recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ahmedur Rashid Chowdhury** (født 28. mars 1973, også kjent som **Tutul**) er en redaktør og forfatter fra Bangladesh. Han grunnla magasinet *Shuddhashar* i 1990. I 2004 etablerte han forlaget ved samme navn. Magasinet har publisert tekster av mange unge og fritenkende forfattere. Selv har Tutul skrevet for magasiner, aviser og blogger.

I 2013 fikk han «Shahid Munir Chowdhury Award» for å ha publisert flest bestselgere i Bangladesh, en pris som deles ut av Bangla Academy. I februar 2015 fikk han dødstrusler for å ha gitt ut ateistiske tekster. 31. oktober samme år ble han angrepet sammen med to andre forfattere, Ranadipam Basu og Tareque Rahim med macheter. I et annet angrep samme dag ble Faisal Arefin Dipan, leder av forlaget Jagriti Prokashani hugget til døde. Ansar al-Islam og al-Qaida tok på seg ansvaret for angrepene. Etter livstruende skader og et sykehusopphold forlot Ahmedur Rashid Chowdhury hjemlandet og gikk i eksil allerede mens han var under medisinsk behandling. Etter først å ha vært i Nepal kom han i februar 2016 som fribyforfatter til Skien.

Som forlegger har han gitt ut den avdøde amerikansk-bangladeshiske forfatteren og bloggeren Avijit Roy og flere andre sekulære bloggeres tekster. Flere av disse er oppfattet som blasfemiske av konservative islamske miljøer. 23. mai 2017 deltok han på Oslo Freedom Forum med innlegget «Who is killing Bangladesh's bloggers?»

Utgivelser
----------

* *Nil Bishe Sish Kate Thot* (Whistling Through Blue Poison) Agami Prokashoni Publishing 1995 Dikt

Utmerkelser
-----------

* 2016 Pinter International Writer of Courage Award. Utpekt til prisen av forfatteren Margaret Atwood
* Finalist til å vinne 2016 IPA Freedom to Publish Prize

Referanser
----------

1. ↑  Kristina Quintano. «Fra Dhaka til Skien». I: *Prosa*, mr 1, 2018

Kilder
------

* *Ahmedur Rashid Chowdhury / Tutul*; icorn.org
* Allison Flood: Margaret Atwood selects Tutul for Pen writer of courage award. Artikkel i The Guardian 13. oktober 2016
* Freedom to publish prize finalist profile: Ahmedur Rashid Chowdhury. Artikkel hos internationalpublishers.org
* Omtale hos oslofreedomforum.com


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Tormod Heier | **Vinner av Ossietzky-prisen**(2018) | Neste mottaker:Afshin Ismaeli |
**Erik Amundsen** (født 1. februar 1937 i Oslo, død 22. februar 2015) var en norsk jazzmusiker og bassist.

Erik Amundsen platedebuterte i 1954 med broren Arvid Amundsens trio og Atle Hammers sekstett. Utover på 1950-tallet spilte han med Karl Otto Hoffs trio, Eilif Holms kvartett, og ga ut plate med Mikkel Flagstad i 1956. På 1960-tallet var han med i European All Stars i Berlin (1961) og mottok Buddyprisen for 1961.

Amundsen ble nærmest selvsagt[*klargjør*] på norske jazzutgivelser, med Karin Krog, Bernt Anker Steen, Erik Andresen, Laila Dalseth, Magni Wentzel, Bjørn Johansen, Jan Berger og Bjarne Nerem. På Metropol Jazz Centre spilte han meget, også med internasjonale storheter som Bud Powell. Amundsen spilte også med Al Cohn og Bengt Hallberg, i grupper ledet av Per Borthen og Totti Bergh, og gruppene VSOBOP, Street Swingers, Storeslem og Jazz A Pell Oktett.

I Erik Amundsen sekstett (2000) spilte Atle Hammer trompet, Jan Erik Ulseth saksofon, Erling Wicklund trombone, Roger Amundsen gitar og Eyvind Olsen trommer. Erik Amundsen ble rammet av hjerneslag i 2002 og spilte ikke etter det. I 2006 ble han hyllet i en konsert på Cosmopolite i Oslo. Nær 40 låter fra hans virke er å høre på *Portrait Of A Norwegian Jazz Artist*, som ble utgitt av Gemini Records i 2005.

Premier
-------

* Buddyprisen for 1961

Referanser
----------

1. 1 2   Cool, kløver & dixi - Jazz i Norge 1950–1960, side(r) 350[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Discogs, Discogs artist-ID 812682, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   *Montreux Jazz Festival Database*, Montreux Jazz Festival konsert ID 350, Wikidata Q99181182
4. ↑  biografi og bilde Arkivert 8. desember 2015 hos Wayback Machine. fra Norsk Musikkinformasjon
5. ↑  I europeisk toppklasse av Stein Kagge i Aftenposten (23.1.2006)
6. ↑  Portrett av en bassist Arkivert 23. mai 2006 hos Wayback Machine. av Roald Helgheim i Dagsavisen (22.1.2006)

Eksterne lenker
---------------

* Biografi i Jazzbasen
* Diskografi i Jazzbasen

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Kaare Skard** (født 1970 på Ringerike) er en prisbelønt norsk journalist og regissør utdannet ved Mediehøgskolen Gimlekollen.

Karriere
--------

Skard startet sin tv-karriere som reporter og videojournalist i TV 2-Nyhetene fra 1993 til 2001 og var med på oppstarten av Nyhetskanalen på TV 2 fra 2007 til 2008. 

Skard debuterte som dokumentarfilmregissør i 2000 med *Berserk i Antarktis*. Filmen vant flere internasjonale filmpriser og ble solgt til over tjue tv-kanaler i Europa, deriblant BBC og Discovery. Filmen var starten på et langvarig samarbeid mellom Skard og ekspedisjonsleder Jarle Andhøy på flere tv-serier om Berserk.

Fra 2012 til 2015 var Skard reporter i dokumentarmagasinet *Vårt lille land* på TV 2, ledet av Tonje Steinsland og Gerhard Helskog. Programmet vant i 2013 Gullruten i kategoriene «Beste dokumentar- eller faktaserie» og «Beste nye programserie». I 2011 hadde Skard regi på serien *Livet på vent* for TV 2, som vant Gullruten i kategorien «Beste nye dokumentarserie», og var nominert i kategorien «Årets nyskaping». Han var også nominert til Gullruten i 2005 som co-regissør for serien *Et himla liv* for TV 2, i kategorien «Beste nye dokumentarserie». I 2016 mottok han prisen «Beste Dokumentar» under London Motor Film Festival for serien *Gatebil* for TV 2. 

Øvrige produksjoner inkluderer *Kaldt Kappløp*, *Savnet med Ola Thune*, *New Scandinavian Cooking (for amerikanske PBS)*, *Jakten på kjærligheten*, *Åndenes Makt, Bra godt, Top Gear Norge, Team Solberg* og *Et hardt liv med Ronny.*

Dokumentarfilmer
----------------

* 2000 – *Berserk i Antarktis*, TV 2
* 2001 – *OL-gull med nye gener*, TV 2 (co-regi)
* 2002 – *Berserk i Kongo*, TV 2
* 2003 – *Vil du bli norsk?*, TV 2 (co-regi)
* 2004 – *Søstrene*, NRK (co-regi)
* 2005 – *Supermeglerne*, TV 2 (co-regi)
* 2009 – *Kaldt Kappløp*, NRK (co-regi)
* 2011 – *Dagbøkene*, TV 2

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.se[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Sporene som kan løse forsvinningsgåten*, Dagbladet, 27. janar 2012
***Genesis*** (engelsk: *Genesis or An alternative to suicide*) er et norsk science fiction-hørespill på fire episoder som gikk på NRK Radio i 1983. Nils Ole Oftebro spiller hovedrollen som Lesterman, Anne Marit Jacobsen som Esther, Monna Tandberg som Delisle og Ivar Nørve som Lydecker. Episodene het ’Forskningskipet Jernstjernen’, ’En teknomat vender hjem’, ’Omprogrammering’ og ’Gjennom det svarte hullet’. Hørespillet var basert på et stykke av den engelske forfatteren Stephen Gallagher.

Handling
--------

### Synopsis

I en fjern fremtid er menneskeheten på jakt etter liv i fremmede solsystemer. Romskipet Jernstjernen, som eies av kompaniet Fremtiden A/S, har til opgave å opprette kontakt med nye sivilisasjoner.

På grunn av Jernstjernens høye hastighet er kontakt med fremmede sivilisasjoner i praksis umulig, derfor har romskipet en flåte av små fartøy, såkalte vingskip, med om bord. Disse vingskipene, som blir fløyet av freelancepiloter, kan settes av, dykke gjennom ormehuller og dukke opp igen et annet sted i universet et øyeblikk senere.

Jernstjernen vedlikeholdes av mekanikere (kalt ’teknomater’), som siden barndommen er blitt trent og hjernevasket med hypnose og narkotika til å utføre hardt fysisk arbeid.

Referanser
----------

1. ↑  «1952 - 2005 - Radioteatret - NRK». *archive.li*. 9. desember 2012. Archived from the original on 9. desember 2012. Besøkt 28. desember 2018. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
2. ↑ . NRK .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)[*død lenke*]
**Hitterødbekken naturreservat** består av et område ved Frierfjorden i Porsgrunn kommune. Området ble vernet 30. juni 2006 , utvidet 07. desember 2018. Det inngår i verneplan for skogvern.

Verneforskriften sier at formålet med vernet er 

«å bevare et område som har særlig betydning for biologisk mangfold på grunn av forekomst av lavlandsskog i boreonemoral sone og med rike skogtyper som lågurt-lyngkalkskog, lågurt-eikeskog og kalklindeskog og med innslag av kalkgranskog og åpen grunnlendt kalkmark. Området har særskilt naturvitenskapelig verdi på grunn av forekomst av flere sjeldne og truede arter av sopp og lav, samt en bekkekløft med funn av flere nasjonalt sett sjeldne vårfluearter.»

Referanser
----------

1. ↑  «Forskrift om Verneplan for Oslofjorden – delplan Telemark, vedlegg 1, fredning av Hitterødbekken naturreservat, Porsgrunn kommune, Telemark». Lovdata. Besøkt 2. mars 2024.
2. 1 2  «Forskrift om vern av Hitterød naturreservat, Porsgrunn kommune, Telemark». Lovdata. Besøkt 2. mars 2024.
Wellington-depotet før raset
Katastrofeområdet med deformerte togvogner og brukne trær fotografert etter raset
**Skredkatastrofen i Wellington** i delstaten Washington, var det verste snøskredet, målt i antall omkomne, i USAs historie.

Beskrivelse
-----------

I ni døgn i slutten av februar 1910 ble den lille byen Wellington i delstaten Washington,utsatt for en fryktelig snøstorm. Wellington var et av Great Northern Railways stoppesteder høyt oppe i Cascade Mountains, på vestsiden av den første Cascade-tunnelen under *Stevens Pass*. Opptil 30 cm snø falt hver time, og det verste døgnet falt det 3,35 meter snø. 

To tog – ett passasjertog og ett posttog i rute fra Spokane til Seattle – ble stående værfaste på stasjonen i Wellington. Snøploger både fra Wellington og andre steder ble sendt for å hjelpe, men de kunne ikke trenge gjennom snømassene og gjentatte skred langs sporet mellom Scenic og  Leavenworth.

Den 28. februar gikk snøværet over til regn og mild vind. Like etter klokken 01 natt til 1. mars løsnet de våte snømassene i fjellsiden opp mot Windy Mountain under et kraftig tordenvær. Et 3 meter høyt, 800 meter langt og 400 meter bredt snøflak beveget seg mot byen, og fordi en stor skogbrann nylig hadde rensket bort vegetasjonen i fjellsiden var det lite som kunne bremse skredet.

Raset passerte såvidt *Bailets Hotel* (som også huset byens dagligvarebutikk og postkontor), men traff jernbanedepotet. Mesteparten av passasjerene og mannskapet sov ombord i toget. Sammenstøtet kastet togene 50 meter nedover og inn i Tye River-dalen. 96 personer ble drept, hvorav 35 var passasjerer, 58 var Great Northern-ansatte på toget og tre ansatte på depotet. 23 passasjerer overlevde. De ble trukket ut fra vrakrestene av ansatte som umiddelbart løp fra hotellet og andre bygninger hvor de bodde. Arbeidet måtte snart innstilles, og ikke før 21 uker senere – i slutten av juli – var det mulig å hente ut den siste av de omkomne.

Tye
---

Wellington ble diskret omdøpt til *Tye* i oktober 1910 på grunn av ubehagelige assosiasjoner knyttet til det gamle navnet. I samme måned begynte Great Northern Railway byggingen av rasoverbygg i betong for å beskytte skinnegangen. Stasjonen i Tye (Wellington) ble nedlagt da den andre Cascade-tunnelen ble åpnet i 1929. Byen ble forlatt og til slutt brent. 

Den gamle banetraséen og rasoverbyggene er imidlertid fortsatt intakte, og er fredet som en del av parken *Iron Goat Trail* som er kan nås fra US Highway 2 ved *Stevens Pass*.

Kilder
------

* Togkatastrofe i Wellington dreper 96 personer den 1. mars 1910. Essay på HistoryLink.org
* Fotografier fra rednings- og oppryddingsarbeidet
* Washington Trails Association: Wellington Ghost Town Besøkt 10. juni 2023

Eksterne lenker
---------------

* Nettstedet The White Cascade (bok om snøskredet) (arkivert versjon av original Arkivert 23. november 2018 hos Wayback Machine.) Besøkt 10. juni 2023
**Jostein Helge Bernhardsen** (1945–2023) var en norsk diplomat. Han var Norges ambassadør til Ukraina, Belarus, Belgia og Luxembourg.

Bernhardsen tok *examen artium* på Bergen katedralskole i 1964 og tok Forsvarets russiskkurs 1966-1967. Han var cand.mag. fra Universitetet i Oslo og Universitetet i Bergen og avla i 1972 mastergrad (Master of Arts) i statsvitenskap og filosofi ved University of Minnesota i USA.

Han arbeidet i utenrikstjenesten siden 1973. Fra 1975 til 1977 var han ambassadesekretær ved Norges delegasjon til NATO. Deretter arbeidet han fra 1977 til 1979 med nedrustningsspørsmål i Utenriksdepartementet i Oslo. Fra 1980 til 1983 tjenestegjorde han som første ambassadesekretær ved ambassaden i London. Han var deretter byråsjef for NATO-kontoret i UD fra 1985 til 1989. I årene 1989 til 1992 var han ambassaderåd ved den norske NATO-delegasjonen i Brussel. Bernhardsen var deretter ministerråd ved Norges delegasjon til FN og andre internasjonale organisasjoner i Genève fra 1992 til 1995. Fra 1995 til 2001 var han avdelingsdirektør i Utenriksdepartementet med arbeidsfelt innen import- og eksportkontroll. 

Bernhardsen ble i 2001 utnevnt til ambassadør i Ukraina. Samme år ble han sideakkreditert til Belarus. I 2006 ble han utnevnt til Norges ambassadør i Belgia, med sideakkreditering til Luxembourg. Han var ambassadør i Brussel til 2011.

Bernhardsen var kommandør av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.

Referanser
----------

1. ↑  Dødsannonse i Aftenposten 30. desember 2023
2. ↑  Arve Thorvik og Tarald Brautaset: *Jostein Helge Bernhardsen (1945-2023)* - Minneord i Aftenposten 10. jan. 2024
3. ↑  
Sverre Faafeng Langfeldt: *Jostein Helge Bernhardsen* - Minneord i Aftenposten 12. jan. 2024
4. 1 2  «Jostein Helge Bernhardsen», *Store norske leksikon*.
5. ↑  «Offisielt fra statsråd», 22. juni 2001, regjeringen.no.
6. ↑  «Offisielt frå statsrådet 28. april 2006», regjeringen.no.
7. ↑  «Offisielt frå statsrådet 23. februar», regjeringen.no.
8. ↑  *Årsberetning 2007. Det kongelige hoff*, kongehuset.no, s. 43.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook
 |
**Parykkskatt** (etablert den 26. januar 1711 ved forordning) het egentlig *Peruqve Fontange og Lønnings Scatten Ao 1711* og ble ilagt menn som kunne påvises å bruke parykk. Hensikten kan ha vært å finansiere den dansk-norske innsatsen i den store nordiske krigen som gikk fra 1708 til 1720. Man innførte også en samtidig skoskatt og skatt på luksuriøse transportmidler til lystbruk.

Skatten varierte fra 1 til 4 riksdaler avhengig av inntekt og formue og parykkens størrelse. Det var

* 4 rd: de med rang (adelige)
* 3 rd: geistlig, kjøpmann eller bare formuende borger,
* 2 rd: forvaltere, fogder og vintappere
* 1 rd: ?
* 1/6 av lønnen ble ilagt tjenestekarer og -tauser.
* gratis: militære

Unntatt ble også de som trengte parykken for annet enn pynt, eller som det ble sagt «...for en eller annen Aarsag skyld ere foraarsagede at bære Peruqve». Som da kapellan Rasmus Mariager på Høn i 1711 måtte søke om fritakelse grunnet alderdom og svakelighet. Det er skrevet at industrimannen Gerhard Treschow (1659–1719) var den som betalte høyest parykkskatt i Christiania.

Kvinner ble ilagt en skatt på hodepryden fontange, en avgift som varierte med hvor komplekst oppbygd hodeplagget var.

* En fontange fra 1688 En fontange fra 1688
* Tordenskjold (1690–1720) kan ha blitt avkrevd parykkskatt Tordenskjold (1690–1720) kan ha blitt avkrevd parykkskatt

Referanser
----------

1. 1 2  Con Mowinckel, Parykkskatten av 1711 Arkivert 19. oktober 2014 hos Wayback Machine. i Romsdal Sogelags årsskrift, 1974
2. ↑  «Parykkskatten - Hvordan blir historie til?». *web.archive.org*. 9. august 2019. Arkivert fra originalen 9. august 2019. Besøkt 9. august 2019.
3. ↑  Høn gårdsvei Arkivert 15. oktober 2014 hos Wayback Machine. i AB leksikon.
4. ↑  parykkskatt og fontanger
5. ↑  Norgeshistorie.no, Om; Institutt for arkeologi, konservering og historie (IAKH) ved UiO. «Parykkskatten - Hvordan blir historie til?». *www.norgeshistorie.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 9. august 2019. Besøkt 9. august 2019.
**Maren Benedicte Nystad Storslett** (samisk: **Oskála Mákreda Ristiinná Márjjá Maren**; født 1996), er en samisk politiker fra Kautokeino. Hun representerer Norske Samers Riksforbund (NSR).

Storslett er valgt som sametingsrepresentant fra Ávjovárri valgkrets for valgperioden 2021–2025 og er medlem av Oppvekst-, omsorgs- og utdanningskomiteen. Hun er parlamentarisk nestleder for NSRs sametingsgruppe og er medlem av Samisk parlamentarisk råd. Hun var vararepresentant på Sametinget i valgperioden 2017–2021.

Fra 2018 har hun vært leder av NSRs ungdomsutvalg, NSR Nuorat, og tiltredende medlem av NSRs landsstyre. I 2017–2018 var hun veiviser i prosjektet Samiske veivisere.

Storslett har utdanning fra Universitetet i Tromsø – Norges arktiske universitet innen ledelse, innovasjon og marked. Storslett arbeider til daglig i International Sami Film Institute.

Referanser
----------

1. 1 2   www.nrk.no, besøkt 20. oktober 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Pulk, Åse M. P. «Maren Benedicte Nystad Storslett - Sametinget». *sametinget.no*. Besøkt 9. august 2022.
3. ↑  «Tidligere veivisere». *Samiske veivisere*. Besøkt 10. august 2022.
4. ↑  «Contact». *International Sámi Film Institute* **(engelsk)**. Besøkt 10. august 2022.
Andre strikkeplagg kan også brukes til å tegne diagram, som dette selbumønsteret.
Diagrammet for en strikket duk begynner i midten av den, ofte med bare 4 masker.
Et **strikkediagram** er visualisering av et mønster som brukes i et strikket objekt. Et diagram beskriver et strikkemønster i en strikkeoppskrift, og kan sammenlignes med et broderimønster. Det er som regel i form av et rutemønster, der en maske, et kast eller en felling tilsvarer en rute. Slike diagrammer finnes i oppskrifter for plagg, duker eller andre strikkede objekt.

For strikkede plagg gjelder det i regelen, om ikke annet er angitt, at en følger diagrammet nedenfra og opp. En linje kan da tilsvare en omgang i rundstrikk eller en pinne når objektet strikkes frem og tilbake. Forskjellige farger eller typer masker markeres med forskjellige symboler i diagrammet. For duker vil dette være annerledes, der er som oftest omgangene (kan også kalles pinnene) nummererte, og de begynner på linjen med færrest masker. Uansett bør beskrivelsen av objektet som skal strikkes leses nøye, siden det i tillegg til en tegnforklaring ofte er angitt hvordan diagrammene skal forstås.

Eksterne lenker
---------------

* Gammelt selbumønster med diagram
Et 10 mm stort embryo ved 7 ukers graviditet (hos menneske)
**Embryologi** er læren om organismers fosterutvikling, fra det encellede stadium til påbegynnelsen av det selvstendige liv. Embryologi omhandler derfor hvilke steg som er nødvendige for at utviklingen av en levende organismes kropp skal kunne skje.

Historie
--------

Zoolog Karl Ernst von Baers framstilling av fosterutviklingen hos forskjellige virveldyr viser at dyr som er ganske forskjellige som voksne gjennomgår den samme utviklingen på fosterstadiet.
Embryologi var ett av fagområdene som la grunnlaget for utviklingen av evolusjonsteorien. Erasmus Darwin, var i Zoönomia (1794) en av de første som foreslo at fugler og pattedyr kunen være beslektet på grunnlag av embryologien. Likheten mellom tidlige fostre hos forskjellige virveldyr ledet den tyske biologen Ernst Haeckel til å formulere den såkalte biogenetiske lov i 1866: *Embryologien følger fylogenien*.

Haekels mente at forskjellene på de forskjellige virleldyrklassene kom av at nye stadier hos «høyere klasser» var lagt på toppen av eksisterende fosterutvikling hos de «lavere» klasser. Denne teorien var en sterk frenkling av den faktiske fosterutviklingen, og ble kritisert av «embryologiens far» Karl Ernst von Baer. Haeckels illustrasjoner hjalp imidlertid til å spre kunnskap om embryologi. Studier av fosterutviklingen og larver hos dyr er fortsatt en av de viktigste kildene til forståelsen av evolusjonen og slektsskapet mellom store dyregrupper som har svært lite til felles som voksne individer.

Tilstøtende fagområder
----------------------

Moderne embryologi studerer de molekylære mekanismer som styrer fosterutviklingen. Studiet av hvordan gener styrer fosterutviklingen kalles evolusjonær utviklingsbiologi.

Referanser
----------

1. ↑  Harrison, James (april 1971). «Erasmus Darwin's View of Evolution». *Journal of the History of Ideas*. 32 (2): 247. doi:10.2307/2708279. Besøkt 14. februar 2024.
2. ↑  Hopwood, N. (2006). «Pictures of Evolution and Charges of Fraud Ernst Haeckel’s Embryological Illustrations» (PDF). University of Cambridge. Besøkt 10. februar 2024.
3. ↑  «Early Evolution and Development: Ernst Haeckel». *The History of Evolutionary Thought*. University of Berkley. Besøkt 10. februar 2024.

Se også
-------

* Fylogenese
* Ontogenese

Eksterne lenker
---------------

* (en) Embryology – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** NDL **·** NKC
 |
**Framtidsbiblioteket** er et kunstprosjekt utviklet av den skotske kunstneren Katie Paterson. Prosjektet er utviklet i regi av Bjørvika Utvikling (BU) i forbindelse med utbyggingen av Bjørvika. Det er ett av flere kunstverk som skal realiseres innenfor kuratorvisjonen Slow Space i området. 

Framtidsbiblioteket tar sikte på å samle inn en originaltekst fra en forfatter hvert år fra 2014 til 2114. Disse tekstene skal forsegles og oppbevares i et spesialdesignet rom i det nye Deichman bibliotek i Bjørvika. Til kunstprosjektet tilhører det også et skogsområde i Nordmarka som ble hogget ned før det ble plantet 1000 nye trær som om hundre år skal bli til papiret som bøkene trykkes på.

Kanadiske Margaret Atwood er den første bidragsyteren til prosjektet. Hun overleverte sitt manus, kalt *Scribbler Moon*, under en seremoni i Nordmarka i mai 2015. I 2016 leverte den britiske romanforfatteren David Mitchell sitt bidrag, *From Me Flows What You Call Time. F*or 2017 ble den islandske dikteren Sjón valgt, og i 2018 skal tyrkiske Elif Shafak levere sitt bidrag.

Referanser
----------

1. ↑  Flood, Alison (5. september 2014). «Margaret Atwood's new work will remain unseen for a century». *The Guardian*. Besøkt 7. september 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Framtidsbibliotekets offisielle nettside
* Framtidsbiblioteket omtalt på nettsiden til Bjørvika utvikling
* Framtidsbiblioteket omtalt på nettisden til Slow Space
***Monsterhavet*** (originaltittel: ***The Sea of Monsters***) er en roman som ble utgitt i USA den 1. april 2006. Den norske oversettelsen ble utgitt på Schibsted forlag i 2010 og på nytt på samme forlag i 2012.

Percy har nesten kommet seg gjennom et helt skoleår uten å bli utvist, slik han pleier å bli. Men den aller siste dagen anklager menneske-eteren Matt Sloan ham for å ha tent på skolens gymnastikksal. Så dukker Annabeth (en av Percys venner) opp og forteller at halvblodsleiren har et problem. De drar til halvblodsleiren, hvor et spennende eventyr venter Percy. Filmen Percy Jackson: Monsterhavet kommer på kino i løpet av 2013.

Handling
--------

Etter å ha drømt om at Grover ble jaktet på av et monster, våkner Percy den siste dagen i syvende klasse ved Meriwether College Prep. Der har han blitt venn med Tyson, et hjemløst barn som skolen har tatt på seg, som en form for veldedighet. I gymtimen, mens han og resten av klassen skal spille dodgeball, blir Percy angrepet av Laestrygonians. Men han blir reddet av Tyson og Annabeth. De tre tar deretter en magisk drosje kjørt av Graeae til Long Island, for å delta på en sommerleir. Det viser seg at Tyson i virkeligheten faktisk en Cyclops, og en halvbror av Percy - ettersom han også er en sønn av Poseidon.

Men noen har svekket de beskyttende veggene til Camp Half-Blood, ved å forgifte treet til halvguden Thalia - noe som gjør dem sårbare for fremtidige angrep fra monster. Leir-rådgiver Chiron blir anklaget for å ha forgiftet treet, og får snart sparken. Før han drar sin vei, bemerker Chiron at bare det gylne skinn kunne redde leiren. Når leiren blir angrepet igjen av en rekke monster blir det opp til Percy og vennene hans å få tak i Det gylne skinn som de skal henge på Thalias furutre for å kurere treet.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Monsterhavet». Bibsys. Besøkt 3. august 2013. [*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Friidrett: |
| Konkurrerte for Sveits’ flagg Sveits |
| Friidrett Lag-EM i friidrett (First League) |
| Sølv | Cluj 2021 |  4x100 meter |
| Friidrett U23-EM i friidrett |
| Bronse | Bydgoszcz 2017 |  4x100 meter |

**Géraldine Frey** (født 19. juni 1997) er en sveitsisk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp og hekkeløp. Hun fikk bronse på 4x100 meter stafett under U23-EM i friidrett 2017 i Bydgoszcz.

Idrettskarriere
---------------

### 2015

Frey kom på fjerdeplass på 60 meter under det sveitsiske U20-mesterskapet i friidrett innendørs i 2015. Hun deltok i Junior-EM i friidrett 2015, men det sveitsiske stafettlaget nådde ikke finalen på 4 x 100 meter stafett der. Hun ble slått ut i semifinalen på 100 meter under det sveitsiske mesterskapet i friidrett 2015, men kom på tredjeplass på 100 meter og fjerdeplass på 200 meter under det sveitsiske juniormesterskapet i friidrett i august.

### 2016

Hun ble sveitisk U20-mester på 60 meter innendørs i februar 2016. Utendørs kom hun på åttendeplass på 100 meter under det sveitsiske mesterskapet i friidrett, og hun vant 100 meter og 200 meter under det sveitsiske U20-mesterskapet i friidrett.

### 2017

Under det sveitsiske innendørsmesterskapet i 2017 ble hun slått ut i semifinalen på 60 meter. Hun deltok i U23-EM i friidrett 2017, og fikk der bronse på 4 x 100 meter stafett. Hun ble slått ut i semifinalen på 100 meter under det sveitsiske mesterskapet i friidrett, men under det sveitsiske U23-mesterskapet i friidrett fikk hun gull på 100 meter og bronse på 4 x 100 meter hekk.

### 2018

Hun fikk bronse på 60 meter hekk under det sveitsiske mesterskapet innendørs i 2018, og hun kom på femteplass på 60 meter. Utendørs fikk hun sølv på 100 meter og bronse på 100 meter hekk under det sveitsiske U23-mesterskapet i friidrett.

### 2019

Under det sveitsiske mesterskapet i friidrett innendørs i 2019 fikk hun sølv på 60 meter hekk, med ny personlig rekord på 8,33 sekunder. På 60 meter kom hun på sjuendeplass. Hun deltok på nytt i U23-EM i friidrett 2019, og ble der slått ut i semifinalen på 100 meter. På 4 x 100 meter stafett kom Sveits på åttendeplass. Hun kom på femteplass på 100 meter under det sveitsiske mesterskapet i friidrett, og hun vant 100 meter under det sveitsiske U23-mesterskapet i september.

### 2020 - 2021

Frey konkurrerte lite i 2020. I 2021 deltok Sveits i First League under Lag-EM i friidrett 2021 i Romania, og deltok der på det sveitsiske stafettlaget som kom på andreplass på 4 x 100 meter stafett. Hun deltok på 100 meter og 200 meter under det sveitiske mesterskapet i friidrett 2021, men nådde ikke finalen i noen av disse øvelsene.

### 2022

Hun kom på andreplass på 60 meter under det sveitsiske mesterskapet i friidrett innendørs i 2022. Hun deltok i VM i friidrett innendørs 2022, og satte der personlig rekord i forsøksheatet på 60 meter, med 7,11 sekunder. I semifinalene fikk hun niende beste tid, og ble ikke blant de åtte som gikk til finalen.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7  World Athletics - *Géraldine Frey - Results*, besøkt 22. mars 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Géraldine Frey – World Athletics Rediger på Wikidata
**Abbey Craig** er en del av Ochil-åsene i regionen Stirling, rett nord for byen Stirling, vest i Skottland. Åsen er kjent for den 67 meter høye Wallace-monumentet til minne om nasjonalhelten William Wallace på toppen. Ved foten av åsen ligger landsbyen Causewayhead.

Toponymi
--------

*Craig* eller *crag* har betydningen «bratt, robust fjell» og består i dette tilfellet av berglandskap fra etter istiden (post-glasialt). *Abbey* i navnet betyr «kloster», og henviser til klosteret Cambuskenneth Abbey, på nordbredden av elven Forth, omtrent 1 km sør. Klosteret ble grunnlagt av kong David I av Skottland en gang rundt året 1140.

Historie
--------

Wallace-monumentet
Åsen ble benyttet som William Wallaces hovedkvarter i forkant av slaget ved Stirling Bridge i 1297, som var en del av den skotske uavhengighetskrigen.

Bakketoppen ble også benyttet som et bygdeborg allerede i tidlig middelalder, og har blitt forsterket ved et teknikk som kalles forglasset (engelsk: *vitrification*). Forglassede festninger er steininnhegninger hvis vegger har blitt utsatt for forglassning gjennom sterk varme. Man trodde lenge at disse strukturene var unike for Skottland, men de har siden blitt identifisert i flere andre deler av Vest- og Nord-Europa. Borgen ble ødelagt av brann på 600- eller 700-tallet e.Kr. og deretter befestet på nytt 700- eller 800-tallet, som demonstrert av to faser av arkeologisk utgraving, først av SUAT Archaeology i 2001 og den andre av Murray Cook, Stirling Councils arkeolog i 2012.

Geologi
-------

Abbey Craig er en del av et kompleks kvarts-doleritt-intrusjon eller lagergang i et (sedimentert) lag fra karbontiden i den vestlige kanten av Central Coal Field, kjent som Stirling-gangen. Kvarts-doleritten som er mye hardere enn området rundt er eksponert på grunn av erosjon.

Referanser
----------

1. ↑  «crag (n.)», *Online Etymology Dictionary*
2. ↑  Ross, David. R. (1999): "Stirlin Bidge", *On the Trail of William Wallace*. Dundurn. ISBN 9780946487479.
3. ↑   Historic Environment Scotland: «Abbey Craig (47113)», *Canmore*
4. ↑  ««Vitrification of Hill Forts»». Arkivert fra originalen 23. september 2015. Besøkt 15. oktober 2022.
5. ↑  «Archaeologists solve ancient mystery of '˜melted' Iron Age fort», *The Scotsman* 30. april 2018
6. ↑   «Prehistoric Archaeology Blog», *Prehistoricarch.blogspot.com*. Arkivert fra originalen den 31. oktober 2019.
7. ↑   «Abbey Craig: Not just another Iron-Age hillfort», *Archaeology News from Past Horizons*. Arkivert fra originalen den 16. mars 2014.
8. ↑  Loughlin, S C.: «Wallstane», *Geological Conservation Review*. **27**. Arkivert fra originalen den 4. mars 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Abbey Craig – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «Abbey Craig», *Hill Bagging*
* «Abbey Craig», *Scottish-places.info*
**Abington Piggots** er en liten landsby i Cambridgeshire i England som ligger rundt 6 km nordvest for Royston i Hertfordshire. I henhold til folketellingen i 2011 var det 162 innbyggere i sognet.

Sognekirken er viet til erkeengelen Mikael. Landsbyen har også en pub med et navn som reflekterer den engelske forkjærligheten for ordspill, *The Pig and Abbot*.

Historie
--------

Sognet Abington Pigotts dekker et areal på 501 hektar, bortimot sirkulært i form og omgitt av sognene Shingay, Wendy, Bassingbourn, Litlington, og Steeple Morden. Grensene følger i stor grad mindre elver og bekker.

Det har blitt avdekket spor fra en bosetning fra tidlig jernalder som dekket rundt 20 acre rundt 800 meter nordvest for kirken, og dette området var fortsatt bosatt inn i romersk tid. Keramikk fra angelsaksisk tid har blitt i nærheten av dette stedet.

I tidlig middelalder var Abington tidvis listet som en grend til sin sørlige nabo Litlington, det til tross for at den hadde sin egen kirke fra minst år 1200.

Landsbyen var omtalt som *Abintone* i Domesday Book for 1086. Navnet Abington er avledet fra betydningen «Abbas eiendom», at en person ved navn Abba som eide stedet. I middelalderen ble stedet ulikt kjent som *Abington by Shingay* etter sin nabolandsby, og *Abington in the Clay* fra tyngden av sitt jordsmonn (*clay* betyr leire), og således for å adskille den fra kommunen The Abingtons (flertallsbetegnelsen er grunnet at kommunen består av to landsbyer; Little Abington og Great Abington) i sørøst i Cambridgeshire. Landsbyen ble Abington Piggotts, dagens stedsnavn, i løpet av 1600-tallet. Den fikk da navn etter familien Pykot eller Pigott som eide godset på stedet fra 1400- til 1800-tallet.

Referanser
----------

1. ↑   Census Maps. Maps of the Cambridgeshire population by age Arkivert 28. juli 2014 hos Wayback Machine. *Cambridgeshire Insight*
2. 1 2 3   *A History of the County of Cambridge and the Isle of Ely*. **8**. 1982. s. 4–12.
3. ↑   Mills, A. D. (2003): *A Dictionary of British Place-Names*, OUP Oxford, s. 3

Litteratur
----------

* Courcy-Ireland, Magens De (1944): *History of Abington Pigotts with Litlington: churches & parishes, with the manors*; Royston: forfatterutgivelse.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Abington Pigotts – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «Abington [Pigotts»] i *Domesday Book*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
***Abraham Lincoln***, også kjent som ***Gettysburg-Lincoln***, er en bronsestatue over president Abraham Lincoln som står utenfor Nebraska State Capitol. Monumentet ble bestilt av Abraham Lincoln Memorial Association i Lincoln i Nebraska og den er laget av Daniel Chester French i perioden fra 1909 frem til avdukingen i 1912.

Statuen ble støpt i bronse av Jno. Williams, Inc. i New York. Dens arkitektoniske omgivelser ble skapt av Frenchs mangeårige samarbeidspartner Henry Bacon. Den 2,64 meter høye statuen står på et 1,83 meter høyt granittfundament og en 61 meter granittsøyle med teksten til Lincolns Gettysburg-tale.

French brukte senere mye av sine forstudier til denne statuen, noe som i stor grad omfattet studier av Mathew Bradys bilder av Lincoln og lån av en kopi av Leonard Volks gipsavstøpning av presidenten i sitt mest kjente verk, den sittende Lincoln-statuen fra 1920 i Lincolnmonumentet i Washington, D.C.

Referanser
----------

1. ↑  Richman, Michael, *Daniel Chester French: An American Sculptor* (Washington, D.C.: The Preservation Press, 1983), s. 121–129.
2. ↑  Richman, p. 124.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Statue of Abraham Lincoln by Daniel Chester French (Lincoln, Nebraska) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Sørlandets kunstmuseum** ligger i sentrum av Kristiansand i lokaler som i eldre tider og fram til 1970 rommet Kristiansand katedralskole. Museet er en stiftelse, og den ble opprettet i 1995, med fylkeskommunene Aust-Agder og Vest-Agder som initiativtakere sammen med Kristiansand kommune og Christiansands billedgalleri. Museet arbeider både med billedkunst og kunsthåndverk. 

Museet driver en utstrakt kunstfaglig virksomhet som bl.a. omfatter utstillinger av den faste samlingen, temporære samtidskunst-utstillinger og vandreutstillinger til skoler og barnehager. 

Stiftelsen skal arbeide for å skape interesse, kjennskap og kompetanseheving innen billedkunst, kunsthåndverk og andre visuelle uttrykksformer. 

Museets samlinger bygger på kunst som tilhørte Christiansands billedgalleri.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Sørlandets kunstmuseum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Sørlandets kunstmuseums hjemmeside Arkivert 22. september 2013 hos Wayback Machine.
* Kunstforum Kristiansand
* Sørlandets kunstmuseum på Facebook

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** SUDOC
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. *(10. okt. 2015)*

**Heinz Strathmann** (født 1. august 1954) er norsk-tysk gründer i eventbransjen. Han eier og er daglig leder i DMC (Destination Management Company) Pan Norway AS. 

Han er født i Vest-Tyskland og kom som 19-åring i 1973 til Norge. Fem år etter overtok han Geilo Høyfjellspensjonat, grunnla Geilo Reisebyrå, Pan Tours Canada-reiser, aktivitetsselskapet Geilo Aktiv og en gourmet-restaurant. I 1982 begynte han med Pan Norway, som tilbyr incentives, events og produktpresentasjoner for utenlandske firmaer i Norge. 

Strathmann var daglig leder i Polar Park i Troms, verdens nordligste dyrepark, fra 2013 til 2018.

Siden 2018 har Heinz Strathmann arbeidet som ekspedisjonsleder på ekspedisjonsskip i Arktis og Antarktis.[]

Han er kjent for sin bok *På mokassiner til Nordpolen*, som er utgitt på tysk. Noen av hans ekspedisjoner har ført ham til Nordpolen, sammen med sin da 16-årige sønn gikk han på ski over Grønland. Han har gått på ski gjennom Kamtsjatka, ridd gjennom Yukon, kjørt hundeslede gjennom Alaska og gjennomført ekspedisjoner gjennom Tibet, Nepal og Mongolia.[]

Referanser
----------

1. ↑  Ansatte ny leder. Polar Zoo har fått ny daglig leder- Harstad Tidend 27. mai 2013
2. ↑  Slutter som sjef i Polar Park - Nordlys, 19. otober 2017
3. ↑  Slutter i Polar Park - velger kjærligheten - Folkebladet 20. oktober 2017
**Adeodatus I** (også kjent som **Deusdedit I**; død 8. november 618 i Roma) var pave fra 19. oktober 615 og til sin død.

Liv og virke
------------

Han ble født i Roma som sønn av subdiakonen Stephanus. Det er ikke kjent når han ble født. Det fortelles at Adeodatus kan ha vært benediktinermunk, men sikkert er det ikke. Før han ble valgt til pave, virket han som prest i Roma i førti år; han ble kardinal, med *Santi Giovanni e Paolo* som tittelkirke. Han døde 8. november 618 i Roma og ble begravet i Petersdomen. Dødsårsak er usikker, det formodes at han døde av pesten.

Legende
-------

Kort etter sitt valg, i året 615, ble Roma hjemsøkt av en lepra-epidemi. Adeodatus tok omsorg for de sykdomsrammede. I Martyrologium Romanum fortelles det at han skal ha helbredet en spedals med et kyss.

Pontifikat
----------

Han var den første som benyttet et pavelig segl (*bulla*) på offisielle dokumenter. Det bestod av bly og viste Kristus som den gode hyrde, de greste bokstavene Alpha og Omega, og påskriften „Deus dedit Pape".
Fra denne tid dtammer uttrykket pavelig bulle. 

I otsetning til forgjengerne på pavestolen gav han de ledende kirkelige embeder ikke utelukkende til adelige eller rike borgere, men promoverte folk fra det vanlige og enkle kleresi og støttet geistligheten mot politiske overgrep. Det er strid om hans forordning „Hic constituit secundam missam in Clero" , hvorved han angivelig skal ha bestemt at det i hver og ethvert gudshus ikke kunne feires messe mer enn én gang om dagen.

Hellig
------

Han æres som helgen i den katolske kirke, og minnedagen er hans dødsdag, 8. november. Han fremstilles i kunsten med attributtene pavedrakt, tiara og en korsstav med tre tverrbjelker.

Referanser
----------

1. ↑  Claudio Rendina, Donatella Paradisi, *Le strade di Roma*. Volume 1, s. 46. ISBN 88-541-0208-3
2. ↑   Stadlers Vollständiges Heiligenlexikon

Litteratur
----------

* (de) Friedrich Wilhelm Bautz: «Deusdedit (auch als Adeodatus I. bezeichnet)» i *Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon* (BBKL). Bind 1, Hamm 1975, sp. 1274.
* Lexikon der Heiligen, S. 16/17, Verlagsgruppe Weltbild, Augsburg, 2005, ISBN 3-8289-4980-0,

Eksterne lenker
---------------

* Kirkehistorie i VaticanHistory
* 68. Paver i den katolske kirke
* CRUX – Covering all things Catholic

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Catholic-Hierarchy **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** NKC **·** ICCU
 |
**Air Serbia** er et nasjonalt flyselskap fra Serbia. Hovedkontoret ligger i Beograd og hovedbasen er Beograd Nikola Tesla lufthavn. Air Serbia flyr internasjonale ruter til destinasjoner i Europa, Midtøsten og Nord-Amerika. Charterflyginger drives med merkenavnet Aviolet.

Historie
--------

Historien til flyselskapet strekker seg tilbake til 1927. Da blei selskapet Aeroput grunnlagt i Beograd. I 1947 fortsatte det som Jugoslovenski Aerotransport (JAT). Etter at Jugoslavia gikk i oppløsing, ble JAT nasjonalt flyselskap for Serbia og Montenegro og så Serbia. I 2003 byttet JAT navn til Jat Airways.

Den serbiske staten forsøkte å privatisere selskapet i 2008 og igjen i 2011. I 2013 ble 49 % av aksjene i selskapet solgt til Etihad Airways fra De forente arabiske emirater. Selskapet skiftet så navn til Air Serbia. Flyflåten ble utvidet med Airbus A319 og Airbus A320.

Flyflåte
--------

Flyflåten til Air Serbia består av Airbus A319, Airbus A320, Airbus A330,  Boeing 737-300 og ATR 72-200/500 (juli 2017).

* Airbus A319 på Pulkovo internasjonale lufthavn utafor St. Petersburg.Airbus A319 på Pulkovo internasjonale lufthavn utafor St. Petersburg.
* Airbus A320 under innflyging på Ben Gurion internasjonale lufthavn.Airbus A320 under innflyging på Ben Gurion internasjonale lufthavn.
* Air Serbias hovedkontor.Air Serbias hovedkontor.
* ATR 72 tar av fra Beograd Nikola Tesla lufthavn.ATR 72 tar av fra Beograd Nikola Tesla lufthavn.
* Air Serbias første Airbus A330 Beograd Nikola Tesla lufthavn i 2016.Air Serbias første Airbus A330 Beograd Nikola Tesla lufthavn i 2016.

Referanser
----------

1. ↑  Our story, Air Serbia. Hentet 26. juli 2017.
2. ↑  *World Airlines Directory 2013*, Sutton : Reed Business Information, 2013, s. 91.
3. ↑  Etihad Airways UAE's Etihad to buy 49 percent stake in Serbian airline, Reuters, 1. august 2013. hentet 26. juli 2017.
4. ↑  Our fleet, Air Serbia. Henta 26. juli 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (sr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Air Serbia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Korgalzhyn** (Mal:Lang-kk; russisk: Кургальджин) er en innsjø i Korgalzhyn-distriktet, Akmola-regionen, Kasakhstan. 
 

Korgalzhyn er den største i en gruppe innsjøer som ligger nær hverandre, som bl. omfatter Birtaban, Sholakshalkar, Shalkar, Zhanybekshalkar, Uialyshalkar og Zhandyshalkar. 

Korgalzhyn er en av de største innsjøene i Tengiz-Korgalzhyn-depresjonen. 

Innsjøen er en del av Korgalzhyn naturreservat, et 237100 ha vernet område. 

Med sine våtmarker er det også et viktig fugleområde og Ramsar-område. Gjørme og uframkommelig terreng gjør stedet til hekkested for 318 fuglearter, inkludert 22 truede fuglearter.

Geografi
--------

Korgalzhyn er en innsjø som ligger på bunnen av den store Tengiz-Korgalzhyn-depresjonen, nær sørøst for større Lake Tengiz. Innsjøen Sholakshalkar ligger i øst. Innsjøen er grunn med en maksimal dybde på 2 meter. Det meste av den er dekket av siv, bortsett fra noen små områder i nordvest og nordøst. Strendene mot nord og øst er bratte og steinete, og når høyder mellom 4 og 6 meter, mens de vestlige og sørlige breddene er svakt skrånende og dekket av vegetasjon. Innsjøbunnen er flat og leireaktig, dekket med mørkegrå silt.

Elven Nura renner inn i den østlige innsjøen fra nordøst. Under vårflommer strømmer overløpet ut i innsjøen Tengiz fra den nordvestlige enden. Elven Kulanotpes renner langs den vestlige kanten av Korgalzhyn. Vannet i innsjøen er friskt nær munningen av Nura, og blir stadig mer brakk mot den nordlige sektoren. 

Course of the Nura with Korgalzhyn in pale blue.

Flora og fauna
--------------

Det er store områder med siv spredt på gjørmeøyer som nesten helt dekker den sørlige delen med et nett av åpne kanaler og dammer i mellom. På grunn av disse gjørmeøyene er Korgalzhyn et viktig våtmarksområde for trekkende vannfugler, som ulike arter måker, terner, ender og lappedykker, inkludert den nordligste kolonien av storflamingo. Sivkrattene gir også leveområder for villsvin. 

I motsetning til den golde naboinnsjøen Tengiz, har Korgalzhyn rikelig med fisk. Hovedartene i innsjøen er krysskarpe, speilkarpe, suter, ide, gjedde og abbor.

Se også
-------

* Saryarka – steppelandskapet i Nord-Kasakhstan

Referanser
----------

1. 1 2 3  Google Earth
2. ↑  «M-42 Topographic Chart (in Russian)». Besøkt 17. mars 2023.
3. ↑  қазақстан республикасының мемлекеттік жіктеуіші - КЛАССИФИКАТОР АДМИНИСТРАТИВНО – ТЕРРИТОРИАЛЬНЫХ ОБЪЕКТОВ
4. ↑  Площадь озер Казахстана (Таблица)
5. ↑  Hydrology and Limnology of Central Asia
6. 1 2 3  *ATAMEKEN: Geographical Encyclopedia.* / General ed. B. O. Jacob. - Almaty: "Kazakh Encyclopedia", 2011. - 648 pages. ISBN 9965-893-70-5
7. 1 2  Korgalzhyn Biosphere Reserve, Kazakhstan
8. ↑  Korgalzhyn State Nature Reserve - BirdLife Data Zone
9. ↑  Kourgaldzhin and Tengiz Lakes
10. ↑  Кургальджин; *Great Soviet Encyclopedia* in 30 vols. — Ch. ed. A.M. Prokhorov. - 3rd ed. - M. Soviet Encyclopedia, 1969-1978. (in Russian)

Eksterne lenker
---------------

* Ecotourism Information Resource Centre - Northern Kazakhstan
* Korgalzhyn Nature Reserve, Kazakhstan
**Jan Frich** (født 26. august 1970) er utdannet lege og er professor i medisin ved Universitetet i Oslo. Han er fra 2023 administrerende direktør ved Diakonhjemmet sykehus.

Frich har en master i helseadministrasjon og har medisinsk doktorgrad fra Universitet i Oslo. Han er spesialist i nevrologi og har etterutdanning i ledelse fra Harvard Kennedy School, Harvard University. 

Frich var i årene 2001-2017 ansatt ved Nevrologisk avdeling ved Oslo universitetssykehus. I 2013-2014 var han gjesteprofessor ved Yale School of Public Health, Yale University. Han var fagdirektør og viseadministrerende direktør i Helse Sør-Øst RHF i årene 2018-2022 og områdedirektør for helsetjenester ved Folkehelseinstituttet i 2022-2023.

Referanser
----------

1. ↑  «Jan Frich går til Folkehelseinstituttet». *www.helse-sorost.no*. 7. september 2022. Besøkt 23. november 2023.
2. ↑  «Jan Frich blir ny sykehusdirektør på Diakonhjemmet». *www.diakonhjemmetsykehus.no*. 30. mars 2023. Besøkt 23. november 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Jan Frich, Universitetet i Oslo
* Jan Frich, Yale University

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ORCID **·** CRIStin
 |
Alcyone i Pleiades-klyngen.
**Alcyone**, også kjent som **25 Tauri**, **Eta Tauri**, **η Tau** og **η Tauri**, er et stjernesystem med fem stjerner i stjernebildet Tyren. Alcyone er den mest lyssterke stjernen i stjernehopen Pleiadene, og befinner seg omtrent 440 lysår fra jorden. Stjernen er oppkalt etter nymfen Alkyone som i gresk mytologi var en av pleiadene.

**Alcyone A** er en solformørkende dobbeltstjerne, og de to stjernene har en avstand på 0.031 bueminutter, som tilsvarer avstanden mellom Solen og Jupiter. Den største av disse er blå-hvit kjempestjerne av spektralklasse B7 IIIe. Den tilsynelatende størrelsesklasse er +2.85.

Alcyone A har en luminositet som er 1,400 ganger sterkere enn Solen og en temperatur på nesten 13,000 Kelvin. Den roterer rundt sin egen akse i en hastighet på 215 km i sekundet, noe som har frembragt en sky av gass som roterer omkring dens ekvator.

Omkring denne dobbelstjernen roterer tre andre stjerner.

**Alcyone B** og **Alcyone C** er to hvite dverger av klasse A med en tilsynelatende størrelsesklasse på omtrent +8, og roterer rundt dobbeltstjernen i en avstand på henholdsvis 117 og 181bueminutter. Alcyone C er en variabel stjerne av Delta Scuti typen, og dens lysstyrke varierer fra +8.25 til +8.30 i løpet av 1.13 timer.

**Alcyone D** er en gul-hvit dverg av klasse F med en tilsynelatende størrelsesklasse på +8.7. Den roterer rundt Alcyone A i en avstand av 191 bueminutter.

I Kina er Alcyone A kjent som 昴宿六 (den sjette stjernen i konstellasjonen «det hårfylte hode»).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alcyone (star) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Alcyone i SIMBAD Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |