recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
«Nov» har flere betydninger.
Dronningens gate 3 i Oslo. NOV utførte oppdrag knyttet til restaurering av bygningen på tidlig 1990-tall. I dag huser bygningen Litauens ambassade.  Foto: Mahlum 
**NOV** var en norsk samarbeidsgruppe innen bygnings- og kulturminnevern. Gruppen eksisterte i perioden 1989–1993.

Gruppen ble opprettet i 1989 etter initiativ fra arkitekt Hans Jacob Hansteen. Bakgrunnen var at profesjonell rådgivning og prosjektering innen bygnings- og kulturminnevernet gjerne utføres av små konsulentbedrifter, ofte arkitektkontorer. Til tider står de overfor oppgaver av en størrelsesorden og kompleksitet som de færreste kontorene kan utføre alene. NOV skulle være en tverrfaglig rådgivende og prosjekterende samarbeidsgruppe, som kunne påta seg slike oppdrag, og medlemmene kunne bistå hverandre og samarbeide i større og mindre grupper.

I første omgang ble medlemmene i gruppen bare rekruttert blant arkitekter. I løpet av den tiden den eksisterte, hadde den utrednings- og rådgivningsoppdrag knyttet til blant annet Verne- og byformingsplan for Bergen sentrum, restaurering og rehabilitering av den gamle murbygningen Dronningens gate 3 i Oslo, Helle teglverk på Askvoll, Bærum Verk, Lerchendal gård i Trondheim og Håkonshallen i Bergen. NOVs sekretariat lå hos Arkitektene Hansteen AS.

I 1993 ble Hansteen ansatt som byantikvar i Oslo, og valgte å gå ut av gruppen, for å unngå at det kunne bli for tett kobling mellom utøvende og kontrollerende interesser. Etter den tid har ikke NOV hatt noen virksomhet som gruppe.

Referanser
----------

1. ↑  NOVs bygningsantikvariske vurdering av Lerchendal
2. ↑  NOV-dokumentasjon i arkivet for Lerchendal gård

Kilder
------

* *NOV : samarbeidsgruppe i bygnings- og kulturminnevern*, brosjyre. Fyllingsdalen, NOV, sekretariatet, 1990. (no) BIBSYS-post for dokumentet.
* NOV-dokumentasjon i arkivet for Lerchendal gård, tilgjengelig ved NTNU Universitetsbiblioteket, Dorabiblioteket (digitaliserte dokumenter)
**Larslejsstræde** er en gate i Indre By i København.

I 1571 kan man lese om *Lasse Leegs stræde* etter en mann av samme navn, som i mange år hadde hatt en gård i gaten. Stavemåten varierte såsom Lasse-, Laurs-, Leeg-, Leyell-, og Leig til sidst nedslitt til Larslejsstræde.

Strædet er dog eldre, og var i middelalderen adgangsvei til Skt. Johannes og Skt. Birgitte Alters gård samt til Sankt Peders kirkegård. Gaten var opprinnelige en blind sidegate til Sankt Peders Stræde. Den 14. mars 1495 kan man lese: *"...thet lille strede som ær mellem sancti Peders(stræde) oc then bolegh som her Jens vicarius till sancte Birgitte alters nu udj boer".*

Dikterpresten Kaj Munk bodde i Larslejstræde 1 i årene 1919-21, hvilket fremgår av en minneplate på huset. I nr. 11 befinner seg Brødrene Petersens Jomfrukloster.

Referanser
----------

1. ↑  
	* Fleischer, Jens: *Kulturhistorisk opslagsbog med turforslag* Arkivert 19. januar 2016 hos Wayback Machine.
2. ↑  *Jomfruklostret i Larslejstræde*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Larslejsstræde – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bilder av Larslejsstræde på indenforvoldene.dk

Litteratur
----------

* Bogan, Evan: *Københavns gadenavne*, Bogans forlag, 2003

Portal: Danmark
**Sainsbury's Supermarkets** er den tredjestørste kjeden av supermarkeder i Storbritannia. Kjeden eies av **J Sainsbury plc**, som er notert på London Stock Exchange. Sainsbury's hadde i 2017 en omsetning på 29,1 milliarder pund, og sysselsatte 51 900 fulltidsansatte og 130 000 deltidsansatte, tilsvarende i alt 118 700 fulltidsstillinger.[] I alt omfatter kjeden 504 supermarkeder og 319 nærbutikker.[]

Sainsbury's ble grunnlagt av John James Sainsbury, som åpnet den første butikken i Holborn i London i 1869. Dermed er kjeden verdens eldste supermarkedkjede, etterfulgt av danske Irma fra 1886.[] I 1922 ble det den største kjeden i Storbritannia, og den var også markedsledende i 1980-årene.[] Tesco overtok den posisjonen i 1995 og ASDA ble nest størst i 2003, hvilket betød at Sainsbury's rykket ned på tredjeplass.[]

Grunnleggernes etterkommere eier i dag 15 % av selskapet, men eide frem til 2005 35 %.[] En annen større aksjonær er det Qatar-baserte investeringsfondet Delta Two, som eier 25 %.[]

I 1950 åpnet kjeden sin første selvbetjeningsbutikk, i Croydon, og var i løpet av 1950- og 1960-årene pionér på dette området. Sainsbury's var også blant de første i Storbritannia til å lansere egne varer. I dag fyller Sainsbury's egner varer mye av kjedens sortiment.

Referanser
----------

1. 1 2  .
2. ↑  .
3. ↑  Media enquires – Sainsbury's

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** ISNI **·** MusicBrainz
 |
En **matekabel** er en transmisjonslinje som overfører et radiosignal som høyfrekvent elektrisk signal mellom en antenne og en radio/radiosender. Under sending overføres energien fra senderen gjennom matekabelen og stråles ut fra antennen som radiobølger. Under mottak danner radiobølgesignalet svært svake elektriske signaler i antennen som matekabelen overfører til radiomottakeren.

Impedans
--------

Alle typer transmisjonslinjer har en karakteristisk impedans. Det vil si at forholdet mellom vekselstrømmen og vekselspenningen må være på et bestemt nivå og forholdet må være likt i antennen, transmisjonslinjen og senderen/mottakeren. Dette forholdet angis i ohm. Dersom det er forskjellig impedans i denne kjeden vil det skape unødig tap i systemet ved at det dannes stående bølger.

Ved sending vil stående bølger føre til at radiosenderens utgangstrinn ser en annen impedans enn den er konstruert for (impedansen som observeres kan beregnes ved hjelp av et Smith-diagram). Først og fremst vil dette føre til at senderen ikke klarer å levere spesifisert effekt (enkelte moderne sendere klarer å levere spesifisert effekt selv med noe avvik i forventet impedans), men det kan også føre til skade på utgangstrinnet i senderen eller at en sikringsmekanisme slår inn som reduserer effekten ytterligere. Slik feiltilpasning kan rettes ved å montere en antennetuner som har lett justerbare kondensatorer og spoler som kan korrigere relativt store feiltilpasninger. Da vil radioen oppleve at antennesystemet har riktig impedans.

En antennetuner kan monteres mellom radioen og matekabelen, eller mellom matekabelen og antennen. Mellom matekabelen og antennen er best siden man da også unngår stående bølger på matekabelen som fører til mer tap, men det lar seg egentlig bare gjøre med en *automatisk* antennetuner.

Balun
-----

Når en ubalansert matekabel kobles rett til en balansert antenne, vil det ved sending kunne oppstå *common-mode-*strømmer i matepunktet som vil følge matekabelen tilbake til senderen. Dette kan føre til mange forskjellige problemer som blant annet forstyrrelser for andre elektroniske ting i nærheten. I forbindelse med mottak av radiosignaler vil common-mode-strømmer føre til at matekabelen er mer mottakelig for forstyrrelser fra andre elektroniske ting i nærheten av matekabelen. Begge deler kan forhindres ved å montere en *balun* (bal-un = balansert til ubalansert) mellom matekabelen og antennen.

Når en balansert matekabel ønskes brukt sammen med en ubalansert utgang fra senderen, kan også en balun brukes mellom senderen og matekabelen. Ofte har antennetunere en innebygd balun som kan brukes til dette formålet.

Se også
-------

* Transmisjonslinjer
Larsbreen på kartet over SvalbardLarsbreenLarsbreenLarsbreen på kartet over Svalbard
**Larsbreen** er en isbre på Spitsbergen, Svalbard, sør for Longyearbyen. Den er en ca. 3,5 km lang bre som går fra Trollsteinen (850 m) og Lars Hiertafjellet (876 m) i sør, og renner nordvestover og inn i Longyeardalen, sør for Adventfjorden i Nordenskiöld Land. Den ses lett fra Longyearbyen, og har skuffet foran seg store morener som ligger ved enden av fjellet Sarkofagen.

Det er vasket ut stein med fossiler av løvtrær fra kritt-tiden foran breen, og disse kan finnes langs Longyearelva nedover dalen.

Breen er oppkalt etter den svenske forleggeren og politikeren Lars Johan Hierta (1801–1872). Han var en betydelig støttespiller for forskning og hans stiftelser ga store beløp til den svenske utforskningen av Spitsbergen.

Referanser
----------

1. ↑  Larsbreen *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt. Besøkt 11. mars 2013

Longyeardalen med Larsbreen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
**Jon Heggedal** (født 23. desember 1935 i Oslo) er en norsk sceneinstruktør og skuespiller. Han debuterte i 1960 som Henrik i Holbergs *Den politiske kandestøper* på Trøndelag Teater. Heggedal var ansatt der som skuespiller til 1963, ved Oslo Nye Teater 1964–1966, Fjernsynsteatret 1969–1975, fra 1972 også som instruktør, deretter frilansregissør.

Heggedal har blant annet spilt dauphinen i *Jeanne d'Arc*, David i Johan Falkbergets *Den fjerde nattevakt* og tittelrollen i *Don Carlos* av Schiller. Av hans veldisponerte og kraftfulle oppsetninger må fremheves Harold Pinters *Vaktmesteren*, Stewart Parkers *På felgen av fryd*, begge på Det norske teatret, og *Peer Gynt* på Sogn og Fjordane Teater.

Referanser
----------

1. ↑   sceneweb.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jon Heggedal på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Jon Heggedal hos Nationaltheatret Rediger på Wikidata

* (no) Jon Heggedal hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Jon Heggedal hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) «Jon Heggedal» i Store norske leksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
***Saima*** var en finsk ukeavis som ble utgitt av Johan Vilhelm Snellman fra 4. januar 1844 til 31. desember 1846 i den finske byen Kuopio. Bladet ble trykt i Karstens trykkpresse i Kuopio. Avisen utkom en gang i uken på torsdager.

Avisen utga samfunnskritiske artikler om utdanning, sosiale, økonomiske og nasjonale spørsmål, og ble utgitt av Snellmann, som var kjent for sine polemiske kontroverser, spesielt med Zacharias Topelius i Helsingfors Tidningar. I tillegg til sosiale spørsmål, behandlet avisen også litterære tekster.

Avisen hadde helt fra begynnelsen en omfattende lesekrets, med omkring 700 abonnenter fra hele landet. Den var Finlands nest mest populære avis, bare overgått av *Finlands Allmänna Tidning* (forgjengeren til den nåværende avisen *Virallinen lehti*). 

Avisen ble ofte sensurert, og i slutten av 1846 ble avisen nedlagt på grunn av dens kontroversielle radikale synspunkter. Dens etterfølger ble grunnlagt av Snellmann med støtte av Elias Lönnrot, under navnet Litteraturblad för allmän medborgerlig bildning.

  



|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISSN
 |
**Jon Kvalbein** (født 20. august 1940) er en norsk pedagog, redaktør og skribent. Han var redaksjonssekretær og siden redaktør av tidsskriftet *Fast Grunn* fra 1963 til 2003. Han har vært en aktiv debattant i dagspressen, særlig i *Dagen*, *Vårt Land* og *Aftenposten*.

Biografi
--------

Kvalbein tok examen artium på Kristelig Gymnas i 1959 og studerte deretter realfag. Han ble cand.real. med fysikk hovedfag ved Universitetet i Oslo 1965, hans hovedoppgave var innen radioaktiv stråling. Deretter tok han pedagogikk mellomfag i 1966. Han var så lektor og inspektør ved Oslo lærerhøgskole fra 1966 til 1987, da han ble rektor på Kvitsund gymnas, en stilling han hadde til 2000. De siste årene før han ble pensjonist i 2002 var han lektor samme sted.

Verv
----

Jon Kvalbein har vært medlem av flere offentlige utvalg. Han var medlem av Kringkastingsrådet i 8 år og nestformann i Lærerutdanningsrådet i 4 år.

Han var medlem av Norsk Luthersk Misjonssambands hovedstyre i 18 år og var styremedlem i Norsk Lærerakademi, Norea Radio, Kristelig Gymnasium, Danielsens skoler og Kristne Friskolers Forbund.

Han er bror av Hans, Asbjørn, Aage og Agnar Kvalbein.

Kilder
------

* Aftenposten Kultur 20. august 2010 side 13

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Franz Rademacher** (født 20. februar 1906 i Neustrelitz i Tyskland, død 17. mars 1973 i Bonn) var en tysk diplomat og SA-offiser. Han var legasjonsråd ved Auswärtiges Amt og senere ledere og dennes «Judenreferat» (jødekontoret), med Martin Luther (diplomat) som sjef. Rademacher var en av opphavsmennene til madagaskarplanen, som innebar at Europas jøder skulle deporteres til øyen Madagaskar.

Rademachers navn på referat fra møte 6. mars 1942 i RSHA der utryddelsen av jødene ble diskutert.
Han meldte seg inn i NSDAP i 1933. Han nådde graden Obersturmführer i SA.

Rademacher ble arrestert og internert etter krigen. I 1952 flyktet han i påvente av rettssak og oppholdt seg mange år i Syria. Han returnerte til Tyskland i 1966 hvor det ble igangsatt etterforsking av ham. Her ble han idømt 5,5 års fengsel som ble ansett som ferdigsonet. I 1971 overstyrte tysk høyesterett denne dommen og bestemte at det skulle igangsettes en ny rettsprosess mot ham. Han døde før prosessen kom i gang.

Referanser
----------

1. ↑  Browning, Christopher R. (1977). «Unterstaatssekretaer Martin Luther and the Ribbentrop Foreign Office». *Journal of Contemporary History*. 2. 12: 313–344. ISSN 0022-0094. Besøkt 7. desember 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Louise av Danmark** (Lovise Josefine Eugenie, prinsesse av Sverige-Norge) (født 31. oktober 1851 i Stockholm, død 20. mars 1926 i København) var dronning av Danmark, gift med kong Frederik VIII. Hun var mor til kong Christian X av Danmark og kong Haakon VII av Norge.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Hun ble født som svensk og norsk prinsesse, med norsk tittel *Hennes Kongelige Høihed Prinsesse Lovise av Norge og Sverige*. Hun var datter av kong Karl XV av Norge og Sverige og dronning Louise, født prinsesse av Nederland. Prinsesse Lovise hadde en yngre bror, men han døde to år gammel. Hun ble dermed farens eneste etterkommer, men ettersom kvinner ikke hadde arverett til tronen, ble det onkelen, den senere kong Oscar II av Sverige, som etterfulgte kong Karl XV på tronen. Imidlertid overtok hennes sønn Carl den norske tronen under navnet Haakon VII i 1905.

### Ekteskap med kronprins Frederik av Danmark

28. juli 1869 giftet hun seg med kronprins Frederik av Danmark, den senere kong Frederik VIII. I Danmark ble hun kjent som Louise, først som kronprinsesse, senere som dronning.

Hun ble mor til åtte barn: Kong Christian X av Danmark, prins Carl av Danmark, den senere kong Haakon VII av Norge, prinsesse Louise av Danmark, prins Harald av Danmark, prinsesse Ingeborg av Danmark, prinsesse Thyra av Danmark, prins Gustav av Danmark og prinsesse Dagmar av Danmark.

### Dronning

Louise ble til slutt dronning i 1906. Hennes periode som dronning varte i bare seks år. Hun skal ha holdt seg vel underrettet og politisk oppdatert, men skal aldri ha forsøkt noen inngripen i politikken.[] Louise opprettholdt også som dronning sin popularitet blant allmennheten for sitt filantropiske engasjement.[]

Etter Fredriks død fortsatte hun å vie seg til sine interesser innen veldedighet og misjonsvirksomhet. Hun var den siste som bar tittelen enkedronning i Danmark.

Dronning Louise døde på Amalienborg slott i København i 1926, 74 år gammel.

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Steffen Heiberg (2004). *Danske dronninger i tusind år* **(dansk)**. København: Gyldendal. s. 92–94. ISBN 87-02029-46-4.

Eksterne lenker
---------------

* Louise av Danmark på gravsted.dk


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Louise av Hessen-Kassel** | **Dronning av Danmark**(1906–1912) | Etterfølger:**Alexandrine av Mecklenburg-Schwerin** |

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Svenskt biografiskt lexikon **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** Nationalencyklopedin **·** Kunstindeks Danmark **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** KulturNav **·** MusicBrainz
 |
Motorcrossutøveren Stefan Merriman
**Motocross** er en motorsport som kjøres med en crossykkel på egne baner med enten jord, sand eller lignende som underlag.

Løp kjøres vanligvis over to heat, eller to omganger. På det meste så kan det være opptil 30 startende hvor de første 100 meterne er en rett slette, før de kommer inn i en krapp sving. Resten av banen er sammensatt av hopp, svinger for å holde farten nede.

Motocross i Norge
-----------------

I Norge er det tillatt å kjøre motocross på spesielt godkjente områder og i regi av en klubb som er medlem i NMF. Alle som kjører motocross må ha lisens. Det finnes også nybegynnerlisens som kan løses ved fremmøte på en motocrossbane. For å få trening eller konkurranselisens må et lisenskurs som inneholder åtte timer teori og 8 timer kjøreteknikkvære gjennomgått. Motocrossgrenen omfatter også Freestyle Motocross (FMX), Supercross og supermotard.

Hoppene på en motocrossbane kan ha fra 1 meter og helt opp imot 40 meter. Sporvalget i motocross er helt avgjørende for hvilken plassering man får, ved å velge feil spor kan man tape bortimot 10 sekunder, og det skal mye til for å kjøre seg opp igjen. Motocross er en veldig fysisk krevende idrett og utøverne må ha svært bra kondisjon samt godt med styrke i hele kroppen. I motocross arrangeres det NM, NM for lag og Norgescup.

Norges største motocross-stjerne, Kenneth Gundersen, er eneste nordmann som har kjørt Motocross Grand Prix (VM) på et profesjonelt lag. Han la opp i 2009. 

I motocross kan barn kjøre inntil 60 cm³ laveffekt fra fylte fem år. Det året et barn fyller ti år kan det kjøre inntil 85 cm³. Inntil 125 cm³ kan man kjøre fra det året man fyller 14 år. Fra 16 år kan man kjøre fri cm³. Teknisk utvalg i motorsportforbundet kan også seriegodkjenne barnemotorsykler med høyere kubikkstørrelse, under forutsetning at syklene er beregnet for barn og har laveffektytelse (lav HK-ytelse) som passer størrelse og individuelle ferdighetsnivå.

Se også
-------

* André Villa
* Genette Våge

Eksterne lenker
---------------

* Motox.no – Portal for motocross og fmx-nyheter fra Norge og utland Arkivert 29. mars 2010 hos Wayback Machine.
* SuperCross.dk – Den største innendørsbanen i Europa
* Jentecross.no – Nettsted for jenter og motocross

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
Åpen motorbåt med innendørs motor på Hasslö i Blekinge, Sverige.
**Motorbåt** betegner en båt som drives med motor, dampdrevet, dieseldrevet eller bensindrevet, til forskjell fra robåt og seilbåt. De dampdrevne motorene kom for alvor i bruk rundt 1850, i fiskeriene først omkring 1900-tallet. 

Franskmannen Lenoir benyttet en lysgassmotor i en båt i 1860-årene, men det var først etter at Gottlieb Daimlers lettere bensinmotor ble lansert i en båt i 1887 at slike båter fikk noen stor utbredelse.

Etter hvert som det ble alminnelig med motor i båtene, ble eldre betegnelser tatt i bruk også for disse. Eksempler på dette er motorsnekke og motorsjekte. Motorsnekkene og -sjektene var på omkring 20 fot, de var bygd i tre og hadde gjerne ensylindrede, innenbords bensinmotorer på ca. 4 HK fra Sleipner (Fredrikstad), FM (Fredrikstad Motorfabrikk), Marna (Mandal) eller en dieselmotor fra Sabb eller Wichmann i Bergen. 

Motorsnekker kom i bruk som lystbåter og til hobby- og fritidsfiske fra 1930-tallet og er fremdeles populære. Før utenbordsmotoren ble vanlig, var «motorbåt» i mange år gjerne ensbetydende med en båt som dette.

I dag skiller vi mellom innenbordsmotorer og utenbordsmotorer. Videre kan det skilles mellom motorer som drives med diesel og med bensin. I de siste årene markedsføres utenbordsmotorer både som 2- og 4-taktere.

Referanser
----------

1. ↑  Brudevoll, Bjørn Aakre (5. november 2020). «motorbåt». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 5. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Motorboats – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
Teoretisk mateimpedans for en sentermatet ideell dipolantenne ved forskjellige lengder
**Mateimpedans** eller **inngangsimpedans** er et begrep som brukes for impedansen til antenner eller andre laster som kobles i enden av en transmisjonslinje (matekabel). Mateimpedansen kan måles direkte av en nettverksanalysator eller antenneanalysator og er impedansen sett fra utsiden av lasten. Mateimpedans må ikke forveksles med strålingsmotstand.

Mateimpedansen til en antenne er vanligvis kompleks og oppstår som en kombinasjon av strålingsmotstand, tapsmotstand og hvor på antennen matekabelen kobles til.

Når en matekabel skal kobles til en last (som en antenne), bør den karakteristiske impedansen samsvare med mateimpedansen for å unngå uønskede refleksjoner. Hvis de avviker, kan en antennetuner brukes mellom matekabelen og lasten for å konvertere mateimpedansen.

En antennetuner kan også kobles til mellom radiosenderen og matekabelen i den andre enden av matekabelen. Dette vil ikke hindre refleksjoner fra å være til stede på selve matekabelen, men det vil i det minste sørge for at radiosenderen ser riktig impedans, unngår potensiell skade, og klarer å levere angitt effekt. Refleksjoner på matekabelen fører til stående bølger og effekttap som går over til varme. For åpne transmisjonslinjer med ekstremt lave tap per meter (som for eksempel en stigekabel), kan en slik løsning fremdeles være akseptabel, men for koaksialkabler er det ofte en dårlig løsning. En antennetuner mellom matekabelen og antennen er den beste løsningen dersom man vil ha minst mulig tap, men det er egentlig kun praktisk gjennomførbart når en *automatisk* antennetuner brukes.

Når en mateimpedans som er ulik matekabelens karakteristiske impedans kobles i enden av matekabelen uten antennetuner, vil impedansen som måles i den andre enden av matekabelen kun være lik mateimpedansen når kabellengden (kompensert for hastighetsfaktor) er helt antall halve bølgelengder. For alle andre lengder, kan man bruke et Smith-diagram for å beregne impedansen som vil måles.

Referanser
----------

1. ↑  «Antenna Feed Impedance » Electronics Notes». *www.electronics-notes.com*. Besøkt 22. desember 2020.

Se også
-------

* Karakteristisk impedans
* Strålingsmotstand
**Lavangen** (nordsamisk: *Loabákvuotna*) er en fjord i Lavangen og Salangen kommuner i Troms. Den har innløp fra Astafjorden og strekker seg 17 kilometer i sørøstlig retning fra Lavangsneset i nord og Svarthammaren i sør. Spanselva munner ut innerst i fjorden.

Den ytre delen av fjordens nordside, med grenda Lavangsnes ligger i Salangen kommune. Fra fylkesvei 152 på Lavangsnes går det lokal vei østover til Reite. Fra Tennevoll i fjordbunnen går fylkesvei 84 langs nordøstsiden til Soløy. Videre går det lokal vei fra Soløy til gårdene i Å, Rød og Gamvik. Langs sørsiden av Lavangen går fylkesvei 141 gjennom grendebebyggelsene Lotternes, Røkenes, Hestnes, Keiprød og Skjelnes. 

Mellom Lavangsneset og Lavangseidet stiger Reitetindan, Elveskardtindan og Skavneskollen bratt opp fra fjorden. Elvedalen Spansdalen fortsetter i sørøstlig retning fra fjordbunnen.

Referanser
----------

1. ↑  Uoffisielt mål gjort midtfjords i Statens kartverks Norgeskart.no.
2. ↑  «Lavangen». *Fakta om stedsnavn*. Kartverket. Arkivert fra originalen 7. februar 2016. Besøkt 7. februar 2016.
3. ↑  Lavangen på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
En Curtiss AT-5A fra 1928, som var den første flytypen som ble utstyrt med en NACA-cowling.
Et **motordeksel** eller en **cowling** er en plate/deksel på fly som dekker motorrommet utvendig. Øvre cowling tilsvarer motorpanser på bil. Fremre kant av cowlingen vil vanligvis gå nesten fram til baksiden av propellen. Bakre vegg av flyets motorrom kalles brannvegg. Cowlingen er som regel utstyrt med gjeller som kan regulere gjennomstrømningen av luft.

Stjernemotorer gir større luftmotstand enn innebygde rekke- og V-motorer, derfor forsøkte man på 20-tallet å finne løsninger som kunne minske denne for stjernemotorer. I 1926 utviklet en britisk forsker en ring som i praksis var en slags vinge trukket rundt motoren, denne ble kjent som en **Townend-ring** etter forskerens navn og reduserte luftmotstanden med gjennomsnittlig 11%. I 1928 hadde NACA utviklet en cowling som var enda mer effektiv. Denne begynte med en form som gav løft på samme måte som med Townend-ringen, men fortsatte helt bak mot flyskroget med et lite mellomrom for gjennomstrømning av luft. NACA-cowlingen ble første gang prøvd på en Curtiss AT-5A og topphastigheten til flyet økte umiddelbart fra 190 km/t til 220 km/t.
Lavalturbin
**Lavalturbin** er en tidlig type dampturbin som ble utviklet i 1880-årene av den svenske oppfinneren Carl Gustaf de Laval (1845 – 1913). Han konstruerte turbinen for å drive en melkeseparator han selv hadde utviklet. Lavalturbinen egner seg best for lave ytelser, men er videreutviklet til flertrinns dampturbiner med større ytelse. Virkningsgraden til lavalturbinen er lavere enn andre typer dampturbiner, noe som gjorde at den ble utkonkurrert av mer effektive turbin-designer.

Virkemåte
---------

Lavalturbinen er en hurtigroterende liketrykksturbin med opptil 30 000 omdreininger per minutt, noe som gjør at nedgiring vanligvis er nødvendig for å nyttiggjøre turbinens kraft. Den har ett enkelt løpehjul med skovler i ytterkanten som omdanner dampens bevegelsesenergi til en roterende bevegelse. Dysene som omdanner dampens trykk til kinetisk energi i lavalturbinen er lavaldyser, og disse ble også utviklet av Carl Gustaf de Laval, og patentert i 1883.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Matematisk induksjon** er et logisk prinsipp i matematikk som kan brukes for å bevise påstander indeksert av naturlige tall. Metoden går ut på først å vise at påstanden gjelder for n=1, for så vise at **om** påstanden gjelder for et vilkårlig tall, så gjelder den for neste. Induksjonsprinsippet sier da at påstanden gjelder for alle naturlige tall.

Metoden
-------

Et induksjonsbevis består av flere steg. Anta at det er en påstand P(n) som vi ønsker å vise at gjelder for alle naturlige tall n. Vi går da fram som følger:

1. **Grunntilfellet:** Vi må sjekke at påstanden gjelder for n=1, det vil si at P(1) er sann.
2. **Induksjonssteget:** I dette steget antar vi at vi har vist at påstanden gjelder for n=k, det vil si, vi antar at P(k) er sann. Vi ønsker å vise at dette medfører at P(k+1) er sann. Induksjonsprinsippet sier da at påstanden gjelder for alle naturlige tall. Antakelsen vi gjorde (at P(k) er sann), kalles gjerne **induksjonshypotesen**.

Ideen bak induksjonsprinsippet kan illustreres med dominobrikker. Anta vi har en lang rekke dominobrikker stilt opp etter hverandre. 

1. Dominobrikke nummer én faller.
2. Om brikke nummer k faller, faller også nummer k+1.

Vi ser at disse to faktaene medførerer at alle brikkene til slutt vil falle.

Eksempel
--------

Induksjonsprinsippet kan illustreres med et eksempel. Vi ønsker å bevise følgende påstand:

{\displaystyle 1+2+3+\cdots +n={\frac {n(n+1)}{2}}}, der *n* er et naturlig tall.
Sagt med ord, ønsker vi å vise at summen av de n første heltallene er lik formelen på høyresiden over. Første steg i induksjonsbeviset er å sjekke at påstanden stemmer for n=1. Dette er ikke annet enn å sjekke at summen av de én første tallene er lik {\displaystyle {\frac {1\cdot (1+1)}{2}}}. Siden

{\displaystyle 1={\frac {1\cdot (1+1)}{2}}}
stemmer dette åpenbart.

Induksjonssteget består i å anta at påstanden stemmer for n=k, og vise at dette medfører at påstanden er sann for n=k+1. Det vil si, vi antar at

{\displaystyle 1+2+3+\cdots +k={\frac {k(k+1)}{2}}}
Påstanden for n=k+1 sier at

{\displaystyle 1+2+3+\cdots +k+(k+1)={\frac {(k+1)(k+2)}{2}}}
Vi regner:

{\displaystyle 1+2+3+\cdots +k+(k+1)={\frac {k(k+1)}{2}}+(k+1)={\frac {k(k+1)+2(k+1)}{2}}={\frac {(k+1)(k+2)}{2}}}
Som var akkurat det vi ønsket å få. Vi har nå vist at om påstanden er sann for n=k, så er den sann for n=k+1. Ved induksjonsprinsippet er vi ferdige.

Litteratur
----------

* Lindstrøm, Tom (2006). *Kalkulus*. Universitetsforlaget. ISBN 9788215009773.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** MathWorld **·** GND **·** LCCN
 |
Animasjon av dieselmotor
**Motorbremsing** vil si at man bruker en forbrenningsmotor til å bremse ned et kjøretøy, typisk ved å sette kjøretøyet i et lavt gir og la motoren gå på tomgang. Det er en vanlig måte å begrense hastigheten til en bil ved kjøring i nedoverbakke, og på denne måten unngår man at bremsene går varme.

Motorbremsing kan brukes istedet for eller i tillegg til separate bremsemekanismer som skivebremser, trommelbremser eller magnetiske bremser.

Virkemåte
---------

Motorbremsing utnytter retarderende krefter inni motoren til å bremse ned kjøretøyet. 
I personbiler har bensinmotorer mer effektiv motorbremsing enn dieselmotorer, ettersom dieselbiler ikke er utstyrt med gasspjeld og dermed ikke kan trekke vakuum i inntaksmanifolden. Med bensinmotor vil mye av bremsekraften produseres av manifoldvakuumet forårsaket av begrensningen motorens tilførsel av luftstrøm. 
Bremsingen kommer også fra viskøse tap fra motoroljen og luften pumpet gjennom motoren, samt friksjonstap mot sylinderveggene og lagrene, og tap i drivlinjen.

Justering
---------

Graden av motorbremsing kan justeres ved å justere gasspådraget ved tomgang eller velge et annet gir.

### Racing

Innen racing kan motorbremsingen betegnes som motorens pådrag eller fravær av pådrag når man ikke har pådrag på gasspedalen, og kan justeres som en del av kjøretøyoppsettet.

Det kan brukes for å redusere risikoen for at friksjonsbremsene overopphetes, eller for å holde bremsene i korrekt temperaturområde (hverken for kalde eller varme bremser).

Ulemper
-------

For hard motorbremsing kan føre til at hjulene slipper mot underlaget, dette kan særlig skje ved motorbremsing på glatte veger. Ved skrens som oppstår på grunn av for hard motorbremsing kan man forsøke å gjenvinne grep ved å skifte til høyere gir eller koble fra clutchen og la hjulene trille dersom man har manuell girkasse.

På eldre 2-taktsmotoren får motoren smøring via olje i drivstoffet, og fravær av gasspådrag vil dermed føre til at motoren ikke får smøring og kan skjære seg. Moderne 2-takere har derfor separat oljepumpe.

På biler med drivstoffinnsprøytning brukes det vanligvis ikke noe særlig drivstoff ved motorbremsing (kjent som *deceleration fuel cut-off* eller DFCO). På biler med forgasser vil derimot motorbremsing øke drivstofforbruket på grunn av økt innsug og mangel på en DFCO-mekanisme, og kostnaden med motorbremsing kan derfor i mange tilfeller veie opp for gevinsten av redusert bremseslitasje.

Se også
-------

* Regenerativ bremsing, lignende konsept for elektriske motorer
* Retarder, en bremseinnretning på mellomakslingen på tyngre kjøretøyer
* Eksosbrems, type motorbrems brukt på tyngre kjøretøy

Referanser
----------

1. ↑  «Controlling your vehicle». Driver & Vehicle Standards Agency. Besøkt 12. august 2019.
**Lov om motorferdsel i utmark og vassdrag** ble innført 1/1 1978 og administreres av Miljøverndepartementet.

Lovens forarbeider ble utført mens Gro Harlem Brundtland var miljøvernminister.

Formålet med loven er å regulere motorferdselen i utmark og vassdrag med sikte på å verne om naturmiljøet og fremme trivselen.

Med motorferdsel menes bruk av kjøretøy (bil, traktor, motorsykkel, beltebil, snøscooter o.l.) og båt eller annet flytende eller svevende fartøy drevet med motor, samt landing og start med motordrevet luftfartøy.

Kommunene har mulighet til å tillate bruk av motordrevne fartøyer på bestemte steder og landingsplasser, langs bestemte løyper og områder. I Finnmark er det opprettet mange løyper for snøscooter.

Redningstjenesten har generelt fritak fra forbudene i loven. Det er likevel tilbakeholdenhet ved bruk av kjøretøy som kan sette varige spor i terrenget. Redningstjenesten bruker snøscooter relativt liberalt og det er blitt tillatt å drive øvelseskjøring med snøscooter for hjelpekorpsene.

Bruk av kjøretøy i næring er også fritatt fra forbudene i loven. Bærsanking, jakt og fiske regnes ikke som næring etter loven.

I tømmerhogst er det blitt vanlig med skogsmaskiner som mange steder lager dype spor og ødelegger torvlaget i skogbunnen. Ved observasjon av hugstfelter fra fly kan skogbunnen se ut som cordfløyel. På bakken kan det være vanskelig for småbarn å passere dype spor etter skogsmaskiner. Det er forekommer at disse dype sporene jevnes ut med gravemaskin.

Det har vært praktisert forbud mot vannscooter med henvisning til denne loven, men dette forbudet er blitt lempet på etter sak i EFTAs overvåkningsorgan.

Sjøfly har strengere forbud enn små motordrevne båter på en del vassdrag, men den enkelte kommune har hjemmel til å vedta lokale forskrifter som tillater start og landing med luftfartøy. Dette står i motsetning til Sverige og Finland, der ferdsel med sjøfly på vassdrag som hovedregel er tillatt med mindre det aktuelle vassdraget er en del av et verneområde eller en nasjonalpark.

Eksterne lenker
---------------

* Lovteksten på Lovdatas sider.
Suwannee River
Suwannees løp
**Suwannee River** (eller *Suwanee River*) er en av de største elvene i det sørlige Georgia og det nordlige Florida i USA. Den er om lag 430 km lang.

Elva starter ved Okefenokee-sumpen ved Fargo i Georgia. Den renner sørvest inn i Florida, og dreier vest ved White Springs. Den møter så elvene Alapaha og Withlacoochee. Den fortsetter sør- og sørøstover, og møter Santa Fe-elva like ved Branford. Så løper den rett sør og ut i Mexicogolfen ved byen Suwannee.

Da spanjolene utforska området på 1530-tallet, bodde Timucuan-stammen langs elva. De kalte den Suwani, «Ekkoelva». På 1700-tallet bodde seminolene her. 

På 1800-tallet ble de svovelholdige kildene ved White Springs populære steder for helsereiser.

Kulturelle referanser
---------------------

Elva er kanskje best kjent fra Stephen Fosters sang «Old Folks at Home», der den omtales som Swanee River («Way Down Upon the Swanee River»). Foster brukte opprinnelig Pedee-elva i Sør-Carolina i teksten, men det fortelles at broren overtalte ham til å bruke Swanee, ettersom det klang bedre. «Old Folks at Home» blei i 1935 valgt til offisiell statssang for Florida. Også George Gershwin har skrevet om «Swanee» i en kjent Al Jolson-sang: «The folks up North will see me no more when I get to that Swanee shore.» 

På engelsk betyr det når noe går «up the Swannee» at det går skikkelig ille.

Navnet Suwannee forveksles i blant med Sewanee, som er en by i Tennessee, der University of the South ligger. Et populært klistremerke der har teksten «Sewanee is not a river» (Sewanee er ikke ei elv).

Friluftsliv
-----------

Langs elva går den nesten 30 mil lange naturstien Suwannee River Wilderness Trail. I sør finner vi Lower Suwannee National Wildlife Refuge, et drøyt 20 000 hektar stort naturreservat, med muligheter for fuglekikking og -fotografering, fiske, jakt, kanopadling og turer.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Suwannee River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS
 |
**Ulvåkjølen naturreservat** er et våtmarksområde på begge sider av Ulvåa nordøst i Elverum kommune.

Berggrunnen består for en stor del av næringsfattig sparagmitt, men det finnes også steder med mer næringsrike kambrosiluriske bergarter. Store områder har derfor vegetasjon med lite til middels krevende arter, men stedvis er det også mer krevende planter, som vendelrot, mjødurt, skogstorkenebb, tyrihjelm og teiebær.

Langs Ulvåa er et belte med bjørkesumpskog. Dette er tilholdssted for bever. Det er også påvist den kritisk truede vierspurven her. Myrområdene er viktig som hekkeområde for vadefugler som vipe, gluttsnipe, skogsnipe, grønnstilk, enkeltbekkasin og storspove. Iblant er også trane innom.

Plante- og dyrelivet er vernet mot skade og ødeleggelse. Motorisert ferdsel er ikke tillatt, med unntak av lovlig skogsdrift på frossen mark. Forbudt er også jakt, teltslagning og oppsetting av kamuflasjeinnretninger.

Referanser
----------

1. ↑  «Norgeskart». Kartverket. Besøkt 16. oktober 2021.
2. ↑  (no) Ulvåkjølen naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
3. ↑  «Forskrift om fredning for Ulvåkjølen naturreservat, Elverum kommune, Hedmark.». Lovdata. Besøkt 16. oktober 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Suvorovo** (bulgarsk: Суворово, uttales [suˈvɔruvu]) er en by i det nordøstlige Bulgaria, som er en del av Varna-provinsen. Den er det administrative sentrum for Suvorovo kommune som ligger i den nordvestlige delen av provinsen. Byen ligger i den sørvestlige delen av Dobruja-platået, 34 km nordvest for provinshovedstaden Varna, 56 km søvest for Dobrich og 59 km øst for Shumen. Per desember 2009 hadde den en befolkning på 4 723 innbyggere.

Suvorovo ble opprinnelig kalt **Kozludža**, vanligvis skrives **Kozludzha** eller **Kozludja** (bulgarsk: Козлуджа), og i 1934 ble den omdøpt **Novgradets** (bulgarsk: Новградец). Sitt nåværende navn er til ære for Generalissimus Alexander Suvorov, en av de berømte russiske militære sjefer som vant en avgjørende kamp i den Russisk-tyrkiske Krigen i 1768-1774 i nærheten av den nåværende byen. Byen har et historisk museum, et forsamlingshus (*chitalishte*), en Østlige ortodoks kirke viet til Kristi Himmelfartsdag  og en moské.

Kjente innbyggere
-----------------

Kjente innbyggerne i kommunen omfatter den esoteriske-kristne åndelige leder Peter Deunov (født i Nikolaevka; 1864-1944) og presidenten i Bevegelsen for Rettigheter og Friheter, Ahmed Doğan (født i Pchelarovo, men tilbrakte sin barndom i Drandar; 1954)

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  (English) Bulgarian National Statistical Institute - towns in 2009 Arkivert 13. november 2010 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Suvorovo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* www.suvorovo.net - main-området av byen SUVOROVO

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Neocrepidodera femorata*** (Gyllenhal 1813) er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).

*Neocrepidodera femorata* er mellom 3-4,5 mm lang. Den har en metallisk glans og er klart rød mer rødbrun på hodet og halsskjoldet (pronotum). Dekkvingene er blåsvarte. Den mangler punktur på halskjoldet. Dekkvingene har ganske grov punktur ordnet i langsgående rekker. Kroppen er litt langsmal og pæreformet. Beina er gulbrune, unntatt lårene som er mørke, nær svarte. Baklåret er langt tykkere enn de andre lårene.

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten.

*Neocrepidodera femorata* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Neocrepidodera femorata* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Neocrepidodera femorata* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Neocrepidodera femorata* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Neocrepidodera femorata* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Neocrepidodera femorata* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Neocrepidodera femorata* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Neocrepidodera femorata* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* *Neocrepidodera femorata* - Fauna Europaea
* Norsk entomologisk forening
***Neococytius cluentius*** er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Denne store, slanke arten ble inntil nylig regnet til slekten *Cocytius.*

Utseende
--------

En meget stor (vingespenn 140 – 160 mm), slank, brungrå svermer. Hodet og brystet er mørkt brungrå. Bakkroppen har en bred, grå midtstripe, på sidene er den svart med fem par små, runde, gule flekker. Forvingen er mørkt brungrå med to brede, oransjebrune lengdestriper. Bakvingen er mørkbrun med et gult tverrbånd, to store, gule flekker ved roten og en liten, gul flekk utenfor disse.

Levevis
-------

Larven lever på de tropiske plantefamiliene Annonaceae og Piperaceae. De skal også være funnet på søtpotet (*Ipomoea batatas*).

Utbredelse
----------

*N. cluentius* er vidt utbredt fra det aller sørligste USA (streifere kan forkomme lengre nord) sørover til Argentina. Den lever i tropiske og subtropiske områder i lavlandet.

Kilder
------

* Oehlke, W. Sphingidae of the Americas – *Neococytius cluentus*.  Arkivert 30. oktober 2006 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Neococytius cluentius* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Neococytius cluentius* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Neococytius cluentius* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Neococytius cluentius* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Neococytius cluentius* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Neococytius cluentius* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Neococytius cluentius* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Robert Scholl** (født 13. april 1891 i Mainhardt, død 25. oktober 1973 i Stuttgart) var en tysk jurist, revisor og politiker som var borgermester i Ingersheim, i Forchtenberg og i Ulm. Han var motstander av naziregimet fra starten av og ble idømt fengselsstraff for å ha ytret seg kritisk om Hitler. Han var far til de henrettede antinazistene Hans og Sophie Scholl.

Han studerte ved Württembergs forvaltningsskole i Stuttgart, og deltok som infanterist og sanitetssoldat under første verdenskrig. I 1916 ble han gift med sykesøsteren Magdalene Müller (1881–1958), og de fikk sammen seks barn: Inge, Hans, Elisabeth, Sophie, Werner og Thilde.

I 1917 ble Robert Scholl borgermester i Ingersheim og i 1920 i Forchtenberg. Han ble leder for håndverkskammeret i Stuttgart i 1930. I 1932 flyttet familien Scholl til Ulm, hvor Robert Scholl åpnet et kontor som revisor og skatterådgiver.

Den politisk liberale Scholl var avvisende til NSDAP, men klarte ikke i begynnelsen å formidle dette til barna i særlig grad. I 1942 ble han dømt til fire måneders fengsel på grunn av en kritisk ytring om Hitler, og fikk samtidig yrkesforbud. Etter henrettelsen av barna Hans og Sophie ble situasjonen for familien vanskeligere. I mai 1943 ble Scholl dømt til 18 måneders fengsel for å ha lyttet til utenlandsk radio.

Etter annen verdenskrig var han overborgermester i Ulm fra 1945 til 1948. På 1950-tallet grunnla han Gesamtdeutsche Volkspartei sammen med den senere tyske presidenten Gustav Heinemann og presten Martin Niemöller. Resten av sitt liv brukte han på å fremme minnet om sine to henrettede barn.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000001114, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Biografisches Lexikon für Ulm und Neu-Ulm 1802-2009[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Verk av og om Robert Scholl i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** BNE **·** Munzinger (iba)
 |
Boksere, tegnet av Johannes Koekkoek ca. 1900.
**Bokserne**, eller **Selskapet for de rettskafne og harmoniske knyttnever** (kinesisk: 义和团, pinyin: *Yìhétuán*) var et hemmelig selskap grunnlagt i Pingyuan det nordøstre hjørnet av provinsen Shandong i Kina. De satte i gang bokseropprøret mot slutten av 1800-tallet, et opprør som opprinnelig hadde en innretning som godt kunne ha rammet Qing-dynastiets styre, men som snart fokuserte på å utradere alt utenlandsk, inklusive den kristne religion, fra Kina. Bokserne begynte sine herjinger i Shandong, men spredte seg etterhvert over flere provinser, og særlig i Zhili. 

Grunnen til at bokserne ikke ble noen fare for Qing-regimet synes å ha vært manipulative grep fra krefter innen keiserhoffet, slik at boksere og i alle fall store segmenter innen de keiserlige militærstyrker stod sammen om et program som gikk ut på å støtte Qing-regimet og knuse alt utenlandsk.

Opprøret slo feil etter intervensjon fra åttenasjonsalliansen bestående av syv vestmakter og Japan.

Litteratur
----------

* Joseph W. Esherick: *The Origins of the Boxer Uprising*, Berkeley: University of California Press, 1987. ISBN 0520064593
*For stedet i Finnmark med samme navn, se Ulvsvåg (Alta).*
Fra Ulvsvågskaret mot Ulvsvåg og Tannøya
En gammel ESSO-stasjon, bygd i 1946, ved E6 på Sørkil, like nord for Ulvsvåg.  Foto: TorbjørnS (2013) 
**Ulvsvåg**, tidligere også *Ulfsvåg* og *Ulsvåg* (lulesamisk: *Ulsváhke*), er ei bygd i Hamarøy kommune i Nordland, ca. 30 km fra Innhavet og ca. 15 km fra kommunesenteret Oppeid. E6 går tvers gjennom bygda. De fleste innbyggerne bor i Nausthågen, og sentrum, med butikk, gjestgiveriet, verksted og bensinstasjon, blir populært kalt Krysset. Men også i Grimsosen (mot vest), Aksla (nederst i Ulvsvågskaret) og på Moan (mot sør) bor det folk.

Ulvsvågskaret har i mange år vært en stor utfordring for tungtrafikk om vinteren, og det vurderes derfor å bygge en tunnel gjennom skaret.

Ulvsvåg fikk, ifølge historiene, navnet sitt på grunn av at vikingen Ulv valgte å bosette seg der. Det sies også at Ulv kom i klammeri med høvdingen fra Drag på falkreiret og hugget av ham hodet.

Næringsliv
----------

* Matkroken AS
* Nord Salten Auto AS (bilverksted, bilsalg, bilberging og drivstoff)
* Ulvsvåg Gjestgiveri AS
* Br. Steffensen AS (maskinentreprenør)
* Nord-Salten Kraft AS
* Nord-Salten veidrift AS
* Ulvsvåg skole

Referanser
----------

1. ↑  Årbok for Hamarøy, 1994.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**«Konkurranse-låt»** er en sang med den norske humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 3. desember 1979 som avslutningslåt på musikkalbumet *Salmer og sanger vi gjerne hiver*. Sangen er innspilt 27.-30. august samme år i Roger Arnhoff Studio i Oslo.

Jahn Teigen synger og spiller akustisk gitar. Det eneste han synger er «da-da-da-da-da-da-da» i et vers før han sier «og så dere det samme». Neste vers er det bare gitaren som høres, slik at lytteren selv kan gjenta melodi-linjen fra første vers; en slags karaoke.

Sangens tittel var ikke tilfeldig. På albumomslaget ble platekjøperen oppfordret til å skrive en tekst til dette andre verset. Deretter skulle lytteren bruke Prima Veras innspilling som basis og spille inn en versjon med denne teksten og sende den til en adresse som var oppgitt på albumomslaget. Deretter ville Prima Vera velge ut en vinner.

Resultatet av konkurransen havnet på samlealbumet *Best of Ebba*. – se «Vinnernes konkurranse låt (The popstjerners!)».

«Konkurranse-låt» ble også gitt ut september 2000 på samlealbumet *Rest of the best vol 2,5*

Referanser
----------

1. ↑  *Absolute Prima Vera* – cover informasjon
2. ↑  *Salmer og sanger vi gjerne hiver* – albumomslag informasjon