recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**AISSat-1** er en norsk satellitt som ble skutt opp fra Sriharikota i India 12. juli 2010 i regi av Satish Dhawan Space Centre. Satellitten har som oppgave å bedre sjøsikkerheten i Nordområdene. Satellitten, som er en eksperimentsatellitt, mottar og videresender signaler fra det automatiske identifikasjonssystemet AIS. Dermed er dekningsområdet for AIS utvidet fra de kystnære farvann til alle havområder Norge forvalter.

AISSat-1 er en nanosatellitt som er formet som en kube på 20 x 20 x 20 cm. Den veier seks kilo. Teknologien ombord i AISSat-1 er utviklet i et samarbeid mellom Forsvarets forskningsinstitutt, Kongsberg Seatex, Kystverket og Norsk romsenter. Satellitten har kostet 30 millioner kroner og er finansiert av Nærings- og handelsdepartementet.

Oppskytingen fra India var planlagt til 9. mai 2010, men ble utsatt fordi det ble oppdaget en feil i raketten under testing før oppskytingen. Satellitten ble skutt opp fra India 12. juli 2010. Det er også bygget en satellitt AISSat-2 som er en kopi av AISSat-1. Den ble skutt opp fra den russiske rombasen Bajkonur i Kasakhstan 8. juli 2014. En tredje AISSat-3 er planlagt for operative behov.

Se også
-------

* NCUBE

Referanser
----------

1. ↑  «Norges første statlige satellitt skutt opp». Dagbladet. Besøkt 12. juli 2010.
2. 1 2 3  «Pressemelding AISSat-1». Norsk romsenter. Besøkt 29. april 2010.
3. ↑  «Fakta om AISSat-1». Norsk romsenter. Besøkt 1. mai 2010.
4. ↑  «AISSat-1 - Norges første nasjonale overvåkingssatellitt» (PDF). FFI-fakta.
5. ↑  «Norske satellitter: AISSat-1». Norsk romsenter. Arkivert fra originalen 29. mars 2015.

Eksterne lenker
---------------

* AISSat-1 – Norsk romsenter
***Do Not Split*** er en norsk dokumentarfilm fra 2020 filmet og regissert av Anders Hammer. Filmen er produsert av det amerikanske filmselskapet Field of Vision med støtte fra Fritt Ord og Viken Filmsenter.

Handling
--------

Dokumentaren følger demonstrasjonene i Hongkong i 2019 og 2020 mot lovendringene som gjør det mulig å utleverte mistenkte innbyggere i straffesaker til Kina. Hammer tilbrakte 140 dager i byen hvor han var tett innpå demonstrantene og filmet dem i møte med opprørspoliti.

Premiere og ny versjon
----------------------

Filmen hadde premiere under Sundance filmfestival i USA i januar 2020. Hammer har senere forlenget filmen med nye opptak, blant annet med opptak gjort i 2020 under koronaviruspandemien.

Oscar-nominasjon
----------------

Filmen ble nominert til den 93. Oscar-utdelingen i 2021 i klassen for beste kortdokumentar. Nominasjonen førte til at kinesiske myndigheter besluttet at Oscarutdelingen ikke skulle overføres direkte til Kina, og ga kinesiske medier beskjed om ikke å fokusere på visse deler av arrangementet.

Priser (utvalg)
---------------

Hammer og filmen har vunnet en rekke priser for filmen. Filmen vant kategorien «Videoreportasje/dokumentar – lang» under Pressefotografenes Klubbs (PKK) kåring av Årets Bilde, og Hammer ble kåret til «Årets videojournalist» av PKK i 2020. Filmen vant prisen Special Jury Recognition for Courage under Fire under dokumentarfilmfestivalen DOC NYC, og juryens spesialpris under American Film Institutes dokumentarfilmfestival i 2020. Hammer vant Internasjonal Reporters journalistpris under SKUP-konferansen for kritisk journalistikk i 2020. Etter at filmen ble vist av Aftenposten, vant Hammer Gullruten 2021 i klassen beste foto enkamera, dokumentar og filmen ble i tillegg nominert i klassen beste TV-dokumentar.

Referanser
----------

1. ↑  «Do Not Split er nominert til Oscar». *nfi.no*. Besøkt 8. mai 2021.
2. 1 2  «Anders Hammer kom til Hongkong uten en plan. Etter 140 dager midt blant demonstrantene kan han bli nominert til Oscar». *journalisten.no*. 15. januar 2021. Besøkt 8. mai 2021.
3. ↑  «Oscar-nominasjon til Anders Hammers «Do Not Split»». *rushprint.no*. 15. mars 2021. Besøkt 8. mai 2021.
4. 1 2  «Lavt kunstnerisk nivå, hevdet de statskontrollerte mediene. I natt kan Anders Hammer vinne Oscar». *journalisten.no*. 26. april 2011. Besøkt 8. mai 2021.
5. ↑  ««Do Not Split» fortsetter å høste priser». *rushprint.no*. 19. november 2020. Besøkt 8. mai 2021.
6. ↑  «Anders Hammer vinner pris for dokumentar om Hongkong-protestene». *aftenposten.no*. 16. april 2020. Besøkt 8. mai 2021.
7. ↑  «Gullrutens fagpriser: Her er vinnerne». *rushprint.no*. 7. mai 2021. Besøkt 8. mai 2021.
8. ↑  «Rådebank, Farmen og Norge bak fasaden høster flest Gullruten-nominasjoner». *kampanje.no*. 16. april 2021. Besøkt 8. mai 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Do Not Split* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Do Not Split* på NRK TV Rediger på Wikidata
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.
**Flytting:** Det er foreslått at denne siden blir flyttet til artikkelnavnet **Omega (selskap)**.

Omega *Speedmaster*, det legendariske uret som NASA valgte for Apollo-programmet.
Omega *Seamaster*, et dykkerur. Den 4. knapplignende utveksten er en helium utslippsventil som tillater at helium kan tømmes ut av klokken etter dykk på lave dyp. Uret har vært med i nyere James Bond filmer hvor ventilen var omgjort til fantasifulle skjulte gadgets.
**Omega SA** er en sveitsisk produsent av eksklusive armbåndsur. Omega er eid av The Swatch Group.

Historie
--------

Grunnlegger av firmaet som skulle bli Omega var den 23-årige Louis Brandt. Han bygde og solgte presisjon-lommeur med deler som han kjøpte av lokale håndverkere. Brandt drev firmaet til sin død 1879. Senere ble Omega ledet videre av to generasjoner av familien Brandt, før den økonomiske krisen etter 1. verdenskrig førte til at klokkemerket ble kjøpt opp av selskapet SSIH, som hadde sitt hovedsete i Genève. Omega fusjonerte i 1930 med Tissot, klokker merket Tissot-Omega fra denne perioden er svært etterspurt av samlere. Senere ble Omega kjøpt opp av Swatch-gruppen, som regnes som verdens største klokkeprodusent.

Innovasjoner
------------

Omega kan i historien vise til flere tekniske nyvinninger. I 1936, hos Teddington observatoriet i England, oppnådde Omega 97,8 poeng av 100 oppnåelige i en nøyaktighetstest, dette var en rekord som aldri er slått i observatoriets historie. Da Neil Armstrong tok menneskehetens første steg på månen, 21. juli 1969, kunne han konstatere at hans Omega Speedmaster armbandsur viste tiden 02:56 GMT. Omega ble valgt ut som NASAs prioriterte samarbeidspartner i konkurranse med flere andre urmerker, og er det fortsatt. Dette brukes selvfølgelig i Omegas reklamebudskap. Urmerket er også offisiell leverandør av tidtagning til Olympiske leker.

Blant de mest populære modellene finnes det:

* Speedmaster
* Seamaster
* Constellation
* Flightmaster
* Museum

Markedsføring
-------------

Kommersielle ambassadører for Omega er bla.annet Pierce Brosnan (James Bond), Ernie Els, Michael Schumacher, Michelle Wie, Nicole Kidman og Anna Kurnikova.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Omega SA – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** HDS
 |
**Amitāyurdhyānasūtraen** (tradisjonell kinesisk; 佛說觀無量壽佛經) er en mahāyānasūtra i det rene lands buddhisme. Den er en av tre grunnleggende «sūtraer om det rene land» sammen med *sūtraen om evig liv* og *Amitābhasūtraen*. Amitāyus er et annet navn på Amitābha, den sentrale skikkelse i det rene lands buddhisme, og denne sūtraen fokuserer hovedsakelig på meditasjoner som involverer komplekse visualiseringer. Dette gjenspeiles i navnet på sūtraen, som ordrett betyr "Amitāyus meditasjonsūtra."

Moderne orientalister betrakter den som en buddhistisk apokryf, som opprinnelig ble skrevet på kinesisk. Ingen sanskritoriginal har blitt oppdaget og sanskritnavnet og sanskritversjoner er trolig reverse oversettelser.:10 Paul Williams gjengir tittelen som *Amitāyurbuddhānusmṛti Sūtra*, som betyr "sūtraen om Amitāyus Buddha’s oppmerksomme nærvær."

Referanser
----------

1. ↑  Silk 1997, s. 181ff. sfn error: no target: CITEREFSilk1997 (help)
2. ↑  Muller 1998, s. 68. sfn error: no target: CITEREFMuller1998 (help)
3. ↑  Fujita, "The Textual Origins of the Kuan Wu-liang-shou ching: A Canonical Scripture of Pure Land Buddhism", in Buswell, Robert E.; ed. (1990). Chinese Buddhist Apocrypha, Honolulu: University of Hawaii Press, ISBN 0585349630
4. ↑  "Amitayurdhyana Sutra" in Keown, Damien (2003). *A dictionary of Buddhism*. [Oxford]: Oxford University Press. s. 10–11. ISBN 9780191579172.
5. ↑  Williams, Paul. *Mahayana Buddhism: The Doctrinal Foundations, 2nd edition.* Routledge, 2009, p. 239

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NDL
 |
*For barneserien som gikk i programmet* Smørøyet*, se Smørøyet*
**Ansur** er et norsk progressiv metal-band.

Ansur ble dannet som et tremanns band i 2003 av Torstein J. Nipe, Espen A.R. Aulie og Aslak A. Werme. I 2004 ble demoen *Demo 2004* innspilt, som senere fikk nytt navn til *Carved In Flesh*, og ble utgitt på det sørkoreanske plateselskapet Nerbilous Records. Bandet ble endret ved at Aslak A. Werme forlot bandet og Espen A.R. Aulie tok over bassgitaren, og Stian A. Svenne og Glenn G. Ferguson kom inn i bandet. I 2005 ble første musikkalbumet *Axiom* spilt inn i Ansur sitt eget studio, «Lyst & Glede Studios». Ansur underskrev kontrakt med Nocturnal Art Records / Candlelight Records etter innspillingen av *Axiom* i 2006. I slutten av 2007 gikk Ansur igjen i studio for å spille inn plate nummer 2, *Warring Factions*, en lyrisk etterfølger av *Axiom*. I begynnelsen av 2008 forlot Stian A. Svenne bandet, og Ansur ble igjen et tremanns band i studio, og med seg på konserter Nicolay Svennæs på keyboard / synthesizer / orgel.

I juni 2011 annonserte gruppa at de ikke lenger ville fortsette under Ansur-navnet.

Diskografi
----------

* 2005: *Carved In Flesh*
* 2006: *Axiom*
* 2008: *Warring Factions*

Medlemmer
---------

* Torstein J. Nipe – Gitar
* Espen A.R. Aulie – Bass & Vokal

Tidligere medlemmer
-------------------

* Aslak A. Werme – Bass
* Stian A. Svenne – Rytme gitar
* Audin Førde – orgel
* Glenn Ferguson – Trommer
* Nicolay Svennæs – Keyboard/synth/orgel

Referanser
----------

1. ↑  Hjemmeside - The next project (12.6.2011) Arkivert 23. oktober 2012 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ansur på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Ansur på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Ansur på Encyclopaedia Metallum Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
Stephen Van Rensselaer på 1790-tallet.
**Stephen Van Rensselaer** (1. november 1764 – 26. januar 1839) var en amerikansk grunneier, forretningsmann, militsoffiser og politiker. Som utdannet ved Harvard College, 21 år gammel, tok Van Rensselaer kontroll over Rensselaerswyck, familiens herregård. Han utviklet landet ved å oppmuntre leietakere til å bosette det og gi dem evige leiekontrakter til moderate priser, noe som gjorde at leietakerne kunne bruke mer av kapitalen sin for å gjøre gårdene og virksomhetene produktive.

Van Rensselaer var aktiv i politikken som  føderalist og var medlem av New Yorks lovgivende forsamling og som viseguvernør i New York. Etter føderalistpartiet sin nedgang var Van Rensselaer en av John Quincy Adams tilhenger og var medlem i  Representantenes hus i en delperiode og tre hele. Van Rensselaer var tilhenger av høyere utdanning. Han fungerte i forstanderskapet for flere skoler og høyskoler og var grunnleggeren av *Rensselaer Polytechnic Institute*. Han var også en samfunnsaktivist og filantrop og var grunnlegger av Albanys offentlige bibliotek og byens *Institute of History & Arts*. Lenge aktiv i militsen oppnådde Van Rensselaer generalmajor grad. Han befalte troppene på New York-Canada-grensen under krigen i 1812, men gikk av etter nederlagen i slaget ved Queenston Heights.

Referanser
----------

1. 1 2  Malone, Dumas (red.) (1936) « Van Rensselaer, Stephen», *Dictionary of American Biography*, New York, vol. 19, s. 211-212.
***Monaulax*** er en slekt av snutebiller (Curculionidae) som lever på busker og trær. De er små, korte og høyr hvelvede, og kroppen er dekket av skjell i ulike farger, noen av disse er som oftest oppstående og hårlignende og gir billene et "bustete" utseende. Snuten er lang, men den holdes vanligvis bakoverbøyd slik at den ikke er synlig ovenfra.

Utseende
--------

Små (gjerne 2 – 6 mm), korte, høyt hvelvede biller, gjerne brunlige og matte med mønster dannet av lyse skjell. Kroppen er vanligvis helt dekket av skjell, noen av dem gjerne oppstående og hårlignende. **Hodet** er temmelig lite, fasettøynene er forholdsvis store og flate. Snuten er middels lang og tynn og holdes vanligvis bakoverbøyd slik at den ikke er synlig ovenfra. Den kan foldes inn i en fure mellom framhoftene som ender i en kopplignende grop på mellombrystet (*mesosternum*). Antennene er festet rundt midten av snuten. **Brystskjoldet** (pronotum) er bredere enn langt, men tydelig smalere enn dekkvingene. Sidene er avrundede. Det har ofte markerte knøler på sidene. **Dekkvingene** er ovale hos de fleste, men parallellsidige hos noen av de større artene. De har mer eller mindre markerte skuldre og ofte rekker av oppstående skjell. **Beina** er kraftige og forholdsvis lange, lårene er vanligvis utannede, men kan ha en tann på undersiden. Leggene (*tibiae*) ender i en krok (*uncus*). Føttene er nokså korte og kan foldes tilbake mot leggen.

Levevis
-------

Tresnutebillene lever på ulike slags busker og trær, der de voksne billene gjerne gnager på bladene. De er sjelden spesielt tallrike og er ikke regnet som skadedyr.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Japan og Korea.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **tresnutebiller, Cryptorhynchinae** Schönherr, 1825
						* Stammen **Aedemonini** Faust, 1898
							+ Slekten ***Monaulax*** Roelofs, 1875
								- *Monaulax rugicollis* Roelofs, 1875

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
En bruker har foreslått å slette denne siden. Siden vi setter pris på alle forsøk på å forbedre leksikonet, inviteres du til å gi uttrykk for dine synspunkter ved å følge denne lenken: **Wikipedia:Sletting/Jonny Hurts**.

**Jonny Aaseth** (født 1985), kjent som **Jonny Hurts**, er en norsk kunstner som jobber i sjangeren samtidskunst.

Han jobbet i mange år fra 2014 sammen med Nikolai "Nix" Gyllenhammar som kunstnerduoen Broslo. De designet blant annet det norske langrennslagets drakter til vinter-OL 2022 i Kina. Videre stod de i 2018 bak utstillingen «hug life» i Oslo sentrum – et stort antall digre oppblåsbare teddybjørner. Broslo var tema for en dokumentarserie på 16 episoder på TV2 i 2021.

Våren 2022 hadde han sin første soloutstilling («Once Upon a Time») på Galleri Fineart i Oslo. Utstillingen omfattet 150 unike verk (malerier, skulpturer, relieffer, neonlysinstallasjoner, 3D-bilder og NFT-er).[]

Han har utsmykket Skur 13 på Tjuvholmen.

Referanser
----------

1. 1 2  Hylland, Andora (29. oktober 2021). «Fargerik, frekk og fri». *Magasinet KUNST*. Besøkt 13. juni 2023. «I februar er han aktuell med utstillingen «Once Upon a Time» på Galleri Fineart i Oslo. KUNST har tatt en prat med kunstner Jonny Hurts om kreativitet, om kunstknagger og om den evinnelige frykten for å bli voksen.»
2. 1 2  «– Det har vært et eventyr», *Kapital* 11. mars 2022; besøkt 11. februar 2024.
3. ↑  Ingeborg Aspeli: «Disse står bak kjempebamsene i Oslo sentrum», Minmote 12. juni 2018; besøkt 11. februar 2024,
4. ↑  «Broslo blir TV2-serie», NTB Kommunikasjon 5. januar 2021; besøkt 11. februar 2024.
Isaac Brock i 1812.
Generalmajor Sir **Isaac Brock** KB (6. oktober 1769 – 13. oktober 1812) var en offiser i den britiske hæren og kolonialadministrator fra Guernsey. Oberst Brock ble sendt med sitt regiment til Nedre Canada i 1802. Til tross for at han møtte desertering og nesten mytterier, ledet han sitt regiment i Øvre Canada med fremgang i mange år. Han ble forfremmet til generalmajor og ble ansvarlig for å forsvare Øvre Canada mot USA under 1812-krigen. Mens mange i Canada og Storbritannia trodde krig kunne avverges, begynte Brock å forberede hæren og militsen på det som skulle komme. Da krigen i 1812 brøt ut, var befolkningen forberedt, og raske seire ved Fort Mackinac og Fort Detroit beseiret amerikansk invasjonsforsøk. Brocks handlinger, spesielt hans fremgani Detroit, ga ham utmerkelser, inkludert ridder av Order of the Bath og epiteten «The Hero of Upper Canada». Brock er ofte knyttet til indianerlederen Tecumseh, selv om de to mennene bare samarbeidet personlig i noen få dager. Brock falt i slaget ved Queenston Heights 1812, som britene vant.
**Vigdis Moe Skarstein** (født 1946) er en norsk bibliotekar, og fra 2003 til 2014 nasjonalbibliotekar, det vil si leder av Nasjonalbiblioteket.

Hun har artium fra Rana gymnas i 1965 og fullførte Statens bibliotekhøgskole i 1968. Hun tok magistergrad i litteraturvitenskap ved Universitetet i Oslo i 1984. Hennes yrkeskarriere omfatter stilling som bibliotekar ved Trondheim folkebibliotek (1968–1976), lederstillinger ved Trondheim folkebibliotek (1982–1984) og biblioteksjef/fylkesbiblioteksjef ved Trondheim folkebibliotek og Sør-Trøndelag fylkesbibliotek 1985-1991. Deretter var hun kommunaldirektør for Kirke og kultur i Trondheim kommune (1992–1996), bibliotekdirektør ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (1996–1998) og direktør ved NTNU 1998–2004. Skarstein har også vært frilans litteraturkritiker i *Adresseavisen*. 

Under Skarsteins ledelse gjennomførte Nasjonalbiblioteket en stor digitaliseringsstrategi. Samlingene av norske bøker og fotos ble skannet, og det ble inngått avtalelisensordninger med rettighetsfor at materiale eldre enn 2001 kunne publiseres på internett. NRKs radioarkiver og senere TV-programmer ble også digitalisert. 

Skarstein har deltatt i fem NOU-utvalg: 

* NOU 1991:14 *Bibliotek i Norge*
* Ledet NOU 1995:3 *Mangfold i media. Om eierkonsentrasjon i norske mediebedrifter*
* Nestleder i Ytringsfrihetskommisjonen. NOU 1999:27 *"Ytringsfrihet skal finne sted"*
* Konvergensutvalget. NOU 1999:26 *Sammensmelting av tele- data- og mediesektorene*
* NOU 2003:1 *Finansiering av spesialisthelsetjenesten*

Hun har også vært medlem av *Rådgivende utvalg for folkebibliotek*, som også var Norsk kulturråds utvalg for innkjøpsordning for norsk skjønnlitteratur; og medlem av komiteen for *Århundrets Bibliotek*. Hun har vært nestleder i styret for NRK (1991–2000), styreleder for Ringve Museum (1993–1998), medlem i styret for IT-Fornebu (2000–2001), medlem av *Utenriksministerens globaliseringsutvalg* (2001–2004) og flere andre offentlige utvalg innen kultur, kommunikasjon og høyere utdanning. Fra 2001 til 2009 var hun styreleder i Norsk kulturråd. I perioden 2007–2010 var hun en av to eksterne representanter i styret til Det humanistiske fakultet ved Universitetet i Oslo.

Referanser
----------

* (no) Publikasjoner av Vigdis Moe Skarstein i BIBSYS

1. ↑  nb.no Ledelsen ved Nasjonalbiblioteket
2. ↑  Vigdis Moe Skarstein *Kvinnemoral og sosialistisk moral i Moa Martinsons debutroman "Kvinnor och äppelträd"* Avhandling (magistergrad) - Universitetet i Oslo, 1984
3. ↑  NOU 1991:14 NOU 1991:14 Bibliotek i Norge : for kunnskap, kultur og informasjon
4. ↑  NOU:1995:3 Mangfold i media. Om eierkonsentrasjon i norske mediebedrifter

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Hammervatnet naturreservat** er et naturreservat og ramsarområde i Levanger kommune i Trøndelag. Reservatet ble opprettet for å bevare «et viktig våtmarksområde med vegetasjon, fugleliv og annet dyreliv som naturlig er knyttet til området».

Naturreservatet omfatter den østre delen av vatnet; og langs stranda her vokser sumpskog av or og blandingsskog med trollhegg. Hammervatnet ligger nær E6 i Åsen (Levanger), i et område med rike bergarter og marine avsetninger, og er påvirket av tilsig fra betydelige jordbruksarealer.

Området ble i 2013 utpekt til ramsarområde som et av tre delområder i Innherred ferskvannssystem.

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Hammervatnet naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
* verneforskriften hos Lovdata
* de norske ramsarområdene hos ramsar.org

| * v
* d
* r
Innherred ferskvannssystem er et Ramsar-område i Norge |
| --- |
| Hammervatnet **·** Lundselvoset **·** Lyngås-Lysgård |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Naturbase
 |
**Bjørnberga og Isteren naturreservat** utgjøres av landområdet mellom Isteren og Femunden i Engerdal kommune. Dette er et godt avgrenset område, der naturmiljøet favner alle overganger fra store sjøer til høyfjell. Området er dominert av skrinne furuskogtyper. Det meste er noe påvirket av tidligere hogst, men her er også partier med genuin urskog. Flere steder er det furutrær som er 400–500 år gamle.

Området er tydelig brannpåvirket, og dette spiller en viktig rolle i skogdynamikken. Den naturlige avgrensingen gjør området velegnet for restaurering, og naturlige forstyrrelsesprosesser som skogbrann kan derfor tillates å virke nærmest fritt.

Det er registrert et titalls rødlistede arter i området, mest sopp og lav, som eksempelvis ulvelav. Men også fuglelivet er rikt, spesielt for ender og lommer. En karakterart for området er fiskeørn.

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Heggland, A. (red). Naturfaglige registreringer i forbindelse med vern av skog på Statskog SFs eiendommer, del 1 (2004). Årsrapport for registreringer utført i 2004. – NINA Rapport 44, s.9
3. ↑  (no) Bjørnberga og Isteren naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Hovassdalen naturreservat** er et fredet barskogsområde rundt Hovatn i Hovassdalen på heia vest for Dåsvatn i Dåsvannsdalen i Hornnes. En mindre del av reservatet, om lag 2000 dekar, ligger over kommunegrensen til Åseral. Reservatet ble fredet ved kongelig resolusjon av 9. juli 1993. Det dekker totalt et areal på ca. 11 900 dekar.

Formålet med fredningen er å ta vare på et stort barskogområde med en avgrensning som inkluderer mesteparten av nedslagsfeltet i denne vannrike dalen med myr i den flate dalbunnen. Furuskogen står intakt dels som grove trær i dalsidene, og dels som glissen skog på myrer og heier med grunn mark.

Forvaltningen av fredningsforskriften er lagt til fylkesmannen i Aust- og Vest-Agder.

Om området
----------

Hovassdalen er avgrenset mot fjellheier som når opp til om lag 600 moh. Det er et skogs- og myrområde med flere vann i tillegg til Hovatn. Berggrunnen er granittiske bergarter, men også øyegneis, båndgneis og granodiorittisk gneis finnes i soner. Disse er næringsfattige og gir grunnlendt mark med mye fjell i dagen på koller og i noen av dalsidene. Der er det også soner med amfibolitt som gir bedre vekstrunnlag. Løsmassene er trolig morenematerieale. 

Store arealer i Hovassdalen er dekket av røsslyng og blokkebærskog. I lyngen finnes også blåtopp, klokkelyng, rome og kystbjønnskjegg, kornstarr, krypvier og pors. Rødmuslingmose er en moseart som finnes der, det samme gjelder stripefoldmose. I Kvernhuslia er det registrert storstylte (*Bazzania trilobata*). Ved Vasslandstjønn er det edelløvtrær som spisslønn, hassel, lind og hengebjørk. Selv om dette er furuskog, er skogen glissen. I liene kan skogen likevel nå opp til en høyde på 20 meter, trærne er godt over hundre år gamle.

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Forskrift om freding av Hovassdalen naturreservat på Lovdata
* Faktaark om Hovassdalen naturreservat på naturbase.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
**Folding**, noen ganger kalt **konvolusjon** (engelsk: *convolution*) er en matematisk operasjon med mange anvendelseområder som f.eks. i digital bildebehandling, signalbehandling og reguleringsteknikk. Foldingsoperatoren tar to funksjoner {\displaystyle f} og {\displaystyle g} som parameter.

*Definisjon av kontinuerlig foldingsintegral:*

{\displaystyle (f\*g)(t)\,{\stackrel {\rm {def}}{=}}\int \_{-\infty }^{\infty }f(\tau )g(t-\tau )\,d\tau =\int \_{-\infty }^{\infty }f(t-\tau )g(\tau )\,d\tau }

*Definisjon av diskret foldingsssum:*

{\displaystyle (f\*g)[n]\,{\stackrel {\rm {def}}{=}}\sum \_{k=-\infty }^{\infty }f[k]g[n-k]=\sum \_{k=-\infty }^{\infty }f[n-k]g[k]}

Eksempel på anvendelse
----------------------

I digital bildebehandling har man bare diskrete verdier, så der fungerer det slik: Man har et foldingsfilter, enten 1-dimensjonalt eller 2-dimensjonalt. Det blir lagt oppå hver pixel og pixelet i det filtrerte bildet blir regnet sammen som en lineærkombinasjon av nabopixelene med filterelementene som koeffisienter. Et foldingsfilter er det samme som et korrelasjonsfilter, bare rotert 180 grader.

Et eksempel på et foldingsfilter er gjennomsnittsfilteret; der er foldingsfilteret {\displaystyle h=[111;111;111]/9}. Hvert piksel i det filtrerte bildet blir altså gjennomsnittet av alle nabopikslene.

Se også
-------

* Foldingsfeil

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** MathWorld
 |

1. ↑  Dick, Øystein B. (15. september 2023). «konvolusjon». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 19. februar 2024.
**Gnome 7 Omega** (ofte kalt **Gnome 50 hp**) er en fransk syv-sylindret, luftkjølt flymotor. Den ble vist på Paris Aero Show i desember 1908 og ble først fløyet i 1909. Det var verdens første flymotor produsert i antall. Introduksjonen revolusjonerte luftfarten og den ble brukt av mange tidlige flyprodusenter. Det ytet 50 hk fra sitt slagvolum på 7 liter. En Gnome Omega-motor ble brukt  i 1912 Blackburn Monoplan, som i dag eies og drives av Shuttleworth-Collection, det eldste kjente luftdyktige britisk-bygde fly i hele verden. En to-raded versjon av den samme motoren ble også produsert, kjent som **Gnome 14 Omega-Omega** - eller **Gnome 100 hk**

Prototypen av Omega-motor eksisterer fortsatt, og er utstilt på USAs National Air and Space Museum.

seksjon utsikt over Gnome Omega

Programmer
----------

### Gnome 7 Omega

Gnome Omega-drevet luftdyktige Blackburn Monoplan av Shuttleworth-Samlingen
### Utstilte motorer

* Den aller første Gnome rotary-motoren noensinne er bygget, Gnôme Omega Nr 1, er utstilt på det National AIR and Space Museum Washington, D.C.
* En bevart Gnome 7 Omega-motoren er utstilt i Royal Air Force Museum London.
* En restaurert Omega er utstilt i New England Air Museum, Windsor Locks, CT.
* Norsk Teknisk Museum har en Gnome i sine samlinger

Brune flekker av Shuttleworth eksempel forårsaket av brent castor olje

Referanser
----------

1. ↑  Lumsden 2003, p. 152.
2. ↑  «Shuttleworth Collection - Blackburn Monoplane». Arkivert fra originalen 6. desember 2010. Besøkt 5. november 2010.
3. ↑  «Gnome Omega No. 1 Rotary Engine». Smithsonian Institution. Besøkt 14. april 2012.
4. ↑

Litteratur
----------

* *Moteurs d'Aviation Gnome* (PDF) **(fransk)**. 49, Rue Lafitte, Paris: Société Des Moteurs Gnome. 1910. Arkivert fra originalen (PDF) 6. oktober 2014. Besøkt 2. oktober 2014.  Arkivert 6. oktober 2014 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Smithsonian/NASM side på Gnome Omega Nr 1
* Video av April 2009 bakken runup i en restaurert Gnome Omega i USA
**Synesvågen naturreservat** er et naturreservat på øya Vigra i Giske kommune, Møre og Romsdal. Området ble vernet i 1988 for å ta vare på et viktig våtmarksområde. 

Området er ei langgrunn vik med artsrik havstrand og store tidevannsbanker og sandgrunner. På nord- og østsiden er det strandeng med små dammer, og med overgang til et flatt myrlandskap. Det vurderes som en av de mest verneverdige havstrendene i fylket. Vågen er både raste- og overvintringsområde, og det er sett flere hekkende fuglearter av regional betydning; i alt 17 arter har en av sine viktigste regionale forekomst her, mens én art har en av sine viktigste nasjonale lokaliteter her. 

Området ligger godt til rette for studier og undervisning og for observasjon av direkte fugletrekk. 

Reservatet er ett av 6 naturvernområder som inngår i ramsarområdet Giske våtmarksystem, som ble etablert i 1996.

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Synesvågen naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

  


|  |
| --- |
| **Giske våtmarksystem** er et Ramsar-område i Norge |
|  Blindheimsvik | Giske | Roaldsand | Rørvikvatnet | Rørvikvågen | Synesvågen  |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Canadas flagg Canada |
| Friidrett: |
| Friidrett Samveldelekene |
| Bronse | Kingston 1966 |  Kulestøt |
| Friidrett Panamerikanske leker |
| Gull | Winnipeg 1967 |  Kulestøt |
| Gull | São Paulo 1963 |  Diskos |
| Gull | São Paulo 1963 |  Kulestøt |

**Nancy McCredie** (født 5. februar 1945 i Belleville i Ontario) er en canadinsk tidligere friidrettsutøver, som hovedsakelig konkurrerte i kastøvelser som diskos og kulestøt på 1960-tallet. Hun har tre gullmedaljer i diskos og kulestøt fra Panamerikanske leker i perioden 1963 til 1967.

Hun satte canadiske rekord i både diskos (51,60 meter) og kulestøt (16,01 meter), og ble tildelt Velma Springstead Trophy i 1963 som Canadas beste kvinnelige idrettsutøver.

Idrettskarriere
---------------

McCredie deltok i Panamerikanske leker 1963. Hun vant der kulestøt, foran Cynthia Wyatt og Sharon Shepherd, begge fra USA, og hun vant også diskos. Året etter deltok hun i Sommer-OL 1964 i Tokyo, og kom der på sjuendeplass i kulestøt. Hun deltok også i diskos, og fikk der 15. beste resultat i kvalifiseringen, og nådde dermed ikke finalerunden. Hun deltok under Samveldelekene 1966, og fikk der bronse i kulestøt. Under Panamerikanske leker 1967 vant hun kulestøt.

Hun varslet i 1966 at hun kom til å legge opp, på grunn av en kneskade, og la opp i 1968.

Utmerkelser
-----------

* 1963 - Velma Springstead Trophy
* 1968 - Canadian Olympic Hall of Fame
* 1983 - Brampton Sports Hall of Fame
* 2016 - Athletics Ontario Hall of Fame

Annet
-----

Hun bodde i Brampton da hun var aktiv innen friidrett, og fikk der veien Nancy McCredie Drive og parken Nancy McCredie Park oppkalt etter seg. Utenfor idretten drev hun også med musikk, og sang i Benny Louis Orchestra i Toronto. Hun beskrives som en dyreelsker, og jobbet med dyrepleie, dyreoppdrett og gårdbruker, der hun drev med griser og hester. I 2001 bosatte hun seg i Québec, og drev der som kunstner.

Referanser
----------

1. ↑   Olympedia[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Newspaper Archive - *Lethbridge Herald , August 2, 1966*, besøkt 14. november 2020.
3. 1 2 3  Team Canada - *Nancy McCredie*, besøkt 14. november 2020.
4. ↑  Athletics Podium - *Nancy McCredie*, besøkt 14. november 2020.
5. ↑  GBR Athletics - *Commonwealth Games (Women)*, besøkt 14. november 2020.
6. ↑  Sports-reference.com - *Nancy McCredie*, besøkt 14. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nancy McCredie – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Nancy McCredie – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Nancy McCredie – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata
* (en) Nancy McCredie - Athletics Podium

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Opprydning:** Denne artikkelen trenger en opprydning for å oppfylle Wikipedias kvalitetskrav. Du kan hjelpe Wikipedia ved å forbedre den. Mangler som er blitt anført: blomsterspråk så det holder

**Bastøy landskapsvernområde** er et verneområde, og her finnes det verdifulle geologiske formasjoner og et rikt plante- og dyreliv. Øya har og en lang historie.

Klimaet, berggrunnen og løsmassene på øya gir grunnlag for en variert flora. Gran, stedvis med omfattende innslag av løvtrær. I deler av skogen er det områder med blåveis. På vestsiden av øya er det storvokste lindetrær. Den fredede mistelteinen vokser på rogn, lind og villapal. 

Tørrengene på Bastøya har mange sjeldne arter. En av disse er kubjelle, en annen er kantløk. Bastøya er 3 km lang og på det meste 1,4 km bred. Det var trolig skogen som ga navn til øya. Bast er den indre delen av barken på trær.

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Bastøy landskapsvernområde Arkivert 9. januar 2019 hos Wayback Machine. Boken Natur i Vestfold
* Faktaark Naturbase
* Fylkesmannen i Vestfold og Telemark, verneområder
* Naturbase Arkivert 10. mai 2019 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Ths. S. Falck** var et skipsrederi med tilhold i Stavanger startet av Thomas Scheen Falck i 1862. Begynnelsen var beskjeden og han disponerte kun et seilskip, en bark, ved navnet «Calliope». Utover i 1860-årene anskaffet han seg flere seilskip og ble en solid aktør innen shipping. Han overlot meglervirksomheten til I. S. Isachsen og Hans Holdt som senere etablerte rederiet Holdt & Isachsen.

I 1880 kjøpte rederiet sitt første dampskip, DS «Nora». Skipet ble solgt allerede året etter med god fortjeneste. Gevinsten av dette salget ble grunnlaget for neste skip også kalt «Nora». DS «Nora» ble levert som Stavanger Støberi & Dok første nybygg. Hun gikk av stabelen 31. juli 1881, som byggenummer 1, og kostet 89 000 kroner.

Ths. S. Falck hadde i denne tiden en variert flåte av seilskip og dampskip.

Etter Scheen Falcks død ble rederiet overtatt av hans to sønner Hans L. Falck og Christian Fredrik Falck.

Rederiets seilskip
------------------

Listen er ikke komplett.

| Navn | Tidsrom |
| --- | --- |
|  Bark «Folkvang» | 1864–1888 |
|  Skonnert «Ellida» | 1867–1875 |
|  Skonnertbrigg «Hermod» | 1866–1869 |
|  Brigg «Gloria» | 1867–1889 |
|  Bark «Vesterlide» | 1867–1891 |
|  Bark «Cato» | 1869–1869 |
|  Bark «Carl Pihl» | 1875–1906 |
|  «Semiramis»  | 1876–1896 |
|  Bark «Guldregn» | 1891–1899 |
|  Bark «Globus» | 1892–1911 |
| Bark «Constance»  | 1899–1904 |
|  Fullrigger «Atlantic»  | 1902–1912 |
|  Bark «Angelo»  | 1904–1915 |

Rederiets dampskip
------------------

Listen er ikke komplett.

| Navn | Tidsrom |
| --- | --- |
| DS «Nora» | 1880–1981 |
| DS «Nora» | 1881 - |
| DS «Rogaland» | 1882–1914 |
| DS «Agnar» | 1885 - |
| DS «Alf» | 1888–1918 |
| DS «Thule» | 1888–1889 |
| DS «Colibri» | 1888–1902 |
| DS «Cuba» | 1898 - |
| DS «Argo» | 1898–1919 |
| DS «Aladdin» | 1903–1917 |
| DS «Albion» | 1906–1915 |

Litteratur
----------

* Arne Bang Andersen: Fra seil til damp, ISBN 8270960799

Eksterne lenker
---------------

* Erling Jensen: Thomas Falck
***The World of Suzie Wong*** er en roman av Richard Mason fra 1957, som senere ble grunnlaget for et teaterstykke (1958) og for en film (1960) av samme navn. I 2005 ble det også satt opp en ballettversjon i Hongkong. 

Boken ble oversatt til norsk i 1958, og fikk navnet ***Suzie Wongs verden***. Samme navn fikk filmen i Norge. Tegneserien The World of Lily Wong henspiller til filmen.

Handlingen utspiller seg i Hongkong, for det meste i bydelen Wanchai, der den fattige britiske kunstneren forelsker seg i den kinesiske prostituerte Suzie Wong. 

Filmen gjorde den tjue år gamle kvinnelige hovedrolleinnehaversken Nancy Kwan til verdensstjerne nærmest over natten. Hun fikk rollen etter at den fransk-vietnamesiske France Nuyen, som spilte Suzie Wong i teaterstykket, ble syk.

Handling
--------

Robert Lomax er en ung brite som, etter å ha fullført sin militærtjeneste, begynner å arbeide ved en plantasje i Britisk Malaya. I løpet av sin tid i Malaya bestemmer Lomax seg for å satse på en ny karriere som artist i ett år. Lomax besøker derfor Hongkong i håp om å finne inspirasjon til maleriene sine. Han sjekker inn på Nam Kok Hotel, uten å vite at dette egentlig er et bordell som hovedsakelig serverer britiske og amerikanske sjømenn. Dette gjør imidlertid bare hotellet mer sjarmerende i Lomaxs øyne, og en kilde til motiv for maleriene han ønsker å lage.

Lomax blir raskt venn med Suzie Wong som arbeider ved hotellet. Men Lomax hadde opprinnelig bestemt seg for at han ikke ville ha sex med noen av de unge kvinnene ved hotellet fordi han ikke har penger til å betale for tjenestene deres. Imidlertid kommer det snart frem at Suzie Wong er interessert i ham, ikke som en kunde, men som en potensiell kjæreste. I mellomtiden blir Robert Lomax for en kort stund tiltrukket av en ung britisk sykepleier, men Lomax og Wong etter hvert forent, og romanen ender lykkelig med at de gifter seg.

Eksterne lenker
---------------

* (en) "Hong Kong as City/Imaginary in *The World of Suzie Wong*, *Love is a Many Splendored Thing*, and *Chinese Box*" (), by Thomas Y. T. Luk, The Chinese University of Hong Kong. p. 73-82.
**Chris Cheng** (født 14. desember 1979 i Mission Viejo, California) er en amerikansk sportsskytter, instruktør, foredragsholder og kommentator. Han ble kjent i 2012 da han vant fjerde sesongen av TV-programmet *Top Shot* produsert av History Channel, og fikk en profesjonell skytterkontrakt med hovedsponsoren av programmet, Bass Pro Shops. Han konkurrerer innen IPSC, multigun, USPSA og IDPA, og har arbeidet med National Rifle Association og National Shooting Sports Foundation for å fremme skytesporten.

Han har en japansk-kubansk mor og kinesisk-amerikansk far, og snakker flytende spansk. Fra 1998 til 2003 utdannet han seg i statsvitenskap fra University of California, Los Angeles, og har en mastergrad i internasjonal politikk fra Monterey Institute of International Studies. Cheng jobbet i ulike roller for Google fra 2007 til 2012 før han forlot Google i juni 2012 for å satse på profesjonell skyting på heltid.

Cheng er nyhetskommentator hos NRA hvor han deler sine meninger og kommentarer rundt en rekke spørsmål. Han reiser også rundt og besøker Bass Pro-butikker over hele USA og hjelper kunder. Han har skrevet boken *Shoot to Win* hvor han deler både hvordan han trente for å vinne *Top Shot* og hvordan han tenker for å lykkes i livet. Han er også skribent hos *The Firearm Blog* hvor han skriver om skytevåpen og utstyr.

I desember 2013 kom han ut offentlig som homofil, og uttrykte et håp om at dette kunne være med på å bryte ned stereotyper både om homofile og våpenentusiaster. I 2020 ble Cheng med i styret i LGBTQ-våpenrettighetsorganisasjonen Pink Pistols.

På fritiden synger han i kor som barytonsanger for San Francisco Symphony Chorus.

Referanser
----------

1. ↑  Dalseide, Lars. «Top Shot Chris Cheng fulfills NRA Life promise». Arkivert fra originalen 21. november 2015. Besøkt 29. oktober 2022.
2. ↑  Cheng, Chris. «The Harry Walker Agency».
3. ↑  «NRA News Commentators». Arkivert fra originalen May 29, 2014. Besøkt May 29, 2014.  Sjekk datoverdier i `|arkivdato=, |besøksdato=` (hjelp)
4. ↑  Dalseide, Lars. «"ShootToWin"».
5. ↑  Mueller, Chris. «Chris Cheng Wins History Channel's Top Shot Competition». Bleacher Report. Besøkt 29. oktober 2021.
6. ↑  Taylor, Colleen. «Bullseye: Googler Chris Cheng Wins 'Top Shot' Reality Show Competition».
7. ↑  «NRA News Commentators». Arkivert fra originalen 29. mai 2014. Besøkt 29. mai 2014.
8. ↑  Cheng, Chris. «Staff Writer». The Firearm Blog.
9. ↑  «'Top Shot' Champ Chris Cheng Comes Out as Gay». Thewrap.com. Besøkt 29. juni 2014.
10. ↑  Billings, Jacki. «TOP SHOT CHAMPION CHRIS CHENG JOINS PINK PISTOLS BOARD OF DIRECTORS». Guns.com. Besøkt 29. oktober 2021.
11. ↑  «Operation Blazing Sword (merged w/Pink Pistols)». Operation Blazing Sword. Besøkt 29. oktober 2021.
12. ↑  «San Francisco Symphony Chorus Roster». Arkivert fra originalen 12. februar 2013. Besøkt 12. august 2012.
Arktika
**LK-60Ya** **- klassen** eller **Prosjekt 22220** er en russisk klasse atomdrevne isbrytere. Den etterfølger Arktika-klassen og er litt større en den.

Det var planlagt en serie nye isbrytere i Russland i perioden 1993–2000, men transporten langs den nordlige sjøruten falt drastisk på begynnelsen av 1990-tallet på grunn av nedgangen i den russiske økonomien, så ingen av dem ble bygget.

Russland har store ambisjoner om å utvikle transporten til havs i Arktis, som i Nordvestpassasjen, og også for utvinning av naturressurser i Arktisk område. Derfor har de igjen begynt å bygge flere nye isbrytere.

Byggingen av den første isbryteren i klassen, også med navnet Arktika, startet i 2012. I 2019 seilte den fra verftet i St. Petersburg til Murmansk via Nordpolen hvor isbryteren ankom 3. oktober. Den hadde feil på en motor og utskiftingen av den 300 tonn tunge motoren ville ta flere måneder så de valgte å sette Arktika i tjeneste i oktober 2020 med redusert motorkraft, tre år etter planen og med en motor som skulle byttes senere.

Arktika, ble den største og kraftigste isbryteren i verden med en kraft på 350 MW, lengde på 173,3 meter og bredden 34 meter. Den har en dybde på 10,5 meter, men den kan reduseres ved å slippe ut ballastvann til 9 meter (opprinnelig konstruert for 8,5). De tre aksellinjene har 6,2 meter firebladede propellene med fast stigning. Den kan bryte is med 2,8 meter tykkelse.

**Isbrytere i LK-60Ya klassen:**

* *Arktika* 2020 -
* *Sibir* 2021 -
* *Ural* 2022 -
* *Yakutiya* er under bygging, planlagt ferdig i 2024
* *Chukotka* er under bygging, planlagt ferdig i 2026

En sjette og syvende isbryter i denne klassen er planlagt.

Se også
-------

* Isbryter
* Taymyr-klasse isbryter
* Arktika-klasse isbryter
* LK-120Ya klasse isbryter

Referanser
----------

1. 1 2  «Multipurpose nuclear icebreaker project 22220».
2. 1 2  2014-01-26T23:30:00. «Largest icebreaker construction now underway». *Motorship* **(engelsk)**. Besøkt 27. januar 2023.
3. 1 2  Humpert, From Malte. «Russland planlegger å sette ny isbryter i tjeneste tross motorfeil». *www.highnorthnews.com*. Besøkt 27. januar 2023.
4. ↑  Kruse, Jan Espen (22. september 2020). «Russland tar i bruk verdens største atomisbryter». *NRK*. Besøkt 27. januar 2023.
5. ↑  Elster, Kristian (27. mai 2019). «Russland sjøsatte verdens største isbryter». *NRK*. Besøkt 27. januar 2023.
**Manghit**-dynastiet var en mongolsk-usbekisk familie som hersket i Emiratet Bukhara fra år 1785 til 1920. Manghits makt i Khanate av Bukhara begynte å vokse tidlig på 1700-tallet, på grunn av emirens posisjon som *ataliq* hos khanen. Familien kom til makten etter Nader Shahs død i 1747, og henrettelsen av herskeren Abulfayz Khan og hans unge sønn Abdalmumin av den ataliqske Muhammad Rahim Bi. Fra 1750-tallet til 1780-tallet regjerte Manghitene «bak lukkede dører», helt til emir Shah Murad erklærte seg selv som hersker ved å grunnlegge Emiratet Bukhara. Dynastiets siste emir, Muhammed Alim Khan, ble jaget bort av Den røde armé i september 1920, og flyktet til Afghanistan.

Liste over emirer av Manghit-dynastiet (1785-1920)
--------------------------------------------------

* Shah Murad Khan (1785 – 13. desember 1799)
* Haydar Tura Khan (13. desember 1799 – Januar 1826)
* Husayn Khan (Januar – Mars 1826)
* 'Umar Khan (Mars – 22. mars 1826)
* Nasr Allah Bahadur Khan (22. mars 1826 – 21. september 1860)
* Muzaffar ad-Din Bahadur Khan (23. september 1860 – 12. november 1885)
* 'Abd al-Ahad Khan (12. november 1885 – 3. januar 1911)
* Muhammed Alim Khan (3. januar 1911 – 30. august 1920)

Referanser
----------

1. ↑  Soucek, Svat, *A History of Inner Asia*, (Cambridge University Press:2000), page 180.

Eksterne lenker
---------------

* Historien til Khanate av Bukhara

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC
 |
**Kanyakumari**, bokstavelig «Jomfruen (eller Kanya) prinsessen» i referanse til hindugudinnen Devi Kanya Kumari, tidligere kjent som **Cape Comorin**, er en liten by i distriktet Kanyakumari i den indiske delstaten Tamil Nadu. Byen ligger på selve sørspissen av India, den sørligste odden av det indiske subkontinentet. Inderne sier at Kanyakumari grenser mot tre hav, Det indiske hav i sør, Det arabiske hav i vest og Bengalbukta i øst. Byen er den sørligste byen på det indiske fastlandet, omtrent 90 km sør for byen Thiruvananthapuram, og omtrent 20 km sør for Nagercoil, adminstrasjonsbyen til distriktet Kanyakumari. Byen grenser mot vest, sør og øst av Lakkadivhavet. Den har en kystlinje på 71,5 kmstrukket langs disse tre sidene.

Thiruvalluvarstatuen der havene møtes
Kanyakumari er et populært turistmål i India. Bemerkelsesverdige turiststeder er blant annet dens unike soloppgang og solnedgang. Også kjent er den 41 meter høye statuen av den tamilske poeten og filosofen Valluvar fra rundt 500 e.Kr. også kjent som Thiruvalluvar. I tillegg finnes Vivekananda Rock Memorial, eller bergminnesmerket, beliggende på to bergknauser 500 meter utenfor kysten.

Kanyakumari er et mål for hindupilegrimer,og på selve sørspissen av India står det et hindutempel viet gudinnen Devi Kanya Kumari. På stedet for det nevnte bergminnesmerket sør for spissen finnes det et moderne hindutempel viet Vivekananda (1863–1902), som omtales som den som bragte vedanta-læren fra India til Vesten. Store mengder pilegrimer drar også til «Sunset Point», solnedgangsstedet, for å se solnedgangen i vest over Det arabiske hav.

Referanser
----------

1. ↑  «Kanyakumari (Tamil Nadu)», *BallotBoxIndia*
2. ↑  Das, R. Niranjan (2024): «Cape Comorin, the Tip of India», *Travel Thru History*
3. ↑  «Limits of Oceans and Seas, 3rd edition» (PDF), *International Hydrographic Organization*. 1953. s. 21. Arkivert fra originalen (PDF) 8. oktober 2011.
4. ↑   Kanniyakumari
5. ↑  «Thiruvalluvar Statue», Kanyakumari, *Tamil Nadu Tourism*
6. ↑   «India Getaways: 16 Reasons Why You Should be Holidaying in Tamil Nadu», *Nat Geo Traveller India*
7. ↑  The History of the famous Kanya Kumari amman temple, *Hotel Temple Citi* 23. desember 2017
8. ↑  «Swami Vivekananda», *Vedanta Society of Southern California*
9. ↑  About Sunrise/Sunset View Point, Kanyakumari, *Karthi Travels*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kanyakumari – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Jiang Chunyun** (kinesisk: 姜春云; pinyin: *Jiāng Chūnyún*; (1930–2021) var en kinesisk kommunistisk politiker. Han var viseformann for den stående komite for den niende nasjonale folkekongress.

Jiang ble medlem av det kinesiske kommunistparti i februar 1947. Han fikk en lang karriere i partiapparatet og i statsapparatet, og var blant annet guvernør i Shandong, generalsekretær for kommunistpartiet i samme provins, og Folkerepublikkens visestatsminister. Han var medlem av sekretariatet for partiets sentralkomite og av politbyrået.

Referanser
----------

1. ↑   China Vitae, oppført som 姜春云, China Vitae-ID 750, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «Jiang Chunyun dies at age 92», utgitt 29. august 2021, besøkt 19. februar 2024[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jiang Chunyun hos China Vitae Rediger på Wikidata
* Biografi Arkivert 31. mars 2009 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |