen
* Kristoforos, for veifarende, mot uvær og brann
* Kyriakos, mot store fristelser og barnesykdommer
* Margareta av Antiokia, for fødende kvinner
* Pantaleon, for leger, syke og ensomme
* Vitus, for ungdommer og barn, mot kramper og nervesykdommer (spesielt St. Veitsdans)

### Alternative nødhjelpere

Andre som kunne brukes stedfortredende, var:

* Antonius den store
* Leonard av Limoges
* Nikolas av Myra
* Rochus av Montpellier
* Sebastian

I Danmark regnet man ofte med en femtende nødhjelper, Dorothea.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fourteen Holy Helpers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Omtale på katolsk.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Chakuriki Gym** er en thaiboksing-klubb med hovedkontor i Amsterdam, Nederland. Den ble grunnlagt i 1972, og er blant de eldste thaiboksing-treningssentre i Nederland.

Chakuriki Gym ble av Thom Harinck, som opprinnelig begynte å undervise sin egen stil som heter «Chakuriki», en blanding av teknikker fra boksing, Kyokushin-karate, judo, jiujutsu og bryting. I 1978 ble utøvere av chakuriki de første nederlendere som kjempet på Lumpini Stadium i Bangkok, Thailand.

Historie
--------

I løpet av slutten av 1970-tallet, ble Chakuriki rivaler av Mejiro Gym. Mens Chakurikis thaiboksere var kjent for sin mentale og fysiske seighet, Mejiro har hatt et rykte for sin tekniske stil. Thaiboksing konkurranser ble holdt jevnlig i Jaap Edenhal Arena i Amsterdam og både Mejiro og Chakurikis thaiboksere etablert seg som den beste i landet. Denne rivaliseringen hjalp til med å heve standarden på nederlandsk thaiboksing og gitt noen av de beste utøverne i denne epoken. 1980-tallet og begynnelsen av 1990 så en ny generasjon av thaiboksere i fra Chakuriki som Peter Aerts og Branko Cikatić som hjalp til å danne historien om K-1.

Eksterne lenker
---------------

* Chakuriki Pancration Rings Holland Amsterdam
Huacas (Túcume)
**Túcume** er en landsby nordvest i Peru, i Lambayequedalen ved stillehavskysten, om lag 50 km fra Lima og 30 km fra storbyen Chiclayo. Området er mest kjent for sine 26 enorme adobepyramider på et 220 mål stort område.

Arkeologene har påvist spor etter høykulturer som strekker seg tilbake til et par århundrer før Kristus, blant annet den såkalte Moche- eller Mochica-kulturen (200 før Kristus–750 etter Kristus). Túcume var gjenstand for tre invasjonsbølger, omtrent 1350 (chimu-imperiet); omtrent 1470 (inkaene fra Andes) og 1532 (da spanjolene erobret området med kors og sverd).

Thor Heyerdahl var leder for utgravningene i Tucume 1988–1994, i et samarbeid mellom Kon-Tiki Museet og Instituto Nacional de Cultura Peru. Utgravningene begynte 28. august 1988 og innbefattet en rekke internasjonale arkeologer, tolv peruanske arkeologstudenter samt mellom 50 og 100 landsbyfolk. Man gjorde blant annet funn av krukker, menneskeknokler, førkoloniale kunstgjenstander, tempelstrukturer, åreblad, barnegraver, 23 skjeletter av veversker, sølvgjenstander, mumier med mer. Flere av funnene, ikke minst tempelfresker og motiver på kunstgjenstander, bekrefter at før-inkakulturene i denne delen av Peru var sterkt sjøorienterte. I samband med utgravningene kjøpte Heyerdahl en tomt på 80 mål i utkanten av landsbyen. Villaen bar navnet Casa Kon-Tiki.

Heyerdahl satte også i gang et storstilt sosialt hjelpeprogram (Túcume Vivo) sammen med Strømmestiftelsen.

I 1993 ble boken *Pyramidene i Túcume*, som handler om utgravningene, utgitt.

I 1994 åpnet et museum i området. Det er veldrevet.
Museet hadde om lag 10 000 besøkende i de tre første månedene av 2008, fra 37 forskjellige land. Flesteparten kommer fra Peru, dernest fra USA og Tyskland.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Dette bildet fra 1874 viser nomadiske chakarers jurter i Indre Mongolia.
*Chakharer er også en alternativ romanisering av provinsnavnet Chahar*
**Chakharer** er en gruppering innen mongolfolket. Opprinnelig var det et av godsene til Khubilai, og lå i området rundt Jingzhao (nå Xian) i Kina.[] Chakharene bosatt der flyttet fra Shaanxiprovinsen til det sørøstlige Mongolia på 1400-tallet. Chakhar ble et *tümen* under Dayan Khan.

De ble undertrykket av Altan Khan, og derfor ble de ført av Darayisun østover til Liao-elven på midten av 1500-tallet.[] Tidlig på 1600-tallet ble de utsatt fra press fra mandsjuene og dro vestover, anført av Ligden Khan. Da han døde i Gansu på vei til Tibet, overgav sønnene hans seg til mandsjuene.[]

Chakharenes kongefamilie hold seg inne med den mandsjuiske keiserslekt helt til Makata Gege, som var datter av Hong Taiji og gift med en chakharprins, døde i 1663. Da De tre føydalherrers opprør brøt ut i Sør-Kina i 1673, gjorde også chakharprinsen opprør mot Qing-dynastiet. Han ble raskt knust, og resultatet ble at chakharene ble reorganisert og inkorporert blant de åtte bannere og flyttet til området rundt Janjkhuuhøyden. Chakharene var direkte underlagt keiseren.[]

Mange av de kinesiske styrker som okkuperte Mongolia i 19129 var chakharmongoler, noe som satte voldt blod mellom folkene der i landet og dem i Indre Mongolia på kinesisk side av grensen..

Referanser
----------

1. ↑  Bulag, Uradyn Erden (1998). *Nationalism and Hybridity in Mongolia* (illustrated utg.). Clarendon Press. s. 139. ISBN 0198233574. Besøkt 1. februar 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| VM i turn |
| Bronse | VM 1950 i Basel |  Lagkonkurranse |

**Liliana Scaricabarozzi** (født 25. oktober 1934) er en tidligere italiensk turner. 

I 1950 deltok hun i VM i turn. Individuelt fikk hun ingen medaljer, men Italia fikk bronse i lagkonkurransen. Individuelt kom hun på 16.-plass sammenlagt. I neste VM, i 1954, kom hun på 41.-plass, og i 1958 fikk hun 68.-plass.

Hun deltok i OL i 1952, 17 år gammel, men vant ingen OL-medaljer. Dette var første gang kvinner ikke konkurrerte kun som lag i OL-sammenheng, og Italia fikk 6.-plass i lagkonkurransen. Individuelt fikk hun på 41.-plass sammenlagt, med 35.-plass i hopp som beste resultat individuelt.

Referanser
----------

1. ↑  1950 World Championships Arkivert 12. oktober 2007 hos Wayback Machine.
2. ↑  1954 Worlds AA
3. ↑  1958 Worlds AA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Liliana Scaricabarozzi – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Liliana Scaricabarozzi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
Torpa Fjellstyres utleiehytte, Røssjøkollbua, som ligger sør i Langsua nasjonalpark, med Røssjøkolltjernet (1191 m.oh) bak. I det fjerne skimtes deler av Jotunheimen.
Her er Nordre Synnsætra med Synnfjorden i bakgrunnen. Bakerst sees Røssjøkollene.
**Torpa Statsallmenning** ligger i Synnfjellet i Nordre Land kommune i Innlandet fylke. Denne statsallmenningen har et areal på 51000 da. Av dette er 21000 da barskog, 20000 da lauvskog og 10000 da lavfjell og myr. I tillegg kommer den såkalte Fellesstrekningen, som er omtrent på samme størrelse. Dette området ligger i Gausdal kommune. Det har vært strid mellom Torpa og Gausdal om bruken av dette området helt siden 1470. Da var det fiskevannene striden sto om. I 1878 bestemte Gudbrandsdalkommisjonen at Torpa og Gausdal skulle ha like jakt og fiskerettigheter i denne strekningen. I tillegg har Torpingene rettigheter med hensyn til hamning og uttak av ved i Fellesstrekningen.

Området som utgjør Torpa Statsallmenning grenser i syd mot Synnfjellplatået og Skjervangfjellet, og mot Dokkfløyvatnet i øst. I nord grenser allmenningen mot Gausdal Statsallmenning, eller den såkalte Fellesstrekningen. Mot vest grenser allmenningen mot Etnedal og Nord-Aurdal.
Blant de mest markante fjelltoppene i allmenningen er Djuptjernkampen den høyeste (1325 moh) Djuptjernkampen er også grensefjell til kommunene: Nordre Land, Gausdal og Nord-Aurdal.

Statskog er grunneier, og forvalter grunneierrettighetene. Torpa Allmenningstyre styrer med bruksretten til trevirke. Torpa Fjellstyre forvalter bruksrettene til seterbruk, beite, jakt og fiske. I Torpa er det rundt 380 bruks- eller virkesberettigede.

I tidligere tider hadde området enda større viktighet for primærnæringene, enn i dag. Da var sætringen et være, eller ikke være for bøndene. Sommerbeite i fjellet var viktig, da det var knappe ressurser i bygda. Til og med storbøndene på flatbygdene på Hedemarken, Hadeland, Gjøvik og Toten hadde buskapen på sommerbeite i Synnfjellet. Nå i 2013 foregår det fortsatt sætring i området, men i et begrenset omfang.

De vernede områdene Langsua nasjonalpark, Storlægeret landskapsvernområde, Røssjøen naturreservat og Skardberga naturreservat ligger delvis i Torpa Statsallmenning. I området vokser også den sjeldne skjeggklokka.

Kilder
------

* Kåre Kompelien (2005): *Synnfjellet i våre hjerter*.ISBN 978-82-91525-13-7

Eksterne lenker
---------------

* Torpa Fjellstyre

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Tøyenbekken 12** (tidligere **Bækkegaden 12**) er en eiendom i Tøyenbekken på Grønland i Oslo og består av et trehus i to etasjer oppført i første halvdel av 1800-tallet, samt en trelasthall oppført 1939.

Tømmerhus (ca 1830)
-------------------

Eiendommen ble anlagt som løkke for Claus Friedrichsen, ifølge Sundts kart av 1742, men ble først bebygget i første halvdel av 1800-tallet. Husets eksakte byggeår er ikke kjent, men ifølge eldre kart ble bygningen trolig oppført mellom 1828 og 1844. Bygningens første etasje er oppført i tømmer, mens andre etasje trolig ble påbygget noe senere med utmurt bindingsverk. Bygningen fungerte som beboelseshus, og fra 1915 med treskofabrikk i første etasje, frem til 1936.

Trelasthall (1939)
------------------

Trelastfirmaet K. Kværner kjøpte eiendommen i 1936, og søkte samme år om oppføring av trelasthall og et kontorbygg i sju etasjer etter tegninger av arkitekt Paul Hoel. Trelasthallen stod ferdig i 1939, men det omsøkte kontorbygget ble aldri oppført. I stedet fungerte det tidligere bolighuset som ekspedisjons- og utsalgslokale i tilknytning til trelasthallen, 2. etasje fungerte dessuten i kort tid som bolig. 
K. Kværner solgte eiendommen i 1978. En periode på 1980-tallet huset eiendommen en jernvarehandel. 

Bygningene huset i en periode galleriet 1857, men står nå tomme.

Eiendommen er oppført på Byantikvarens gule liste.

Eksterne lenker
---------------

* «Tøyenbekken 12». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* 1857 (galleri) Arkivert 21. april 2014 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
*For filmatiseringen av denne boken, se De fire paa hybelen (film)*

***De fire paa hybelen: Elisabeths dagbok*** (svensk originaltittel: *Norrtullsligan*) er Elin Wägners debutroman fra 1908. Den handler om de fire lavtlønnede kvinnelige kontoristene Elisabeth (Pegg), Magnhild (Baby), Emmy og Eva som sammen deler to leide rom på Norrtullsgatan i bydelen Vasastan i Stockholm. Boken er skrevet i en humoristisk kåseriform med mye dialog. For å få bedre lønn forsøker noen av kontoristene å gjennomføre en streik. 

Romanen ble publisert i 1907 i Dagens Nyheter som en føljetong med overskriften "Elisabeths krönika". Persongalleriet var delvis som den tidigere serien Sommarflirt. I følget Wägner skrev hun hvert avsnitt på fredagsettermiddagene slik at avsnittene kunne publiseres i søndagsavisen.

Boken ble filmatisert i 1923 med blant andre Inga Tidblad.

*Norrtullsligan* har blitt utgitt på nytt flere ganger på svensk, seinest i 2011 på Podium förlag da den ble valgt ut av en jury til årets Stockholm leserroman.

Referanser
----------

1. ↑  Isaksson (1977), s. 90-109

Eksterne lenker
---------------

* (no) De fire paa hybelen hos Bibsys

Portaler: Litteratur | Sverige