recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Trenger oppdatering:** Denne artikkelen eller seksjonen er ikke oppdatert med ny utvikling eller ny informasjon. Du kan hjelpe Wikipedia med å oppdatere den.

**Kjell Maartmann-Moe** (født 16. juni 1951 i Oslo) er norsk lege. Han var leder av kommunestyregruppa til Arbeiderpartiet i Bærum kommunestyre 2015 - 2023 og ordførerkandidat for Bærum Arbeiderparti ved kommunevalget i 2019. Han var leder av Bærum Arbeiderparti i perioden 2011 - 2014. Han var leder av Allmennlegeforeningen fra 2002 til 2005.

Maartmann-Moe tok examen artium ved Oslo katedralskole i 1970 og første avdeling ved Økonomisk College ved Oslo Handelsgymnasium i 1971. Han studerte deretter medisin og ble i 1980 cand.med. ved Universitetet i Oslo. I 1982 avla han den medisinske doktorgrad innen for feltet arvelige hjerte- og karsykdommer. Maartmann-Moe ble i 1983 allmennlege og i 1992 spesialist i allmennmedisin. I 1982-83 var han løytnant i Forsvarets sanitet. Maartmann-Moe arbeidet som næringsdrivende allmennlege og fastlege på Grünerløkka i Oslo indre øst 1983-2001-2012. I perioden 1996-2012 arbeidet han som førsteamanuensis ved Institutt for allmenn- og samfunnsmedisin ved Universitetet i Oslo. I perioden 2012-2019 var han ansatt som seniorrådgiver i avdeling for kommunale helse- og omsorgstjenester i Helsedirektoratet.

Fra 1992 til 2007 var Maartmann-Moe medlem av landsstyret i Den norske legeforening. 1999-2001 var Maartmann-Moe styremedlem i Allmennlegeforeningen. Han var deretter foreningens leder i årene 2002 til 2005. I kraft av disse vervene var han med å innføre fastlegeordningen.

Maartmann-Moe ble i 2004 medlem i Arbeiderpartiet og har hatt en rekke verv i partiet og lokalpolitikken. Han var leder av Haslum partiavdeling i Bærum Arbeiderparti 2006-11. Han var medlem av kommunestyregruppa i Bærum 2007-11 og 2015- og fylkestingsgruppa i Akershus fra 2007-15. Han var leder av Helse- og velferdsnettverket og av Forsknings- og kunnskapsnettverket i Oslo og Akershus Arbeiderparti i mange år. I 2009-17 var han medlem og varamedlem i Akershus Arbeiderpartis styre. 

Maartmann-Moe er gift med Torunn Janbu.

Eksterne lenker
---------------

* Bærum Arbeiderparti nettside
* Kjell Maartmann-Moe på Facebook
* (no) Publikasjoner av Kjell Maartmann-Moe i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Kjell Maartmann-Moe i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LIBRIS **·** CRIStin
 |
**Nordavia** er et russisk flyselskap, eid av Taymir Aviation Company. Selskapet ble stiftet i 1963, og het fra 1991 Arkhangelsk Airlines (russisk: Архангельские воздушные линии), før Aeroflot tok over selskapet i 2004 og døpte det *Aeroflot-Nord*.
Noen år etter krasjet en Boeing 737-500 fra Aeroflot-Nord i Perm ved Bolshoi Savino Airport, grunnet crew om bord som ikke var godkjente for Boeing. Etter dette droppet Aeroflot selskapet, som ikke fikk bære navnet Aeroflot lengre. Derfra kom Nordavia.

Boeing 737-500 fra Nordavia.
Selskapet opererer ordinære ruter mellom flere byer i Russland, og har også ruter til destinasjoner utenfor Russland, blant annet til Tromsø, Luleå og Rovaniemi fra Arkhangelsk og Murmansk. Nordavia bruker idag Boeing 737-300, Boeing 737-500, Antonov An-24RV samt at Taymir Airlines flyr Boeing 737-800NG og ATR 42.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Smartavia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Henry T. Weinstein** (født 12. juli 1924, død 17. september 2000) var en amerikansk teater- og filmprodusent.

Biografi
--------

Henry T. Weinstein ble født i Brooklyn i New York. Han utdannet seg ved City College og tok en mastergrad i drama på Carnegie Institute of Technology.

Etter å ha jobbet som teater- og TV-produsent fikk han jobben som produsent for Marilyn Monroes siste film, *Something's Got to Give*, i 1962. Weinstein utviklet et vennskap til Monroe, men innspillingen av filmen var preget av store forsinkelser grunnet hennes stadige sykefravær. Hun fikk til slutt sparken, men fikk jobben tilbake da motspiller Dean Martin nektet å spille inn filmen med noen andre enn henne. Filmen ble likevel aldri fullført grunnet Monroes død kort tid etter. Weinstein uttalte seg om den problemfylte innspillingen i dokumentaren *Marilyn Monroe: The Final Days*, som ble vist på TV i 2001.

I 1962 produserte Weinstein også *Tender is the night*, med Jennifer Jones og Jason Robards i hovedrollene. I 1965 produserte han *I morgen blir alt bedre*, basert på en roman av Betty Smith.

Han var visepresident for produksjonsavdelingen til American Film Theatre, som produserte en rekke filmversjoner av teaterstykker mellom 1970 og 1975. Blant filmene var *A Delicate Balance,* med Katharine Hepburn, Paul Scofield og Joseph Cotten i hovedrollene, og *Tre søstre*, med Laurence Olivier, Alan Bates og Joan Plowright i hovedrollene.

I 1985 var Weinstein sjefsprodusent for *Runaway Train*, som ble nominert til tre Oscar.

Weinstein pensjonerte seg på midten av 1990-tallet. Han døde 17. september 2000 i Boca Raton i Florida, etter lang tids sykdom.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 14487615f[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   filmportal.de, Filmportal-ID 76fb17180a5d4c8181e6fcafa564dbe4, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6md068m, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Internet Movie Database, IMDb-ID nm0918439, besøkt 13. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 2. mai 2015[Hentet fra Wikidata]
6. 1 2 3  «Henry Weinstein, 76, Producer For Film, Television and Theater». The New York Times. 24. september 2000.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Henry T. Weinstein på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Henry T. Weinstein i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Henry T. Weinstein på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Henry T. Weinstein på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Henry T. Weinstein hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE
 |
**Ulvøysund** er en uthavn i Høvåg helt vest i Lillesand kommune. Vest for uthavnen ligger Kvåsefjorden, som er maritim grense mellom Aust- og Vest-Agder. Østover ligger Blindleia, som ender i havnebassenget i Lillesand. 

Det eldste tegnet på aktivitet i Ulvøysund, er funnet av Norges eldste skipsvrak i innseilingen fra Kvåsefjorden. Det ble undersøkt i 2011 av Pål Nymoen fra Norsk Maritimt Museum, og et stykke reinsdyrgevir fra funnet ble senere C14-datert til perioden 1020–30.

I middelalderen var det også mennesker i Ulvøysund. Fra 1300-tallet eksisterer fortsatt et brev skrevet av en værfast bergensbiskop, mens en av kompassrosene hugget inn i fjellet på Ulvøya muligens stammer fra 1400-tallet.

På 1500-tallet nevnes uthavnen på nederlandske kart som Wolfsondt.

Ulvøysunds eldste hus som fortsatt står, har vært gjestgiveri. Husets eldste deler er trolig fra 1600-tallet. Den første beboer i Ulvøysund vi har skriftlig vitnesmål om, var bonden Jørgen Olsen som overtok gården Ulvøen i 1670.

Referanser
----------

1. ↑  Nymoen, Pål (2011). «Skipsvrak med omsettelig ballast: på sporet av kvernstein, kleber og brynehandelen fra Norge ca. 800–1800» (PDF). *Nicolay* (114): 65-75. Besøkt 5. juli 2013.
2. ↑  Garseg, Kai (27. juni 2011). «Norges eldste skipsvrak funnet?». Besøkt 5. juli 2013.
3. ↑  Nilsen, Øystein (1982): "Om gamle hus og folk i Ulvøysund" s. 3.

Eksterne lenker
---------------

* (no) «Ulvøysund». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
En bruker har foreslått å slette denne siden. Siden vi setter pris på alle forsøk på å forbedre leksikonet, inviteres du til å gi uttrykk for dine synspunkter ved å følge denne lenken: **Wikipedia:Sletting/Kaptein Tordenbrak**.

**Nøyaktighet:** Fremstår rotete og promoterende

**Opprydning:** Denne artikkelen trenger en opprydning for å oppfylle Wikipedias kvalitetskrav. Du kan hjelpe Wikipedia ved å forbedre den.

**Kaptein Tordenbrak** var et norsk rockeband som startet tidlig på 1990-tallet og ble oppløst høsten 1999.

Høsten 1995 spilte bandet inn en demo på Stovner Rockefabrikk. Via bekjentskaper havnet en av låtene, "Generasjon f.eks", i hendene på i NRK P3s Howard og HC, og de likte låta så godt at de spilte den på radio. Dette igjen førte til at låta ble den første demoen som er blitt A-listet hos rikskringkastingen. Dermed var hjulene i gang, og bandet hadde flere opptredener på radio og TV, der høydepunktet var å åpne det første programmet i NRKs talkshow "Wiese".

Samme høst fikk bandet platekontrakt med Columbia Records/Sony Music, og gav ut singelen "Generasjon f.eks" (som inneholdt en nyinnspilling av låta spilt inn Ambience Lydstudio, en technomix av låta gjort av Disclab, og balladen "Etter Reklamen"). Samtidig ble videoen til "Generasjon f.eks" spilt inn på en dass på Blindern. Videoen ble seinere kåret til 1996' nest beste rockevideo.

Våren og sommeren 1996 ble singelen og albumet "UT" spilt inn i Majorstudio i Oslo og Sigma Lydstudio i Bergen med Geir Luedy som produsent. Albumet fikk blandet mottagelse, og etter mye frem og tilbake og flere demoinnspillinger som ikke ble noe av bestemte bandet seg for å trekke seg tilbake og satse på andre prosjekter.

**Medlemmer av Kaptein Tordenbrak:**

* Tor Erling Naas, *sang og gitar*
* Mona Haugerud, *sang*
* Tormod Nygaard, *gitar og bass*
* Ketil Nås, bass, *gitar og sang*
* Ragnar Haug, *tangentinstrumenter og sang*
* Jørn W. Scholz, *trommer*
* Nina Odegard, *sang*

Eksterne lenker
---------------

* Kaptein Tordenbraks hjemmeside Arkivert 8. januar 2015 hos Wayback Machine. med nedlastbare sanger
* Mer om bandet på trommisens hjemmeside
**Fletting:** Det er foreslått at denne siden blir flettet med *Kunstakademiet i Tromsø*. (Diskusjon)
**Det kunstfaglige fakultet** ved Universitetet i Tromsø ga utdanning og drev med forskning og utviklingsarbeid på høyt nivå innen et bredt kunstfaglig felt.

Fakultet spilte en viktig rolle i det lokale og regionale kunst- og kulturliv gjennom en utstrakt utøvende, publikumsrettet virksomhet, både i egen regi og i samarbeid med andre aktører.

Det kunstfaglige fakultet tilbød følgende utdanninger:
Master og bachelor i Samtidskunst, utøvende og pedagogisk bachelor og master i musikk, forfatterstudium fordelt på tre årsstudier i skrivekunst, Landskapsarkitektur, en rekke emner innenfor musikk og drama tilpasset lærerutdanningene, samt et bredt utvalg av videreutdanningstilbud.

Fakultetet har om lag 80 hel- og deltidsansatte og 345 hel- og deltids studenter.

*«I høyere grad enn fornuftige mennesker aner, er kunstnere folkets nødvendige sanseorganer.»*
Fra André Bjerkes Kunstneren (II) i diktsamlingen «Den hemmelige sommer» (1951).

Institutter
-----------

* Musikkonservatoriet
* Kunstakademiet

Eksterne lenker
---------------

* Det kunstfaglige fakultet ved Universitetet i Tromsø Arkivert 8. august 2017 hos Wayback Machine.

Portal: Tromsø
**Lindebukk** (*Oplosia cinerea*) er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Den er funnet langs kysten av Østlandet i Norge. 

 Foto: Magne Flåten 
 Foto: Magne Flåten

Utseende
--------

En middelsstor (9–13 mm), avlang, gråspraglete trebukk med lange antenner. Antennene er litt lengre enn kroppen hos hannen, hvert ledd er tofarget med lys indre del og mørk ytre, men kontrasten mellom de to er ikke slående. Pronotum er mye bredere enn langt, i midten av hver sidekant med en skarp pigg. Dekkvingene er avlange med markerte skuldre, en del bredere enn pronotum, grovt punkterte, i den bakre delen også med lengdestriper. De har et grågult tverrbånd litt bak midten. Beina er mørkegrå og forholdsvis korte.

Levevis
-------

Larven utvikler seg under barken på litt grove, døde greiner av lind, i sjeldne tilfeller andre løvtrær. Arten er avhengig av gamle lindetrær, men om disse får stå igjen synes den ikke være altfor kresen når det gjelder omgivelsene. Larvene er trolig ikke særlig avhengige av høy temperatur siden de kan utvikle seg i greiner som ligger i dyp skygge. Larveutviklingen tar to år. De voksne billene spiser på levende bark, og kan finnes i juni-juli, men kamuflasjefargene gjør dette vanskelig.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i de midtre og østlige delene av Europa, østover til Kaukasus, men mangler i vest. I Norge finnes den bare i et smalt belte langs kysten av Østlandet.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
				+ Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
					- Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825 – ca. 315 arter i Europa
						* Stammen Acanthoderini
							+ lindebukk, *Oplosia cinerea*  (Mulsant, 1839) (synonym *Oplosia fennica*)

Kilder
------

* Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
* Norges biller – *Oplosia cinerea*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Oplosia cinerea* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Oplosia cinerea* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Oplosia cinerea* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Oplosia cinerea* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Oplosia cinerea* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Oplosia cinerea* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Oplosia cinerea* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Oplosia cinerea* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Oplosia cinerea* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Bilder av arten
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.

**Huso Lodge** ligger i Hemsedal ca. 822 moh. Her er et gammelt hallingtun med 10 bygninger og Gjestehuset. Heimstølen har blant annet flere rekonstruerte bygninger.

Historikk
---------

Huso var fra 1600-tallet en husmannsplass som utviklet seg til å bli en typisk fjellgard. På 1800-1900 tallet fødde gården tre generasjoner med det den og utmarka kunne produsere. Mekkel Huso var den siste bonden på gården. Per Herbrand Rustberggard overtok gården av sin slektning og satset på svinehold og gardsturisme. Sønnen Torbjørn Rustberggaard overtok i 1985, og utviklet turistgården videre med flere utbygginger. August 2019 tok sønnen Bjørn Rustberggaard over gjestegården.

Husotunet
---------

Tunet består av 5 bygningsgrupper med forskjellige funksjoner.

* Hallingtunet har 10 gamle tømmerbygninger som danner et gammelt hallingtun med utstyr og inventar. Her er også hallingstuene Brudestugu og Gildestugu.
* Gjestehuset - restaurert, utsmykket sveitserhus i dragestil.
* Storhytta Vognstallen.
* Godshuset fra Gol stasjon som nå brukes til bryllupslokale og festlokale
* Fjøs og driftsbygninger er bygget om til leiligheter

Heimstølen
----------

Stølen ligger 3,5 km fra Husotunet. Her er følgende bygninger:

* Høvdinghallen er et tidsriktig langhus. I vikingtiden var Høvdinghaller sete for viktige begivenheter og sammenkomster.
* Nøkkendomen er en fantasibygning med inspirasjon fra nøkken og nordisk folklore.
* Storhyttene Storestugu, Kongsseteren og Vikinghuset ligger også på Heimstølen.
* To tjern blir brukt til fisking og padling. En stor gapahuk for tilbereding av mat.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmesiden til Huso Lodge
* Om Husotunet og Heimstølen
* Historien til Huso Lodge
**Jakob Sverdrup d.y.** (født 10. april 1881 i Leikanger, død 21. november 1938 i Oslo) var en norsk språkforsker.

Biografi
--------

Han var sønn av biskop og statsråd Jakob Liv Rosted Sverdrup (1845–99) og Marie B. Suur (1845–1916). Han var bror til religionsprofessor Georg Johan Sverdrup (1885–1951).

Etter examen artium 1900 og Krigsskolen 1901, tok han språkhistorisk embetseksamen (1908) og jobbet blant annet i Mosjøen før han i 1914 ble universitetsstipendiat og dosent i gamle germanske språk. Sverdrup tok doktorgrad med avhandlingen *Zum germanischen Verbalsystem* (1929). Han ble tilsatt som professor i germansk filologi ved Universitetet i Oslo (1929–38) der han bidro til faget og skrev lærebøker. Hans bok om tysk syntaks ble fullført av hans etterkommer, professor Ingerid Dal.

Jakob Sverdrup giftet seg i 1909 med Marie Ramm Hoel (1874–1961).

Utgivelser
----------

* *Kortfattet tysk sproghistorie* (1930)
* *Tysk-norsk ordbok* (2 bind, 1933)

Referanser
----------

1. ↑  Dødsdatoen fra gravferdsetaten i Oslo

Eksterne lenker
---------------

* *Studentene fra 1900: biografiske oplysninger samlet til 25-aars-jubilæet 1925*. Oslo: Grøndahl & Søn. 1925.
* Sverdrup, Jacob i Hvem er Hvem, 1930.
* Digitaliserte bøker av Sverdrup hos Nasjonalbiblioteket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** Geni **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Signe Heide Steen** (født 17. mai 1881 i Holmestrand, døde 18. oktober 1959 i Oslo) var en norsk skuespiller.

Hun var av Heide (slekt), datter av fiolinbygger Johan Albert Heide (1848–1925) og Julie Hovelsen (1855–1906) som fikk tolv barn. Storebroren hennes het Harald Heide (1876–1956) og ble fiolinist og komponist. Som tolvåring spilte Signe fiolin på lokale tilstelninger.

Etter oppvekst i Holmestrand og Fredrikstad, var hun statist i Mørkets Makt på Akersgaden Theater, på en tid da hun gikk i lære hos Thora Hansson. Den 2. august 1903 debuterte hun på Centralteatret i *Thummelumsen* av danske Gustav Wied. Efter to år var hun ett år ved Den Nationale Scene i Bergen før hun startet ved Nationaltheatret der hun som *Valenciennes* traff sin ektemann Harald Steen (1886–1941) som *Rosillion* i første oppførsel av Den glade enke. Bortsett fra 1908–11 da de var tilbake på Centralteatret, holdt de stand ved Nationaltheatret, hvorfra Signe sa opp sitt engasjement i 1918.

Senere var hun ved hovedstadens revyscener som Chat Noir der hun feiret sitt 40-årsjubileum som artist, og også under Ernst Rolf sitt *Casino*. Heide Steen spilte også inn grammofonplater.

Signe var altså gift med skuespiller og tenor Harald Steen. De var foreldre til Randi Heide Steen, Harald Heide Steen og Kari Diesen.

Signe omkring 1910

Filmografi
----------

* 

* 1949 – *Døden er et kjærtegn* – Martha, Sonja pike
* 

* 1936 – *Norge for folket*
* 

* 1928 – *Cafe X* – Fru Hansen
* 

* 1924 – *Til sæters* – Gunhild
* 

* 1920 – *Kaksen på Øverland* – Ingerid, Aasmunds kone

Se også
-------

* Slekten Heide-Steen

Referanser
----------

1. 1 2   Internet Movie Database, IMDb-ID nm0373887, besøkt 21. juli 2016[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.begravdeioslo.no, besøkt 22. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Signe Heide Steen i Store Norske Leksikon.
4. ↑  *Signe Heide Steen*, nekrolog i Aftenposten den 19. oktober 1959.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Signe Heide Steen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Signe Heide Steen hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Signe Heide Steen hos The Movie Database Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** WikiTree **·** KulturNav **·** MusicBrainz
 |
**Lara Magoni** (født 29. januar 1969 i Selvino) er en tidligere italiensk alpinist.

Karriere
--------

I 1990-årene var Magoni blant de beste storslalåm- og slalåmkjørerne. I 1993 ble nummer fire i storslalåmrennet i Klövsjö. I sesongen 1996/97 forbedret hun dette resultatet kraftig. I tillegg til en tredjeplass i Maribor tok hun to andreplasser (alle i slalåm), i henholdsvis Laax og Aspen.

Under VM 1997 i Sestriere tok hun sølv i slalåm. Foran seg hadde hun italienske Deborah Compagnoni, mens Karin Roten tok bronsemedaljen. Midtveis i sesongen 1999/2000 la hun opp som aktiv alpinist.

Pallplasseringer i verdenscupen
-------------------------------

| Dato | Sted | Disiplin | Plassering |
| --- | --- | --- | --- |
| 4. januar 1997 | Slovenias flagg Maribor | Slalåm | 3 |
| 2. februar 1997 | Sveits’ flagg Laax | Slalåm | 2 |
| 7. mars 1997 | USAs flagg Mammoth Mountain | Slalåm | 3 |
| 16. mars 1997 | USAs flagg Vail | Slalåm | 1 |

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lara Magoni – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Lara Magoni – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Lara Magoni – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Lara Magoni – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Lara Magoni – ski-db.com Rediger på Wikidata

* (en) Lara Magoni – TheSports.org Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Christian Windsland Hestø** (født 22. mars 1991) er en norsk skuespiller, sanger og filmprodusent.

Hestø produserte sin første helaftens spillefilm i en alder av 14 år. Siden har han i alt produsert 3 spillefilmer samt en kortfilm. Han har hatt flere roller i forskjellige teateroppsetninger på sørlandet. Han deltok også i Team Venke i den første sesongen av Det store korslaget på TV2 våren 2009. Han er kanskje mest kjent for sin rolle som miljøaktivisten «Håkon Borgrevinck» i TV2s såpeserie Hotel Cæsar eller som programleder for Megafon på NRK Super.

Filmografi
----------

* 2005 *Ekko Fra Fortiden* – Produsent/regissør
* 2007 *Angarshaugen* – Mikael (skuespiller)/Produsent/regissør
* 2008 *Svartedauden* – Justus (skuespiller) Produsent/regissør
* 2010 *Den Tredje Nøkkelen* – Advokat (stemme)/Produsent/regissør
* 2011 *Sushi* – Tim

TV-opptredener
--------------

* 2009 *Det store korslaget* – Sanger i Team Venke
* 2010 *Hotel Cæsar* – Håkon Borgrevinck
* 2012 - 2013 *Megafon* – Programleder

Kilder
------

* 
* 
* 
*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Christian Hestø på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Christian Hestø hos Sceneweb Rediger på Wikidata
**István Herczeg** (født 7. desember 1887 i Apátfalva, død 3. juli 1949 i Szatymaz) var en ungarsk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1912 i Stockholm.

Herczeg vant en olympisk sølvmedalje i turn under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det ungarske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i mangekamp bak Italia. Det var fem lag fra fem nasjoner som var med i konkurransen som ble avholdt på Stockholms stadion. Det var mellom 16 og 40 deltakere på hvert lag.

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Sølv Sølv i turn, mangekamp lagkonkurranse (Ungarn)

Referanser
----------

1. ↑   PIM identifier, PIM authority ID PIM75556, besøkt 1. juli 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) István Herczeg – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) István Herczeg – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (hu) István Herczeg – Ungarns olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Eva Harr** (1951–2024) var en norsk maler og grafiker. Harr studerte ved Statens håndverks- og kunstindustriskole fra 1972 til 1977 og deretter ved Statens kunstakademi fra 1977 til 1981.

Hennes bilder med landskapsmotiver fra Nord-Norge har gjort henne kjent, men hun har også i senere bilder hatt et mer ekspressivt uttrykk. Hun har deltatt på Statens Høstutstilling, på kollektivutstillinger i Norge og utlandet og hatt en rekke separatutstillinger i Norge. Eva Harr er innkjøpt av Nasjonalgalleriet, Norsk kulturråd, Riksgalleriet, Nordnorsk Kunstmuseum, Bodø kommune, Narvik kommune, Tromsø kommune og Harstad kommune. Hun har også utsmykket hurtigruten «Richard With».

Sommeren 2007 åpnet et permanent galleri med hennes kunst i Reine kultursenter på Reine i Lofoten hvor også fotografen Frank A. Jenssen viser sine bilder.

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Eva\_Harr, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, KulturNav-ID 9ca3b88f-eaaa-485a-86d4-00f4a92de513, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Simen Loholt, «Eva Harr er død», utgitt 10. februar 2024, besøkt 10. februar 2024[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.nrk.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Eva Harrs hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC **·** KulturNav
 |
En moderne 21-strengers guzheng

**Guzheng** (kinesisk: 古筝, pinyin: *gǔzhēng*, «antikk zheng») er et populært tradisjonelt kinesisk strengeinstrument i siterfamilien. Med røtter i den kinesiske antikken og det i dag ikke lenger benyttede strengeinstrumentet *se* er guzheng fortsatt et instrument i utvikling.

Antallet strenger, som lenge var 12, kan fortsatt – likesom lengden – variere. Men den i dag vanligste typen har 21 strenger. Tradisjonelt var strengene av silke, men i dag er de av metall med nylonbinding.

Guzheng er et av de vanligere tradisjonelle instrumentene i dagens Kina og høres ofte i kinesisk filmmusikk. Men det kan også høres i andre sjangere, som i jazz, rock og eksperimentell musikk.

Eldre former av guzheng ble tidlig spredt fra Kina til andre land i Øst-Asia: Japan (koto), Korea (gayageum) og Vietnam (đàn tranh).

Mange som spiller dette instrumentet bruker ofte fingerplektere.

Litteratur
----------

* Han Mei: «Zheng», i *The New Grove Dictionary of Music and Musicians*, second edition, edited by Stanley Sadie and John Tyrrell (Oxford, 2001).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Guzheng – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «DigitaltMuseum: Søk: 'Guzheng'».
* Mehr zur Zheng und ein Klangbeispiel
* Homepage von Chanyuan Zhao
* Homepage von Xu Fengxia
* Seite mit Informationen und Klangbeispielen
* Seite von Philmultic Management, mit Informationen und Klangbeispielen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN
 |
**Laurents Hallager** (født 1777, død 1825) var en norsk lege som praktiserte i Bergen og også drev språkstudier.

Laurents Hallager stammet fra en dansk familie, men vokste opp i Bergen. Han studerte i København og tok medisinsk embetseksamen i 1804 og doktorgraden i 1805.

Før han var 25 år gammel, hadde han utgitt *Fransk Sproglære, tilligemed Læse- og Stiløvelser* og leseboken *Lecture amusante et instructive*, og deretter *Norsk Ordsamling eller Prøve af Norske Ord og Talemaader* med rundt 7.000 særnorske ord, samt flere bygdemålsviser - flere av Edvard Storms «døleviser». I forordet skrev Hallager at han ønsket å berike «*det fælleds Skrivtsprog*» Dette regnes i dag som den første norske dialektordboken, der han var innom tanken at det norske «Bondemaal» bare manglet «*Dyrkning ved Skrivter for at blive et selvstændigt Sprog ligesaa vel som hine*», dvs. dansk og svensk.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Bondevik, Jarle: «Laurents Hallager» i *Norsk biografisk leksikon* på snl.no. Hentet 8. juni 2022 fra
3. ↑  Edvard Beyer m.fl.: «Fra Wergeland til Vinje», *Norges litteraturhistorie* (s. 30), Cappelens forlag, ISBN 82-02-02993-7
4. ↑  «Laurents Hallager», *Allkunne*

Kilder
------

* E. Hem: «Laurents Hallager – lege og språkmann». *Tidsskrift for Den norske legeforening*, nr. 15, 2004.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Streetwear** er en klesstil som spredde seg rundt i verden rundt 1990. Det kom fra hiphopmiljøet i New York og surfekulturen i California, og bestod av en miks av elementer fra sport, pønk, skateboardingmiljøene og japansk gatemote. Etterhvert ble også haute couture en påvirkningskraft. Klesstilen består vanligvis av behagelige klesplagg som jeans, t-skjorter, baseballcapser og sneakers, og eksklusivitet gjennom limited editions. Tilhengere følger tett med på enkelte merker med limited editions for å få tak i sjeldne plagg, sko eller tilbehør.

Historie
--------

Streetwear er vanligvis sagt å komme fra hiphopmiljøet i New York på slutten av 1970-tallet, med elementer fra surfekulturen i Los Angeles.

De første trendene hentet inspirasjon fra hip hop, punk, japansk gatemote, new wave, metall, og merker innen sportswear og workwear som Schott NYC, Dr. Martens, Kangol, Fila and Adidas. Mot slutten av 1980 begynte Shawn Stussy bak merket Stüssy å selge t-skjorter med signaturen han opprinnelig brukte på sine spesiallagde surfebrett. Han solgte i starten fra bagasjerommet i bilen, men etablerte deretter stadig flere boutiques med økende popularitet. Han begynte deretter å selge nesten utelukkende gjennom limited editions, og det som senere ble varemerket til streetwearkulturen: eksklusivitet og t-skjorter. 

På midten av nittitallet, inkluderte påvirkere skateboarding og gangsta rap. Profesjonelle sportsfranchiser hadde betydelig påvirkning, spesielt New York Yankees, Los Angeles Raiders og Chicago Bulls sine capser og jakker, med deira store sportsdrakter, støvler fra The Timberland Company og de nyeste sneakers fra Nike, Inc..

Referanser
----------

1. ↑  Laux, Cameron. «Who decides what is cool?». *www.bbc.com* **(engelsk)**. Besøkt 3. april 2022.
2. ↑  Nast, Condé (11. januar 2019). «Think Streetwear Is a New Phenomenon? Meet Luca Benini Who Started the Hype 30 Years Ago». *Vogue* **(engelsk)**. Besøkt 3. april 2022.
3. ↑  «Rental fashion: How luxury streetwear is changing the industry». *BBC News* **(engelsk)**. 10. desember 2018. Besøkt 3. april 2022.
4. ↑  «What is Streetwear Clothing? (with pictures)». *Info Bloom* **(engelsk)**. Besøkt 3. april 2022.
5. ↑  «How Hip-Hop Left a Lasting Influence on Streetwear & Fashion». *Highsnobiety* **(engelsk)**. 2. oktober 2018. Besøkt 3. april 2022.
6. ↑  «STYLE: Where Surf Meets Rap - TIME». *web.archive.org*. 16. februar 2010. Arkivert fra originalen 14. august 2013. Besøkt 3. april 2022.
7. ↑  Sande, Steve (6. november 2005). «STREET THREADS / Something for regular guys». *SFGATE* **(engelsk)**. Besøkt 3. april 2022.
8. ↑  «Throwback Comeback: Stussy - Hip Hop Clothing and Urban Fashion» **(engelsk)**. 5. august 2009. Arkivert fra originalen 25. mai 2022. Besøkt 3. april 2022.
9. ↑  «Bobby Hundreds’ 50 Greatest Streetwear Brands of All Time». *Complex* **(engelsk)**. Besøkt 3. april 2022.
**Anja Coleby** (født 30. september 1971 i Sydney, Australia) er en australsk modell og skuespiller.

Karriere
--------

Anja Coleby har spilt i mange amerikanske science fiction-serier og australske filmer og TV-serier. Hun var en del av de viktigste karakterene i TV-serien *Flipper* hvor hun spilte Holly Myers i tre sesonger. Hun har senere spilt gjesteroller i australske TV-serien *Water Rats* (1997) og *All Saints* (2002). Hun har også spilt i en episode av TV-serien *The Lost World* (2000) som Hippolita, *Farscape* (2002) som Ponara, og *BeastMaster* (2001) som Dronning Lyoka.

Coleby har fortsatt å arbeide i australsk fjernsyn, senest for vitenskapsprogrammet *Catalyst*. Hun har også kort modellert for et australsk sportstidsskrift.

Personlig liv
-------------

Anja Coleby er datter av skuespilleren Robert Coleby og søster av skuespiller Conrad Coleby. Hennes far er britisk og hennes mor er svensk.

Filmografi
----------

* *Space: Above and Beyond* (1995) – Bartley
* *Dating the Enemy* (1996) – Karen Zader
* *Home and Away* (1998) – Georgie
* *Flipper* (1997) – Holly Myers
* *Water Rats* (1997) – Linda 'Coco' Jones
* *Breakers* (1998) – Crystal
* *Max Knight: Ultra Spy* (2000) – Tyler
* *The Lost World* (2000) – Hippolita
* *BeastMaster* (2001) – Dronning Lyoka
* *The Finder* (2001) – Rebecca Castaldi
* *All Saints* (2002) – Anna Johnson
* *Farscape* (2002) – Ponara

Referanser
----------

1. ↑   Internet Movie Database, IMDb-ID nm0170864, besøkt 22. juli 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anja Coleby på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Anja Coleby hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Ole Andreas Thomassen**, også kalt **Skuvla-Tomma** (født 19. oktober 1844 i Skibotn, død 7. desember 1926 i Kistrand) vikarierte først som lærer på skolen i Skibotn fra 1866, men avla senere lærerskoleeksamen som seminarist i Alta i 1870. I 1871 gjennomførte han et kurs på Landbrukshøyskolen i Ås. Deretter arbeidet han en periode som lærer i Talvik og i Kvalsund før han fra 1873 arbeidet som lærer i skolekretsene Galten og Øyfjorden.

4. juli 1875 ble Ole Andreas Thomassen gift med Helene Amundsen (1858–1939) fra Hasvik. De fikk til sammen seksten barn.

I 1884 flyttet Helene og Ole Andreas Thomassen til småbruket Nordstrand i Indre Billefjord i Kistrand (Porsanger). Ved siden av lærergjerningen hadde de noen sauer og kyr. Ole Andreas fungerte som kirketolk og var 33 år rettstolk i meddomsretten. Han innehadde dessuten svært mange kommunale verv; således både i kretssykekassa, fattigstyret, skolestyret og forliksrådet.

Ole Andreas Thomassen samlet inn folkeminner i Lyngen, Kistrand og Hasvik for professor i samiske språk, Jens Andreas Friis. Han sendte også opptegnelser til Just Knud Qvigstad, som blant annet gjorde bruk av disse i *Lappischer Aberglaube* (1920) og i *Lappiske Eventyr og Sagn*, Bind 2 (1927).

Ole Andreas Thomassen sluttet som lærer i 1919 og mottok da medaljen for borgerdåd.

Litteratur
----------

* Erik Henning Edvardsen: «Skolelærer Ole Andreas Thomassen» (s. 7-10). *Porsangerfolket. Årbok for Porsanger 1996*. Lakselv.
* Ole Thomassen: *Lappenes forhold*. Med tillegg av Peder Arild Mikalsen. Sámi Giellaguovddáš (Samisk Språksenter). Gáivuotna (Kåfjord) 1999. ISBN 82-995148-0-0.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Sabrina Fanchini** (født 17. august 1988 i Lovere i Italia) er en tidligere italiensk alpinist, og mest kjent som søster til de mer meriterte alpinistene Nadia Fanchini og avdøde Elena Fanchini.

Hun var aktiv som alpinist fra 2003 til 2016. Hun deltok for Italia i europacupen fra 2003 og verdenscupen fra 2010, men deltok aldri i noe verdensmesterskap eller OL.

Hennes beste plassering i verdenscupen er en 8. plass i storslalåm i Lienz den 28. desember 2011, og i europacupen en 3 plass den 14. mars 2014 i Soldeu i samme disiplin.

Fanchini representerte det italienske forsvarets idrettslag CS Esercito.

Referanser
----------

1. ↑   Ski-DB.com, Ski-DB skier ID sabrina\_fanchini\_ita\_297171, besøkt 10. mai 2022[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  «FANCHINI Sabrina - Athlete Information». *www.fis-ski.com*. Besøkt 9. februar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (it) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Sabrina Fanchini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Sabrina Fanchini – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Sabrina Fanchini – ski-db.com Rediger på Wikidata
| Den amerikanske uavhengighetskrigen |
| --- |
| Boston – Canada – New York og New Jersey – Saratoga – Philadelphia – Vestfronten – Sullivan-ekspedisjonen – Sørfronten – Marine |

| Invasjonen av Canada, 1775–76 |
| --- |
| Ticonderoga – Crown Point – Longue-Pointe – Fort St. Jean – Quebec - Les Cédres – Vaudreuil – Trois-Riviéres – Valcour Bay – Fort Cumberland |

**Slaget ved Fort Cumberland** resulterte i nederlag for en amerikansk armé som forsøkte å invadere og inspirere til opprør i den britiske kolonien Nova Scotia under den amerikanske uavhengighetskrigen. Det vellykkede forsvaret av Fort Cumberland i november og desember i 1776 gjorde at britiske autoriteter vant i de territorielle kravene på sine maritime områder. Nova Scotia forble lojalistisk gjennom hele krigen.

Nova Scotia var generelt dårlig befestet i de tidlige stadiene av konflikten med de tretten koloniene, og uro i de østlige regionene fremprovoserte frykt for et amerikansk-ledet opprør. Selv om forsterkninger hadde begynt å nå Halifax i 1776, var de østlige regionene bare marginalt beskyttet da amerikanerne slo til.

Fort Cumberland var i lignende forfallen tilstand. Det ble tatt fra franskmennene i 1755, men ble forlatt på slutten av syvårskrigen og forfalt til ruiner. Oberst Goreham og hans garnison av lojalister ankom i august 1776 og gjorde hva som kunne gjøres for å gjenopprette det til en tilstand der det kunne forsvares, og brukte til og med gammelt fransk utstyr fra den tidligere krigen. Men Goreham var ikke godt nok utstyrt og hans menn manglet alt fra forsyninger til uniformer.

500 amerikanere under Jonathan Eddy nådde området den 22. november. Amerikanerne manglet artilleri og stormet fortet den 13. desember, men ble slått tilbake. Nattangrep den 22. og 23. desember gjorde at de lyktes i å erobre og brenne ned flere bygninger, men Goreham stod fast, og invasjonsstyrken ble igjen tvunget ut. Den 28. desember dukket HMS *Vulture* opp i Fundybukta med en kontingent av canadiske regulære soldater og marinesoldater. Fort Cumberland var forsterket og invasjonsstyrken ble spredt.

Økt tilstedeværelse av den britiske marine frustrerte også amerikansk kaperfart i regionen. Amerikanerne hadde tidligere foretatt raid langs St. Lawrence-bukta rimelig uhindret, og plyndret og ødela flere landsbyer inkludert dagens Charlottetown, Prince Edward Island. Ved siden av tapet av Liverpool i 1778, unnslapp Nova Scotia krigen uten videre skader.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
**Herr Nilsson** er et band fra Bergen som spiller en blanding av country og popmusikk. Bandet ble startet sommeren 2003 og var i begynnelsen en del av det uavhengige plateselskapet Galant Records. 

I 2003 deltok Herr Nilsson på Galants samleplate *No More Hifi* med «The Rain Song». I 2005 kom bandets debutplate *I'm No Elvis*. To år senere ga bandet ut oppfølgeren *Downhill Thrill* på plateselskapet Karisma Records. Bandet spilte deretter inn EP-en *Tuesday Is My Birthday* (2008), som også kom ut på Karisma. I april 2010 kom tredjeplaten *Long Live Herr Nilsson* ut, denne gangen på bandets eget platemerke "«I'm No Label». 

I 2014 ga bandet ut sin fjerde og foreløpig siste plate[*klargjør*] *Songs In Your Basement.*

Bandmedlemmer
-------------

* Terje Bringsvor Nilsen (vokal, gitar)
* Eirik Utne (gitar, banjo, keyboard)
* Lars Jakob Stava (gitar)
* Morten Mjørlaug (bass)
* Jan Otto Nerdal (trommer)
* Ragnhild Iveranna Hogstad Jordahl (keyboard, fiolin)
* Einar Olsson (trommer, perkusjon)
* Johannes Førde (kornett).

Diskografi
----------

### Album

* 2005: *I'm No Elvis* (Galant Records)
* 2007: *Downhill Thrill* (Karisma Records)
* 2010: *Long Live Herr Nilsson* (I'm No Label)
* 2014: *Songs In Your Basement* (I'm No Label)
* 2022: Sun Sets in Skuteviken (I'm no Label)

### Singler

* 2008: «Tuesday Is My Birthday» (Karisma Records)
* 2014: «Songs In Your Basement» (I'm No Label)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
*For kulturhuset i Stjørdal, se Kimen kulturhus.*

***Kimen*** er en norsk film fra 1974 regissert av Erik Solbakken. Hovedrollene spilles av Kjell Stormoen, Svein Sturla Hungnes, Ragnhild Michelsen, Helle Ottesen, Helge Jordal og Ragnhild Hilt. Filmen er basert på Tarjei Vesaas' kjente roman med samme tittel.

Handlingen
----------

Noen få mennesker bor på en grønn øy i havgapet mot vest. I det enkle og jordnære miljøet lever de i harmoni med hverandre. Et lite samfunn i balanse, tilsynelatende. Men når en psykisk ustabil fremmed kommer til øya, ødelegges plutselig balansen. Den fremmede forårsaker en ung jentes død. Dødsfallet rammer øysamfunnet hardt. Angst og massepsykose rammer befolkningen.

Dramatikken i filmen belyser tema som massepsykologi og den enkeltes ansvar for kollektive ugjerninger.

Om filmen
---------

Filmen fikk gode kritikker både av Aftenpostens Gunvor Gjessing og av Arbeiderbladets Bjørn Granum da den kom ut. Førstnevnte anmelder skrev blant annet: «*Filmens mest iøynefallende trekk er at den er klar, med en handling som er lett å få tak i. Den burde angå mange, for her finnes det atskillig å tenke over: Utbrudd av skjulte ødeleggelseskrefter, massehysteri, flokkens handling og den enkeltes ansvar*». Hun skrev også «*Skuespillerne har krevende oppgaver og mestrer dem godt*». Arbeiderbladets anmelder skrev blant annet følgende: «*Vi har fått en ny lovende filmskaper i Norge. Etter flere år med kortfilm har Solbakken slått ut i full blomst med sin helaftens spillefilmdebut*». Braaten, Lars Thomas (1995). *Filmen i Norge*. Norge. s. 312. ISBN 82-417-0195-0. 

*Kimen* fikk terningkast 3 av Dagbladet i 2003.

I rollene
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Kjell Stormoen – Karl Li
* Svein Sturla Hungnes – Rolv Li
* Ragnhild Michelsen – Mari Li
* Helle Ottesen – Inga Li
* Helge Jordal – Andreas Vest
* Ragnhild Hilt – Else
* Urda Arneberg – Kari Nes
* Arne Lie – Dal
* Tom Tellefsen – Haug
 | * Anne Marie Ottersen – Gudrun
* Roy Bjørnstad – Jens
* Sigrun Enge – Gunhild
* Ragnar Holen – Skysskar
* Annerut Joner – Helga
* Ilse Kramm – Ragnhild
* Kaare Kroppan – Bonde 1
* Alf Nordvang – Kursmed
 | * Ivar Nørve – Ivar
* Edith Ottosen – Åshild
* Øyvind Øyen – Nybygger 1
* Hallbjørn Rønning – Bonde 2
* Ole A. Simensen – Nybygger 2
* Gunnar Simenstad – Bonde 3
* Erik Svendsen – Bonde 4
* Liv Thorsen – Bergit
 |

Referanser
----------

1. ↑  «filmer». **Dagbladet**. 1. juni 2003. Besøkt 20. august 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kimen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Kimen* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Kimen* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Kimen* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Kimen* på AllMovie Rediger på Wikidata
**Hamid Hasani** (persisk: حمید حَسَنی; født 23. november 1968 i Saqqez, Kurdistan-provinsen i Iran) er en iransk akademiker og forsker, som har konsentrert seg om persisk leksikografi, ordbokutvikling og persisk korpuslingvistikk. Han er også en ekspert på persisk, arabisk, og kurdisk prosodi.

Han har utgitt 7 bøker og mer enn 120 avhandlinger og forelesninger om persisk, arabisk, og kurdisk språk og litteratur. Hassani har også publisert noen arbeider på persisk leksikografi og frekvens-konkordans ordbøker.

Han har gitt tre internasjonale foredrag: to forelesninger på engelsk og persisk i Oslo, Norge (september 1997, ved Universitetet i Oslo, Blindern), og en forelesning i persisk i Dusjanbe i Tadsjikistan (mars 2006).

Eksterne lenker
---------------

* Hamid Hassani på The Linguist List Arkivert 2. september 2014 hos Wayback Machine.
* Hamid Hassani på The LinkedIn
* Hamid Hassani på Academia[*død lenke*]
* (فرهنگ زبان‌آموز فارسی, med Behruz Safarzadeh)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Dyrøysundskjeret naturreservat** består av et skjær i Dyrøysundet mellom Dyrøyna og Haugsøy. Naturreservatet ligger i Masfjorden kommune. Området ble som ett av 69 naturreservater i daværende Hordaland fylke, vernet 3. april 1987 og inngår i verneplan for sjøfugl. Fra og med 15. april til og med 31. juli er det forbud mot ilandstiging.

Verneforskriften sier at formålet med vernet er 

«å sikre best mogelege vilkår for sjøfuglane i området samt å ta vare på ein viktig hekkelokalitet med dei plante- og dyrearter som naturleg er knytta til området.»
Det ble ikke registrert noen hekkende arter i 2014.

Referanser
----------

1. ↑  «faktaark». Naturbase. Besøkt 4. april 2024.
2. 1 2  «Forskrift om vern for Dyrøysundskjeret naturreservat, Masfjorden kommune, Hordaland». Lovdata. Besøkt 4. april 2024.
3. ↑  Stein Byrkjeland (1. november 2015). «Hekkande sjøfugl i Hordaland 2014. Forvaltingsplan for 69 sjøfuglreservat, samt oppdatert bestandsoverslag for dei ulike sjøfuglartane i fylket.» (pdf). Fylkesmannen i Hordaland, miljøvern- og klimaavdelinga. s. 237. Besøkt 4. april 2024.
**Abarth & C.** (1949–71) er et italiensk bilmerke.

Firmaet ble stiftet i Bologna i 1949 av østerrikeren Carlo Abarth sammen med Armando Scagliarini. Begge kom fra Cisitalia, de hadde overtatt en del utstyr og biler som ble omdøpt til Abarth. De knyttet til seg racerkjørere som Tazio Nuvolari, Franco Cortese og Piero Taruffi.

I 1951 flyttet de til Torino der blant andre Fiat holdt til. En av de første samarbeid ga "Fiat 500 Abarth", der folkebilen Fiat 500 fikk økt sine hestekrefter fra 13 til 26. I tillegg til racerbiler bygget Abarth eksosanlegg, og senere ulike trimsett for gateregistrerte biler, hovedsakelig Fiat-modeller. Abarth bygget også racerbiler for Porsche og Simca.
På 1960-tallet gjorde Abarth suksess innen bilracing, spesielt i klassene mellom 850 cm³ og 2000 cm³, der de konkurrerte mot Porsche 904 og Ferrari Dino.

Abarth ble solgt til Fiat i 1971, og racerteamet ble solgt til en som het Enzo Osella. Abarth ble Fiats motorsportavdeling, ledet av motorutvikleren Aurelio Lampredi. Noen modeller bygget av Fiat eller underselskapene Lancia og Autobianchi fikk navnet *Abarth*. Den kanskje mest kjente av disse var Autobianchi A112 Abarth.

Abarth ble gjenlansert som eget merke i 2007. I 2019 har man Abarth Spider og Abarth 595, som er sportslige varianter av Fiat 124 spiderio og Fiat 500.

Fra 2015 tilbyr Fiat "Abarth classiche", som er en sertifisering av kvalitet og originalitet i Abarthbiler, samt hjelp med oppussing og restaurering av samme biler.

Etter fusjonen mellom Groupe PSA og Fiat Chrysler Automobiles i 2021 er Abarth en del av konsernet Stellantis.

Referanser
----------

1. ↑  Abarth i Store Norske Leksikonet.
2. ↑  Abarth-historie på alvor i bilnorge.no den 2. desember 2015.
3. ↑  manager magazin. «Die 14 Automarken des neuen Autoriesen Stellantis» **(tysk)**. Besøkt 25. mars 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Hellisøy naturreservat** består av en holme like ved Hellisøy fyr i Fedje kommune. Området ble som ett av 69 naturreservater i daværende Hordaland fylke, vernet 3. april 1987 og inngår i verneplan for sjøfugl. Fra og med 15. april til og med 31. juli er det forbud mot ilandstiging.

Verneforskriften sier at formålet med vernet er 

« å sikre best mogelege vilkår for sjøfuglane i området samt å ta vare på ein viktig hekkelokalitet med dei plante- og dyrearter som naturleg er knytta til området.»
Registring av hekkende arter i 2014 fant 2 par svartbak mot 20 i 1980. Det var 70 par gråmåse i 1980, ingen registrert i 2014.

Referanser
----------

1. ↑  «faktaark». Naturbase. Besøkt 4. april 2024.
2. 1 2  «Forskrift om vern for Hellisøy naturreservat, Fedje kommune, Hordaland». Lovdata. Besøkt 4. april 2024.
3. ↑  Stein Byrkjeland (1. november 2015). «Hekkande sjøfugl i Hordaland 2014. Forvaltingsplan for 69 sjøfuglreservat, samt oppdatert bestandsoverslag for dei ulike sjøfuglartane i fylket.» (pdf). Fylkesmannen i Hordaland, miljøvern- og klimaavdelinga. s. 239. Besøkt 4. april 2024.