recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Den argentinske politikeren Juan Perón var grunnlegger og forgrunnsfigur for den peronistiske bevegelsen og ideologien. Bildet er fra 1947.
**Peronisme** (på spansk *Peronismo* eller *Justicialismo*) er en politisk bevegelse i Argentina og en venstrepopulistisk politisk ideologi. Bevegelsen hadde største oppslutning blant arbeiderklassen i byene særlig de som hadde flyttet inn fra landsbygda på jakt etter arbeid. Bevegelsen hadde brodd mot kapitalsterke, internasjonale selskaper i Argentina. Bevegelsen hadde også en viss oppslutning i middelklassen. Peron ønsket å begrense de utenlandske selskapenes virksomhet i Argentina. Perón ledet et autoritært regime som utviklet seg til diktaur og styrte delvis på grunnlag av karisma og sin person. Politisk, økonomisk og sosial ulikhet var trolig et viktig grunnlag for oppslutning om peronismen. Fagforeningene var en viktig maktbase for Peron.

Peronismen kan sees på som en enkel form for nasjonalsyndikalisme, der en allianse mellom en ettpartistat og de store fagforeningsparaplyene inngår i et forpliktende samarbeid med hverandre på grunnlag av felles politisk verdisyn.[]

Peronismen har navn etter Juan Perón, hvis parti Partido Justicialista vant valget i Argentina i 1946 og avskaffet parlamentarisk demokrati. Peron ble styrtet av et militærkupp i 1955 hvorpå fagforeningene og nasjonalsyndikalistene ble undertrykt.[] Siden kuppet i 1955 preget motsetningene mellom peronistene og de militære argentinsk politikk. Peron vant på nytt et valg i 1973, og dro tilbake fra eksil i Spania hvorpå han styrte Argentina i ett år før han døde. 

På grunn av sine sterke bånd til italiensk fascisme og enkelte strukturelle forandringer i fagforeningene, slik at disse også gav arbeidsgivere en viss innflytelse, er det omstridt om peronismen skal oppfattes som en venstre- eller en høyreideologi.

Referanser
----------

1. ↑  Sølvberg, Erik (1982). *Politisk idéhistorie*. [Oslo]: Aschehoug. ISBN 8203123783.
2. ↑  Wernström, Sven (1979). *Latin-Amerika*. Oslo: Gyldendal. ISBN 8205097712.
3. ↑  Steiro, Birger (1995). *Politisk idéhistorie*. Oslo: Cappelen. ISBN 8202141737.
4. ↑  Sveen, Asle (1989). *Verdenshistorie etter 1850*. Oslo: Cappelen. ISBN 8202102847.
5. ↑  Dahl, Robert A. (1992). *Økonomisk demokrati: den neste utfordringen*. Oslo: Ad Notam Gyldendal. ISBN 8241700644.
6. ↑  Carlson, Bo Kage (1992). *Maktens profiler*. [Oslo]: Gyldendal. ISBN 8205211914.
7. ↑  Halldór Sigurdsson (1970). *Latin-Amerikas revolusjon*. Oslo: Aschehoug.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
*Regnbuepladsen* sett fra Rådhuset. Til venstre ses Lavendelstræde og til høyre Farvergade med Vartov. I forgrunnen Vester Voldgade
Regnuepladsen med Vartov i bakgrunnen og Københavns Rådhus til venstre
**Regnbuepladsen** er navnet på en plass i København. Frem til 1. juli 2014 var adressen Rådshupladsen 77-79.

Den granittgrå og nyrenoverte plassen ligger som et forlenget hjørne av den del av Rådshupladsen, som rommer skulpturen Lurblæserne og den nyplantede kirsebærlunden. Den grenser opp til Lavendelstræde, Vester Voldgade og Farvergade ut mot kultursentret Vartov. På plassen finnes en talerstol i bronse utført av billedhugger Hein Heinsen, donert av Ny Carlsbergfondet. På dens venstre forside ses inskripsjonen *Rostra populi*, mens det på høyre side leses *Fællesskab & frihed*. På baksiden leses *Ordet* på 54 forskjellige språk.

Navnet
------

Plassens navn er valgt som en hyllest til mangfoldighet og frisinn i København, og er inspirert av regnbueflagget – symbolet for seksuelle minoriteter. Forut for navngivingen foregikk en het debatt. I mai 2013 innstilte *Vejnavnenævnet* at den nyrenoverte plassen skulle kalles *Axel Axgils Plads*, etter mannen som stiftet *Landsforeningen for bøsser og Lesbiske* i Danmark, og som var den ene halvdel i verdens første registrerte partnerskap den 1. oktober i 1989. Forslaget ble siden trukket tilbake på grunn av protester. Senere innstilte det samme nevnet at plassen skulle oppkalles etter skuespillerinnen Hannah Bjarnhof, hvilket også ble forkastet, da forslaget om Regnbuepladsen kom på bordet.

Det nye navnet ble vedtatt av Københavns Borgerrepræsentation den 6. februar 2014, og etterpå sendt i høring. Flere av de berørte, som ikke ønsket navneendring, protesterte. Den 7. april 2014 vedtok *Teknik- og Miljøudvalget* dog at det nye navnet skal tas i bruk den 1. juli 2014.

Referanser
----------

1. ↑  *Ny talerstol indviet ved Vartov*, kk.dk. Besøkt 7. febr. 2014 Arkivert 22. februar 2014 hos Wayback Machine.
2. ↑  *Talerstol*, kk.sites.itera.dk. Besøkt 8. febr. 2014
3. ↑  *Regnbueplads er Københavns hyldest til mangfoldighed*, dr.dk. Besøkt 8. febr. 2014
4. ↑  *Regnbuepladsen hylder frisindet*, magasinetkbh.dk. Besøkt 9. febr. 2014
5. ↑  *A Triumph for Love in Denmar*k, content.time.com. Besøkt 8. febr. 2014
6. ↑  *Verdensberømt dansk homopionér er død*, dr.dk. Besøkt 8. febr. 2014
7. ↑  *København hylder frisind med homonavn til nyrenoveret plads*, politiken.dk. Besøkt 8. febr. 2014
8. ↑  *Navngivning af plads ud for adresserne Rådhuspladsen 75 og 77*, møte i Teknik- og Miljøudvalget 7. april 2014. Besøkt 15. april 2014 Arkivert 16. april 2014 hos Wayback Machine.

Portal: Danmark
**Regnecentralen** (forkortet **RC**) er den første danske it-virksomhet opprinnelig skapt som et selvstendig forskningsinstitutt under Akademiet for de Tekniske Videnskaber (ATV) den 12. oktober 1955 for en bevilgning på 900.000 kr fra Marshall-hjelpen. Tre personer sto i starten bak Regnecentralen: Niels Ivar Bech, som også ble administrerende direktør, professor Richard Petersen var formann for ATVs regnemaskinsutvalg og Bent Scharøe Petersen (sjefdesigner av DASK).

Det første fungerende resultat, førstegenerasjonsdatamaskinen DASK (forkortelse for: Dansk Aritmetisk Sekvens Kalkulator) hadde premiere den 13. februar 1958.

Deretter ble andregenerasjonsdatamaskinen GIER bygget i 1961, (navnet er en forkortelse for Geodætisk Instituts Elektroniske Regnemaskine) – i ca 50 eksemplarer – og den fikk stor utbredelse på 1960-tallet. Etter at flere GIER hadde blitt solgt til norske kunder, blant annet til Norges Vassdrags- og Elektrisitetsvesen ble datterselskapet Scanips opprettet 1964 i Norge. Formålet var opprinnelig å selge fri kapasitet på NVEs maskin. Scanips ekspanderte etter hvert, blant annet med et datterselskap i Sverige, og ble et gullesel for Regnecentralen. 1978 ble Scanips nedlagt.

Til slutt lanserte firmaet tredjegenerasjonsdatamaskinen RC4000 i 1968, den skulle ha blitt solgt i 18 eksemplarer før firmaet hadde overskudd, men det ble bare solgt 17. Dette betydde nesten konkurs – ledelsen ble utskiftet med bankfolk og så gikk det videre mot neste merkeår 1979, da firmaet ble reorganisert for siste gang.

RC (som det het i dagligtale) konstruerte også en virkelig verdensnyhet, nemlig en hullbåndleser, RC2000, den leste hullstrimlen med lys i motsetning til de øvrige hulstrimmelleserne på markedet, disse var mekaniske. Blant annet derfor var den verdens hurtigste på det tidspunkt og ble en god eksportvare.

RC Piccolo
I en periode ble RC leverandør av mikrocomputer til for eksempel folkeskolen. Det skjedde blant annet med *RC Piccolo 702*-modellen, men på nytt blev RC rammet av en begivenhet som overskygget den ellers velfungerende maskinen: *IBM's Personlige Computer* eller pc'en.

Regnecentralen ble overtatt av det britiske ICL 1989, det sluttet å bruke sitt eget navn i 1993. ICL ble overtatt av Fujitsu 2002.

Staten støttet prosjektet under oppbygningen, men opprettet senere sitt eget selskap Datacentralen I/S af 1959. RC fik aldri ytterligere statsstøtte i form av oppgaver for universiteter og lignende, men måtte klare seg selv.

Referanser
----------

1. ↑  Erik Ween (20. februar 2008). «A/S SCANIPS, Norge, 1964 – 1978» (PDF). Besøkt 13. mai 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Regnecentralen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Dansk Datahistorisk Forening
* H. Knudsen (2005) *Konsensus og konflikt. Organiseringen af den tekniske forskning i Danmark 1900-1960*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Regnskap Norge** har som formål å fremme de autoriserte regnskapsføreres faglige, økonomiske og sosiale interesser gjennom myndighets-, kvalitets-, kompetanse- og relasjonsarbeid. Foreningen er lokalisert i Oslo.

Foreningen ble stiftet i 1969 under navnet Norske Regnskapsbyråers Forening. Som en konsekvens av å gå fra bedriftsmedlemskap og til personlig medlemskap, skiftet foreningen i 1987 navn til Norske Regnskapsøkonomers Forening. Bare fem år senere vedtok foreningen igjen navneskifte. I juni 1992 vedtok generalforsamlingen å endre navn til Norges Autoriserte Regnskapsføreres Forening (NARF), og endringen ble gjennomført fra 1. september 1993. På årsmøte i Bergen i 2015 vedtok generalforsamlingen enstemmig å skifte navn på foreningen til Regnskap Norge

Per 2020 er Regnskap Norge en organisasjon med ca. 8 500 personlige medlemmer og ca. 2 600 regnskapsbyråer []. Til sammen fører medlemmene i Regnskap Norge regnskap for ca. 335 000 små og mellomstore bedrifter over hele landet.

Målet er å:

* Yte medlemsservice av høy kvalitet og verdi for medlemmene
* Arbeide for gode rammebetingelser for
* Være bransjens viktigste talerør
* Være en attraktiv samarbeidspartner og arbeidsgiver

Foreningen driver igjennom sitt heleide selskap Regnskap Norge AS en omfattende kursvirksomhet innen områdene skatt og regnskap.

Referanser
----------

1. ↑  AS, Regnskap Norge. «StartSide». *Regnskap Norge*. Besøkt 25. februar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Kelkoo** er en europeisk søkemotor for shopping og prissammenligning. Tjenesten gir brukerne mulighet til å finne informasjon om produkter de ønsker å kjøpe, deriblant pris og butikkinformasjon. Selskapet opererer i Norge, Storbritannia, Frankrike, Spania, Italia, Sverige, Tyskland, Danmark, Nederland, Belgia, Canada og USA.

Historikk
---------

Selskapet ble grunnlagt i Frankrike i 1999 av Pierre Chappaz och Mauricio Lopez. I år 2000 ble Kelkoo slått sammen med tre andre shoppingportaler; Dondecomprar.com  fra Spania, ShopGenie fra Storbritannia  og Zoomit fra Norge. I april 2004 ble Kelkoo kjøpt av Yahoo!, som senere solgte Kelkoo til det private investeringsselskapet Jamplant Ltd i november 2008.

Navnets opphav
--------------

Navnet *Kelkoo* er en fonetisk staving av den franske setningen «*Quel coût?*» som betyr «Hvor mye koster det?» Det kan også tolkes som «Quel coup» som betyr «For et kupp».

Referanser
----------

1. ↑  Om selskapet[*død lenke*], Kelkoo
2. ↑  Yahoo says bienvenue to Kelkoo, Cnet news 26. mars 2004
3. ↑  Spain's Dondecomprar.com merges with Kelkoo.Com of France, HighBeam Research 3. mai 2000
4. ↑  European Merger Creates E-Commerce Giant, Internetnews 18. april 2000
5. ↑  Milepæler[*død lenke*], Kelkoo

Eksterne lenker
---------------

* Kelkoo Norge
Kelim
**Kelim** (av persisk *gīlim*, «grovvevet filt») er en type orientalsk glatt vev, men også betegnelse på veveteknikken som anvendes for å fremstille disse. Kelimer fremstilles først og fremst i Kaukasus, Taurusfjellene i Tyrkia og i det sydlige og nordvestre Iran, men lignende teknikker finnes også i andre områder.

Etymologi
---------

Det tyrkiske uttrykket *kilim* / *kelim*, fra persisk *gelīm* (گلیم), er muligens av mongolsk opphav. Det kurdiske språk har sitt egen navn: **berr**.

Beskrivelse
-----------

Teppefragment, 3.-4. årh. Loulan
Mønsteret skapes av innslagstrådene, som er løsere spunnet og helt dekker den når de er blitt pakket sammen. Kelimteknikken innebærer at innslaget ikke går over hele teppets bredd, men vender når man skal skifte farge. Ved fargeskiftet dannes en sliss i veven som for holdbarhetens skyld ikke bør være for lang og derfor ofte flyttes sidelengs. Dette skaper kelimens karakteristiske trappelignende diagonale mønster.

Kelimteknikken forekommer i flere forskjellige varianter. De fleste innebærer at vevteppene er likesidige og at trådendene skjules. Anatolske kelimer har ofte løse tråder på baksiden og veves ofte på grunn av de smale vevstolene i to lengder med mønstertilpasning for å senere kunne syes sammen.

M.A. Stein om gamle funn
------------------------

Den forskningsreisende Marc Aurel Stein fant kilimer som stammet fra det femte eller fjerde århundre e.Kr. eller tidligere, i Hotan i det vestre Kina:

*«As kilims are much less durable than rugs that have a pile to protect the warp and weft, it is not surprising that few of great age remain.... The weave is almost identical with that of modern kilims, and has about fourteen threads of warp and sixteen threads of weft to the inch. The pattern consists of narrow stripes of blue, green, brownish yellow, and red, containing very small geometric designs. With this one exception, so peculiarly preserved, there are probably very few over a century old.»*

Litteratur
----------

* Allane, Lee (1988). *Oriental Rugs: A Buyer's Guide*. Thames & Hudson. ISBN 0-500-27517-3.
* Davies, Peter (2000). *Antique kilims of Anatolia*. W.W. Norton & Co. ISBN 978-0-393-73047-0. ISBN 0-393-73047-6.  [The first edition of this book was published by Rizzoli International in 1993 as "The Tribal Eye: Antique kilims of Anatolia" ISBN 0-8478-1705-9, ISBN 978-0-8478-1705-4 9780847817054 0847817059]

* Yanni Petsopoulos, *Kilims: Flat Woven Tapestry Rugs*, Rizzoli, 1979, ISBN 0-8478-0245-0

Referanser
----------

1. ↑  CARPETS v. Flat-woven carpets: Techniques and structures, Encyclopedia Iranica, by JEAN-PIERRE DIGARD and CAROL BIER
2. 1 2 3  *Nationalencyklopedin* multimedia plus, 2000
3. ↑  *American Heritage Dictionary*, *s.v.*
4. ↑  Walter A. Haoley: *Oriental Rugs Antique & Modern*. (1913). Reprint (1970): Dover Publications, New York, N.Y. s. 278.

Eksterne lenker
---------------

*Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE
 |
**Landsforeningen Alopecia Areata** (**LAA**) er en landsomfattende forening for alle som har sykdommen alopecia areata (flekkvis håravfall).

Foreningen har et kontaktnett bestående av likemenn i alle Norges fylker.

Medlemmer
---------

LAA har ca. 500 medlemmer i Norge, fordelt på hovedmedlemmer, familiemedlemmer og støttemedlemmer. Årsmøtet er foreningens høyeste organ.

Historie
--------

LAA ble startet i 1985 av to jenter som hadde alopecia, men manglet informasjon om sykdommen, tips og råd om anskaffelse/bruk av parykk, hvilken frisør man bør oppsøke, støtte til parykk og et nettverk av mennesker i samme situasjon.

Om sykdommen
------------

Alopecia areata er en ikke sjelden sykdom som kjennetegnes ved flekkvis tap av hår på hodet og/eller andre steder på kroppen. Ca. 1% av Norges befolkning antas å ha denne sykdommen, og den rammer begge kjønn i alle aldre, men mest unge mennesker.

Sykdommen kan deles inn i 3 kategorier: alopecia areata, alopecia universalis og alopecia totalis. Uansett hvor utbredt sykdommen blir, er muligheten for at håret kommer tilbake tilstede.

Eksterne lenker
---------------

* Landsforeningen Alopecia Areata
Klassisk kradser med ketchup, sennep og rå løk. Ingrediensene er plassert på pølsebrødets underside.
Kradser med ketchup, sennep, fransk sennep, remulade, ristet løk, rå løk og syltede agurker. Ingrediensene er plassert inne i det oppskårede pølsebrød.
Tilberedning av kradser hvor ingrediensene legges inn i det oppskårede pølsebrød.
En **kradser** er et pølsebrød med sennep og ketchup, som kan kjøpes i danske pølsevogner. 

Ingrediensene til en kradser kan variere, men som basis gjelder at det anvendes et pølsebrød. På dette tilføyes forskjellig tilbehør som finnes i pølsevognen, og som brukes til andre retter. Typisk kan kunden fritt velge mellom hele utvalget uten at prisen endres. 

Ingrediensene kan være:

1. Ketchup
2. Sennep
3. Ristet løk
4. Rå løk
5. Fransk sennep
6. Remoulade
7. Syltede agurker
8. Fransk hotdog dressing
9. Chili-dressing

Ved valg av få ingredienser som f.eks. ketchup, sennep og ristet løk, vil de bli anbragt på pølsebrødets underside. Dette fordi denne siden er mer plan enn oversiden, og tilbehøret vil derfor ikke gli av. 

Ved valg av flere ingredienser, vil det oppskårede pølsebrød bli åpnet og ingrediensene lagt ned i åpningen, hvor pølsen normalt ligger. Ernæringsmessig er det ikke en spesielt fiberholdig rett, men det er dog den eneste rett i en pølsevogn som henvender seg til vegetarer. 

Prismessig er en kradser billigere enn f.eks. en hotdog. Spesielt prisen har trolig også vært årsaken til kradserens popularitet. Etterspørselen har falt i nyere tid, og det er derfor sjeldent at man ser kradseren nevnt på pølsevognens menykart. Dermed ikke sagt at pølsemannen ikke er villig til å lage en.

Eksterne lenker
---------------

* Kradsere, frihed og uafhængighed på schou.dk

Portal: Danmark
**Levanger Fotomuseum** er et fotohistorisk museum i Levanger. Museet er fylkesansvarlig fotobevaringsinstitusjon i Nord-Trøndelag. Museet het tidligere Levanger Museum, men skiftet navn i 2016.

Museets samling er på ca. 600 000 negativer og gjenstander tilknyttet fotografi. Samlingen består for en stor del av arkiver etter enkeltfotografer fra Levanger og omegn. Av spesiell interesse er arkivet etter Harald Renbjør. Renbjør var kjemiker og pioner innen fargefotografi og utforsket fargefotografiet gjennom hele livet. Arkivet etter ham inneholder eksempler på de fleste vanlige fargefototeknikker, så som trefargefotografi, Autochrome og Agfa fargeraster. Harald Renbjørs kjemilaboratorium er rekonstruert på museet. Andre fotografer som er representert i samlingen er studiofotografer som Sverre Bjerkan, Lars Larsen Ingulfsvand, Martin Knoph, Lornts Larsson, Olga Davidson m.flere. 

Bilder fra Levanger Fotomuseums samling finnes på Digitalt Museum.
Museet ble i 2004 konsolidert sammen Stiklestad Nasjonale Kultursenter og andre museer i søndre del av fylket.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Levanger Museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* digitaltmuseum.no

| * v
* d
* r
Stiklestad Nasjonale Kultursenter er konsolidert museum for Innherred og Stjørdalen |
| --- |
| Stiklestad Nasjonale Kultursenter **·** Egge museum **·** Stjørdal museum Værnes **·** Levanger Fotomuseum **·** Nils Aas Kunstverksted |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Godsteminalen under bygging Foto: J. Ådnanes 
**Ganddal godsterminal** er en godsterminal på Jærbanen ved Ganddal i Sandnes. Den ble ferdigbygget på slutten av 2007 og mottok første trafikk 2. januar 2008. Offisiell åpning fant sted 21. januar ved statsråd Liv Signe Navarsete. Terminalen ligger på Skjæveland, sørvest for industriområdet Kvål, og vil betjene hele Jæren. Terminalen blir landets nest største godsterminal etter Alnabru i Oslo. Det var antatt at terminalen skulle håndtere 80 000 TEU det første driftsåret. I 2011 håndterte terminalen 77 000 TEU. Anlegget har en lengde på to kilometer fra nordenden til koblingspunktet til Jærbanen.

Godsterminalen ble bygget av Jernbaneverket (nå Bane Nor) og ble driftet av Terminaldrift AS frem til høst 2015. Fra høsten 2015 overtok RailCombi as driften av terminalen.

Historie
--------

Området ble allerede i 1970-årene nevnt som alternativ til ny godsterminal. I 1994 og 1995 utførte NSB BA Gods utredninger og i 1996 ble kommunedelplanen i Sandnes vedtatt for terminalen. Reguleringsplanen ble vedtatt i 2001. Byggeplanen ble satt i verk i oktober 2004.

Byggingen startet i desember 2005 og ble ferdig i november 2007. Entreprenør var et arbeidsfellesskap mellom RISA og T. Stangeland Maskin. Flytting av utstyr fra godsterminalen i Paradis i Stavanger ble gjennomført helgen før terminalen ble tatt i bruk 2. januar 2008.

Kostnaden for anlegget ble estimert til 458 millioner kroner. Godsterminalen består av tre avlastingsspor på 600 meter. Sporskifteområdet er i tillegg og kan holde ett helt godstog på vent. Terminalområdet er på 255 dekar.

Referanser
----------

1. ↑  «Blåste i gang godsterminalen». Jernbaneverket.no. Besøkt 11. november 2009.
2. 1 2 3 4 5  Tove Irén Becker. «Ny godsterminal i vital region». Logistikk & Ledelse. Arkivert fra originalen 12. mai 2008. Besøkt 30. desember 2007.
3. ↑  Godstransport i Sør-Rogaland Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. Statens vegvesen
**Hans Jacob "Jakken" Biørn Lian** (født 31. mars 1942) er en norsk diplomat og ambassadør.

Han gikk inn i utenrikstjenesten i 1967. I perioden 1989-1992 var han ambassadør og leder av den norske delegasjonen ved nedrustningsforhandlingene rundt CFE-avtalen. Fra 1992 til 1994 var han ekspedisjonssjef og leder av UDs politiske avdeling. Han tjenestegjorde deretter som FN-ambassadør i New York i perioden 1994-1997. Han var Norges ambassadør til NATO fra 1998 til 2002 etter Leif Mevik. Mellom 2002 og 2004 var Lian utenriksministerens spesialrepresentant med ansvar for å følge opp fredsprosessen i Midtøsten. Han var Norges ambassadør til Israel 2005-2010. I tiden 2010-2012 var han spesialrepresentant i Utenriksdepartementet for europeisk sikkerhet og rustningskontroll.

Lian har samfunnsøkonomisk eksamen fra Universitetet i Neuchâtel i Sveits fra 1967 og er kommandør av St. Olavs Orden og av Dannebrogordenen.

Referanser
----------

1. ↑  Hans Jacob Biørn-Lian 75 år - Aftenposten 31. mars 2017
2. ↑  Aftenposten (12.10.2011). «– Konvoien endret Israels blokade».
3. ↑  Store norske leksikon (15.11.2013). «Hans Jacob Biørn Lian».
4. ↑  Jonas Gahr Støre (30.05.2011). «Svar på spørsmål om utnevning av ambassadører uten behandling i statsråd» (PDF). Utenriksdepartementet.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Hans Jacob Nørregaard** (født 13. juni 1832 i Christiania, død 30. mars 1900) var en norsk oberst, sjef for Trænkorpset, adjutant for kong Karl IV og formann i Christiania Militære Samfund.

Karrière
--------

Han studerte ved Krigsskolen og Den militære høyskole. Han ble sekondløytnant 1851, premierløytnant i Christianssandske Infanteribrigade 1854, premierløytnant i Artilleribrigaden 1858, stabskaptein 1867, artillerikonstruktør 1868, kaptein 1875 og oberstløytnant i Armeen og sjef for Trænkorpset 1888.

Han ble kammerjunker ved hoffet i 1855, ble ordonnansoffiser i 1859 og ble adjutant for kong Karl IV i 1866. Han var også medlem av Kungliga Krigsvetenskapsakademien. Han publiserte flere artikler i *Norsk Militært Tidsskrift*. Han var medlem av patentkommisjonen 1886–1899, geværkommisjonen og andre militære utvalg. Han var også lærer ved Krigsskolen 1879–1889. Han var direksjonsmedlem i Christiania Militære Samfund og var dets formann 1888–1890.

Han var sønn av artillerikaptein og understallmester ved Det kongelige hoff Paul Ludvig Rudolf Nørregaard (1804–34) og Sarine Pauline Bølling (1808–1899). Etter at faren døde 30 år gammel, ble moren gift i andre ekteskap med legen Jens Johan Hjort.

Han var gift med Elisabeth *Sophie* Dorothea Henriette Wegner (1838–1906), datter av godseier og verkseier Benjamin Wegner og Henriette Seyler. Svigermorens familie eide Berenberg Bank. De var foreldre til krigskorrespondenten Benjamin Wegner Nørregaard (1861–1935), vinhandler og konsul i Tarragona Ludvig Paul Rudolf Nørregaard (1863–1928) og høyesterettsadvokat Harald Nørregaard (1864–1938), som grunnla det som i dag er Advokatfirmaet Hjort, og Johan Hjort Nørregaard (f. 1864).

Han er begravet på Vår Frelsers gravlund. Tittelen oberst er benyttet på gravminnet.

Utmerkelser
-----------

* Ridder av St. Olavs Orden «for militær fortjeneste» (1881)
* Ridder 1. klasse av Sankt Vladimirs orden (1865)
* Ridder av Dannebrogordenen
* Ridder av Æreslegionen
* Mecidi-ordenen 4. klasse

Referanser
----------

1. ↑  «Nørregaard, Hans Jakob», i *Den Kongelige norske Sankt Olavs orden 1847–1947* (s. 213), Grøndahl, 1947
2. ↑  Christopher Morgenstierne Munthe, *Vore Fælles Ahner*, s. 103
3. ↑  «Nørregaard, Hans Jakob», i *Norsk Forfatter-Lexikon 1814–1880*, Den Norske Forlagsforening, 1896, bd. 4, s. 322–323

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Jernbanenettet i India i 1870
**Great Indian Peninsula Railway** (GIPR) var et jernbaneselskap i India. Det åpnet for passasjertrafikk i 1853 og hadde Bombay som utgangspunkt. Etter utbygginger knyttet GIPR Bombay til andre storbyer som Madras, Calcutta og Delhi.

GIPR åpnet i 1853 en 33,8 km lang strekning fra Bombay til Thane. Videre utbygging knyttet i 1867 GIPR til Bengal-Nagpur Railway, i 1870 til nettverket til East India Railway og i 1871 til Madras Railway. Senere forlengelser knyttet i 1905 GIPR til Delhi. På begynnelsen av 1900-tallet trafikkerte GIPR et banenett på 4809 kilometer, det tredje lengste i India på den tid. I 1904 fraktet selskapet 22,5 millioner passasjerer.

Selskapet garanterte investorene et utbytte på 5 %. Det ble i 1905 sammenslått med Indian Midland Railway Company.

Referanser
----------

1. ↑  *Imperial Gazetteer of India*, bind 3, Oxford: Clarendon Press, 1908, s. 396.
2. ↑  *Imperial Gazetteer of India*, bind 3, Oxford: Clarendon Press, 1908, s. 397.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
Krigerstatue av vulkanstein som stammer fra huetarene i perioden 800–1500
**Huetar** var en viktig indiansk folkegruppe i Costa Rica som på midten av 1500-tallet holdt til i de sentrale delene av landet. De utgjorde den mektigste, mest folkerike og best organiserte nasjonen i Costa Rica da spanjolene ankom. På 1500-tallet besto området deres av en rekke cacique-dømmer som strakk seg fra stillehavskysten til den atlantiske delen av landet. De spanske krønikene forteller om et stort antall landsbyer og konger, deriblant Garabito, Pacaca og El Guarco. Kulturen deres var en del av det såkalte Mellomområdet, og karakteriseres hovedsakelig av steinartefakter, metater, skulpturer og seremonielle bord og altre.

Huetarenes språk, huetar, tilhørte den chibchanske språkfamilien og fungerte som lingua franca i området som i dag er Costa Rica. Språket døde ut på 1600-tallet etter kraftig undertrykkelse av spanjolene, men mange ord har overlevd i form av toponymer som Aserrí, Tucurrique, Curridabat, Turrialba og Barva.

Ei lita gruppe huetarer har overlevd fram til i dag. Denne består av om lag 1000 personer og holder hovedsakelig til i Quitirrisí indianerreservat, mellom kantonene Mora og Puriscal. Det er også et huetar-samfunn som holder til i Zapatón i Puriscal og enkelte spredte familier i fjella rundt Quepos. Selv om ingen av dagens huetarer snakker det opprinnelige språket, har de bevart mye av sin tradisjonelle tro, håndverk, matlagingskunst og medisiner.

Litteratur
----------

* Quesada Pachecho, Miguel Ángel (1996). *Los huetares: historia, lengua, etnografía y tradición oral*. Cartago: Editorial Tecnológica.
* Quesada Pachecho, Miguel Ángel (1997). *Avecedario ilustrado de la lengua huetar*. Heredia: Editorial de la Universidad Nacional.
* Quesada Pachecho, Miguel Ángel (1998). *Tradiciones huetares*. San José: Editorial de la Universidad de Costa Rica.
* Tenorio Alfaro, Luis A. (1988). *Las comunidades indígenas de Costa Rica*. San José: Comisión Nacional de Asuntos Indígenas.
**Great Barrier Island** er en mindre øy i nærheten av Nordøya på New Zealand. Den ligger 88 km nordøst for Auckland i den ytre delen av Haurakigolfen. På maorisk kalles den *Aotea* som betyr «hvit sky». Dens offisielle navn er *Great Barrier Island (Motu Aotea)*.

Geografi
--------

Øya er 35 km lang målt fra nord til sør. Den beskytter Haurakigolfen mot stillehavsstormer fra øst. Innseilingen til golfen kan gjøres gjennom to sund, ett på hver side av øya. Colville Channel skiller øya fra Coromandelhalvøya i sør, mens Craddock Channel går mellom øya og den mindre Little Barrier Island i vest.

Med et areal på 285 kvadratkilometer er Great Barrier Island New Zealands fjerde største øy.

Befolkning og kommunikasjon
---------------------------

Øyas fastboende befolkning på rundt 900 bor primært på tettstedene langs kysten. De største av disse er Tryphena, Okupu, Whangaparapara og Claris.

Great Barrier Island har to småflyplasser, en ved Claris (Kaitoke) og en kalt Okiwi. Det er også beskyttende havner ved Port FitzRoy, Tryphena, Whangaparapara, og Okupu. Om sommeren er det fast passasjerfergeforbindelse til Tryphena, men fraktbåter går jevnlig hele året. Fly bruker om lag 30 minutter fra Auckland til Claris, mens hurtigfergene tar rundt 3 timer.

Øyas største bebygde område, Tryphena Harbour, ligger helt sør.

Great Barrier Islands befolkning har minket kraftig de senere årene, selv om husprisene har steget. Verdistigningen har vært spesielt stor i området rundt Kaitoke, hvor hvite sandstrender nær varmekilder og flyplass har skapt et ferieparadis.

Utdanning
---------

Det er tre grunnskoler på øya, men ingen videregående skoler. Elever må derfor enten forlate øya for videre utdannelse på fastlandet, eller gjennomføre studiene via New Zealand Correspondence School, en korrespondanseskole.

Historie
--------

På nordenden av Great Barrier Island sank skuta SS «Wairarapa» 29. oktober 1894. 135 døde i en av de verste ulykkene i New Zealands historie.

Styresmakt
----------

Formelt er Great Barrier Island en del av Auckland City, men øya har enkelte særlover for å forenkle dagliglivet. Dette gjelder også andre mindre øyer som Chathamøyene og Stewart Island.

Eksterne lenker
---------------

* Webside med lenker, informasjon og bilder av Great Barrier Island (engelskspråklig)
* Portal for overnatting og besøksinformasjon. Siden har kart og fotogarfier av øya (engelskspråklig)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
***Nemophora degeerella*** er en sommerfugl som tilhører familien svepemøll (Adelidae). Den er utbredt i Sør-Norge.

Utseende
--------

En middelsstort (vingespenn 15–20 mm, hannen litt større enn hunnen) møll med svært lange antenner, en av de større svepemøllene. Den kan forveksles med *Nemophora bellela*, men de to artene lever i ulike habitater. Fra *Adela croesella* skiller den seg ved at den er mye større, og at vingenes gule tverrbånd er smalt kantet med blått. Antennene er trådformede, hos hannen tre og en halv til fire ganger så lange som forvingen, den ytterste delen danner en tynn svepe. Hos hunnen er antennene litt lengre enn forvingen, i de innerste to tredjedelene kledt med svarte, oppstående hår. Hodet er kledt med oppstående, hårlignende skjell som er svarte mellom antennene, ellers gulaktige. Forvingen er gulaktig med mørke lengdestreker og mørk ytterkant. I den indre delen (ut til det gule tverrbåndet) er det også to blålige lengdestriper. Omtrent to tredjedeler ut i vingen er det et bredt, rett, gult tverrbånd, dette er smalt kantet med blått og svart på begge sider. Bakvingen er gråaktig med en svak, fiolett glans.

Hunnen

Levevis
-------

Denne arten lever i løvskog og på lysninger i denne. Larvens næringsplante er ukjent, trolig spiser den mest visne, nedfalne blader. De voksne sommerfuglene flyr fra midtsommer til ut i august, mest i skumringen, men av og til også på ettermiddagen. Hannene svermer flere sammen rundt en hunn, og hviler seg sammen i vegetasjonen imellom sverme-øktene.

Utbredelse
----------

Den er utbredt i Europa og den asiatiske delen av Tyrkia. I Norge er den nokså vanlig i Sør-Norge.

Kilder
------

* Bengtsson, B.Å. Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 295 – 332. ISBN 978-91-88506-60-3
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Nemophora degeerella* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nemophora degeerella* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Nemophora degeerella* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Nemophora degeerella* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Nemophora degeerella* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Nemophora degeerella* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Nemophora degeerella* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Nemophora degeerella* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Nemophora degeerella* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
Teddybjørn
**Plysj** (fr. peluche) er et stoff med en lang (opptil 8 mm) luv på forsiden, en slags fløyel. Haugen kan være silke, ull, bomull eller syntetiske fibre som polyester. Selve lerretet er alltid laget av bomullsstoff. Den brukes til dekorative formål, sying av dameklær, maskerade- og teaterkostymer, møbeltrekk og noen ganger polstring av bilinteriør. Plysj brukes til å lage en bamse og andre barneleker. Plysj er et av hovedmaterialene for å lage spesialdesignede designerleker fordi det er mykt og behagelig å ta på. Dens haug er plassert i hele stoffet eller i separate områder. Sammenlignet med fløyel er plysjhaugen mindre tett og høyere. Avhengig av typen fibre kan plysj kuttes (som minner om fløyel), løkkes, ensidig, tosidig. Ved etterbehandling er stoffet delt inn i glatt, mønstret, preget, formet. Plysj er også det mest populære materialet for å lage en massiv bamse.

Referanser
----------

1. ↑  Definition of PLUSH *www.merriam-webster.com*.
2. ↑  Giant Teddy Bears 2022 BigTed Teddies.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** LCCN
 |
**Seabees** er den amerikanske marinens ingeniørtropper. Navnet *Seabees* kommer av den engelske uttalen av *CB*, en forkortelse for *construction battalion* («konstruksjonsbataljon»), som er ingeniørtroppenes grunnavdeling. Seabees består for tiden av 19 bataljoner og en rekke andre spesialiserte avdelinger, med til sammen ca. 13 800 mannskaper.

Marinens ingeniørtropper fører sin historie tilbake til annen verdenskrig, da kontreadmiral Ben Moreell i 1942 etter angrepet på Pearl Harbor fikk autorisasjon til å organisere og bemanne et spesialisert ingeniørkorps for å støtte deployerte marinestyrker.

Organisering
------------

Seabees er formelt organisert som *U.S. Naval Construction Force*, integrert i Navy Expeditionary Combat Command og fordelt på to geografiske grupper, Naval Construction Group (NCG) 1 med hovedkvarter i California, og NCG 2 med hovedkvarter i Mississippi.

Referanser
----------

1. ↑  Informasjonsark om Seabees
2. ↑  Seabees' historie Arkivert 11. januar 2014 hos Wayback Machine.
3. ↑  First Naval Construction Division Decommissioned – navy.mil

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) United States Navy Seabees – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Minnesmerke i byen Liberec over døde etter invasjonen den 21. august 1968
**Prahavåren** (tsjekkisk: *Pražské jaro*, slovakisk: *Pražská jar*) er en betegnelse på den politiske liberaliseringen som fant sted i Tsjekkoslovakia fra 5. januar 1968, da Alexander Dubček kom til makten, og frem til 21. august samme år, da militære styrker fra Sovjetunionen og andre land i Warszawapakten invaderte Tsjekkoslovakia.

Etter at Dubček kom til makten, satte han i gang en rekke tiltak som hadde som mål å gi sosialismen «et menneskelig ansikt». Dette innebar en grad av presse- og ytringsfrihet, mulighet for flere politiske partier, samt reisefrihet til de fleste av innbyggerne.

Bakgrunnen for oppmykningene i Tsjekkoslovakia var at landet var kommet inn i en økonomisk krise. Den forholdsvis liberale Dubček la, som ny førstesekretær for Det tsjekkoslovakiske kommunistpartiet, opp en plan om en gradvis overgang til markedssosialisme. Han forsikret derimot Sovjetunionen om at landet ikke ville tre ut av Warszawapakten eller tillate opposisjonspartier. Lederne i Moskva lot seg ikke berolige, og natten til 21. august ble Tsjekkoslovakia invadert av store styrker fra fire Warszawapakt-land (16 sovjetiske, tre polske, to ungarske og én bulgarsk divisjon(er)), uten at tsjekkoslovakene hadde mulighet til å sette seg til motverge. Invasjonen ble mottatt med forferdelse og fordømmelse i den vestlige verden. 

Reformlederne ble fratatt sine verv i partiet, og Tsjekkoslovakia ble et av de mest Moskva-tro diktaturene i Øst-Europa. Lederne i Kreml rettferdiggjorde invasjonen med den såkalte Brezjnev-doktrinen.

Begrepet Prahavåren ble skapt av vestlig presse, og senere tatt i bruk også i Tsjekkoslovakia. Prahavåren sammenfaller med den polske politiske krisen i 1968.

Se også
-------

* Warszawapaktens invasjon av Tsjekkoslovakia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Prague Spring – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** NDL **·** NKC
 |
***Prinsgemalen*** (originaltittel: *The Love Parade*) er en amerikansk filmmusikal fra 1929, regissert av Ernst Lubitsch.

Filmen var skrevet av Guy Bolton og Ernest Vajda, basert på skuespillet av samme navn av Jules Chancel og Leon Xanrof. Filmens intrige spinner rundt romantiske forviklinger mellom *Dronning Louise av Sylvania* (Jeanette MacDonald) og hennes nye ektemann, *Grev Alfred* (Maurice Chevalier).

Filmen ble nominert til tre Oscarstatuetter (*film, regi, mannlig hovedrolle*), men vant ingen.

Handling
--------

Grev Alfred (spilt av Maurice Chevalier) er ansatt som militærattaché ved den sylvanske ambassaden i Paris, men han blir beordret tilbake til hjemlandet Sylvania for å rapportere til dronning Louise for en irettesettelse etter en rekke skandaler - inkludert en affære med ambassadørens kone.

I mellomtiden er dronning Louise (spilt av Jeanette MacDonald), hersker over Sylvania, utrolig lei av undersåttenes opptatthet av hvem hun egentlig planlegger å gifte seg med. Samtidig blir dronningen facinert av Grev Alfred (spilt av Maurice Chevalier) og romantikken deres blomstrer raskt.

Medvirkende
-----------

* Maurice Chevalier: grev Alfred
* Jeanette MacDonald: dronning Luise
* Lupino Lane: Jacques
* Lillian Roth: Lulu
* Edgar Norton: konferansier
* Lionel Belmore: statsminister
* Albert Roccardi: utenriksminister
* Eugene Pallette: krigsminister
* Carlton Stockdale: admiral

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Prinsgemalen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Prinsgemalen* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Prinsgemalen* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Prinsgemalen* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Prinsgemalen* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (de) *Prinsgemalen* på filmportal.de Rediger på Wikidata

* (en) *Prinsgemalen* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Prinsgemalen* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Prinsgemalen* på Silent Era Rediger på Wikidata

* (en) *Prinsgemalen* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Pisjon** er en av fire elver (sammen med Hiddekel (Tigris), Frat (Eufrat) og Gihon) som er nevnt i *Første Mosebok* i den hebraiske Bibelen (det gamle testamente). Pisjon er beskrevet som å omsirkle «den som går rundt hele landet Havila, der det finnes gull.»

Identifisering
--------------

I motsetningen til Tigris og Eufrat har Pisjon aldri blitt klart og overbevisende lokalisert. Den er kortfattet nevnt sammen med Tigris i *Siraks bok* (24:25), en av de deuterokanoniske bøker i det gamle testamente, men denne referansen sprer ikke noe mer lys på hvor elven måtte ligge. Den jødisk-romerske historikeren Flavius Josefus i begynnelsen av sitt verk *Ioudaike archaiologia (Jødisk forhistorie)* fra 100-tallet e.Kr. identifiserer Pisjon med Ganges. Den franske rabbineren Rashi fra middelalderen identifiserte den med Nilen.

En del tidlig moderne forskere, blant annet A.D. Calumet (1672–1757), Rosenmüller (1768–1835), og Kell (1807–1888), mente at kilden for elven [for Eden] var i en region med kilder: «Pisjon og Gihon var fjellelver. Den første må ha vært Fasis eller Aras, og den siste Oxus».

James A. Sauer, tidligere kurator ved Harvard Semitic Museum, fremmet et argument basert på geologi og historie at Pisjon refererte til hva som i dag er Wadi Bisha, en tørr kanal som begynner Hijazfjellene i nærheten av arabiske Medina og strømte nordøst mot Kuwait. Med hjelp av satellittfoto har Farouk El-Baz ved Boston University sporet den tørre kanalen fra Kuwait og opp systemene Wadi Al-Batin og Wadi Al-Rummah som har sin opprinnelse nær Medina.

Den britiske egyptologen David Rohl identifiserte Pisjon med Uizhun, plasserte Havila i nordøst for Mesopotamia. Uizhun er kjent lokalt som den gylne elv. Den begynner i nærheten av fjellet Sahand i nordvestlige Iran, den går mellom oldtidens gullgruver og malmårer av lasursteiner (en verdsatt dypblå steinart) før den renner ut i Det kaspiske hav. Slike naturressurser tilsvarer de som er assosiert med landet Havila i *Første Mosebok*.

Referanser
----------

1. ↑  Nettbibelen: *Første Mosebok* 2:11
2. ↑  Duncan, George S. (Oktober 1929): «The Birthplace of Man» i: *The Scientific Monthly* 29(4): s. 359-362, s. 360.
3. ↑  Sauer, James A. (1996): «The River Runs Dry» i: *Biblical Archaeology Review*, Vol. 22, No. 4, Juli/August 1996, s. 52-54, 57, 64
4. ↑  Farouk El-Baz (Juli 1993): «A river in the desert» i: *Discover*

Eksterne lenker
---------------

* Meaning and etymology of the name Pishon
**Ralph David Firman jr.** (født 20. mai 1975 i Norwich i Norfolk) er en racerfører fra Storbritannia, som nå kjører med irsk statsborgerskap (moren hans, Angela er irsk). Tidligere i karrieren kjørte han med britisk førerkort. Faren hans, Ralph Firman sr. grunnla konstruktøren Van Diemen.

Han ble utdannet ved Gresham's School mellom 1988 og 1993, og gikk så videre som racerfører etter og sluttet skolen og vant det britiske formel 3-mesterskapet i 1996, på hans andre forsøk.

Macaos Grand Prix 1996-striden
------------------------------

Firman vant det prestisjefylte Macaos Grand Prix i 1996 under kontroversielle omstendigheter. Mot slutten av første runde ledet han foran Jarno Trulli, som var tysk Formel 3-mester. Under andre runde ble Firman passert av Trulli på siste runde. Firman kjørte med en brukket frontvinge. Akkurat da Trulli var på vei til seier, krasjet Firman i hårnålsvingen, blokkerte banen og løpet ble rødflagget. Løpets arrangører talte resultatet fra runden før, da Firman ledet foran Trulli, og dermed var det Firman som ble kåret som vinner.

1997 og fremover
----------------

Firman kjører for Jordan på Frankrikes Grand Prix 2003.
Firman flyttet så til Japan, og kjørte Formel Nippon mesterskapet som han vant i 2002, for også reise tilbake til Europa. Han kjørte 14 Formel 1-løp med sin debut i Australias Grand Prix 2003. Han fikk sitt første poeng i det femte løpet, Spanias Grand Prix, med en åttendeplass. Han ble skadet i en kraftig krasj under treningen til Ungarns Grand Prix 2003 som førte til at han ble erstattet av Zsolt Baumgartner i dette og det påfølgende løpet.

Firman har også deltatt i 24-timersløpet i Le Mans, og som offisiell testfører for A1 Grand Prix serien i 2004.

I august 2005, ble det annonsert at han skulle kjøre for det Irske A1 teamet. Han hadde tidlige kjørt for Storbritannia.

I 2007 vant Firman, sammen med Daisuke Ito, Japan Super GT GT500 klasse mesterskapet med det Aguri Suzuki eide teamet ARTA.

Resultater
----------

### Fullstendige Formel 1-resultater

(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer **pole position**, resultater i kursiv indikerer *raskeste runde*)

| År | Team | Chassis | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Plass | Poeng |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003 | Jordan Ford | JordanEJ13 | FordRS1 3,0 V10 | AUSRet | MAL10 | BRARet | SMRRet | ESP8 | AUT11 | MON12 | CANRet | EUR11 | FRA15 | GBR13 | GERRet | HUNDNS | ITADNP | USARet | JPN14 | **20.** | **1** |

Se også
-------

* Liste over Formel 1-førere

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ralph Firman – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Ralph Firman – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Formel 1
Storfjorden sett fra vestsida.
Storfjorden med bygda Lyngsdalen og fjellet Jiehkkevárri  Foto: Simo Räsänen .
**Storfjorden** (kvensk: *Isovuono*, nordsamisk: *Omasvuotna*) er den innerste delen av fjorden Lyngen i Storfjord kommune i Troms. Fjorden er 17 kilometer lang. Fra innløpet, mellom bygda Rasteby i vest og Falsnesodden i øst, går fjorden i sørvestlig retning til fjordbotnen ved Hatteng.

Like øst for Falsnesodden ligger bygda Skibotn. Litt lenger inn i fjorden ligger bygda Elvevoll på østsiden og noe lenger sør ligger bygda Sandøyra. Like over fjorden for disse ligger de to bygdene Elsnes og Horsnes. Innerst i fjorden ligger tettstedet Hatteng. Ved Hatteng munner Signaldalelva ut i fjorden. 

E6 går langs hele østsiden av fjorden, mens fylkesvei 868 går langs vestsiden.

Referanser
----------

1. ↑  «Storfjorden». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 2. mars 2017.
2. ↑  Storfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

Eksterne lenker
---------------

* (en) Storfjorden (Troms) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Storfjellet** er ei fuglefjelløy og det høyeste fjellet i Røst kommune, med sine 259 moh. Øya ligger ytterst i Lofoten, et lite stykke sørvest for Vedøya og cirka 8 km sørvest for kommunesenteret på Røstlandet. Storfjellet har status som ramsarområde og inngår i Røstøyan landskapsvernområde. Her finnes det tradisjonelt enorme hekkekolonier av sjøfugler, og øya har vært en spesielt viktig hekkeplass for lunde.

Som det høyeste punktet på en øy i havet, blir også primærfaktoren 259 meter. Fjellets sekundærfaktor på 33,7 kilometer er blant de 60 største i Skandinavia.

Rett under selve fuglefjellet på øya ligger det noen tufter etter en stormannsgård fra 1200-tallet, som viser at øya eng gang i tiden var bebodd. Like sørvest for Storfjellet ligger Nykan naturreservat med de tre fuglefjellene Ellevsnyken, Trenyken og Hernyken.

Se også
-------

* Liste over fjell i Skandinavia

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Målt mot Måhornet på Værøy.

Referanser
----------

1. 1 2   «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 1. september 2015. Besøkt 16. oktober 2015.
2. ↑  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 30. januar 2014. Arkivert fra originalen 15. oktober 2014. Besøkt 16. oktober 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Roger Rein** (født 19. juli 1960 på Egge i Nord-Trøndelag) er en norsk avisredaktør.

Han gikk treårig handelsskole ved Thorp og Andersen videregående skole og journalistikklinjen ved Arbeiderbevegelsens Folkehøgskole. Rein var journalist i *Namdal Arbeiderblad* 1982–1991, vaktsjef og reporter i NRK Nord-Trøndelag 1991–1995, journalist i *Namdalsavisa* 1995–1998, journalist i *Trønder-Avisa* 1998–1999 og informasjonssjef i Nord-Trøndelag fylkeskommune 1999–2010. I 2010 ble han ansvarlig redaktør og daglig leder i *Levanger-Avisa*, som i 2015 ble slått sammen med *Innherreds Folkeblad og Verdalingen* til *Innherred*, hvor Rein siden har vært ansvarlig redaktør.

Rein var medlem av AUF i syv år i ungdomstiden og satt i Steinkjer kommunestyre for Arbeiderpartiet i to år.

Referanser
----------

1. ↑  Larsen, Bjørn Sigurd (16. oktober 2010). «Restart Roger Rein». *Trønder-Avisa Pluss+*: 18–21.
2. ↑  «Roger Rein (50)». *Journalisten*. 30. september 2010. Besøkt 5. februar 2013.
3. ↑  «Roger Rein». LinkedIn. Besøkt 5. februar 2013.
4. ↑  Kristiansen, Kai (14. mars 2015). «Disse to skal lede ny lokalavis». *Adresseavisen*. Besøkt 17. august 2015.
5. ↑  Moe, Jan Erik (8. juni 2012). «Streikens natur». *Steinkjer-Avisa*: 18–19.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |