recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Löwenströmska lasarettet** er et tettsted i Upplands Väsby kommune i Stockholms län i Uppland i Sverige. Det vokste opp i tilknytning til det sykehuset som har gitt stedet dets navn.

I 2010 hadde tettstedet 518 innbyggere.

Lasarettet
----------

På begynnelsen av 1800-tallet lot Gustaf Adolf Löwenström bygge Löwenströmska lasarettet, som en godtgjørelse for at hans bror, Jakob Johan Anckarström, drepte kong Gustav III av Sverige i 1792 under operaens maskeradeball.

Christian Ziegert, som var fra Tyskland, ble den første sykehussjefen, og ble på sykehuset i 40 år. I hele denne perioden, pluss ytterligere 17 år, brukte man de operasjonsinstrumentene som Ziegert hadde kjøpt da sykehuset var nytt. Ikke før i 1858 begynte man å bruke anestesi operasjoner og amputasjoner, etc. 

På 1960-tallet ble det bygd et nytt lasarett i kommunen. Det gamle ble brukt til langtidspasienter frem til 1993, da det ble lagt ned. I dag huser lokalene et vandrerhjem, *Anckaret*.

Referanser
----------

1. 1 2   (på sv) *Statistiska tätorter 2020, befolkning, landareal, befolkningstäthet per tätort*, Statistiska centralbyrån, 24. november 2021, Wikidata Q112914414,
2. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 2. mars 2016.

| * v
* d
* r
Upplands Väsby kommune i Stockholms län i Sverige |
| --- |
|  | Ekeby **·** Löwenströmska lasarettet **·** Upplands Väsby |  |
Kanoner på Nyholms skanse, også kalt Nyholmen skandse, et fort fra napoleonskrigene på Nyholmen, med Bodø i bakgrunnen. Nyholmen er et område ytterst på halvøya Burøya kjent for Nyholmen skandse og Nyholmen fyr.
**Nyholmen skandse** er en skanse i innseilingen til Bodø og ble bygget i 1810 for å beskytte kornlagrene på Hundholmen mot britiske krigsskip under napoleonskrigene.

Fortet var sammen med et fort i Hammerfest de eneste som ble bygget i Nord-Norge.
Fra 1814 fikk den svensk-finske handelsmannen Carl Johan Gerss i noen år leie noen av statens hus på Nyholmen og i 1818 fant de hendelsene sted som senere ble kjent som Bodøsaken.

Kystfortet ble nedlagt i 1835 og forfalt raskt før restaureringsarbeidet startet på slutten av 1960-tallet, anlegget har i dag tolv kanoner som er reprodusert og drives av Nyholms Skandses Compagnie.

Nyholmen skandse er Bodøs tusenårssted.

Nyholmen er et område på halvøya Burøya kjent for Nyholmen skandse og Nyholmen fyr, ei fyrlykt som ble drevet fra 1875 til 1907.

* Bodø og Nyholmen skandse på 1800-tallet malt av Peter Frederik Wergmann (1802–1869)Bodø og Nyholmen skandse på 1800-tallet malt av Peter Frederik Wergmann (1802–1869)
* Bodø sett fra Lille Hjartøya utenfor byen. Foto: Axel Lindahl (1841–1906) / NasjonalbiblioteketBodø sett fra Lille Hjartøya utenfor byen. Foto: Axel Lindahl (1841–1906) / Nasjonalbiblioteket
* Bodø sett fra Lille Hjartøya med Nyholmen i forgrunnen.Bodø sett fra Lille Hjartøya med Nyholmen i forgrunnen.

Se også
-------

* Nyholmen fyr

Litteratur
----------

* Axel Coldevin, *Bodø by 1816-1966*, utgitt av Bodø kommune, 1966
* Alf Kiil, *Før Bodø ble by : Hundholmens historie og forspillet til Bodøsaken*, Bodø 1989, ISBN 8299178800

Eksterne lenker
---------------

* Nyholms Skandses Compagnie
* Fortidsminneforeningen
Jernbanetunnelen Lötschberg Base markert med gul farge, til venstre på bildet.
Lötschberg Base Tunnel, nordlig inngang ved Frutigen
**Lötschberg Base Tunnel** er en jernbanetunnel i Sveits. Den er 34,6 km lang og er dermed Europas nest lengste jernbanetunnel og verdens lengste landtunnel. Den ble offisielt åpnet den 15. juni 2007 og reduserer reisetiden mellom Tyskland og Italia med en tredjedel. Tunnelen har kostet 4,3 milliarder sveitsiske franc. 

Tunnelen er en del av det større prosjektet AlpTransit, hvor det også skal bygges en ny Gotthardtunnel, ferdig ca. 2015. En vesentlig del av gjennomfartstrafikken i Sveits som nå går på vei vil da flyttes over på de nye jernbanelinjene.

Se også
-------

* Liste over verdens lengste jernbanetunneler

Eksterne lenker
---------------

* Prosjektets offisielle nettsted (engelsk)
* Artikkel i BBC om tunnelen (engelsk)
* OpenStreetMap

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
«***Middel mot kalde føtter***» er et skillingstrykk med tekst av Alv Schiefloe. Han var journalist og revyforfatter. I 1908 skrev han den første revyen for revyscenen Hjorten i Trondheim, og denne visa skal være der fra. Han er og kjent for sanger som «To storlygera», «Maren i Myra» og «Frieriet hass Ola Husmann».

Teksten
-------

**1.**Jens Pedersen en dag gikk hen til doktoren for å bli  

repareret og kureret for et mén.  

Jens Pedersen var ellers ganske frisk og lytefri  

men han hadde noen slemme kolde ben.  

  

**2.**Jens Pedersen recepter fikk så lange som et år,  

og han takket og betalte med et sukk.   

Men en måned efter Pedersen hos legen atter står  

for det hadde ikke hjulpet ham det plukk.  

  

**3.**Og doktoren ordinerte både varme og kolde bad  

både sodalut og varmet pimpesten.  

Men da fjorten dagers tid var gått i ventesalen satt  

atter Pedersen med de samme kolde ben.  

  

**4.**Nu vet jeg ingen annen råd, sa doktoren enn at De  

bruker samme middel som jeg selv har brukt.  

Jeg har selv for kolde føtter, skal jeg si Dem, ikke fri  

og det middel jager kulden straks på flukt.  

  

**5.**Når jeg til sengs om kvelden går og ikke for en blund  

fordi føttene er kolde som is.  

Så stikker jeg dem bare bort til kona mi en stund  

og det føles som jeg lå i paradis.  

  

**6.**Jens Pedersen ble sjeleglad og takkede for seg  

hjelper det meg ja så var det jo et hell.  

Vil De vær så snill og spørre Deres frue i fra meg  

om det passer at jeg kommer nu ikveld.

Innspilling
-----------

* Sophus Dahl med piano. Innspilt i Kristiania 29. august 1911. Utgitt på de akustiske 78-platene Gramophone 282625 og Gramophone 582138.

Kilder
------

* Sangene i våre hjerter, Elin Prøysen, Damm 2007
* Liliedahl, Karleric: *The Gramophone Co Acoustic Recordings in Scandinavia*, Stockholm 2002, s. 169
**Orlogsmuseet** er Danmarks flåtehistoriske museum og ligger i Søkvæsthusets Bådsmandsstrædefløj på Christianshavn i København, hvor det har holdt til siden 1989. Museet ble grunnlagt i 1957 og holdt da til i Nikolaj kirke.

Museet behandler den danske flåtens historie og utvikling fra opprettelsen i begynnelsen av 1600-tallet til i dag. Søetatens og Søværnets historie fortelles ved hjelp av museets samling av skipsmodeller og andre modeller med relasjon til Danmarks sjøkrigshistorie. I tillegg formidles historien med store tablåer av ikoniske sjøslag i dansk krigshistorie blant annet slaget ved Stevns 1. juli 1677 og slaget på Reden 2. april 1801. Endelig finnes en modell i full størrelse av styrhuset fra en missiltorpedobåd av Willemoesklassen samt et interiør fra en ubåt av Narhvalenklassen.

Organisering
------------

I 2004 ble Tøjhusmuseet og Orlogsmuseet lagt sammen under navnet
Statens Forsvarshistoriske Museum. De to museenes utstillinger ble drevet videre som selvstendige museer i Statens Forsvarshistoriske Museums regi.
I 2014 ble Statens Forsvarshistoriske Museum en del av Nationalmuseet.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Orlogsmuseets historie Arkivert 26. august 2014 hos Wayback Machine. fra Nationalmuseet (besøkt 24. august 2014)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Royal Danish Naval Museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Orlogsmuseet – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Nationalmuseet |
| --- |
| Brede Værk med Brede hovedbygning  **·** Frihedsmuseet  **·** Frilandsmuseet  **·** Frøslevleiren  **·** Fyrskipet «Gedser Rev»  **·** Klunkehjemmet  **·** Kommandørgården  **·** Kongernes Jelling  **·** Lille Mølle  **·** Liselund  **·** Musikmuseet  **·** Orlogsmuseet  **·** Tøjhusmuseet  **·** «P547 Sehested»  **·** «S323 Sælen»  **·** Vikingeborgen Trelleborg |

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Dragon Drive** er en japansk manga-serie. Serien handler om Reji Ozora, og et spill som heter «Dragon Drive» og dragen hans i spillet, Chibi.

Handling
--------

Reiji Ozora og hans beste venn reiser til en lokal spillehall, hvor de ser en maskin som inneholder spillet Dragon Drive. Etter å ha møtt Chibi, en drage, ønsker Reiji å gjøre både seg selv og Chibi sterkere. For å oppnå denne styrken blir begge ført til et hemmelig treningsrom i D-sonen, det samme rommet som Maiko og Daisuke snek seg inn tidligere når de så en merkelig drage dukke opp på himmelen.

Dragen absorberer dem plutselig inn i et annet område kjent som Rikyu, hvor de møter Meguru - en jente som også ble fraktet til Rikyu tidligere. Den eldste i landsbyen forteller dem om RI-ON, gruppen bak Dragon Drive. De har forsøkt å få tak i Jinryuuseki-steinen, som gir makt til å kontrollere alle drager i Rikyu.

RI-ON planlegger å bruke barna som deres soldater. Skulle de lykkes, vil både Rikyu og Jorden bli ødelagt. Det er her Chibi, som faktisk er den legendariske dragen Senkoukura (frelseren til Rikyu) og Reiji blir viktige for begge verdener. For å beskytte begge verdener må Reiji og Chibi delta i Dragonic Heaven-turneringen, hvor vinneren blir tildelt Jinryuuseki-steinen.
**Paul Wegener** (født 1. oktober 1908 i Varel, død 5. mai 1993 i Wächtersbach) var en tysk nasjonalsosialistisk embedsmann og SS-general.

Representanter for tyske mundigheter under «Statsakten på Akershus» 1. februar 1942 da Quislings «nasjonale regjering» ble innsatt. Rikskommissar Terbovens assistent Wegener til venstre på første rad med Terboven selv ytterst til høyre. Quisling, fører i Nasjonal Samling (NS), fremst på norsk side (til høyre i bildet).  Foto: Riksarkivet 
Wegener ble medlem av NSDAP i 1930 og Sturmabteilung (SA) i 1931. Han hadde flere forskjellige politiske og administrative verv i den nasjonalsosialistiske bevegelsen på 1930-tallet, blant annet som Gauleiter i Mark Brandenburg. I 1940 meldte han overgang fra SA til SS, og han deltok senere i krigshandlingene under felttoget på Balkan i Leibstandarte-SS Adolf Hitler. Han fikk graden *Obergruppenführer* i 1944.

Wegener ble stasjonert i det okkuperte Norge i 1940. Her fikk han en ledende stilling i Reichskommissariat, der han ledet en egen spesialavdeling – *Einsatzstab Wegener* – som overvåket og assisterte Nasjonal Samling. Wegener anbefalte etterhvert det tyske lederskapet å overlate mer makt til Vidkun Quisling, noe som ledet frem til Statsakten i 1942. I mai 1942 forlot Wegener Norge til fordel for posten som Gauleiter i Weser-Ems.

Etter krigen ble Wegener dømt til fengselsstraff på grunn av de sivile dødsfall i perioden hans som leder for den nasjonalsosialistiske administrasjonen i Bremen. Etter endt soning arbeidet han som selger i Sinzheim og senere i Wächtersbach i Vest-Tyskland. Ifølge arkivene til den britiske hemmelige tjenesten var Wegener innblandet i en hemmelig gruppe for tidligere nasjonalsosialister, organisert av Werner Naumann, som var innblandet i forsøk på å infiltrere Freie Demokratische Partei.

Referanser
----------

1. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000001215, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Das Personenlexikon zum Dritten Reich[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Dahl (1992), side 183
4. ↑  Dahl (1992), side 245 og 251
5. ↑  Ernst Klee, *Das Personenlexikon zum Dritten Reich. Wer war was vor und nach 1945*. Fischer Taschenbuch Verlag, andre oppdaterte opplag, Frankfurt am Main, 2005, s. 659

Litteratur
----------

* Dahl, Hans Fredrik (1992). *Vidkun Quisling : En fører for fall*. Aschehoug. ISBN 8257409782.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Paul Wegener (NSDAP leader) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** Munzinger (iba)
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Paul Wei** (kinesisk: 魏保羅 pinyin: *Wèi Bǎoluó*, født 1877 i Rongcheng i Hebei i Kina, død 29. oktober 1919) var en kinesisk forretningsmann og kristen religiøs leder og stifter av Den sanne Jesu kirke. 

Han var først med i London Missionary Society i Kina men sluttet seg etter en tid til syvendedagsadventistene. 

En helbredelse fra alvorlig sykdom, etter forbønn og håndspåleggelse ved en eldste fra Apostolic Faith Mission ved navn Sheng-Min Xin (新聖民), bestemte han seg for så å slutte seg til den kirken. Under ledelse av den Norsk-amerikanske misjonær *Berntsen* ble hans føtter vasket, noe som gjorde et uutslettelig inntrykk på ham. 

Han hadde en kraftig religiøs erfaring under bønn i en kirke i Beijing (åndsdåp) og begynte å tale i tunger. I 1917 fikk han en inngivelse om å knele ned og be i en stor elv, og hørte da en kraftig stemme: «Du skal døpes med ansiktet nedover». Det skjedde, og han hadde da erfaring av syndenes forlatelse. Etter 39 dagers faste fikk han den inngivelsen at han skulle stifte en kirke som skulle hete *Den sanne Jesu kirke* (kinesisk: 真[Zhēn] 耶[Yē] 穌[sū] 教[Jiào] 會[Huì]), og den skulle rette opp alle andre kristne trossamfunns feiltakelser og etterhvert nå frem til fullkommenhet.

Etter å ha opprettet denne kirken, forkynte han i to år, inntil sin død i 1919. Han ble begravet i sin hjemby. Hans sønn Isaac Wei fortsatte misjonsarbeidet i det nordlige Kina.

Eksterne lenker
---------------

* Taoyuan civil affairs bureau[*død lenke*]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
Drageskip på rad på Bayeux-teppet.
Bergens byvåpen med bilde av et drageskip. 1299.
**Drageskip** var vikingskip (langskip) med et utskåret dragehode i stavnen for å markere statusen til kongen eller høvdingen som skipet tilhørte. De fleste langskipene hadde ikke dragehode.

Også andre dyrehoder er kjent. Olav Haraldssons skip «Visunden» fikk sitt navn fra det forgylte visundhodet (dvs. bisonhode) i stavnen.

I *Olav Tryggvasons saga* omtales «Ormen Lange» som «*en drage, gjort etter mønster av Ormen som kongen hadde hatt med fra Hålogaland; men skipet var meget større og i alle deler gjort med mer omhug. Dette kalte han Ormen Lange, men det andre ble hetende Ormen Skamme.*»

I *Håkon Håkonssons saga* omtales at kongens skip het Dragen. Det beskrives som utstyrt med forgylte hoder og 25 rorbenker.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑   (kap. 88)
5. ↑  *Håkon Håkonssons saga* (kap. 249)

Litteratur
----------

* Narve Bjørgo. «Skipstypar i norrøne samtidssoger». I: *Sjøfartshistorisk årbok*, 1965

Eksterne lenker
---------------

* Skipstyper
**Dragoljub Ojdanić** (serbisk: Драгољуб Ојданић; født 1. juni 1941 i nærheten av Užice, død 6. september 2020 i Beograd) var en serbisk general fra Borgerkrigen i Jugoslavia. Han var leder for den jugoslaviske generalstaben 1998–2000 og deretter forsvarsminister i 2000. 

Ojdanić ble i 2009 dømt til 15 års fengsel for forbrytelser mot menneskeheten. 

Ojdanić ble uteksaminert fra den jugoslaviske krigsskolen i 1964. I 1992 ble han generalmajor, og han deltok deretter i Bosnia-krigen. Utover på 1990-tallet kom Ojdanić stadig høyere i systemet, før han ble leder for den jugoslaviske generalstaben i 1998. Ojdanić hadde denne posisjonen under NATOs bombing av Jugoslavia under Kosovokrigen i 1999. I februar 2000 overtok han posten som forsvarsminister i Slobodan Miloševićs regjering etter Pavle Bulatovićs død. Ojdanić satt i regjeringen frem til oktober da Milošević ble kastet fra makten. I desember 2000 trakk han seg tilbake fra det jugoslaviske forsvaret etter ordre fra den nye presidenten Vojislav Koštunica.

I april 2002 overgav Ojdanić seg til krigsforbryterdomstolen i Haag hvor Det internasjonale krigsforbrytertribunalet for det tidligere Jugoslavia anklaget han for forbrytelser mot menneskeheten. Rettssaken startet i 2006, og Ojdanić erklærte seg «ikke skyldig» etter tiltalen. Han ble i 2009 dømt til 15 års fengsel for forbrytelser mot menneskeheten. Han ble løslatt i 2013, etter å ha sonet 2/3 av straffen. Ojdanic døde i Serbia i 2020, 79 år.

Referanser
----------

1. ↑  «Freed Yugoslav General Retracts War Crimes Confession». *Balkan Insight* **(engelsk)**. 30. august 2013. Besøkt 28. mars 2021.
2. ↑  «Yugoslav General Convicted of Kosovo War Crimes Dies in Serbia». *Balkan Insight* **(engelsk)**. 7. september 2020. Besøkt 28. mars 2021.

Eksterne lenker
---------------

* BBC-profil
* Profil på *Trial Watch*
* «Milosevics hærsjef overgir seg» i *VG Nett*


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Momčilo Perišić** | **Sjef for den jugoslaviske generalstaben**(1998–2000) | Etterfølger:**Nebojša Pavković** |
| Forgjenger:**Pavle Bulatović** | **Jugoslavisk forsvarsminister**(2000–2000) | Etterfølger:**Slobodan Krapović** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
Fomalhaut b sin plassering i 2004 og 2006.
Fomalhautsystemet med eksoplaneten Fomalhaut b sammenlignet med Solsystemet.
**Fomalhaut b** er en eksoplanet som går i bane rundt stjernen Fomalhaut. Dette er den første eksoplaneten som er oppdaget på et fotografi. Planetens eksistens ble påvist teoretisk før den ble oppdaget. NASA offentliggjorde bildet, tatt av Hubble-teleskopet 13. november 2008. Den er lokalisert til Den sørlige fisken (Piscis Austrinus), 25 lysår fra jorda. En antar at dette er det objektet som er kaldest og med minst masse som er oppdaget utenfor solsystemet.
Observasjoner tyder på at Fomalhaut b har en masse på vel tre ganger Jupiters.

Satellitten IRAS oppdaget på 1980-tallet en støvsky rundt Fomalhaut, en sky forskere mente kunne inneholde planeter. Synlig lys ble observert for første gang da Hubble-teleskopet tok bilder av området i 2004. Støvskyen har en diameter på 230 astronomiske enheter, det vil si 230 ganger gjennomsnittsavstanden mellom Sola og Jorda.

Basert på bildene antas det at Fomalhaut b bruker 872 år på en runde rundt stjerna Fomalhaut.

I 2012 ble det gjort observasjoner av Fomalhaut b i det infrarøde spekteret, hvor planeten var mindre synlig enn hva man skulle forvente av en planet på den størrelsen. Dette reiste tvil om det dreide seg om en planet allikevel. En alternativ hypotese gikk ut på at det bare en samling med støv. Videre observasjoner og beregninger antyder at det kan være en planet allikevel, men med bare ca. halvparten av Jupiters masse.

Referanser
----------

1. ↑  Seth Borenstein (13. november 2008). «Images captured of 4 planets outside solar system» **(engelsk)**. Associated Press. Besøkt 14. november 2008.
2. ↑  BBC News (13. november 2008). «Exoplanets finally come into view» **(engelsk)**. BBC. Besøkt 14. november 2008.
3. ↑  The return of Sauron’s planet - Bad Astronomy

Eksterne lenker
---------------

* «Første bilde i synlig lys av ekstrasolar planet»[*død lenke*] (Norsk Astronautisk Forening)
* Dokument om oppdagelsen

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Frankrikes flagg Frankrike |
|  i kombinert: |
| Langrenn Junior-VM |
| Sølv | Lahtis 2021 | 10 km |
| Sølv | Oberwiesenthal 2020 | Lag |

**Mattéo Baud** (født 26. juni 2002 i Pontarlier) er en fransk kombinertløper som representerer Olympic Mont d'Or.

Karriere
--------

### Sesongen 2019/20

Baud representerte Frankrike under Vinter-OL for ungdom 2020, hvor han endte med to 4.-plasser. Først individuelt – bak østerrikske Stefan Rettenegger, finske Perttu Reponen og nordmannen Sebastian Østvold, og til slutt med det franske mikslaget – bestående av kombinertløperen Emma Treand, skihopperne Joséphine Pagnier og Valentin Foubert, samt langrennsløperne Julie Pierrel og Luc Primet.

Under Junior-VM 2020 i Oberwiesenthal samme år, tok han sølvmedalje i lagkonkurransen med Maël Tyrode, Edgar Vallet og Gaël Blondeau

### Sesongen 2020/21

Baud fikk 27. november 2020 sin verdenscupdebut i finske Ruka, hvor han endte på en 33.-plass. Under Junior-VM 2021 i Lahtis tok individuelt sølv på 10-kilometeren, mellom østerrikerne Johannes Lamparter og Stefan Rettenegger.

Han ble uttatt på det franske laget som deltok under Ski-VM 2021 i Lahtis, med blant annet individuell 16.-plass på 10-kilometeren og 6.-plass på lagsprinten med Laurent Muhlethaler.

### Sesongen 2021/22

Baud representerte Frankrike under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor han ble nummer 18 i normalbakke/10 km.

Sammenlagtplasseringer
----------------------

| Sesong | Plassering | Poeng |
| --- | --- | --- |
| 2020/21 | 40. | 27 |
| 2021/22 | 42. | 28 |

Referanser
----------

1. ↑   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Nordic Combined - Results Book» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 19. februar 2022. Besøkt 23. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mattéo Baud – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Mattéo Baud – FIS (kombinert) Rediger på Wikidata
**Sandagergård** er en militær fasilitet på Amager i Danmark benyttet av Forsvarets Efterretningstjeneste (FE). Det er en del av etterretningsnettverket ECHELON.

Historie
--------

Opprinnelig var stedet en gård som ble ekspropriert av den tyske Wehrmacht under annen verdenskrig sammen med gårdene Aflandshagegård og Birkelund. Offisielt skulle tyskene benytte arealet som skykebaner, men Luftwaffe benyttet området til et stort radaranlegg som hadde betegnelsen «Flugmeldemess-Stellung Krokodil». Ett av de tre radaranlegg tyskerne oppstilte var *FuSe 65 Würzburg-Riese*.

Det danske Ekstra Bladet offentliggjorde 18. september 1999 en artikkel om et besøk ved Sandagergård. Det heter at Danmark hadde samarbeidet siden 1947 med UKUSA-nettverket og er medlem i Echelon. Avtalen ble inngått av Cdr. P. A. Mørch, som var FEs annen leder, med det amerikanske Office of Strategic Services (OSS) (foløper til CIA). Som motytelse for teknikken tilsa danskene USA samtlige innhentede signalinformasjoner. I 1950 ble avtalen formalisert av Commander Finn Haugsted og forsvarsminister Rasmus Hansen. 

I 1957 flyttet Forsvarets Centralradio (FCR) inn i et nybygd hovedkvarter på Sandagergård som ble kalt *indhentningsstation A*. FCR var den danske SIGINT-tjeneste. I 1971 ble FCR underlagt FE som samtidig overtok området. Forsvarets Efterretningstjeneste driver dessuten nok en innhentingsstasjon i Jylland, Skibsbylejren ved Hjørring, med seks radomer. Lytteposten ved Dueodde på Bornholm ble nedlagt i januar 2012.

Referanser
----------

1. ↑  «fe-ddis.dk: Sandagergaard». Arkivert fra originalen 11. august 2020. Besøkt 22. mars 2019.
2. ↑  "WHERE THE SPIES ARE LISTENING—Take a walk with us through the most secretive secrets of the FE (the Intelligence Agency of the Danish Armed Forces).

Eksterne lenker
---------------

* Dines Bogø fortæller om Efterretningstjenestens filial på Amager.
trond enger generalsekretær human etisk forbundTrond Enger  Foto: Human-Etisk Forbund 
**Trond Enger** (født 30. juni 1975) er humanist og generalsekretær i Human-Etisk Forbund.

Den 1. februar 2018 tiltrådte han stillingen som generalsekretær i Human-Etisk Forbund, og tok over etter Kristin Mile. Den 1. mars 2021 ble han valgt som styreleder i Samarbeidsrådet for tros- og livssynssamfunn (STL). Trond Enger jobbet også for Norge som et livssynsåpent samfunn da han satt i Oslo kommunes tros- og livssynsutvalg i 2019–2020. Utvalget fremmet en rekke konkrete forslag for forbedring av byens mangfoldspolitikk. 

Fra 2012 til 2018 var Enger generalsekretær i Venstre. Fra 2004 til 2009 var han generalsekretær for Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner. I 2010 var Enger daglig leder i Miljøagentene, og i 2011 tiltrådte han som generalsekretær i 4H.

Han har tidligere vært leder i Norsk studentunion (2003–2004) og nestleder i Oslo Venstre (2010–2012). Enger var styreleder i Frikanalen 2009–2012 og i Voksenopplæringsforbundet (VOFO) fra 2011 til 2013. Han var i perioden 2005–2011 styremedlem i Frivillighet Norge.

Enger har en cand.mag.-grad med bl.a. statsvitenskap og sosiologi.

Referanser
----------

1. ↑  Gran, Even (13. oktober 2017). «Trond Enger ny generalsekretær i Human-Etisk Forbund». *Fri Tanke*.
2. ↑  Trond Enger ny generalsekretær Venstre.no, 17. juni 2012
3. ↑  4H (udatert). «Ny generalsekretær i 4H». Arkivert fra originalen 11. oktober 2017. Besøkt 10. oktober 2017.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Edle Daasvand** | **Generalsekretær i Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner**(2004–2009) | Etterfølger:**Tale Hungnes** |
| Forgjenger:**Kamil Azar** | **Leder i Norsk Studentunion**(2003–2004) | Etterfølger:**Jørn A. Sund-Henriksen** |
**Skogmetallfly** (*Syngrapha interrogationis*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er utbredt over det meste av Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 32–37 mm), gråspraglete nattfly. Arten er lett å kjenne på den hvite flekken midt i forvingen, som med litt fantasi kan minne om et spørsmålstegn (?, derav artens latinske artsnavn). Dessuten kjennes den fra de fleste andre *Syngrapha-*artene på at bakvingen ikke er gulaktig. Forkroppen er grålig, foran med en høy, to-delt tverrkjøl av hårlignende skjell, dessuten med en høy pukkel av slike skjell over scutellum. **Forvingen** er gråspraglete med et lett blåskjær, den bakerste delen av midtfeltet mørkere og gul-brunlig. Midt i vingen er det to hvite flekker, den ytterste liten og rundt til oval, den innerste formet som en litt bølgete V. Nyre- og ringmerkene er små men vanligvis tydelige, med svart kant. Bølgelinjen langs vingens ytterkant er svart og kraftig, og går i sik-sak. **Bakvingen** er lyst gråbrun i den indre delen, mørkgrå i den ytre. Bakkroppen er lysbrun med to–tre mørke flekker av oppstående, hårlignende skjell på ryggen. Larven er grønn med hvite lengdestriper.

Levevis
-------

Arten lever i bar- og blandingsskog og på og ved myrer. Larvene utvikler seg på blåbær (*Vaccnium myrtillus*), blokkebær (*Vaccinium uliginosum*) og røsslyng (*Calluna vulgaris*). De voksne sommerfuglene flyr i juli–august. Ulikt noen andre *Syngrapha*-arter er de mest aktive om natten, men de kan også fly på dagtid.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Nord- og Mellom-Europa og i det nordlige Asia østover til Korea og Japan, dessuten i Nord-Amerika. I Norge er den vanlig nord til den sørlige delen av Nordland, det finnes enkeltfunn fra Troms og Finnmark men dette dreier seg trolig bare om streifere da arten kan fly langt.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Norges sommerfugler, skogmetallfly:
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Syngrapha interrogationis* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *skogmetallfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *skogmetallfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *skogmetallfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *skogmetallfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *skogmetallfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *skogmetallfly* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *skogmetallfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Syngrapha interrogationis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Baud** (Bd) angir et antall informasjonsbærende, adskilte informasjonsenheter (symboler) i en informasjonsstrøm. Baud brukes for å angi informasjonshastighet (symbolhastighet) ved signaloverføring. 1 baud betyr 1 symbol per sekund. Ett slikt symbol kan representere flere bit. Baud er oppkalt etter Émile Baudot (1845–1903) som oppfant baudotkoden.

I eldre typer modemer overførte en ett bit per symbol, og baudraten tilsvarte bitraten. Da bithastigheten skulle økes over 2400b/s var en begrenset av det analoge telefonnettets frekvensbånd (300Hz-3300Hz) og kunne ikke fortsette å øke baudhastigheten tilsvarende. Løsningen ble da å overføre flere bit per symbol og beholde symbolhastigheten på 2400Bd. I f.eks. de populære 28800b/s modemene var baudraten 2400Bd og man overførte dermed 12bit per symbol. For å overføre 12bit per symbol måtte en ha 2^12=4096 forskjellige symboler å velge mellom hver gang et nytt symbol skulle overføres.

Det er også mulig å ha færre enn ett bit per symbol. Dette kan være aktuelt i lavhastighets krypterte og redundante kodesystemer. 

I dagligtale har baud feilaktig blitt brukt synonymt med bitrate og også i noen tilfeller synonymt med byterate. Baud og baudrate er fortsatt nyttige begreper som brukes av fagfolk innen kommunikasjonsteknolgi, men bør unngås brukt av folk flest. Årsaken til det siste er både menigmanns feilaktige bruk og forståelse av begrepet og at begrepene bitrate og byterate inneholder den nyttige informasjonen for den jevne bruker.

Baud skrives som SI-enheter, forkortet **Bd** (med stor B), og ellers **baud** med små bokstaver.

Se også
-------

* Båndbredde
* Bitrate
* Modulasjon
* Modem
* Nyquist-rate
* PCM

Referanser
----------

1. ↑  «Baud Definition». The Linux Information Project. 8. november 2005. Besøkt 15. april 2018.

Kilder
------

* Johan Futsæther:*Forskjellen på BAUD og bps*, 1992


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** MathWorld
 |
**Trond Gardarsson** (død 22. august 1381) var norsk geistlig i senmiddelalderen. Han var erkebiskop av Nidaros fra 1371 til 1381. ​

Da Trond ble erkebiskop var både økonomien og samfunnet sterkt preget av svartedauden. Ifølge Trond pleide det å være omtrent 300 prester i Nidaros, men at det etter pesten var igjen omtrent 40 gamle og avfeldige prester. Dermed ble det holdt betydelig færre messer. Det var også få ektefødte som var verdige å bli prester. Grunnet disse forholdene fikk Trond tillatelse av paven til å kalle 20 uektefødte og 10 prestesønner til prestegjerningen.  ​

Tronds liv før 1363 er ukjent. Faren hans kan ha vært Gerd Smidsson, væpner og syslemann. Antagelig stammet Trond fra Østlandet. Trond hadde en doktorgrad fra Karlsuniversitetet i Praha. I 1363 nevnes han som kannik i Nidaros. 22. oktober 1371 providerte paven Trond til erkebiskop. ​

Antagelig var Trond med i arbeidet med utviklingen av kristenretten, delen av norsk rett som omhandlet kirkelige forhold før reformasjonen.

Referanser
----------

1. 1 2  «Trond Gardarsson». *Store norske leksikon*. 19. mars 2021. Besøkt 3. januar 2022.
2. ↑  «Trond (1371-1381)». *Den katolske kirke* **(norsk)**. Besøkt 3. januar 2022.
3. ↑  Dybdahl, Audun (25. februar 2020). «Trond Gardarsson». *Norsk biografisk leksikon*. Besøkt 3. januar 2022.
4. ↑  Norseng, Per G. (20. februar 2018). «kristenrett». *Store norske leksikon*. Besøkt 3. januar 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Catholic-Hierarchy
 |
**Lakk-kjuke**, **lingzhi** (kinesisk: 灵芝, pinyin: *Língzhī*) eller **reishi** (japansk), er en sopp som lever parasittisk eller saprofyttisk på trær. Den finnes i Afrika, Eurasia, Nord- og Sør-Amerika.

I Kina
------

I det kinesiske taoistiske filosofisk-religiøse system er lingzhi hellig og er føde for de udødelige *(xian)*. 

Lingzhiplanten er et kinesisk symbol på et langt liv; når den oppbevares tørt, har den en ekstremt lang holdbarhet. Man mente at lingzhisopper vokste ved de udødeliges evige boliger (de velsignedes tre øyer), og at enhver som spiste av dem ville bli udødelige. Det er svært vanlig i kinesisk kunst med dekorative mønstre utviklet fra lingzhisoppens former – antagelig gjelder det også den kinesiske særegne måten å gjengi skyformasjoner og ruyiseptere på. 

Den er i utstrakt bruk i kinesisk medisin. 
Soppen beskrives som gunstig for helsen i flere verker innen tradisjonell kinesisk medisin. I det store oppslagsverket Bencao gangmu fra 1500-tallet heter det at soppen *«virker positivt på hjertets qi, reparerer brystpartiet og gagner dem med forknytt eller forstoppet bringe. Tatt over en lengre periode vil gjøre at kroppens spenst ikke svekkes og at ens år forlenges».*

Se også
-------

* Kjuker

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Lakk-kjuke* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Lakk-kjuke* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Lakk-kjuke* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Lakk-kjuke* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Lakk-kjuke* hos Index Fungorum Rediger på Wikidata

* (en) *Lakk-kjuke* hos MycoBank Rediger på Wikidata

* (en) *Lakk-kjuke* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Lakk-kjuke* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Ganoderma lucidum* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Ganoderma lucidum* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Ganoderma lucidum* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** NDL **·** NKC
 |
For artikkelen om byen med samme navn, se Sandakan

Sandakan lufthavn er Sabahs nest største flyplass. Foto: Uwe Aranas (2012) 
**Sandakan** er et distrikt i Sandakan-divisjonen i den malaysiske staten Sabah. Distriktet ligger i den nordlige delen av staten, rundt den lille Sandakan-bukta, med kyststripe til Sulusjøen. Det har et areal på 2 266 kvadratkilometer og et folketall på 396 290 (2010). Administrasjonssenteret er byen Sandakan.

Distriktet ligger mellom Labuk-bukta i vest og elva Kinabatangan i øst, og er det tredje mest folkerike i Sabah. Utenfor kysten ligger «Skilpaddeøyene», en nasjonalpark som er et populært turistmål. 

Sandakan-distriktet ble opprettet den 1. januar 1982.

Noter
-----

1. ↑  Etter Kota Kinabalu og Tawau (Tawau-distriktet har om lag tusen innbyggere mer).

Referanser
----------

1. ↑  Folketellingen for Sabah (2010) Arkivert 14. november 2013 hos Wayback Machine..
2. ↑  Sabah LawNet: Sandakan District Council Instrument 1983 Arkivert 29. oktober 2013 hos Wayback Machine.. Besøkt 28. oktober 2013. (en)
***Cyclocephala marginalis*** er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 15 millimeter), kraftig, blank, gulbrun hornbille med svarte tegninger. Hodet er mørkt. Pronotum har en stor, svart flekk i midten som ikke når helt til bakkanten. Hver dekkvinge har gjerne fem svarte flekker: en liten, avlang på "skulderen", et par mer eller mindre trekantede flekker litt foran midten, en trekantet flekk i den bakre delen og en nær spissen. I tillegg er scutellum og en smal sømstripe svarte. Arten har ikke horn på hodet eller groper på pronotum, kjønnene er forholdsvis like, men hannen er litt smalere enn hunnen og har forstørrede forføtter.

Levevis
-------

Larvene er kjent bare for et fåtall av artene, disse lever i jorda og eter på gressrøtter. De voksne besøker gjerne blomster.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Guyana, Brasil og Bolivia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Cyclocephalini
						* Slekten *Cyclocephala* Latreille, 1829
							+ ***Cyclocephala marginalis*** Kirsch, 1871

Kilder
------

* Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Cyclocephala*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Cyclocephala marginalis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Cyclocephala marginalis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Cyclocephala marginalis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Dynastidae du monde- nettside om arten
* (en) Cyclocephala – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tony Levin spiller Chapman Stick
**Chapman Stick** er et musikkinstrument oppfunnet av Emmett Chapman på slutten av 1960-tallet. Chapman Stick er en kordofon, som er en samlebetegnelse på instrumenter som lager lyd ved hjelp av vibrerende strenger som er spent fast mellom to punkter. Instrumentet er som en bredere og lengre utgave av gripebrettet på en elektrisk gitar. Forskjellige modeller kan ha 8, 10 eller 12 individuelt stemte strenger og brukes til å spille basslinjer, melodilinjer, akkorder eller teksturer.

Forskjellige Chapman Sticks
I motsetning til et vanlig strengeinstrument hvor man først velger tonehøyde ved å trykke strengene mot gripebrettet med den ene hånden, og deretter skapes tonen ved å plukke på strengen med den andre hånden, trenger man ikke på en Chapman Stick å plukke på strengen. Man benytter i stede såkalt tapping som betyr at man bare trykker ned på strengene og får dem til å vibrere, vibrasjonene blir så fanget opp av en mikrofon. På denne måten "frigjør" du høyre hånd som brukes på samme måte som venstre hånd. Strengene er delt i to grupper, en melodigruppe og en bassgruppe. Hver hånd tar seg av hver sin gruppe og på en måte kan du spille melodi med høyre hånd og akkompagnere deg selv med venstre.

Tony Levin er en av de mest kjente Chapman Stick spillerne, i tillegg til å spille på album og konserter for en lang rekke kjente artister spiller han også på egne album og med gruppen sin, Stick Men. Stick Men bestod tidligere også av Michael Bernier, som også spiller Chapman Stick, og trommeslageren Pat Mastelotto. Bernier ble i 2010 erstattet av Markus Reuter som spiller Touch gitar.

Det er flere kjente musikere, som oftest bassister, som spiller Chapman Stick, for eksempel John Myung fra Dream Theater, Jeff Ament fra Pearl Jam og Trey Gunn fra King Crimson.

Referanser
----------

1. 1 2  «Stick Enterprises - Home of the Chapman Stick». *www.stick.com*. Besøkt 13. august 2022.
**Skognes** (nordsamisk: *Skovvanášši*) er ei bygd og en grunnkrets på Senja og i Lenvik kommune. Skognes, sammen med Skognesbotn utgjør ei langstrakt bygd langs Gisundet, der hvor sundet er på sitt bredeste. Til grunnkretsen hører også Lanesbogen og Nedre Kvannås. Skognes ligger langs fylkesvei 861, 15 km sørvest for Gibostad og 13 km nord for Silsand. Bygda har postadresse 9372 Gibostad, og tilhører også Gibostad skolekrets. Dessuten er Skognes grunnkrets en del av Gibostadområdet. Grunnkretsen, som dekker et areal på 22,02 km², er den eneste i området som har hatt økning i folketallet etter 2000.

*Kråkeslottet* er en enebolig på selve Skognesset, som har blitt en attraksjon i seg selv. Bygningen, som er et stort gammelt trehus, var opprinnelig det gamle barnehjemmet på Finnsnes, men ble kjøpt av dagens eier på 1990-tallet og flyttet til Skognes. Huset er i tillegg utvidet og dekorert med knallfarger og flotte utskjæringer.

Innbyggere i Skognes grunnkrets:

| 2000 | 2005 | 2010 | 2015 |
| --- | --- | --- | --- |
| 162 | 165 | 169 | 184 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Sue Merz** (født 10. april 1972), amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1998 i Nagano og 2002 i Salt Lake City.

Merz ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1998 i Nagano. Hun var med på det amerikanske laget som vant ishockeyturneringen for damer foran Canada og Finland. Det var første gangen ishockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks nasjoner deltok. USA vant gruppespillet og fikk dermed spille finale mot Canada som ble nummer to. USA vant finalen med 3-1.

OL-medaljer
-----------

* 1998 Japans flagg Nagano - Gull **Gull** i ishockey, damer USAs flagg USA
* 2002 USAs flagg Salt Lake City - Sølv Sølv i ishockey, damer USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sue Merz – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sue Merz – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Sue Merz – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Sue Merz – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Batumi stadion** (georgisk: ბათუმის სტადიონი), også kjent under sponsornavnet **Adjarabet Arena**, er et fotballstadion i Batumi i Georgia. Den fungerer som hjemmebane for fotballklubben Dinamo Batumi, som spiller i landets øverste divisjon, og sporadisk for Georgias herrelandslag i fotball.

Byggingen startet i 2018 og stadionet stod ferdig 2020 i forbindelse med at Georgia søkte om å få arrangere EM i fotball 2020. Batumi stadion har en tilskuerkapasitet på 20 000 og ble designet av det tyrkiske arkitektselskapet Bahadır Kul Architecture. Stadion ble offisielt åpnet av statsminister Giorgi Gakharia den 27. oktober 2020 og den første kampen ble spilt mellom Dinamo Batumi og Dila Gori den 21. november 2020. Den første landskampen ved Batumi stadion var en VM-kvalifiseringskamp mellom Georgia og Kosovo den 2. september 2021.

Batumi stadion vil være en av fire arenaer under U21-EM i fotball for menn 2023 og vil også være vertskap for finalen i mesterskapet.

Referanser
----------

1. ↑  Civil.ge – Minister: Georgia Bids for Euro 2020 (Publisert 15. mai 2012, besøkt 28. mars 2023)
2. ↑  Worldfootball.net – Venues, Batumi Arena (Besøkt 28. mars 2023)
3. ↑  UEFA.com – 2023 Under-21 EURO final tournament: All the fixtures (Publisert 20. oktober 2022, besøkt 28. mars 2023)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Batumi Stadium – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Batumi stadium hos Stadiumdb.com
* Batumi Arena hos Soccerway.com
**Pick-up** var et nordisk tv-quiz om pop- og rockemusikk som gikk på NRK1 våren og sommeren 1997. Programmet ble ledet av svenske Anders Lundin og NRKs Marit Åslein, danske Jørgen de Mylius var hoveddommer. Programmet var et samarbeid mellom de nordiske allmennkringkasterne NRK, SVT, DR, Yle og RUV. (Denne serien må ikke forveksles med *Pick-Up*, norsk musikalsk TV-quiz som gikk på NRK-TV sommeren 1983 og 1984).

Oppgavene i programmet var pop- og rockemusikk fra 1960-, 1970-, 1980,- og 1990-årene. Fire lag konkurrerte mot hverandre. Det norske laget bestod av Tone-Lise Skagefoss, Tor Milde og Jon Vidar Bergan. Det svenske laget vant, mens det norske tok andreplassen. Danskene havnet på tredjeplass og det finske laget på fjerdeplass. Førstepremien var et besøk til Rock & Roll Hall of Fame i Cleveland.. I finalen opptrådte den amerikanske gruppen The Lovin' Spoonful, med John Sebastian og Zal Yanovsky.

Utslagsrundene i Norge var en del av *Popquiz* på NRK radio i 1996, ledet av Stein Dag Jensen og produsent Jan Kranmo. TV-sendingene hadde høye seertall - mellom 350 000 og 500 000 seere i Norge. Odd Arvid Strømstad var prosjektleder og Jan Kranmo var spørsmåls-redaktør.

Referanser
----------

1. 1 2  Dagbladet – På med «Pick up»! (9. mai 1997)
2. ↑  «Rocken får sitt «Kontrapunkt»». Dagbladet. 29.4.1996. Besøkt 3. mars 2017.
3. 1 2  VG - På TV: Svenskene vant fortjent (30.08.1997)
Hovedinngangen til Chapultepec-parken fra Reforma, med Chapultepec-slottet i bakgrunnen
En av innsjøene i parken. I bakgrunnen ses bygninger som ligger i Polanco langs Paseo de la Reforma.
**Chapultepec** (klassisk nahuatl: *Chapoltepēc*, «Gresshoppehaugen») er en stor høyde og en park i Mexico by. Den har hatt en spesiell plass i Mexicos historie, og det var blant annet på denne høyden at aztekerne først slo seg ned da de ankom fra det nordlige Mexico på 1200-tallet. Hele parken består av Chapultepec-høyden samt 6,5 km² omkringliggende områder. Her ligger både Chapultepec-slottet, presidententboligen Los Pinos, fornøyelsesparken La Feria Chapultepec Mágico, dyrehagen Zoológico de Chapultepec, flere innsjøer og en rekke museer. Parken er delt inn i tre seksjoner.

Paseo de la Reforma går forbi Chapultepec, og fra Chapultepec-slottet er det en flott utsikt over denne bulevarden.

Severdigheter
-------------

### Første seksjon

* Antropologisk museum
* Historisk museum
* Museet for moderne kunst
* Chapultepec zoologiske hage
* Monumento a Los Niños Héroes
* Tamayo-museet

### Andre seksjon

* La Feria Chapultepec Mágico
* Naturhistorisk museum
* Papalote barnemuseum
* Planeta Azul
* Teknisk museum
* Guía Turística de Chapultepec

Kart
----

Kart over Chapultepec

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
Oppskytingen av romsonden Themis fra Cape Canaveral.
**Delta II** er en rakett som opprinnelig ble konstruert og bygd av McDonnell Douglas og har vært i bruk siden 1989. Produksjonen ble senere overtatt av Boeing Integrated Defense Systems, en Boeing-divisjon, frem til ansvaret for rakettproduksjonen ble tillagt United Launch Alliance i 2006. ULA markedsfører Delta II-raketten for kunder fra de amerikanske føderale styresmaktene, mens Boeing markesfører raketten for kommersielle kunder.

Historie
--------

Opprinnelig var det meningen at amerikanske raketter skulle fases ut for det amerikanske romfergeprogrammet, men da Challenger eksploderte i 1986, ble Delta-programmet gjenopptatt. Den første oppskytningen med en Delta II-rakett var den 4. februar 1989 og hadde en GPS-satellitt ombord. Per august 2008 er 137 raketter av typen Delta II skutt opp, med diverse nyttelast som blant annet kommunikasjonssatellitter, GPS-satellitter, militære satellitter i tillegg til en rekke romsonder for NASA.

Noen oppskutte nyttelaster
--------------------------

* 2001 Mars Odyssey
* CONTOUR
* Dawn
* Deep Impact
* Deep Space 1
* GLAST
* Mars Climate Orbiter
* Mars Exploration Rovers (MER-A, (*Spirit*) og MER-B, (*Opportunity*)
* Mars Global Surveyor
* Mars Pathfinder
* Mars Phoenix
* Mars Polar Lander
* MESSENGER
* NEAR Shoemaker
* ROSAT
* Spitzer Space Telescope
* STEREO
* THEMIS

Eksterne lenker
---------------

* (en) Delta II – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Delta (rocket) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Boeing sin side om Delta II
* Hjemmeside om Delta I,II og III, av Gunter Krebs
* Historien til oppskytingsraketten Delta, av Kevin S. Forsyth

Portal: Astronomi
**Torbjørn Holthe** (født 1952) er en norsk diplomat. Han jobber per 2017 som generalkonsul ved generalkonsulatet i Mumbai.

Holthe ble i 1979 uteksaminert med cand.jur.-grad fra Universitetet i Oslo. I sin diplomatiske karriere har han vært chargé d’affaires i Nigeria, ambassaderåd og ministerråd i India og generalkonsul i Rio de Janeiro i Brasil. Han ble byråsjef i 1993, underdirektør i 1994 og avdelingsdirektører i 1999. I 2008 ble Holthe utnevnt til Oslo-basert ambassadør i de karibiske stater, og fikk samme år akkreditering til Saint Lucia, Barbados, Jamaica, Saint Kitts og Nevis,
 Bahamas, Grenada, Antigua og Barbuda og Guyana. I 2009 fulgte akkreditering til Trinidad og Tobago og Surinam. Holthe ble i 2011 utnevnt til ambassadør i Sør-Korea. I 2012 fulgte sideakkreditering til Nord-Korea. I 2015 ble han oppnevnt som generalkonsul ved generalkonsulatet i Mumbai.

Kongen forfremmet i 2009 Holthe til kommandør av Den Kongelige Norske Fortjenstorden «for embetsfortjeneste.»

Referanser
----------

1. ↑  «Torbjørn Holthe – Store norske leksikon». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 6. juni 2017.
2. ↑  Offisielt fra statsråd 28. mars 2008.
3. ↑  Offisielt fra statsråd 22. august 2008.
4. ↑  Offisielt fra statsråd 17. oktober 2008.
5. ↑  Offisielt fra statsråd 31. oktober 2008.
6. ↑  Offisielt fra statsråd 14. november 2008.
7. ↑  Offisielt fra statsråd 20. mars 2009.
8. ↑  Offisielt fra statsråd 7. august 2009
9. ↑  Offisielt frå statsrådet 1. april 2011
10. ↑  Offisielt fra statsråd 10. februar 2012, regjeringen.no, besøkt 11. februar 2012.
11. ↑  «Torbjørn Holthe – Store norske leksikon». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 6. juni 2017.
12. ↑  Tildeling av ordener og medaljer: Søk i arkivet, kongehuset.no.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |