recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Valdresfylke** (norrønt: *Valdresfylki*), var ett av de historiske fylkene i Norge, som inngikk i Gulatingslag. Valdresfylke danner opphavet til det senere Valdres fogderi, og tilsvarer regionen Valdres i dagens Innlandet fylke. "I den fjerneste oldtid" ble ikke Valdres oppfattet som et *egentlig fylke*, men heller som en koloni under Sogn, og en vanlig oppfatning er at disse indre bygdene på Østlandet ble befolket nettopp fra Sogn.

Inndeling
---------

Valdresfylke ble senere delt i to sysler, hvilket var *Nyrđri hlutr* (nordre del) og *Syđri hlutr* (søndre del).
  
*Nyrðri hlutr á Valdresí:*

* Eyja
* Vangs
* Horðinnar
* Hvamsherað
* Sliðrar
* Hliðarherad

*Syðri hlutr á Valdresí:*

* Sólubú eller Öðar, Þúfs og Kirkjuvalla eller Vista
* Úlfnes
* Sveinnes
* Aurdal
* Volubús
* Ognar
* Skrauthvals
* Hreinlið
* Bagn
* Hedalr

Referanser
----------

1. ↑  *Historisk-geographisk Beskrivelse over Kongeriget Norge (Noregsveldi) i Middelalderen*. Trykt hos Carl C. Werner & Co. i ... 1849. s. 107-8.
«**Et velskapt pikebarn**» er et skillingstrykk Alf Prøysen samlet inn til sin visespalte i *Magasinet for Alle*, årgang 1954-1955. Hvem som har skrevet visen er ukjent, men det oppgis av den synges på melodien til «Hjalmar og Hulda». Visa er også tatt med i samlingen De gamle visene med Alf Prøysen, utgitt på Forlaget For Alle i 1972.

Teksten
-------

'*1.*Jeg heter Sofie og er atten år og folk siger at jeg er skjønn  

men jeg er kun fattig og arv jeg ei får dog hørte jeg Frederiks bønn.  

Han elsket meg høyt og jeg elsket ham atter, men så blev han kold ja thi rikmannens datter  

hun syntes ham bedre jeg hadde ham tapt dog visste jeg hvordan den annen var skapt.  

  

**2.**Jeg ga meg i tjeneste hos henne snart en morgen da hun lå og sov,  

så samlet jeg alt det forlorne i fart til Frederik jeg gikk med mitt rov,  

jeg sagde: Se her er din kjærestes tenner, her er hennes barm, kun for deg visst den brenner  

vel er den av vatt men du bedre forstår det hele når du kan se hennes hår.  

  

**3.**Her er hennes hofter og leggene her, popoen av gummi ta den,  

og hva der tilbake av skjønnheten er, det ligger der hjemme min venn.  

Nei vel er jeg fattig men kroppen er ekte og hjertet er ærligt det kan du ei nekte  

så kysset han meg og fik atter meg kjær deg tar jeg Sofie det vet jeg hva er.
***Assistant professor*** er en akademisk stillingstittel i engelskspråklige land, særlig USA og Canada. Den brukes også i mange andre land, basert på eller inspirert av det nordamerikanske stillingssystemet, og som oversettelse for omtrent tilsvarende stillingstitler i andre systemer. På norsk oversettes tittelen som universitetslektor, og den brukes som engelsk oversettelse av den norske universitetslektor-stillingen (samt av de likeverdige titlene høgskolelektor og amanuensis). I Storbritannia og de fleste samveldestatene (unntatt Canada) er den tilsvarende stillingen tradisjonelt kalt *lecturer*, men fra 2010-årene har flere britiske universiteter tatt i bruk et amerikansk eller amerikanskinspirert stillingshierarki, herunder stillingstittelen *assistant professor*.

I Nord-Amerika er *assistant professor* en lavere stilling enn *associate professor*.

*Assistant professor* i ulike systemer
--------------------------------------

| Norsk hierarki før 1985 | Norsk hierarki etter 1985 | Samvelde-systemet | Det amerikanske systemet |
| --- | --- | --- | --- |
| Professor | Professor | *Professor* | *Professor* |
| Dosent | *Reader* eller*Associate Professor* |
| Førsteamanuensis | Førsteamanuensis | *Senior Lecturer* | *Associate Professor* |
| Amanuensis ellerUniversitetslektor ellerHøgskolelektor | Amanuensis ellerUniversitetslektor ellerHøgskolelektor | *Lecturer* | ***Assistant Professor*** |

Referanser
----------

1. ↑  «Universitets- og høgskolerådets termbase». *term.uib.no*. Universitets- og høgskolerådet. Besøkt 21. september 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Bjørn Tiller** (født 16. januar 1959) er en norsk sjakkspiller. Han ble norgesmester i sjakk i 1983. Bjørn Tiller ble utnevnt til Internasjonal mester i sjakk (IM) av Verdenssjakkforbundet FIDE i 1982.

I Norgesmesterskapet i sjakk på Lillehammer i 1982 delte han førsteplassen med den dengang bare 15 år gamle Simen Agdestein. Simen Agdestein vant stikkampen.

Bjørn Tiller deltok på det norske landslaget i sjakk-OL (VM for landslag) i 1976 og 1980. I 1976 ble det 3 poeng på 7 parti, mens det i 1980 ble 4 seirer og 4 remiser på 8 parti, 75 % skåre. 
I 1974 ble Bjørn Tiller junior-norgesmester.

Bjørn Tiller er medlem av Oslo Schakselskap.

Kilder
------

* Norsk Sjakkblad
* Øystein Brekke: Norges sjakkforbund 75 år 1914-1989, Norges Sjakkforbund 1989, ISBN 82-991916-0-2
* Olimpbase, database over sjakk-olympiadar osv

Referanser
----------

1. ↑  Brekke s. 107
2. ↑  Brekke s. 95
3. ↑  olimpbase
4. ↑  Brekke s.113
5. ↑  Brekke s. 106

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bjørn Tiller – FIDE Rediger på Wikidata

* (en) Bjørn Tiller – chessgames.com Rediger på Wikidata

* (en) Bjørn Tiller – OlimpBase Rediger på Wikidata

* (en) Bjørn Tiller – 365Chess.com Rediger på Wikidata
* Bjørn Tiller sine parti hos NorBase
**Einar Vaardal-Lunde** (født 20. juni 1915 i Tana, død 14. september 2003) var en norsk sivilarkitekt.

Vaardal-Lunde var utdannet fra NTH. Fra 1948 var han i kompaniskap med Torgeir Alvsaker, og fra 1970 fikk arkitektkontoret navnet *E. Vaardal-Lunde*.

Vaardal-Lunde tegnet offentlige bygg i store deler av Norge, og var spesielt kjent for hoteller, handikapsentre, sykehjem og hjem for utviklingshemmede. Han var også kjent for utviklingen av de såkalte «Sande-hus» sammen med ingeniør Arne Sande. Han var også aktiv i mange andre land, spesielt Tanzania og Portugal. Vaardal-Lunde var fortsatt styreformann i Arkitektkontoret Vaardal-Lunde A/S til langt inn på 1990-årene, og hadde Høyteknologisenteret i Bergen som et av de siste større oppdragene.

Vaardal-Lunde var Ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden og - siden studietiden - av Polyhymnia. Han hadde også tunge verv i bergensk og norsk kultur- og organisasjonsliv, og var blant annet styreformann for Festspillene i Bergen, medlem av styret i Den Nationale Scene og styret for Grieghallen og ordfører i representantskapet i Norske arkitekters landsforbund.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Einar Vaardal-Lunde 80 år 20. juni». *NTBtekst*. 31. mai 1995.
2. 1 2  «Den karismatiske ridderen». *Bergens Tidende*. 19. september 2003.
3. ↑  «Nekrologer: Einar Vaardal-Lunde». *Aftenposten*. 22. september 2003.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** ULAN **·** KulturNav
 |
Stensgård på et stikk fra 1872
**Steensgård** er en herregård på Langeland i Langeland kommune, Danmark med en lang historie bak seg. Første gang stedet ble nevnt var i 1442 og det var da en adelsgård med navn Krogagergård. Det er kjent som Stensgård fra siste halvdel av 1500-tallet da familien Steensen overtok eiendommen. Det er samme familie som eier stedet fremdeles.

Hovedbygningen slik den fremstår i dag ble oppført i 1836–1837 ved arkitekt G.F. Hetsch. I forbindelse med ombyggingen av anlegget ble den tidligere vollgraven sløyfet.

Steensgård ble fredet i 1985.

Referanser
----------

1. 1 2  Ortmann, side 115
2. ↑  Ortmann, side 211
3. ↑  Fredningssag / Steensgaard, Stengårdsvej 7, Langeland fra Kulturstyrelsen (besøkt 15. august 2014)

Litteratur
----------

* Ortmann, Jytte (1994). *Slotte og Herregårde i Danmark*. Viborg: Sesam. ISBN 87-7600-006-0.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Steensgård – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
**Mjølkedalsbreen** er en isbre i Jotunheimen på grensen mellom fylkene Innlandet og Vestland. Den ligger i kommunene Vang og Luster, nordvest for innsjøen Bygdin og nord for innsjøen Tyin. Den har et areal på 3,3 km² og en lengde på 3,3 km.

Breen ligger mellom Mjølkedalspiggan i nord og Langekalvtinden i sør. Den grenser til Uranosbreen ved Uranostinden i vest. Skogadalsbreen ligger rett vest for Ureknatten som begge grenser til.

Mjølkedalsbreen hadde tidligere regelmessige jøkulhlaupar, store og brå flommer, på 1800-tallet og første halvdel av 1900-tallet. Vannet rant da via elvene Vinstra og Mjølkedøla gjennom Mjølkedalen fra Øvre Mjølkedalsvatn. Det største på 1900-tallet kom 3. august 1921 da 33 millioner kubikkmeter vann ble tømt fra breen i løpet av 48 timer. Elven hadde da en middelvannføring på om lag 500 m³/s, som er på nivå med de mest vannrike elvene i Norge. Siste store jøkulhlaup kom 30. januar 1937 da 3 millioner kubikkmeter vann rant fra breen i løpet av kort tid.

Se også
-------

* Isbreer i Norge

Kilder
------

* «Glacier Mjølkedalsbreen». Glaciorisk European Project. Besøkt 4. april 2008. .

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Einar Stien** (født 1939 i Finneidfjord, senere bosatt på Gruben ved Mo i Rana) er en norsk tidligere skihopper og trener. Han representerte Mo Skilag. 

Som skihopper konkurrerte han hovedsakelig i regionale og nasjonale renn, men etter at han vant to nasjonale renn i Trysil og Midtstubakken i Oslo i 1961, ble han tatt ut til å delta i den sveitsiske hoppuka (renn i Unterwasser, St. Moritz, Arosa og Le Locle) samt et renn i Gstaad. Han ble nummer 16 sammenlagt i hoppuka og nummer 8 i Gstaad. Flere fall og skader gjorde imidlertid at han valgte å slutte som skihopper etter den sesongen. Han tok trenerkurs og var deretter trener for unge hoppere i Mo i Rana, blant annet for Tom Sandberg Han tok opp igjen karrieren som aktiv hopper i sesongen 1965/66. Vinteren 1966 ble han nummer 2 i det nordnorske mesterskapet. Året etter ble han nordnorsk mester. I samme sesong ble han også norsk B-mester i hopp. Etter en ny skade vinteren 1968 la han opp for godt.

Einar Stien fullførte såkalt C-trenerkurs høsten 1968 og fikk deretter forespørsel om å bli trener for det italienske landslaget. Han var italiensk landslagstrener i fire år, først for kombinertløperne, så for spesialhopperne. Siden var han hjelpetrener for det norske kombinertlandslaget under rikstrener Dag Jensvoll i årene 1975–1978.

Kilder
------

* Leif Alstadhaug: *Fra Ånnersbakken Til Olympiatoppen - Mo Skilag 100 år 1896-1996*. Mo Skilag 1996. ISBN 82-994017-0-4 (s. 282-284, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
**Pathankot** (punjabi: ਪਠਾਨਕੋਟ, hindi: पठानकोट) er en by og kommune (såkalt *tehsil*) i distriktet Gurdaspur i den nordvestindiske delstaten Punjab. Byen var en del av den fyrstelige staten som ble styrt av Rajputene før år 1849. Det er et møtepunkt for de tre nordindiske delstatene Punjab, Himachal Pradesh og Jammu og Kashmir. På grunn av byens ideelle beliggenhet, fungerer Pathankot som et reiseknutepunkt for de tre delstatene nevnt over. Pathankot er Punjabs femte største by med tanke på befolkning. I 2001 hadde byen 159 559 innbyggere. 

Byen er den siste på NH 1 (National Highway 1) i Punjab, som forbinder Jammu og Kashmir med resten av India. NH 20 går også fra Pathankot til byen Mandi i Himachal Pradesh. Byen ligger malerisk til ved foten av Kangra og Dalhousie, med elven Chakki rennende i nærheten. Byen blir derfor ofte brukt som et hvilested før klatring i fjellene i Jammu og Kashmir, Dalhousie, Chamba og Kangra, langt inne i Himalayafjellene. Byen ligger gjennomsnittlig 332 moh. Pathankot har den største militærbasen i hele Asia, og fungerer som et regionalt hovedkvarter for de militære styrkene (hæren og luftvåpenet) til India.

Pathankot brukes også som en inngangsport for Chambadalen og Kangradalen i Himachal Pradesh og for forskjellige steder i Jammu Kashmir som Mansar Lake, Srinagar, Udhampur, den hellige grotten på Amarnath, Patni-toppen og den hellige gråtten av Mata Vashino Devi (Katra) 155 km unna.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Stor militærbase i Pathankot
3. ↑  Geography of Pathankot, Punjab

Eksterne lenker
---------------

* (en)  Pathankot hos Wikivoyage
* Mye informasjon om byen, med bilder (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Sandarnakulturen** er en vestsvensk arkeologisk kultur som er oppkalt etter en funnplass i Göteborg. Sandarnakulturen er en steinalderkultur som en regner med eksisterte mellom 8400 og 6000 år f.Kr.

Kjennetegn og levninger
-----------------------

Typebestemmende levninger for kulturen er blant annet hakker med skaftehull, sandarna-økser, kjerneøkser, skiveøkser, pilspisser av flint (hullingspetsar), lansettmikrolitter, runde skrapere, koniske flintkjerner og små smale flintflak med store plattformer. Pilspisser av flint anses å være en led artefakt for kulturen til tross for at de ikke er særlig vanlige. De forekommer først og fremst i den eldre fasen av Sandarnakulturen, men forekommer allikevel også seinere.

På funnplassene for Sandarnakulturen har man funnet rester etter både land- og marinejaktbytter. Ved en boplass ved Balltorp har man funnet villsvin, urokse, kronhjort og rådyr mens andre lokaliteter oppviser funn av sjøfugl, fisk, sel, niser og hvitsnutet delfin.

Referanser
----------

1. 1 2  Burenhult, G. 1999. *Arkeologi i norden, del 1.* Natur och Kultur. Stockholm. Sidan 200
2. ↑  Hernek, Robert. 2005. Nytt ljus på Sandarnakulturen. Om en boplats från äldre stenålder i Bohuslän. Diss. Institutionen för arkeologi. Göteborgs universitet. GOTARC Series B. Archaeological Theses no. 38. Coast to Coast-book no 14. Göteborg side 246.

Kilder
------

* Andersson, Stina, *Sandarna: en stenåldersboplats i Göteborg : kulturminne, naturområde*, Göteborgs arkeologiska museum, Göteborg, 1984 ISBN 91-85488-09-7

Portal: Arkeologi
Pathé-fonograf, med voksvalsebeholdere ved siden av, ca. 1902–1906
Ungarsk Pathé-dybdeskriftplate med omslag
**Pathé** eller **Pathé Frères** er navnet til en rekke forskjellige franske selskaper i en rekke land innen musikk- og filmindustrien, samt innen kabel- og satellittfjernsyn.

Pathé ble grunnlagt den 28. september 1896 i Vincennes ved Paris i Frankrike som *Société Pathé Frères*, av brødrene Charles, Émile, Théophile og Jacques Pathé. De begynte med produksjon av voksvalser, som var en viktig bestanddel i den fonografiske industri. I 1906 oppgav de denne teknologien til fordel for akustiske plater. I løpet av det tidlige 1900-tall ble Pathé verdens største filmutstyrs- og produksjonsfirma, og et av verdens største plateselskaper.

Den drivende kraft bak firmaet var Charles Pathé. Han erkjente også tidlig det potensialet som lå i filmen, og han klarte å sikre firmaet patentene til brødrene Lumière i 1902. Firmaet ekspanderte raskt internasjonalt; innen år 1910 hadde det avdelinger i Storbritannia, Østerrike, Belgia, Spania, Russland, Italia, USA, Australia og Japan.

Litteratur
----------

* C. Pathé: *De Pathé Frères à Pathé Cinéma* – Imprimerie de l'Éclaireur, Nice, 1940
* J.Kermabon & al.: *Pathé, premier empire du cinéma* – Éditions du Centre Pompidou, 1994 – ISBN 2-85850-793-7
* André Rossel-Kirschen: *Pathé-Natan, La véritable histoire* – Pilote24 Éditions/les Indépendants du Ier siècle, 2004 – ISBN 2-912347-40-8

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Pathé – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* British Pathe Limited
* Pathé Schweiz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Hugo Wallace Weaving** (født 4. april 1960) er en nigeriansk-engelsk-australsk skuespiller.

Liv og virke
------------

Han er født i Nigeria til britiske foreldre, og tilbrakte barndommen i Syd-Afrika før han flyttet til Storbritannia som tenåring. Mens han bodde i England gikk han på kostskolen Queen Elizabeth's Hospital i Bristol. Han flyttet til Australia i 1976 og gikk på Knox Grammar School i Sydney. I 1981 tok han avsluttende eksamen ved National Institute of Dramatic Art.

Weavings første store rolle var i fjernsynsserien *Bodyline* i 1984. Han hadde hovedrollen i den australske filmen *The Dirtwater Dynasty* i 1988 og spilte mot Nicole Kidman i *Bangkok Hilton* året etter. I 1991 mottok han det australske filminstituttets pris for beste hovedrolle i lavbudsjettfilmen *Proof*. Weaving spilte også i komedien *Reckless Kelly*, en satire om Ned Kelly. Med den internasjonale suksessen *The Adventures of Priscilla, Queen of the Desert* i 1994 fikk Weaving oppmerksomhet i utlandet.

Det var Weavings rolle som den mystiske «agent Smith» i kassasuksessen *The Matrix* i 1999 som gjorde ham verdenskjent. Han gjentok rollen i oppfølgerne *The Matrix Reloaded* og *The Matrix Revolutions* i 2003. Siden har han fortsatt sin suksess med rollen som «Elrond» i filmtrilogien *Ringenes herre* i 2001–2003.

Weaving hadde hovedrollen i *Everything Goes* i 2004 og tittelrollen i *V for vendetta* i 2006, der han ble gjenforent med Wachowski-brødrene, skaperne av *The Matrix*-trilogien. I tillegg til karrieren i film har Weaving fortsatt på teaterscenen, blant annet regelmessige opptredener med Sydney Theatre Company. I 2006 spiller han mot Cate Blanchett i Henrik Ibsens *Hedda Gabler* på scenen i New York.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 940983[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm0915989, besøkt 13. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Australian Honours Search Facility, honours.pmc.gov.au, Australian Honours-ID 2005256[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hugo Weaving på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Hugo Weaving i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Hugo Weaving på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Hugo Weaving på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Hugo Weaving på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Hugo Weaving på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Hugo Weaving hos Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) Hugo Weaving hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Hugo Weaving hos Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** CiNii **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Arne Vogt** (født 3. november 1848 i Christiania, død 27. januar 1935) var en norsk jurist og høyesterettsdommer. Han var også ordfører i Kristiansand.

Liv
---

Han var sønn av stiftamtmann Niels Vogt og Karen Magdalene Arntzen. Etter å ha gått ut av Kristiansand katedralskole ble han *cand. jur.* i 1870, og fikk året etter autorisasjon som overrettssakfører. I de følgende årene hadde han praksis i Farsund og senere i Kristiansand.

I 1901 ble han utnevnt til sorenskriver i Larvik. Fra 1904 var han ekstraordinær assessor i høyesterett, hvor han fra 1911 var ordinær assessor. Han gikk av for aldersgrensen i 1918.

Vogt var medlem av kommunestyret i Kristiansand fra 1883 til 1894 og fra 1897 til 1901, og var byens ordfører fra 1892 til 1894. Han var en av stifterne av Kristianssands Grundlovsforening (Kristiansand Høyre) og formann i foreningen fra 1883 til 1900.

Han skrev en del anonyme politiske artikler i *Christianssands Tidende* og i *Morgenbladet*. Blant annet ved hjelp av sine egne notater fra universitetet var han en av utgiverne av A. M. Schweigaards *Forelæsninger over Romerretten*.

Utmerkelser
-----------

Vogt ble ridder av St. Olavs Orden i 1897.

Litteratur
----------

* Halvorsen, J.B. (1908). *Norsk Forfatter-Lexikon 1814-1880*. Kristiania: Den Norske Forlagsforening.
* Finne-Grønn, S.H. (1984). *Norges prokuratorer, sakførere og advokater 1660-1905*. Den norske sakførerforening. ISBN 8272350246.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Direkte ordførervalg** var en forsøksordning som anvendtes ved kommunestyrevalg i enkelte kommuner, første gang ved valget i 1999, siste gang i 2007. Forsøkene skulle oppmuntre til høyere valgdeltagelse ved lokalvalg. Kritiske røster mente dog at ordningen fjernet oppmerksomhet fra politikken, og gjorde valget til et rent personvalg, fremfor å skulle stemme på ideologi og faktisk politikk.

Kommunevalget 2007
------------------

Utdypende artikkel: Direkte ordførervalg under kommunevalget 2007

Direkte ordførervalg ble under kommunevalget 2007 arrangert i 50 kommuner. Valget førte blant annet til at Rød Valgallianse (Rødt) fikk sin første ordfører med Knut Henning Thygesen i Risør.

Modalen skulle egentlig avholde direkte ordførervalg, men dette ble avlyst da sittende ordfører Knut Mo var eneste kandidat.

| Parti | Antall ordførere |
| --- | --- |
| Arbeiderpartiet | 15 |
| Senterpartiet | 10 |
| Høyre | 8 |
| Fremskrittspartiet | 4 |
| Venstre | 4 |
| Kristelig Folkeparti | 3 |
| Sosialistisk Venstreparti | 2 |
| Kystpartiet | 1 |
| Rød Valgallianse | 1 |
| Lokale lister | 1 |
| Felleslister | 1 |

Kommunevalget 2003
------------------

Utdypende artikkel: Direkte ordførervalg under kommunevalget 2003

I 2003 ble det avholdt direktevalg i 33 kommuner. Det ble arrangert valg i ytterligere to kommuner, men i Vågan oppnådde de ikke en valgdeltakelse på over 50 % i valget, mens i Skånland ble det stemmelikhet. I begge tilfeller ble ordførerfordelingen bestemt av det nye kommunestyret. Salangen skulle arrangere, men her trakk den ene kandidatene seg og sittende ordfører Ivar B. Prestbakmo ble eneste kandidat.

| Parti | Ordførere |
| --- | --- |
| Arbeiderpartiet | 13 |
| Fremskrittspartiet | 2 |
| Høyre | 7 |
| Kristelig Folkeparti | 4 |
| Senterpartiet | 7 |
| Venstre | 1 |

Kommunevalget 1999
------------------

Utdypende artikkel: Direkte ordførervalg under kommunevalget 1999

Direkte ordførervalg ble arrangert for første gang i 1999. Det var 19 relativt små kommuner med i forsøket.

|  |  |
| --- | --- |
| Parti | Ordførere |
| Senterpartiet | 7 |
| Arbeiderpartiet | 5 |
| Høyre | 4 |
| Kristelig Folkeparti | 2 |
| Venstre | 1 |

Referanser
----------

1. ↑  Gunnar Thorenfeldt (19. juli 2007). «Knut eller ingen». Dagbladet. Besøkt 16. september 2007.

| * v
* d
* r
Direkte ordførervalg |
| --- |
| 1999 **·** 2003 **·** 2007 |
**Ølsjøen** (ca. 749 moh.) er en innsjø som ligger i Nord-Aurdal kommune i Innlandet. Største elv som munner ut i sjøen er Tisleia, mens elva Åbjøra dannes i utløpet fra sjøen. Innsjøen er regulert som inntaksmagasin for Åbjøra kraftverk.

Etter reguleringen henger de tidligere vannene **Bløytjernet** (utgjør nå den nordlige delen av vannet) og **Pardisfjorden** (utgjør nå den sørlige delen av vannet) sammen med Ølsjøen. Åbjøra dannes nord i tidligere Bløytjernet, der Bløytjerndammen demmer opp de tre vannene til ett. Fylkesvei 51 mellom Leira og Gol (over Golsfjellet) passerer vest av det tidligere Bløytjernet og nordvest for Ølsjøen.

Ølsjøen regnes som et bra fiskevann. Det er både ørret, abbor og sik der. Ved Pardisfjorden finnes også tilrettelagte fiskeplasser for bevegelseshemmede. I Bløytjernet og Pardisfjorden er lokalt fiskekort påkrevet, mens det i Ølsjøen også kan fiskes med felleskortet Fisking i Valdres.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vannkraft – Utbygd vannkraft – Magasin.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 19. april 2015
2. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase – Dybdekart.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 19. april 2015
3. 1 2  Norgeskart (2018) *Ølsjøen (554716), Nord-Aurdal (0542), Oppland.* Kartverket (www.kartverket.no).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Garden Route** er en strekning langs den sørlige kysten av Sør-Afrika i provinsen Western Cape. Den strekker seg fra Mossel Bay til Storms River langs N2. Den inkluderer byer som Mossel Bay, George, Knysna, Oudtshoorn, Plettenberg Bay og Nature's Valley.

Området har et maritim klima med moderat varme somre og milde til kjølige vintre. Det er et områdene med mest nedbør i Sør–Afrika. Mest nedbør kommer i vintermånedene med de fuktige sjøvindene fra Indiahavet.

Garden Route ligger mellom fjellene Outeniqua og Tsitsikamma i nord og Indiahavet i sør. Skogene i fjellene har en unik blanding av Kapps Fynbos og tempererte skoger, og de gir turmuligheter og aktiviteter for økoturisme. Det finnes nesten 300 forskjellige fuglearter her.

Ti naturreservater finnes i området i tillegg til noen unike marine reservater hvor de finnes korallrev, delfiner, seler og en mengde andre havarter. Forskjellige bukter langs Garden Route er ynglested for den truede sørkaper som kommer dit for å kalve om vinteren og våren (juli til desember).

Selv om den populære utforskingen av Garden Route foregår per bil, er det også stedet for det siste gjenværende passasjerdamptoget, Outeniqua Choo Tjoe.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Arne Vinje** (født 6. august 1951 i Vinje) er gårdbruker og faglitterær forfatter. Han var ordfører i Vinje kommune fra 2003 til 2015. Han representerte SV og ble valgt i et valgteknisk samarbeid med Høyre, KrF, Sp, SV og Bygdelista. Vinje var første ordfører fra SV i Telemark. Han ble gjenvalgt i 2007 med støtte fra SV, Sp, KrF og Høyre.

Arne Vinje var leder av Norsk Bonde- og Småbrukarlag 2000-2002. Hans faglitterære forfatterskap omfatter en rekke artikler om historie, økofilosofi, politikk, kultur og kunst i bøker og tidsskrift, og følgende egne bøker: Økologi – økofilosofi (red. sammen med Paul Hofseth), 1975; Søren – eit portrett av Henrik Sørensen, 1992; Menneske – natur – kultur, 1994; Kult og kyrkje, 1996; Dyre Vaa, 1997.

Eksterne lenker
---------------

* Arne Vinje - Allkunne, levande leksikon


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Børre Rønningen** | **Vinjes ordfører**(2003–2015) | Etterfølger:**Jon Rikard Kleven** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
***Direkte lykke*** var en norsk direktesendt humor- og underholdnings-serie som gikk på NRK2 fra 1996 til 1997 med Anne-Kat. Hærland, Jørund Kopren og Wiggo Norsted som programledere. Andre sentrale personer i serien var Erlend Sandem, Tonny Kluften og Geir Kolden. Programmet var primært rettet mot ungdom mellom 15 og 25 år.

*Direkte lykke* ble en av NRK2s første suksessprogrammer og bidro betydelig til Anne-Kat. Hærlands TV-karriere.

Bandet Kåre & the Cavemen var programmets eget husband.

Programmet inneholdt også egenproduserte føljetonger, slik som *«Nudelmannens foruenderlige reise»* (med Hai Hang og Synne Kjelstad), *«Hjerterom»* (med Anne-Kat. Hærland, Bjørnar Teigen, Kristin Magnus, Aksel Hennie og Nils Petter Mørland) og «*Den harmoniske kjernefamilien*» (med Turid Øversveen, Bjarte Ytre-Arne, Pia Lykke og Tommy Karlsen). Jon Almaas opptrådte fast i rollen som «Preben». De sendte også flere episoder av den svenske animasjons-serien *Robin*.

Om programmet
-------------

*Direkte lykke* kan best beskrives som et humoristisk underholdningsprogram med gjester og faste deltaker i studio. Programlederne tok ofte opp halv-banale problemstillinger og skapte kortere diskusjon - alt satt i et humoristisk lys, for eksempel: «Hvem er egentlig mora til Albert Åberg?» Ironi var et gjennomgående trekk i serien. 

Hver episode ble introdusert av Egil Birkeland, som forøvrig også hadde fortellerstemmen i animasjons-serien *Robin*.

*Direkte Lykke* var blant de første programmene på norsk TV som benyttet seg av innsendte emails under sendingen. Det ble dermed et såkalt interaktivt program.

Seertall og omtale
------------------

Aftenpostens anmelder gav premieren lunken mottakelse, mens Dagbladets anmelder (i retrospektiv) mente at programmet traff tidsånden.

Andre episode hadde 44 000 seere.

Referanser
----------

1. ↑  VG - SOMMERLIG OG GODT TABLOID-TV (25.06.1997) «Vi har laget 33 «Direkte lykke»-sendinger og føler oss ferdig med det»
2. ↑  Aftenposten Aften - Absolutt nødvendig å se (2.9.1996, s.21)
3. ↑  VG - TOPPER I DET NORSKE HOUSE (14.04.1998 - Side: 54) «Hærlands tidligere medprogramleder i NRK2-suksessen «Direkte Lykke».»
4. ↑  Aftenposten Aften (Helle B. Berg) - Bedre lykke neste gang (3.9.1996, s.17)
5. ↑  Dagbladet - NRK2 på tomgang (8.1.2006) Arkivert 27. februar 2015 hos Wayback Machine. «Anne-Kat. Hærland traff tidsånden i «Direkte Lykke»»
6. ↑  Dato: 10.09.1996 - Side: 55

Eksterne lenker
---------------

* Serien på NRK Nett-TV
**Garderkasernen Høvelte**, ofte omtalt bare som **Høvelte kaserne**, er Livgardens primære kaserne.

I årene 1910–1912 kjøpte staten 320 tønneland og innrettet Høvelte kaserne. Høvelte kaserne var den gule kasernen, hvorav det meste ble revet ned på høsten 1998. Kun hovedbygningen og vaktbygningene står igjen. Her lå Planelementet for De forente nasjoners utrykningsstyrke SHIRBRIG fra opprettelsen i 1996 til nedleggelsen i 2009. Garderkasernen i Høvelte ble oppført i 1939–1942 ved arkitekt Georg Pfaff og oberstløytnant Georg Ehrenskjold, og er i dag Den Kongelige Livgardes hovedkvarter beliggende nord for Birkerød i Nordsjælland. Livgarden flyttet inn på kasernen i 1985, da Livgadens hittidige kaserne Sandholmlejren ble avhendet av Forsvaret.

Kasernen
--------

Garderkasernen i Høvelte er en lukket kaserne, det vil si at det må fremvises militær legitimasjon ved passasje av vakten. Ved kasernen ligger Høvelte holdeplass.

Tjenestegjørende
----------------

Garderkasernen danner ramme om størstedelen av Livgardens enheter samt alle gardens infanterikampkjøretøyer:

* 1. bataljon
* 2. bataljon
* 3. bataljon
	+ Vernepliktige gardister forretter først fire måneders basisutdannelse i Høvelte, innen de overgår til Livgardens vaktkompani beliggende på Livgardens Kaserne i det sentrale København, hvor de går vakt omkring dronningens slott og paleer.
**Tømmeråsfjorden** (lulesamisk: *Dimbarásvuodna*) er en arm av Haukøyfjorden i Tysfjorden i Nordland. Den strekker seg omtrent fem kilometer inn mot grenden Tømmeråsfjorden.

Fjorden har innløp mellom Tømmeråsneset i nord og Nordneset (på Fuglfjordneset) i sør og strekker seg i østlig retning mellom Tømmeråsen og Mulbukttinden til Urvika for deretter å smalne inn og svinge mot sør med Tømmeråstinden og Titinden på østsiden. Storelva kommer ned fra fjellene på sørsiden, og har utløp i fjordbunnen.

Området var veiløst inntil deler av traséen til «Kjøpsvikveien» ble bygd langs hele østsiden av fjorden. En lokal vei som går langs nordkysten fra Neppvika til Haukøya passerer grenden Tømmeråsen.

Se også
-------

* Neppviktunnelen
* Tømmeråstunnelen

Galleri
-------

|  |  |
| --- | --- |
| Tømmeråsfjorden sett fra fjordbunnen. Foto: TorbjørnS (2013)  | Mulbukttinden speiler seg i fjorden. Foto: TorbjørnS (2013)  |

Referanser
----------

1. ↑  «Tømmeråsfjorden». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 27. februar 2017.
2. ↑  Tømmeråsfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Gardena GmbH** er et tysk firma som produserer hageredskaper. Firmaet har hovedsete i Ulm, og ble etablert i 1961.

Selskapet ble etablert av Werner Kress og Eberhard Kastner i 1961 under navnet Kress + Kastner GmbH. I 1966 tok de merkenavnet Gardena, da de døpte om firmaet til Gardena Kress + Kastner GmbH. Firmaet ble børsnotert i 1996, som Gardena Holding AG, men ble tatt av børsen i 2003, da eierfondet Industri Kapital kjøpte firmaet. Industri Kapital solgte firmaet videre til Husqvarna i 2007, for 730 millioner euro.

Gardena eier også McCulloch og Flymo.

Referanser
----------

1. ↑  Gardena - *Gardena blickt erneut auf erfolgreiches Jahr zurück*, besøkt 14. mai 2020.
2. ↑  Gardena.com - *Über Gardena*, besøkt 14. mai 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Gardena – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Arne Walderhaug** (født 21. september 1949 i Oslo) er en norsk fotograf, journalist og redaktør, som bl.a. grunnla den skeive avisen *Blikk*.

Karriere
--------

Han har fotografisk utdannelse fra West Surrey College of Art and Design, England. På 1980-tallet var han leder i Forbundet Frie Fotografer og for Fotogalleriet i Oslo. Han er blant annet representert i samlingene til Bibliotheque Nationale Paris, Preus Museum og Robert Meyers samling. 

Han begynte sitt journalistiske arbeid som frilanser for *Adresseavisen*, *Akershus Arbeiderblad* og *Dagbladet*. Fra 1984 til 1990 var han redaktør for tidsskriftet *Fritt Fram*. I 1990 grunnla han avisen *Blikk*, som første frittstående avis for homofile og lesbiske. Fram til 2002 arbeidet han i avisen, der han også var redaktør. I år 2000 investerte finansmannen Christen Sveaas i *Blikk*, som da ble redesignet og relansert som magasin. Han mottok også Homoæresprisen i 1999. 

Senere har Walderhaug vært leder for arrangementene Oslo Pride (–2004) og Europride Oslo 2005. Han har også arbeidet for HivNorge. Fra 2007 til 2017 var han internasjonal rådgiver i Landsforeningen for lesbiske, homofile, bifile og transpersoner (LLH) med ansvar for LLHs samarbeidsprosjekter i Sør-Asia, og har blant annet vært prosjektleder for et fellesprosjekt mellom Blue Diamond Society (BDS) i Katmandu, Nepal og LLH, finansiert av Norad. Fra mai 2013 til mai 2014 var Walderhaug konstituert generalsekretær av HivNorge. 

Walderhaug er tilknyttet bildebyrået Samfoto.

Bibliografi
-----------

* 2022: *Arne Walderhaug – Reiser : Fotografi | Photograpy 1975 – 2020*, tekster av Lars Elton, Olav Løkke, Tom Hovinbøle, Pontano forlag, ISBN 978-82-690076-4-0

Utstillinger
------------

* 1979 Fotogalleriet, Oslo.
* 1979 Galleri Helga, Kongsvinger.
* 1979 Aurskog-Høland kunstforening, Aurskog.
* 1979 Bryggen Museum, Bergen.
* 1979 Kongsberg kunstforening, Kongsberg.
* 1980 Nikon Fotogallerie, Zürich, Sveits.
* 1980 Bærum kunstforening, Sandvika.
* 2018 Grenland kunsthall, Porsgrunn.
* 2022 Galleri Balder, Oslo

Walderhaug har også deltatt i flere kollektivutstillinger, blant annet på Preus Museum og på Stenersenmuseet.

Referanser
----------

1. ↑  Bok-omtale på Pontano forlags nettsider

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Arne Walderhaug – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** NMFF **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** KulturNav
 |
**Ømmervatnet** er en innsjø i Vefsn kommune i Nordland. Europavei 6 passerer på østsiden av vatnet.

Ømmervatnet er den nest største innsjøen i Fustavassdraget etter Fustvatnet. Innløpselva Luktvasselva (Hattelva) kommer fra Luktvatnet ved Korgfjellet, og Ømmervatnet har utløp til Straumanelva, som renner til Mjåvatnet. 

Fiskeslag i Ømmervatnet er røye, ørret, ål, laks og trepigga stingsild. 

Bygdene rundt Ømmervatnet er preget av jordbruk. Gårdene som ligger rundt innsjøen er; Almlia, Hatten, Keggvika, Neverveien, Sandbukta, Ømmervassbukta, og den fraflyttede Ura. Det er også et aktivt bygdelag i bygda som holder til på bygdahuset «puinn Hatten». 

Ordet «ømmer» er det gammelnorske navnet på fugltypen storlom.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 3. august 2015
2. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 3. august 2015

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Tømmerup** er en landbruks- og gartneribebyggelse på Amager ved København. Navnet skal stamme fra en mann med navnet Tumi.

Tømmerup var en gang en av øyas større landsbyer. Den består av en rekke gårder og har bevart en viss landlig karakter, der den ligger i en smal kile mellom parsellhuskvarter og Københavns Lufthavn. Tidligere gikk Amager Landevej rett igjennom Tømmerup på sin vei til Store Magleby og Dragør.

2 km øst for landsbyen lå Tømmerup stasjon, en del av den nedlagte Amagerbanen. Stasjonen var kjent for transport av nattrenovasjon (også kalt *latrin*) på spesialvogner til utkjørsel på markene til de omkringliggende gårder og gartnerier. Fra 1914 til 1915 var her også et sidespor til virksomheten Jens Villadsens Fabrikker A/S, kjent for bygningsmaterialet ICOPAL. På grunn av utvidelse av lufthavnen, måtte Amagerbanen i slutten av 1950-årene nedlegges, men stasjonen i Tømmerup ble stående helt til 1968. Nabolandsbyen, Maglebylille, ble ved samme anledning jevnet med jorden.

Referanser
----------

1. ↑  Bogan, Evan: Københavns Gadenavne, Bogans forlag, 1993
2. ↑  Tømmerup i Den store danske
3. ↑  EVP Danmark Arkivert 27. juli 2011 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
**Stordalselva** renner fra Tekssjøen og ut i Åfjorden ved Årnes i Åfjord kommune. Den er ca. 27 km lang, medregnet Stordalsvatnet som er ca. 7 km. Elva er del av vassdraget med samme navn, sammen med Reinsjøelva og noen korte delsetrekninger danner den vassdragets hovedelv, denne er 48,5 km lang. Vassdraget har et nedbørsfelt på 374,2 kvadratkilometer.

Like før munningen løper elva sammen med Norddalselva. Fra Stordalsvatnet og ned til utløpet er det ca. 2 km, og midt på denne strekningen ligger Støvelfossen, som er et populært fiskested. Stordalselva er kjent for å være blant Norges bedre lakseelver. Ved nedre del av elva ligger Fredmoen, et laksefiskemuseum som fra starten av 1900-tallet var feriested for engelske sportsfiskere. På sin vandring i vassdraget får laksen hjelp av fem laksetrapper. I laksetrappa ved Støvelfossen er det montert et telleapparat for å holde kontroll med oppgangen av fisk. I tillegg til laks er det mye sjøørret i elva.

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». Norges vassdrags- og energidirektorat

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Chen Muhua** (kinesisk: 陈慕华, pinyin: *Chén Mùhuá*, født 1921 i Qingtian i provinsen Zhejiang i Kina, død 12. mai 2011 i Beijing) var en kinesisk kommunistisk offisert og politiker. 

Hun var en av de fremste veteranene på høyt politisk nivå med fartstid i Partiet fra før Folkerepublikken Kinas etablering i 1949. Fra 1938 til 1945 var hun student ved *Den anti-japanske militære og politiske høyskole*, og ble etter eksamen stabsoffiser ved en garnison i Yan'an og senere i militærområdet Rehe.

Senere ble hun tilknyttet jernbanene og steg i gradene i forskjellige kommisjoner og regjeringsorganer. Hun har vært kinesisk visepresident, første direktør for Den nasjonale kommisjon for befolknings- og familieplanlegging, minister for utenriksøkonomi og -handel, president for Den kinesiske folkebank og president for Den allkinesiske kvinneføderasjon.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000017751, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Grundig biografi i Lily Xiao Hong Lee, Clara Wing-chung Ho: *Biographical dictionary of Chinese women, Bind 2*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Chen Muhua hos China Vitae Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Munzinger (iba)
 |
Gammel bygning av Peking Union Medical College i Beijing
**Peking Union Medical College** (kinesisk: 北京协和医学院, pinyin: *Běijīng xiéhé yīxué yuàn*) er en medisinsk høgskole og et sykehus i Dongdan, 3. allé, nr. 9 i Dongcheng, Peking, ved siden av handleområdet Wangfujing. Høgskolen ble grunnlagt i 1906. Den er en av de mest selektive medisinske høgskoler i Folkerepublikken Kina, og er berømt for sin egen del, og også for sin prestisjemessige forbindelse med et av Kinas mest prestisjefylte institusjoner for høyere utdanning.

Litteratur
----------

* Mary Brown Bullock: *An American Transplant: The Rockefeller Foundation and the Peking Union Medical College* (Berkeley: University of California Press, 1980).
* Franklin C, McLean: *Guide to the Franklin C. McLean Papers 1881-1969* (Special Collections Research Center, University of Chicago Library, 2006)

Eksterne lenker
---------------

* (zh) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Peking Union Medical College – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
Pascal konditori i Tollbugata i Oslo.
**Pascal** er et konditori som ble åpnet av Pascal Dupuy i Tollbugata i Oslo i 1995. Per 2015 driver Pascal fire konditorier i Oslo.

Konditoriet er omhandlet i fjernsynsserien *Pascals konditori* på TV3.

USAs president
--------------

Pascal ble landskjent da president Bill Clintons kortesje gjorde et uanmeldt stopp utenfor Pascals konditori i datidens Drammensveien, nå Henrik Ibsens gate, den 2. november 1999. Clinton var på vei til minnehøytideligheten for Yitzhak Rabin i Oslo rådhus. Yasir Arafat var forsinket i sin ankomst til rådhuset så Clinton og hans følge trengte derfor en forsinkelse av sin ankomst til rådhuset for å kunne overholde diplomatisk kutyme; USAs president skal ankomme et evenement i Norge som nest siste ankommende, rett før Kongen.[]

Referanser
----------

1. 1 2  Jan E. Egge Hansen (2. november 1999). «President på fransk visitt». Aftenposten. Arkivert fra originalen 12. november 2004. Besøkt 7. august 2015.
2. 1 2  «Fikk Clinton på kaffe». VG. 2. november 1999. Besøkt 7. august 2015.
Beleiringen av Barcelona ledet av Lord Peterborough
**Slaget ved Montjuïc** fant sted mellom 13. og 17. september 1705 under den spanske arvefølgekrigen.

En multinasjonal styrke kommandert av Lord Peterborough gikk i land på kysten av Catalonia i august for å erobre Barcelona, men måtte først ta Montjuïc slott som ble bevoktet av Francisco de Velasco.

Sent på kvelden den 13. nærmet en styrke kommandert av George Darmstadt seg i tre separate kolonner. En, kommandert av James Stanhope, fungerte som avledning for å trekke oppmerksomheten og ilden til forsvarerne bort fra de andre to angripende kolonnene som gikk til angrep bakfra. De ble i starten drevet tilbake, men gikk til nytt angrep og klarte å ta det ytre forsvaret av borgen. 

Kampene varte i flere dager før borgen til slutt tilfalt de allierte den 16. Peterborough opprettet et artilleribatteri i borgen, som hadde en kommandostilling over byen Barcelona - og bombarderte byen til den overgav seg en måned senere under Beleiringen av Barcelona i 1705.
**Pascale Trinquet-Hachin** (født 11. august 1958), fransk fekter som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva og 1984 i Los Angeles.

Trinquet ble olympisk mester i fekting to ganger under Sommer-OL 1980 i Moskva. Hun vant både den individuelle og lagkonkurransen i florett. Det franske laget vant lagkonkurransen i florett for damer foran Sovjetunionen og Ungarn. De andre på laget var Isabelle Bégard, Brigitte Gaudin, Véronique Brouquier og Christine Muzio.

Fire år senere, under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, vant hun en bronsemedalje i lagkonkurransen i florett med det franske laget som kom på tredjeplass bak Vest-Tyskland og Romania.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - **Gull** i fekting, florett damer Frankrikes flagg Frankrike
* Gull 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - **Gull** i fekting, florett lag damer Frankrikes flagg Frankrike
* Bronse 1984 USAs flagg Los Angeles - Bronse i fekting, florett lag damer Frankrikes flagg Frankrike

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pascale Trinquet – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Pascale Trinquet – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Pascale Trinquet – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Pascale Trinquet – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Pascale Trinquet – TheSports.org Rediger på Wikidata

* (en) Pascale Trinquet – TheSports.org Rediger på Wikidata
Hindenburgdamm
Hindenburgdamm
Biltoget til Sylt
**Hindenburgdamm** er et dike (kan også beskrives som molo med landfeste i begge ender, eller en fyllmassedam) som forbinder vadehavsøyen Sylt med fastlandet. Den trafikkeres med dobbeltsporet jernbane for biler og passasjerer mellom Westerland på Sylt og Niebüll på fastlandet. Demningen er ca. 11 km lang.

Demningen er oppkalt etter rikspresident Paul von Hindenburg, og ble bygget ut mellom 1923 og 1927 til en pris av 1700 riksmark pr. løpende meter. Fra 1932 ble trafikken lagt om til enkeltspors jernbane med biltransport, noe som har blitt fulgt opp med dobbeltspor og hyppige avganger. Ønske om utvidelse til bilvei er foreløpig ikke blitt oppfylt.

Før demningen kom, gikk trafikken over Tønder/ Højer – Munkmarsk med ferje. Den ble internasjonal ved at Højer ble dansk i 1920, slik at tyske passasjerer ble uleiliget. 

Demningen kuttet av en tidevannsstrøm, noe en antar kan ha medført store utglidninger av landmasser ved Hörnum helt syd på Sylt ved at strømmen måtte finne alternativt løp.

Eksterne lenker
---------------

* Sylt Shuttle, biltoget til Sylt


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Jesusfamilien** (耶穌家庭, *Yesu jiating*) var en frittstående protestantisk kirkelig bevegelse i Kina. Den oppstod i 1920-årenes Shandong, i landsbyen Mazhuang nær Tai'an ca. 1927, men spredte seg med egne kirker i det nordlige sentrale Kina. De fleste av kirkene var i Shandong, men noen var så langt unna som i områdene Nanjing og Wuhan.

Gruppen hadde pentekostal karakter, og opererte nesten utelukkende på landsbygden. De enkelte fellesskap var små, kanskje opp til et par hundre medlemmer hver, og de troende bodde og arbeidet sammen, og all eiendom tilhørte fellesskapet, under ledelse av et «familieoverhode» (*jiazhang*). I 1940 kan det ha vært flere tusen medlemmer av fellesskapene, men det er vanskelig å vite det sikkert. 

Samfunnet var helt og holdent kinesiskledet, og den øverste leder het Jing Dianying (1890-1953?). 

Jesusfamilien var sterkt millenarianistisk og ventet på Jesu snarlige gjenkomst, sterkt pinsepreget med stor vekt på Åndens gaver som for eksempel tungetale og på at troende kunne motta guddommelige budskap i transe. 

Alle fellesskapene ble oppløst i 1953 som ledd i det kinesiske kommunistpartis religionspolitikk.

Noen tidligere medlemmer har etter kulturrevolusjonen blitt aktive i nye og tildels lignende kristne fellesskap, som opererer uregistrert og dermed illegalt i de kinesiske myndigheters øyne.