recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Severias riksvåpen. 1672
**Severia** (gammel østslavisk: Сѣверія, russisk: Северщина, *Seversjtsjina*; ukrainsk: Сіверія eller Сіверщина, *Siveria* eller *Siversjtsjyna*, polsk *Siewierszczyzna*) er en historisk region nord i Ukraina og sørvest i Russland, rundt byen Novhorod-Siverskyj (tidligere *Novgorod-Severskij*), på grensen mellom Russland og Ukraina.

Severianerne
------------

Regionen har fått navn etter severianerne, et østslavisk folk som bosatte området henimot år 1000. De viktigste bosetningene deres er blant andre det som i dag er byene Novkhorod-Siverskyj, Tsjernihiv (*Tsjernigov*), Putyvl (*Putivl*), Khlukhiv (*Glukhov*), Liubetsj, Kursk, Rylsk, Sevsk og Brjansk. 

Severianerne støttet khazarene og øst-polanerne og ble erobret av Oleg av Novgorod, som innlemmet landområdet deres i det nye fyrstedømmet Kievriket. Under Jaroslav den vise (1019–1054) hadde severierne mistet mye av sitt særpreg, områdene i Severia langs den øvre delen av elven Desna kom under Tsjernikhivs kontroll.

Fyrstedømmet
------------

I 1096 opprettet Oleg av Tsjernigov det store severiske fyrstedømme, som strakk seg med sine øvre deler til Oka. Fram til slutten av hundreåret var fyrstedømmet en bufferstat mot angrep fra kiptsjaker. Etter mongolinvasjonen av Russland falt fyrstedømmet i grus, men klarte seg intakt gjennom tatarinvasjonene. En kjenner lite til Severia i denne perioden på 1200- og 1300-tallet på grunn av få skriftlige kilder. På 1400-tallet tok Storhertugdømmet Litauen over området. Etter at de tapte slaget ved Vedrosja, gekk det severiske fyrstedømmet til Storfyrstedømmet Moskva, og var en del av Det russiske rike i flere hundreår, bortsett fra en kort periode mellom 1618 og 1648, da det var innlemmet i Det polsk-litauiske samvelde etter Deulinoavtalen (1618).

På 1700-tallet opprettet hetmaner av Ukraina bosteder i byene Baturyn, Khlukhiv og Potsjep. Sørlig Khlukhiv utviklet seg til et veritabelt senter for Ukraina på 1700-tallet. 

Etter Oktoberrevolusjonen ble Severia, med mye ukrainsk arkitektur og folk, delt mellom de sovjetiske republikkane Ukrainsk SSR og Russisk SFSR og området ble dermed delt i to.

Kultur
------

Fra 1500-tallet utviklet det seg en særegen severiansk stil innen ikonmalingen. Den var sterkt preget av konservative bysantiske specimen som så langt hadde dominert i Storfyrstedømmet Moskva. Severianske ikoner er preget av indre tilbakeholdenhet, strenghet og asketisme. Disse trekkene overlevde barokken: volum og emosjon var nesten fraværende.

Eksterne lenker
---------------

* Golubovsky Peter V. (1881) History Seversk to half of the 14th century — История Северской Земли до половины XIV столетия at Runivers.ru i DjVu-format
* Siversk principality in the Encyclopedia of Ukraine
* Siverianians in the Encyclopedia of Ukraine
*Se også: Severin Eskeland (1977)*

**Severin Eskeland** (født 31. mars 1880 på Stord, død 18. juli 1964 på Stord) var en norsk skolemann. Han var rektor ved Stord lærarskule 1917–1950. Han var også ordfører (V) i Stord 1935–42.

Eskeland hadde utdanning fra Voss folkehøgskule, Stord lærarskule, artium fra 1903 og to års studier ved Universitetet i Oslo uten avsluttende eksamen. Han var medlem av styret i Noregs Mållag, formann i Norskt Måldyrkingslag og hadde flere andre verv. Han skrev biografier over Rasmus Løland og Lenin, flere lokalhistoriske arbeider og oversatte norrøne tekster til landsmål.

Han ble utnevnt til ridder av St. Olavs Orden i 1951, og mottok Den islandske falkeorden i 1949. En byste av ham står ved høgskolen på Stord. Han var bror av folkehøgskolerektoren Lars Eskeland og far til Ivar Eskeland.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Severin Eskeland i Norsk biografisk leksikon
* Severin Eskeland hos Allkunne.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Damnation AD** er et amerikansk heavy metal/hardcore-band fra Washington, D.C. som eksisterte mellom 1994 og 1998, og som kom sammen igjen for en ny plate i 2007. Bandet var opprinnelig et studioprosjekt bestående av Ken Olden, som også spilte i Battery og Worlds Collide, og Mike McTernan, der Olden trakterte alle instrumenter og McTernan sang. Etter to singler ble det imidlertid et band, som i tillegg til Olden (gitar) og McTernan (sang) besto av Hillel Halloway (gitar), Alex Merchlinsky (bass) og Dave Ward trommer. Bandet ga ut flere 7"-plater, to fullengdere og en 10"/mini-CD. På den siste fullengderen før bandet ble oppløst var Ward erstattet med Dave Bryson, og da det ble gjenforent var Colin Cercz ny trommeslager.

Selv om bandets røtter ligger i punk og hardcore beveger de seg i et svært metallisk landskap. Bandet henter tydelig inspirasjon fra band som Slayer, Metallica, Helmet og Integrity. Særlig er Oldens gitarspill kraftig preget av heavy metal, mens McTernans vokal ligger nært opp mot Henry Rollins fra hans første år i Black Flag. Selv om bandet som sådan ikke er et straight edge-band, regner både Olden og McTernan seg til denne bevegelsen.

Olden og McTernan er i dag også med i When Tigers Fight, et band som musikalsk ligger nært opp mot Damnation AD, som har gitt ut en mini-CD og en fullengder. Olden har også spilt med Better Than a Thousand og var med på Youth of Todays gjenforeningsturné i Europa i 2003. Han har også produsert en rekke plater for andre hardcore-band.

Diskografi
----------

* *Damnation*, 7", Tidal 1994 (som Damnation)
* *The Hangman*, 7", Lost & Found Records 1994 (som Damnation)
* *In the Flesh*, split 7" med Walleye, Jade Tree Records 1995
* *No More Dreams of Happe Endings*, LP/CD, Jade Tree Records 1995
* *Misericordia*, 10"/CD, Jade Tree Records 1996
* *Kingdom of Lost Souls*, LP/CD, Revelation Records 1998
* *In This Life or the Next*, CD, Victory Records 2007

Eksterne lenker
---------------

* (en) Damnation AD på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Damnation AD på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Damnation AD på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Damnation AD på AllMusic Rediger på Wikidata
* (en) Damnation AD på Myspace Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Milan Hurtala** (født 16. juni 1946 i Bratislava i Tsjekkoslovakia, død 20. mars 2021 samme sted - i Slovakia) var en tsjekkoslovakisk roer.

Biografi
--------

Hurtala deltok i Sommer-OL 1968 i Mexico by i som roer i åtter-regattaen. Han var den eneste slovak i det tsjekkoslovakiske landslaget på femten; i sluttfasen og i finalen ble han utvekslet med Karel Kolesa. Laget kolm på femteplass.

Etter universitetsstudiene arbeidet Hurtala som trener. I 1992 ble han valgt til formann for det slovakiske roforbund; han innehadde vervet i to perioder. Etter Sommer-OL 2000 i Sydney trådte han til side.

Den 20. mars 2021 døde Hurtala i en alder av 74 år av covid-19 i Bratislava.

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, «Milan Hurtala», Sports-Reference.com olympisk utøver-ID hu/milan-hurtala-1, besøkt 31. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Zomrel účastník OH 1968 a bývalý šéf zväzu Milan Hurtala*, 2021-03-22, lest=2021-03-23

Eksterne lenker
---------------

* (en) Milan Hurtala – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Milan Hurtala – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Milan Hurtala – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Milan Hurtala – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (cz) Milan Hurtala – Tsjekkias olympiske komité Rediger på Wikidata
**Carlos da Silva Costa** (født 3. november 1949 i Oliveira de Azeméis) er en portugisisk økonom, som siden 7. juni 2010 har vært sentralbanksjef i Portugals bank. Han ble nominert 22. april for en femårsperiode, av finansminister Fernando Teixeira, og erstattet Vitor Constâncio som ble visepresident i Den europeiske sentralbank fra 1. juni.

Akademisk bakgrunn og karriere
------------------------------

Costa er utdannet ved økonomisk fakultet ved Universitetet i Porto i 1973, og er professor ved Det Katolske Universitetet i Portugal og Universitetet i Aveiro. Han er formann i det rådgivende rådet ved *School of Economics* ved Det Katolske Universitetet i Portugal, og har vært foreleser ved Universitetet i Porto fra 1974 til 1986. Fra 1986 til 2000 var han også professor ved *post-graduate* europeiske studier ved Universitetet i Porto.

Yrkeskarriere
-------------

Han begynte å jobbe ved Banco Português do Atlântico i 1978, og ledet «Forskningsavdelingen for portugisisk økonomi» fra 1981 til 1985. Fra 1988 til 1992 deltok han i det utvalget («Higher Council for the Reform of the Financial System – 1992»), som i 1992 leverte et *white paper* som var grunnlaget for en større reform av det portugisiske kredittvesenet.

Han satt i styret for Euro Banking Association fra 2001 til 2003, og var direktør for Millennium bcp med bl.a. ansvaret for deres internasjonale avdeling fra 2001 til 2003. Han har vært *president* i Banco Caixa Geral i Spania, og den statseide portugisiske banken Caixa Geral de Depósitos, og han har vært styreformann i Banco Nacional Ultramarino på Macao og Caixa Geral de Aposentações.

I oktober 2006 tiltrådte han som visepresident i Den europeiske investeringsbank. Her hadde han ansvaret for investeringsbankens finansiering, og dens finansieringsvirksomheter i Portugal, Spania, Belgia, Luxembourg, Latin-Amerika og Asia. Denne stillingen hadde han fram til mai 2010, da han ble utnevnt til sentralbanksjef for Portugals bank. Daværende sentralbanksjef Vitor Constâncio overtok som visepresident i Den europeiske sentralbank 2. juni 2010, og Carlos Costa ble nominert ny sentralbanksjef av finansminister Fernando Teixeira, og tiltrådte stillingen 7. juni 2010.

Utmerkelser
-----------

* *Grande Oficial da Ordem do Infante D. Henrique*

Referanser
----------

1. ↑   www.ordens.presidencia.pt[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon på sentralbankens hjemmeside
***Seven Winds*** er debutalbumet til musikkgruppa Seven Winds. Den består av Unni Løvlid, vokal, Becaye Aw, gitar og vokal, og Rolf-Erik Nystrøm, saksofoner og vokal. Lydansvarlig er Ingar Hunskaar. Dette er gruppas første album, som kom ut i 2009. Gruppa har turnert både i Asia, Afrika og Europa med stoffet. 

Musikken er bredt anlagt og man er innom mange sjangere, både jazz, folkemusikk, ballader, vise, funk og ny musikk. Tekstene framføres på nynorsk, men også på kinesisk, fransk, fulani, hindi, swahili og koreansk. På de enkelte spor er det gjestemusikere, de kommer også fra mange steder: Zanzibar, Beijing, Seoul, Katmandu, Kunming, Colombo, Shanghai, Honshu, Bhopal og Delhi. 

Bakgrunnen for albumet var at gruppa fikk et bestillingsverk fra Dei nynorske festspela

Sporliste
---------

Samlet lengde er 48:54
1. «Sju vindar» 2:35
2. «Eg stoggar under den gamle eiki ein regnversdag» / «Lat snø og vinter falla» 9:25
3. «Eg lyt finna på noko gale» 4:11
4. «Kor lenge har du sove?» 3:33
5. «Det er den draumen» 1:28
6. «Vegar» 2:32
7. «Isen gjeng upp» 2:33
8. «Me sigler ikkje same havet» 0:52
9. «Ein havmåse» 0:12
10. «I dag og imorgon» / «Dette lyt du bera» 7:16
11. «Kirsebærtreet» 6:23
12. «Elden» 2:53
13. «Elvi burtanum fjorden» 4:59

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Seven Winds* på MusicBrainz Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Alpecupen i skihopping 2021/22** ble arrangert fra 11. september 2021 i Liberec i Tsjekkia til 13. mars 2022 i Eisenerz i Østerrike for menn, og fra 9. august 2021 i Klingenthal i Tyskland til 13. mars 2022 i Rastbüchl i Tyskland for kvinner.

Alpecupen i skihopping er en regional turnering for de landene som er tilknyttet *Organisation der Alpenländer-Skiverbände* – Organisasjonen for alpelandenes skiforbund. Disse landene er Andorra, Tyskland, Frankrike, Italia, Liechtenstein, Østerrike, Sveits, Slovenia, Spania og Tsjekkia. 

Turneringen er nå for juniorutøvere, og rennene arrangeres både som sommerhopprenn og vinterhopprenn. Turneringen er både individuell konkurranse og nasjonscup.

Sluttstilling menn
------------------

| Plass | Navn | Poeng |
| --- | --- | --- |
| 1 | Flagget til Østerrike **Maximilian Ortner** | **756** |
| 2 | Flagget til Slovenia Mark Hafnar | 572 |
| 3 | Flagget til Slovenia Maksim Bartolj | 429 |
| 4 | Flagget til Østerrike David Haagen | 425 |
| 5 | Flagget til Østerrike Jonas Schuster | 394 |
| 6 | Flagget til Østerrike Andre Fussenegger | 391 |
| 7 | Flagget til Slovenia Marcel Strzinar | 355 |
| 8 | Flagget til Østerrike Louis Obersteiner | 305 |
| 9 | Flagget til Østerrike Hannes Landerer | 300 |
| 10 | Flagget til Østerrike Raffael Zimmermann | 263 |

Sluttstilling kvinner
---------------------

| Plass | Navn | Poeng |
| --- | --- | --- |
| 1 | Flagget til Slovenia **Jerneja Repinc Zupančič** | **894** |
| 2 | Flagget til Slovenia Nika Prevc | 890 |
| 3 | Flagget til Slovenia Nika Vetrih | 679 |
| 4 | Flagget til Sveits Emely Torazza | 652 |
| 5 | Flagget til Slovenia Taja Bodlaj | 625 |
| 6 | Flagget til Frankrike Lilou Zepchi | 580 |
| 7 | Flagget til Tyskland Anna-Fay Scharfenberg | 523 |
| 8 | Flagget til Slovenia Lara Logar | 472 |
| 9 | Flagget til Sveits Sina Arnet | 465 |
| 10 | Flagget til Italia Martina Zanitzer | 462 |

Nasjonscupen
------------

### Sammenlagt menn og kvinner

| Plass | Land | Poeng |
| --- | --- | --- |
| 1 | Slovenias flagg Slovenia | **6293** |
| 2 | ØsterrikeØsterrike Østerrike | 4771 |
| 3 | Tysklands flagg Tyskland | 2892 |
| 4 | SveitsSveits Sveits | 1557 |
| 5 | Frankrike Frankrike | 1291 |
| 6 | Italia Italia | 1239 |
| 7 | TsjekkiaTsjekkia Tsjekkia | 353 |
| 8 | LiechtensteinLiechtenstein Liechtenstein | 35 |
| 9 | Storbritannia Storbritannia | 9 |

Kilder
------

* Resultater og sluttstilling menn
* Resultater og sluttstilling kvinner
* Nasjonscupen
**Edwin «Ed» C. Musick** (født 13. august 1894 i St. Louis Missouri død 11. januar 1938 i Pago Pago) var en sjefsflyver i Pan American World Airways som gjennomførte flere pionerflyvninger over Stillehavet.

Musick lærte å fly ved en privat flyskole i Los Angeles like før første verdenskrig. Da USA gikk med i krigen meldte han seg til aktiv tjeneste og han ble i 1917 satt til å være instruktør i Army Air Corps flyskole i San Diego. I løpet av krigen måtte han flytte rundt mellom arméns flyskoler i Texas og Florida. Når krigen var over startet han en privat flyskole i Florida, og mens han drev skolen kunne han loggføre 10 000 flytimer.

I oktober 1927 ble han ansatt i det nystartede Pan American World Airways hvor han ble en pioner med postflyvninger fra Key West i Florida til Havanna på Cuba. I 1930 ble han sjef for Pan Americans virksomhet over Stillehavet. Da Pan Am fikk sine nye Sikorsky S-42 flybåter i 1934 ble det Musick som gjennomførte prøveflyvningene og avgjorde om typen passet de destinasjoner de var tiltenkt. Under disse prøveflyvningene satte han ti ulike verdensrekorder for flybåter. Som en av forgrunnsfigurene innen Pan Am ble han snart kjent for et større publikum, og den 2. desember 1935 prydet han omslaget på *Time Magazine*, samme år fikk han Harmon-troféet. I en periode i 1930-årene var han den flyver som satte de fleste rekorder. 

Under en flyvning til Auckland på New Zealand fikk flybåten problemer like etter avgang fra Pago Pago. Musick bestemte seg for å returnere for å nødlande og man forberedte dumping av drivstoff for å få flyet lettere, men antagelig var det en feil ved pumpesystemet og flybåten eksploderte i luften.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, oppført som Edwin C. Musick, Find a Grave 9620031, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6xh00vk, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**François Georges-Picot** (født 21. desember 1870 i Paris, død 20. juni 1951 samme sted) var en fransk diplomat.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn, familie

François Georges-Picot var sønn av historikeren Georges Picot og grandoket til Valéry Giscard d'Estaing. Han ble gift i Paris 11. mai 1897 til Marie Fouquet. De fikk tre barn: Jean Georges-Picot (født i Paris 26. februar 1898), Élisabeth Georges-Picot (1901–1906) og Sibylle Georges-Picot. Hans grandniese Olga Georges-Picot opptrådte i filmen *The Day of the Jackal*.

### Diplomat

Han var opprinnelig advokat. I det franske diplomati var hans første utstasjoner i København og Beijing. Han var senere tilknyttet Kairo og ble derfra generalkonsul i Beirut for kontakten med maronittene. Han ble senere sendt til London, og undertegnet under første verdenskrig sammen med engelskmannen Sir Mark Sykes den opprinnelig hemmelige britisk-franske Sykes-Picot-avtalen. Avtalen delte de arabiske områder i Det osmanske rike i franske og britiske interessesfærer.

I avtalen ble Frankrike blant annet tilkjent Syria, Libanon, Kurdistan, det nordlige Irak og Mosul. Russland skulle overta Istanbul, de tyrkiske streder og det osmanske Armenia. Storbritannia fikk området svarende til det senere Jordan, det sørlige Irak samt et mindre område ved Haifa. Av andre arabiske områder, som hadde inngått i det oppløste osmanske rike, skulle det dannes en konføderasjon av arabiske stater. Sykes-Picot-avtalens innhold stod i motstrid ved tilsagn gikk av britene  i den såkalte Hussein-McMahon-korrespondansen årene 1915/16. Mens man i korrespondensen med araberne hadde forsikret araberne om Storbritannias støtte dersom de gikk til opprør mot Det osmanske rike og stilt i utsikt en britisk anerkjennelse av en påfølgende arabisk selvstendighet i hele området - og ved tvetydig språk forsikret om at britene kunne tilforsikre dette også på franskmennes vegne, foreskrev altså Sykes-Picot en deling av svært vesentlige deler av området i en fransk og en britisk interessesfære.

Picot var selv tilhenger av en *Syrie intégrale*-løsning under fransk mandat, fra Alexandretta (İskenderun) til Sinai, fra Mossul til Middelhavet.

Han ble *haut-commissaire* for Palestina og Syria fra 1917 til 1919, *ministre plénipotentiaire* i 1919, ambassadør i Bulgaria i 1920 og senere ambassadør i Argentina.

François Georges-Picot var sønn av historikeren Georges Picot og grandonkel til Valéry Giscard d'Estaing.

Referanser
----------

1. ↑   Léonore database, oppført som François Marie Denis Georges-picot, Léonore 19800035/71/8818, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   GND-ID 1124471995[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   BNF-ID 10591519x[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  After 100 years, the mess we made of the Middle East is coming full circle Published by The Spectator

Litteratur
----------

* Vincent Cloarec et Henry Laurens (dir.), *Le Moyen-Orient au 20e siècle*, Armand Colin, Paris, 2003, ISBN 2200266146, s. 218-219.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Nærsøkjen huldrejente** er et vandresagn som er kjent i Norge og Sverige. Sagnet er spesielt knyttet til skogsområder eller områder med seterdrift. I Reidar Th. Christiansens vandresagnkatalog har dette sagnet nr. ML 5095.[1]

Sagnet forteller at ensomme menn, kullbrennere, skogsarbeidere eller noen som har ærend på setra om vinteren, blir oppsøkt av en innpåsliten huldrejente. Mannen oppdager etter hvert at det ikke er ei vanlig jente – han ser kanskje kurompa hennes, og klarer å bli kvitt henne ved å kaste stål over henne, nevne Guds navn, ved å jage henne ut, slå kokende vann over henne eller til og med skyte henne. I enkelte sagn hevner hun seg.

*Gamle Ola Helldal låg og brende mile ein gong på Ostebakkje nedanfor Åsebru. Da kom huldra til han i skikkelsen av kona hans. «Men kjære vene, korleis ber det til at du kjem her da?» sa han. «Eg ville berre sjå om deg,» svara ho. Ho låg med han om natta, men da ho reiste seg om morgonen fekk han sjå rompa på henne. Han fortalte sjølv at ho kyssa han om natta au, og med det same sleikte ho han over haka. Der voks det aldri skjegg meir.*

Gjenfortalt etter Moltke Moes *Folkeminne frå Bøherad*. Oslo 1924: Norsk folkeminnelag IX

Referanser
----------

1. ↑   Ida Lundemo: *Det var en gang* (s. 52)
**Edwin Mah «Ed» Lee** (kinesisk: 李孟賢, pinyin: *Lǐ Mèngxián*; født 5. mai 1952 i Seattle i USA, død 12. desember 2017 i San Francisco) var en amerikansk demokratisk politiker. Han var borgermester i San Francisco fra 2011 frem til sin død.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Ed Lee var av kinesisk herkomst; hans foreldre var innvandret fra Taishan i det sørlige Kina. Lees far, Gok Suey Lee, kjempet i Koreakrigen, var kokk, og drev en restaurant i Seattle Han døde da Lee var 15. Moren var syerske og servitrise.

Ed Lee hadde fem søsken. Han gikk på Bowdoin College i delstaten Maine og studerte etter sin eksamen i 1974 videre ved *Boalt Hall School of Law* på University of California, Berkeley. I 1978 tok han slutteksamen derfra.

### Borgermester

Han var den første person av asiatisk herkomst som tiltrådte embedet som San Franciscos borgermester. Han etterfulgte i 2011 Gavin Newsom som var blitt valgt til Californias viaeguvernør.

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Ed Lee, pantheon.world, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  San Francisco Mayor Ed Lee dead at 65
3. 1 2  Heather Knight (29. august 2011). «Mayor Ed Lee: What's in a name?». *San Francisco Chronicle*. Arkivert fra originalen 8. november 2011.
4. ↑  Ed Lee, San Francico's First Asian American mayor, dies at 65. The Washington Post, 12. desember 2017. Besøkt 13. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Edwin M. Lee – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
En **layup** er et basketballuttrykk som er brukt når en spiller hopper fra under, eller nær avstand, fra kurven og dytter ballen mot kurven med en hånd. Ofte løfter spilleren benet nærmest kurven da denne personen tar en layup. Det at spilleren dytter ballen med en hånd, skiller skuddet fra et hoppskudd. En layup er kjent som det mest vanlige skuddet i basketball.

En layup er sett på som en relativt lett og sikker scoring. Problemet med å få til en layup, er det å komme seg nære kurven, og det å unngå blokkeringer. En spiller som er høy nok eller som har god nok spenst til å komme seg en håndstørrelse over ringen kan velge om han vil prøve en mer atletisk variant, kalt slam dunk. Ettersom spillet har forandret seg over årene, har også layupen. En layup kategoriseres enten som en underhåndslayup eller en overhåndslayup. Ved en underhåndslayup brukes håndleddet og fingrene til å legge ballen direkte mot kurven eller ved at ballen støtes mot tavlen bak kurven. Denne type layup er i USA mer kjent som en fingerrull, og er klart vanskeligere å utføre enn en overhåndslayup. To spillere som benytter seg svært mye av denne typen layup er Mike Bibby og Allen Iverson.

En fingerrull har flere varianter, inkludert «rundt jorden», som involverer at ballen går rundt spilleren en gang før layupen. En annen variant av en fingerrull er at en spiller later som han skal skyte, men venter med skuddet til han er ferdig med layupen, også kalt en «fake». Et klassisk eksempel på flere varianter av en fingerrull er Jason Williams mens han spilte for Sacramento Kings. Under denne manøveren tar Williams ballen bak ryggen med hans høyre hånd, i et forsøk på å ta en lurepasning bak ryggen, før han tar ballen tilbake foran seg før han har sluppet pasningen for å avslutte layupen. Bob Cousy ble også svært kjent for denne varianten av en layup.

Den andre varianten av en layup er overhåndslayupen, som er nesten helt likt et vanlig hoppskudd, men fra betydelig nærmere avstand. En overhåndslayup involverer nesten alltid at ballen støtes mot tavlen bak kurven. Spillere som er spesielt kjent for denne typen layuper er Scottie Pippen og Karl Malone.

Eksterne lenker
---------------

* «Lay Up». *Layup* **(engelsk)**. Youth Basketball Tips. s. 4. Arkivert fra originalen 21. februar 2009. Besøkt 7. februar 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Lazare Ponticelli** (født 7. desember 1897 i Groppo Docale ved Bettola i provinsen Piacenza i Italia, død 12. mars 2008 i Le Kremlin-Bicêtre, Frankrike) var en fransk krigsveteran. Han var ved sin død den siste gjenlevende franske krigsveteran fra Den første verdenskrig.

Ponticelli ble født i Italia men flyttet i 1907 som niåring til Paris for å slutte seg til to brødre som bodde der. I august 1914 løy han på alderen og ble som 16-åring innlemmet i Fremmedlegionen. Han tjenestegjorde som infanterist i kampen mot tyske styrker ved Soissons i Picardie, i det nordøstlige Frankrike og ved Douaumont, like ved Verdun. Da Italia kom med i krigen i 1915 ble Ponticelli tvunget til å melde seg til tjeneste for den italienske hæren. Han ble innrullert i et alpejegerregiment og kjempet mot østerrikerne som maskingeværskytter. Han ble alvorlig såret i et granatangrep. Etter å ha gjenopptatt tjenesten ble han i 1918 såret under et østerriksk gassangrep. Ponticelli ble dimittert i 1920, vendte tilbake til Frankrike og startet et liv som forretningsmann i rør- og metallbransjen.

For sin innsats ble Ponticelli hedret med utmerkelsene Croix de Guerre, Médaille Interalliée og Légion d'honneur.

Eksterne lenker
---------------

* Biography and Pictures (fransk)
* Ponticelli Frères official website
* Times Online: Lazare Ponticelli Orbituarie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |

Portal: Første verdenskrig
**Layla** er en sang av Eric Clapton fra 1970, som han først ga ut med gruppen Derek and the Dominos.

Tekster skrevet av Eric Clapton og musikk av Clapton og Jim Gordon. Sangen er over syv minutter lang og er i to helt forskjellige deler, en elektrisk gitar del skrevet av Clapton, og en piano del komponert av Gordon. Den første er den mest berømte, som inneholder den umiskjennelige introen og musikken. Etter drøye tre minutter følger den andre delen av sangen med Gordons instrumentale del i et rolig tempo. Tekster handler om Eric Claptons kjærlighet til George Harrisons kone Pattie Boyd og ble skrevet av Clapton med inspirasjon fra den persiske kjærlighetshistorien Leila og Majnun, av den persiske dikteren Nizami Ganjavi. Pattie og George ble skilt 9. juni 1977; hun giftet seg med Clapton 27. mars 1979. Eric og Pattie ble skilt i juni 1988.

Sangen fremføres av supergruppe Derek and the Dominos som Clapton dannet etter at bluesgruppen Cream var oppløste. Deres eneste album *Layla og Other Assorted Love Songs* fra 1970 (hele albumet handler om Claptons kjærlighet til Pattie Boyd), "Layla" ble også utgitt som singel i 1971.

Åpnings notene på Layla

 \relative a' {
   \key f \major
   \time 4/4

r2 r8 a16 c16 d16 f16 (d16) c16 d1~ d2~ d8
a16 c16 d16 f16 (d16) c16 d1~ d2~ d8 
a' 16 c16 d16 f16 d16 c16    
}

En omarbeidet akustisk versjon av "Layla" finnes på Claptons akustiske album *Unplugged*, 1992.

Sangen spilte en fremtredende rolle i den prisbelønte kanadiske filmen Slipstream (1973) av David Acomba.

Den amerikanske musikkmagasinet Rolling Stone plasserte "Layla" som nr. 27 på listen over "The 500 Greatest Songs of All Time".

Referanser
----------

1. ↑  «LEYLI O MAJNUN – Encyclopaedia Iranica». *iranicaonline.org*. Besøkt 16. februar 2021.
2. ↑  «6.3 Eric Clapton: Crazy About "Layla"». *www.azer.com*. Besøkt 16. februar 2021.
3. ↑  «ERIC CLAPTON JAMS WITH THE ALLMAN BROTHERS BAND!».
4. 1 2  «100 Greatest Guitar Solos: 14) "Layla" (Eric Clapton, Duane Allman) - Guitar World». *web.archive.org*. 31. august 2009. Archived from the original on 15. mai 2013. Besøkt 16. februar 2021. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
5. ↑  «Layla’s 40th: The Where’s Eric! Interview With Bobby Whitlock». *Where's Eric!* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 22. desember 2020. Besøkt 16. februar 2021.
6. ↑  Stone, Rolling; Stone, Rolling (11. desember 2003). «500 Greatest Songs of All Time». *Rolling Stone* **(engelsk)**. Besøkt 16. februar 2021.
**Gruk** er en type kort og aforistisk dikt, av den danske poeten og vitenskapsmannen Piet Hein. De nesten 10 000 gruk'ene er kommet i opplag på minst halvannen million og oversatt til flere enn 20 språk. Piet Hein gjendiktet dem selv på engelsk.

Ordet «gruk» sies være en sammentrekning av *grin* («latter») og *suk* («sukk»). Dette ble dementert av Hein selv som sa at han hadde tatt ordet rett ut av luften.

Et karakteristisk gruk er kortfattet, konsist og nøyaktig formulert, med finurlig rim, og inneholder et element av ironi, paradoks eller satire. De mest konsentrerte ligner på japanske haiku-dikt.

De første gruk'ene ble publisert under signaturen Kumbel Kumbel i avisen *Politiken* kort etter at Nazityskland okkuperte Danmark 9. april 1940. Disse var ment å oppmuntre danskene til å holde motet oppe under okkupasjonen, og inneholdt en kodet, subversiv oppmuntring til passiv motstand. Ett av de første og mest kjente gruk var «Lillekat» med undertittelen «Samtale på vejen, 1940», om den *lille kat på vejen, der sgu var sin egen*, et bilde på Danmark under den tyske okkupasjonen.

Gruk'ene spenner fra hverdagslige iakttakelser til evighetens perspektiv, hvor øyeblikket er som et liv. I tillegg var Hein skarp iblant, som i isme-kommentaren, oversatt:

*Du som vil frelse verden*
*og vil allting gjøre vel -*
*Du skal starte i dens midte,*
*Den begynner med deg selv.*
**Foreldre**
*Selv foreldre kan oppdras til å forstå. -*
*Men så skal man også ha hatt dem fra små!*
**Skolen**
*I skolen terper man de små tabeller.*
*I livet lær' man at de ikke gjelder.*

Referanser
----------

1. 1 2
2. ↑
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 24. september 2020. Besøkt 29. august 2020.
4. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Grooks by Piet Hein (engelsk)
* The Grooks by Piet Hein at Agriturismo Villa Stabbia (engelsk) Arkivert 6. februar 2006 hos Wayback Machine.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Nationellt forensiskt centrum** (**NFC**) er en nasjonal avdeling i den svenske Polismyndigheten som ble etablert 1. januar 2015.

NFC utfører kriminaltekniske undersøkelser, hovedsakelig for politiet, påtalemyndigheten og domstolene. En stor del av undersøkelsene gjelder spor fra åsteder som samles inn av politiet, alt fra fingeravtrykk og hårstrå til prøveskyting av våpen. Også DNA-testing og DNA-registeret forvaltes av NFC.

NFC utfører tilsvarende oppgaver som Statens kriminaltekniska laboratorium hadde tidligere, men er dessuten tilført et større ansvar for den forensiske prosessen i Polismyndigheten. Oppgaven innebærer å ha hovedansvaret for en sammenhengende forensisk prosess, hvilket blant annet innebærer utvikling og tilrettelegging av vitenskapelige metoder på spørsmål innen området.

Til grunn for etableringen av NFC lå utredningen *En sammanhållen svensk polis*.

NFC ble etablert 1. januar 2015.

Referanser
----------

1. ↑  SKL ombildas till Nationellt forensiskt centrum Arkivert 1. januar 2015 hos Wayback Machine.
2. ↑  SOU 2012:13 Arkivert 17. april 2012 hos Wayback Machine.
3. ↑  Polissamordningen Arkivert 25. april 2014 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI
 |
**Portugals håndballforbund** (Portugisisk: Federação de Andebol de Portugal) er et særidrettsforbund for håndball i Portugal.

Håndballforbunet ble grunnlagt 1. mai 1939 som Federação Portuguesa de Andebol (på engelsk, portugisisk håndballforbund), ved hjelp av håndballforbundene Porto, Coimbra og Lisboa.

Først etablerte forbundet de landsomfattende reglene for håndball i sin 11-er-variant. 7-er-håndballen ble introdusert i Portugal i 1949.

I 1946 ble FPA et av grunnleggerne av Det internasjonale håndballforbundet. Senere, i 1991, ble FPA også et grunnleggende medlem av European Handball Federation, som etterfulgte IHF.

I løpet av det første tiåret av det 21. århundre hadde forbundet en juridisk og lobbytvist med Liga Portuguesa de Clubes de Andebol, en kortvarig uavhengig organisasjon som forsøkte å føre tilsyn med den profesjonelle klubbhåndballen i Portugal. Siden 2008 ble det igjen det eneste styrende organet for håndball i Portugal.

  

FPA er et fullverdig medlem av European Handball Federation (EHF) og International Handball Federation (IHF).

| * v
* d
* r
Nasjonale håndballforbund i Europa (EHF) |
| --- |
|  | 
* Albania
* Andorra
* Armenia
* Aserbajdsjan
* Belarus
* Belgia
* Bosnia-Hercegovina
* Bulgaria
* Danmark
* Estland
* Færøyene
* Finland
* Frankrike
* Georgia
* Hellas
* Irland
* Island
* Israel
* Italia
* Kosovo
* Kroatia
* Kypros
* Latvia
* Liechtenstein
* Litauen
* Luxembourg
* Malta
* Moldova
* Monaco
* Montenegro
* Nederland
* Nord-Makedonia
* Norge
* Polen
* Portugal
* Romania
* Russland
* Serbia
* Slovakia
* Slovenia
* Spania
* Storbritannia
* Sveits
* Sverige
* Tsjekkia
* Tyrkia
* Tyskland
* Ukraina
* Ungarn
* Østerrike

 |  |
| 
* *Assosierte medlemmer:* England
* Skottland

 |
Kart over portugisiske besittelser i India
**Portugisisk India** (portugisisk *Índia Portuguesa* eller *Estado da Índia*) var Portugals kolonibesittelser i India. Da India ble selvstendig i 1947, omfattet portugisisk India et antall enklaver på Indias vestkyst, inkludert Goa, i tillegg til kystenklavene Daman (portugisisk: Damão) og Diu og enklavene Dadra og Nagar Haveli som ligger inne i landet fra Daman. Territoriene til portugisisk India ble noen ganger henvist kollektivt til som Goa.

Den første visekongen, Francisco de Almeida, etablerte sitt hovedkvarter i Cochin. De etterfølgende portugisiske guvernørene hadde ikke alltid rang av visekonge. Etter 1510 ble det portugisiske visekongedømmets hovedkvarter overført til Goa. Inntil 1700-tallet hadde guvernøren i Goa myndighet over all portugisiske besittelser ved Indiahavet, fra det sørlige Afrika til sydøstlige Asia. I 1752 fikk Mozambique sitt eget kolonistyre, og i 1844 sluttet det portugisiske styret i India å administrere Macao og Timor.

Referanser
----------

1. ↑  «Capital». *myeduphilic*. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 5. november 2017.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 7. november 2017. Besøkt 4. april 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** World History Encyclopedia **·** VIAF **·** LCCN **·** NKC
 |
**«I en sal på hospitalet»** er en skillingsvise som er en av de mest kjente i Norden, og blir sunget til to ulike melodier.

Opphav
------

I boken *Frem fra glemselen – hele historien* forteller Per Johan Skjærstad at etter en rekke undersøkelser viser det seg at sangen er skrevet av overlege Nicolay Bath på Namdal sykehus i 1896. Bath var overlege på sykehuset fra 1893 til 1931. Han skrev visa på bakgrunn av en liten jente som kom fra et sted utenfor Namsos, men dette er bare en av mange teorier, da både Danmark og Sverige har egne teorier hvor og hvem som er opphav til visa. Fra 1910 ble sangen også populær i Danmark under tittelen «En liten brystsvak pike», og i Sverige under navnet «I en sal på lasarettet». Den kjente Lapp-Lisa var en av dem som sang den svenske versjonen på plate. Det mest troverdige[] er at visa er skrevet i Danmark rundt 1910–1915. I 1913 ble teksten skrevet ned av en skåning på besøk i Danmark. Tittelen var «I en sal paa Hospitalet», og slik kom vel visa til Sverige. I 1912 utga Julius Strandberg en bearbeidelse av visa med tittelen «Den lille syke pike» som skillingstrykk og i viseboka «Danmarks syngende mand». Denne teksten var mer litterær. I Norge synges «I en sal på hosptalet» oftest til melodien «Elvira Madigan», mens i Sverige er en noe roligere variant brukt. Visa er innspilt på platen *Frem fra Glemselen kap. 1* med Helge Borglund.

Melodien har også fått en humoristisk tekst av Ragnar «Joker» Pedersen. Pedersens tittel er «Ørnulf». Denne utgaven ble framført i revyen *I beste mening*. Ragnar Drøbak & Småtroll spilte inn låta på singlen Ape Plater APES 8001.

Teksten
-------

1. I en sal på hospitalet, hvor de hvite senger står  
lå en liten brystsvak pike, mild og god med gyllent hår.
2. Siste vinter, den gang sneen smeltet for den milde vind  
tentes også håpets stråler i den lille pikens sinn.
3. Alles hjerter vant den lille, der hun lå så mild og god,  
bar sin smerte uten klage, som et barn med villig mot.
4. Og hun hviskede til legen, da ved hennes seng han sto:  
Får jeg komme hjem til påske, skal jeg være riktig god.
5. Legen svarte henne stille: Nei mitt barn, det knapt jeg tror,  
men til pinse kan det hende du får komme hjem til mor.
6. Pinsen kom med grønne blader, blomster smykket mark og eng,  
men den lille lå der ennu, fengslet til sin sykeseng.
7. Og når høsten ubarmhjertig knuget hennes spinkle bryst  
spørger hun igjennom tårer: Får jeg komme hjem til jul?
8. Legen svarer henne ikke, stryker blott det gyldne hår,  
det er tårer i hans øyne da han vender seg og går.
9. Og til sist i flokk og følge julens glade budskap kom  
og den lilles røst var stille, og den sykes seng sto tom.
10. Bort fra sorg og bort fra klage, bort fra hjemmet og fra mor  
var hun draget til Gud fader, der hvor ingen sykdom bor.
11. I sin grav hun trygt nu hviler under sneens kolde skjul,  
endt er nu den lange vinter. Hun fikk komme hjem til Gud.

Kilder
------

* Sangene i våre hjerter, Elin Prøysen, Damm 2007
* Ragnar Drøbak & Småtroll: *Ørnulf* på YouTube
**Funksjonær** er en eldre betegnelse på arbeidstaker som utførte kontorarbeid, i motsetning til arbeidstakere som utførte fysisk arbeid. En funksjonær er en lønnsmottager som er ansatt i en tjenestestilling, primært innenfor handel- og kontorområdet, eller som utfører lagerarbeide eller tekniske eller kliniske bistandsytelser. Funksjonærstatus medfører at lønnsmottageren erhverver visse rettigheter i forhold til sin arbeidsgiver, for eksempel et fastlagt oppsigelsesvarsel i forbindelse med fratredelse, avhengig av ansettelsesforholdets varighet. Funksjonærer har dessuten krav på at avskjedigelse skal være saklig begrunnet.

Funksjonærstatus erhverves automatisk, som utover krav til typen av arbeidsfunksjon, også spesifiserer at lønnsmottageren skal være ansatt gjennomsnittlig mere enn 8 timer om uken for å være omfattet av loven. Dessuten kreves det at det er tale om en ikke-ledende stilling, det vil si den ansatte skal være underlagt en overordnets instruksjoner for arbeidets utførelse.

Funksjonærstatus er preceptiv, det vil si den ansatte er automatisk omfattet av loven, når vedkommendes ansettelsesforhold lever opp til lovens minimumskrav. Det er derfor ikke mulig å fraskrive seg sin status som funksjonær. I en ansettelseskontrakt er det mulig å avtale at en medarbeider hvor ansettelsesforholdet ikke lever opp til lovens minimumskrav, allikevel omfattes av funksjonærlovens beskyttelse. Omvendt er det ikke mulig å frata en ansatt sine funksjonærrettigheter, da disse automatisk erhverves iht. loven når lovens minimumskrav er oppfylt.

Betegnelsen ble brukt i navnene på flere tidligere fagforeninger, som Norges Funksjonærforbund og Funksjonærenes Sentralorganisasjon.

Referanser
----------

1. ↑  funksjonær Store norske leksikon
2. ↑  Se funktionærloven § 1 litra a) til d)
3. ↑  funktionærloven §§ 1 stk. 1 og 2

Eksterne lenker
---------------

* Retsinfo - Funktionærloven
* Dansk Erhverv – information om funktionærer Arkivert 12. mai 2013 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** GND
 |
**«I bakvendtland»** er ei norsk vise for barn med tekst av Alf Prøysen og melodi av Bjarne Amdahl. Visa ble utgitt i 1959.

Sangen står i en tradisjon av bakvendtland, en omvendt verden eller et fantasisted der mye er komisk annerledes enn «her», det vil si den «fornuftige» virkeligheten i Norge på 1950-tallet, «for i bakvendtland, der kan alt gå an, der er de like tøysete og rare alle mann». Barna får for eksempel sirup og sukkertøy istedenfor å ha brøkregning.

Visa ble spilt inn med Alf Prøysen og dattera Elin med Willy Andresens orkester i 1959. Den ble utgitt på singlen Philips P 353149 PF. Dette var hennes platedebut. På den andre sida av plata var *Det er gemt å bo på landet*, også den med tekst skrevet av Alf Prøysen. *I bakvendtland* ble svært populær, og den er spilt inn med flere andre artister siden. Visa kom som tegnefilm i 2011. Lydsporet der er fra originalinnspillinga.

Et bakvendtland der det forbudte og gale er lov, kan tolkes som et karnevalesk paradis, det vil si en antiautoritær frisone full av lek, frodig humor og radikal (om enn ikke varig) omvurdering av nivåer og verdier. Den korte teksten avslører også detaljer om samtida, for eksempel at det var vanlig med skammekrok og at det var merkelig å ha «lueskyggen bak».

Svensk versjon
--------------

Ulf Peder Olrog har skrevet en svensk tekst. Den svenske tittelen er «Bakväntland».

Sören Andersson spilte den inn på singlen *Cupol* (CS 118) i 1963.

Se også
-------

* *Fra Hompetitten til Bakvendtland*, tittelen på ei sangbok og to musikkinnspillinger med Alf Prøysens barneviser
* *Den bakvendte visa*, en humoristisk folkevise kjent fra 1500-tallet

Eksterne lenker
---------------

* Sangteksten med noter

Portal: Litteratur
**Fannaråki** er et fjell på Sognefjellet i Luster kommune i Sogn og Fjordane. Like ved toppunktet, som ligger 2 068 meter over havet, finner man Fannaråkhytta som er åpen sommerstid og da Norges høyest beliggende overnattingssted. En kan bestige fjellet fra Sognefjellsveien via Storfonni, fra Turtagrø og fra Skogadalsbøen via Jervvassdalen.

Fannaråki er et populært turmål, både for fjellvandrere og for de som samler på topper over 2 000 meter. Å bestige toppen krever ingen spesielle forutsetninger unntatt normal fysisk form. Fra Turtagrø (cirka 8 km) tar turen 4–5 timer opp og 3–4 timer ned (gangtempo for normale mennesker i fjell). Toppen er en av de vestligste i Jotunheimen, og man kan se mange av toppene i Jotunheimen herfra på godværsdager. I sør har man utsikt til Skagastølstindane. Det er også mulig å se Jostedalsbreen og Lodalskåpa.

Det arrangeres motbakkeløp og duathlon her om høsten, kalt Fanaråken Opp og Fanaråken Duathlon.

Meteorologisk institutt drev et bemannet værobservatorium på toppen av Fannaråki i perioden 1926 til 1978. DNT disponerte et rom med to senger. I 1934 reiste DNT en turisthytte med 14 senger like ved værvarslingens bygg. Da observatoriet ble flyttet til Sognefjellshytta i 1978 overtok DNT hele anlegget. I august 2012 opprettet instituttet en automatisk værstasjon på toppen som måler blant annet temperatur og lufttrykk.

Fannaråki om sommeren
Værstasjonen på Fannaråki er den værstasjonen i Norge som har målt flest dager med minustemperatur i løpet av året, og er den værstasjonen som har kaldeste sommertemperaturene, og den har juli-rekorden i Norge på –8,3°C.

Se også
-------

* Liste over fjell i Skandinavia

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Avstand til samme høyde på Nordre Skagastølstind.

Referanser
----------

1. 1 2  «Norgeskart». Kartverket. Besøkt 31. desember 2015.
2. ↑  Grønvold, Svein (1998). *Jotunheimen*. [Oslo]: Gyldendal fakta. ISBN 8276431232.
3. 1 2  Lauritzen, Per Roger (16. oktober 2020). «Fannaråkhytta». *Store norske leksikon*. Besøkt 16. oktober 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Interaktivt kart på godtur.no
* (en) Fannaråki – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Bjarne Østerud** (født 23. juli 1940 i Eidsvoll) er en norsk professor og biokjemiker.

Han er biokjemiker med doktorgrad (dr.philos.) i mekanismene for blodlevring (1975) og arbeidet som forsker ved University of Southern California (USC) Medical School og University of California San Diego (UCSD) i åtte år. Han ble professor i klinisk kjemi ved Universitetet i Tromsø (UiT) i 1979 og i biokjemi i 1986. Østerrud har skrevet 218 vitenskapeige publikasjoner i internasjonale tidsskrifter og har også skrevet kapiteler i en rekke bokutgivelser.

I samarbeid med professor Edel O. Elvevoll har han utviklet kosttilskuddet OliVita, som er et patentert produkt bestående av en kombinasjon av raffinert selolje og kaldpresset olivenolje.

Som liten ble han medisinsk feilbehandlet, noe som førte til ødelagt immunsystem i huden. 

Østerud ble i 2006 tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull for sitt mangeårige forsker- og undervisningsarbeid.

Referanser
----------

1. ↑  Bjarne Østerud - biografi
2. ↑  Fødselshjelpere for forskere - Aftenposten 30. april 2006
3. ↑  Tildelinger - kongehuset.no

Litteratur
----------

* (no) Publikasjoner av Bjarne Østerud i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

* Bjarne Østerud blogg:
* (no) Publikasjoner av Bjarne Østerud i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CRIStin
 |
**Fanjingshan** (kinesisk: 梵净山; pinyin: Fànjìngshān) er et fjell som ligger i Guizhou-provinsen, i Kina.

Fjellet er 2 570 meter høyt og rager 489 meter over terrenget rundt fjellet, bredden ved foten er 7,1 km. Dette er den høyeste toppen av Wuling-fjellene i det sørøstlige Kina Det faller 1 585 millimeter nedbør i året i området, mest nedbør i mai med et gjennomsnitt på 280 mm og minst i januar med 32 mm.

Fanjingshan er et hellig fjell i kinesisk buddhisme, ansett for å være Maitreya Buddhas bodhimaṇḍa. Det er to Buddhist tempeler på toppen, øverste del av fjelltoppen er delt av en smal kløft og trappen opp går i kløften. Det er også en bru over kløften.

Fanjingshan National Natur Reservat ble etablert i 1978, UNESCO innlemmet det som biosfærereservat i 1986 og det ble med på listen over UNESCOs verdensarvsted i 2018.

* Trappen opp mot toppenTrappen opp mot toppen
* Trappen går inn i en kløft mellom de to toppeneTrappen går inn i en kløft mellom de to toppene
* Bru mellom de to toppeneBru mellom de to toppene
* Buddhist tempel på toppen av fjellet, det er et tempel på hver av toppeneBuddhist tempel på toppen av fjellet, det er et tempel på hver av toppene

Referanser
----------

1. ↑   (1. august 2019). «Fanjingshan Biosphere Reserve, China». *UNESCO* **(engelsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
2. ↑  «Rainfall (1 month - TRMM, 1998-2016) | NASA». *web.archive.org*. 19. april 2019. Arkivert fra originalen 1. april 2017. Besøkt 5. mars 2023.
3. ↑  Centre, UNESCO World Heritage. «Fanjingshan». *UNESCO World Heritage Centre* **(engelsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
Artikkelen omhandler både distriktet og byen Kinatabangan

Kister av tre i Batu Tulug-grottene.  Foto: Uwe Aranas (2012) 
**Kinabatangan** er et distrikt i Sandakan-divisjonen i den malaysiske staten Sabah. Distriktet ligger i den nordøstlige delen av Borneo med kyststripe til Sulusjøen. Det har et areal på 6 605 kvadratkilometer og et folketall på 146 987 (2010). Administrasjonssenteret er byen Kinabatangan.

I landsbyen Batu Putih, 41 kilometer fra Kinabatangan by, ligger en nesten 40 meter høy kalksteinsklippe med flere grotter. I to av grottene er det plassert over hundre likkister av tre som regnes å være 200-250 år gamle.

Kinabatangan-distriktet ble opprettet den 1. juli 1968.

Byen
----

Byen Kinabatangan ligger i innlandet, ved elven Kinabatangan, og har 10 256 innbyggere.

Referanser
----------

1. 1 2  Folketellingen for Sabah (2010) Arkivert 14. november 2013 hos Wayback Machine..
2. ↑  Downbelow.com: Batu Tulug Museum, Kinabatangan. Besøkt 19. oktober 2013. (en)
3. ↑  Sabah LawNet: Kinabatangan District Council Instrument 1968 Arkivert 19. oktober 2013 hos Wayback Machine.. Besøkt 19. oktober 2013. (en)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |