recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**JPEG** (ofte forkortet til JPG) er et elektronisk bildeformat utviklet av Joint Photographic Experts Group. Dette bildeformatet bruker en komprimeringsmetode med kvalitetstap, kalt destruktiv komprimering, men til gjengjeld blir filene som oftest mye mindre enn ved bruk av bildeformater med tapsfri komprimering. Dette formatet blir derfor ofte brukt ved lagring av digitale fotografier, spesielt fotografier til bruk på Internett.

Komprimeringsmetoden til JPEG gjør det uegnet til lagring av tegninger med skarpe kanter eller linjer. For lagring av slike typer bilder brukes vanligvis bildeformatene PNG eller GIF, som lagrer bilder uten kvalitetstap.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) JPEG – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
***20th Century Girl*** er en sørkoreansk film fra 2022, regissert av Bang Woo-ri.

Handling
--------

Det meste av historien finner sted i 1999, og følger Na Bo-ra (spilt av Kim Yoo-jung) en sytten år gammel elev ved en videregående skole. Bo-ras beste venn, Yeon-du (spilt av Roh Yoon-seo) planlegger å reise til USA for å gjennomføre en hjerte-operasjon. Men erklærer plutselig at hun ikke ønsker å reise likevel, fordi hun har forelsket seg i en gutt fra skolen deres - som hun kjenner som Baek Hyun-jin. Men hun går endelig med på å reise likevel, samtidig som Bo-ra skal holde øye med Baek Hyun-jin frem til Yeon-du kommer hjem igjen.

I mellomtiden innser Bo-ra at hun har forelsket seg i Woon-ho, som også har utviklet romantiske følelser for henne. Men når Yeon-du kommer tilbake etter en vellykket hjerte-operasjon, innser de at Bo-ra har fulgt etter feil gutt. Den virkelige Baek Hyun-jin som Yeon-du faktisk er forelsket i heter egentlig Poong Woon-ho. Denne forvirringen ble forårsaket fordi gutten hadde på seg en venns jakke med vennenes navnelapp på. Men Yeon-du oppdager snart at Woon-ho og Bo-ra liker hverandre veldig godt. En tårevåt Yeon-du forteller Bo-ra at hun ønsker å gi opp Woon-ho, av hensyn til vennskapet deres. I mellomtiden forbereder Woon-ho seg på å flytte tilbake til New Zealand, for å gjenoppta livet sammen med moren sin og den yngre broren sin.

På dagen for avreise, med hjelp av Yeon-du og Hyun-jin, ankommer Bo-ra jernbanestasjonen akkurat i tide til at de kan tilstå følelsene sine for hverandre før de skilles. De opprettholder kontakten, samtidig som Woon-ho planlegger å begynne ved universitetet i Seoul. Men uten forklaring slutter Woon-ho plutselig å svare på Bo-ras e-poster, og hun hører aldri fra ham igjen. Flere år senere, i 2019, mottar hun en invitasjon til en kunst-utstilling fra en person som heter Joseph - som viser seg å være Woon-hos yngre bror. Der får Bo-ra vite at Woon-ho hadde dødd når han hadde sluttet å svare på e-postene hennes flere år tidligere. Joseph takker Bo-ra, og sier at de lykkeligste øyeblikkene i Woon-hos korte liv ble tilbrakt i hennes selskap.

Skuespillere
------------

* Kim Yoo-jung som Na Bo-ra
* Han Hyo-joo
* Byeon Woo-seok som Poong Woon-ho
* Park Jung-woo som Baek Hyun-jin
* Roh Yoon-seo som Kim Yeon-du

Referanser
----------

1. ↑  «20th Century Girl (2022)» **(engelsk)**. Besøkt 10. august 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *20th Century Girl* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *20th Century Girl* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Hølje Nirison Gonge** (også skrevet **Gaange** og **Gånge**, også kjent som **Holje Neresen**, født 28. februar 1819 på Haugestaul i Seljord, død 25. februar 1889) var en norsk dikter, treskjærer og felemaker.

Han ble lam fra livet og ned i 10-12-årsalderen, men klarte å livnære seg og søsteren med treskjærerkunsten sin. Han arbeidet hjemme fra gården Gonge i Seljordsheia. Han laget roseskurd, øskjer, brudeskrin og feler, og fikk med årene godt ry.

Hølje Gonges tre etasjers tine, som ble utstilt på Verdensutstillingen i London i 1851.
Et av arbeidene hans, en treetasjers tine ble utstilt på Verdensutstillingen i London i 1851, der den vant andrepremie.

Bygdefolket i Seljord samlet seg ofte i Hølje Gonges hjem for å fortelle sagn og historier, og Gonge sørget for å skrive dem ned. Disse ble senere delt med folkeminnesamlere som Hans Ross, Magnus Brostrup Landstad og Olea Crøger. Gogne diktet også selv, og *Gagnåsvisa* er hans mest kjente dikt.

Referanser
----------

1. ↑   Vest-Telemark blad, www.vtb.no, utgitt 19. juli 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Seljordshei : Hendingar og landskap, side(r) 17[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *Det Norske næringsliv*. Det norske næringslivs forl. 1949. s. 74.
4. ↑  «Folkefest med fjoslukt og hestelort». *Telemarksavisa*, 13. september 1997.
5. 1 2  Sandsdalen, Halvor J. (1993). *Seljordshei : Hendingar og landskap*. Seljord sogelag. s. 16-18.
6. ↑  Anker, Peter (1998). *Folkekunst i Norge*. Cappelen. s. 152,175,176. ISBN 8202170001.
7. ↑  Flatin, Tov (1942). *Seljord*. Seljord kommune. s. 466.
8. ↑  «Olea Crøger : Norges første kvinnelige folkeminnesamler». *Nationen*, 27. april 1951.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Hølje Gonge på NLIs Lokalhistoriewiki.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Andreas Peter (A.P.) Førster** (1819–1889) var en dansk baptistisk pastor og misjonær som bidro til den tidlige veksten av baptistbevegelsen i Danmark så vel som til etableringen av baptistmenigheter i Sverige.

Biografi
--------

Andreas Peter Førster ble født i København i 1819. Som ung mann i 1837 reiste han til Hamburg. Hans eksponering for den voksende kristne vekkelsen kom da han møtte Johann Gerhard Oncken, en tysk baptistisk predikant kjent som "Faderen til kontinentale baptister."

Førster dro til de primitive evangeliske baptistene i London som døpte ham i 1843. Der studerte han kalvinistisk teologi og oppholdte seg i flere år som medlem av Buttesland Street Chapel. Med støtte fra menigheten som en del av Strict Baptistkonvensjonen vendte han senere tilbake til København som misjonær sammen med sin engelske kone.

21. september 1848 i Vallersvik i Norra Halland i Sverige utførte Førster de første baptistiske dåpene (troende dåp) i Sverige. Svenske baptistpredikant F.O. Nilsson som hadde blitt døpt av Oncken året før inviterte Førster dit for å døpe sin kone, brødre og to andre. Seremonien ble fulgt samme kveld av etableringen av den første svenske baptistiske menigheten (og landets første frikirkelige menighet) i Nilssons brors hjem Borekullastugan.

Førster oppholdte seg en stund i Danmark som misjonær til de nye baptistkirkene. Han var også leder for den danske baptistunionen som var en del av en større tysk-dansk baptistisk organisasjon. På slutten av 1860-tallet emigrerte Førster til USA der han jobbet som lege. Han døde i Kansas i USA i 1889.

Referanser
----------

1. 1 2   Faceted Application of Subject Terminology, FAST-ID 208069, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Andreas Peter Førster (1819-1889)» **(dansk)**. Arkivert fra originalen 18. januar 2022. Besøkt 16. januar 2022.
3. ↑  «Intelligence». *The Primitive Church Magazine* **(engelsk)**. Arthur Hall & Co. 4–5: 182, 391. 1847. Besøkt 16. januar 2022.
4. ↑  «Andreas Peter Førster (1819-1889)» **(dansk)**. Arkivert fra originalen 18. januar 2022. Besøkt 16. januar 2022.
5. ↑  «Home and Foreign Record». *The Baptist Record and Biblical Repository*. London. 5: 215. 1848.
6. ↑  Lenhammar, Harry. «Fredrik O Nilsson» **(svensk)**. Svenskt biografiskt lexikon. Arkivert fra originalen 18. januar 2022. Besøkt 16. januar 2022.
7. ↑  Jessup, David. «F.O. Nilsson and the Swedish Baptists» **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 18. januar 2022. Besøkt 16. januar 2022.
8. ↑  «Borekullastugan» **(svensk)**. Arkivert fra originalen 16. januar 2022. Besøkt 16. januar 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Et **kompetansemål** er i norsk skole et definert mål i læreplanen for elevenes læring. I læreplanen Kunnskapsløftet-06 var målsettingene for grunnskoleutdanningen definert gjennom slike kompetansemål i alle fag. Over kompetansemålene står grunnleggende ferdigheter, som er mindre konkrete og ofte mer tverrfaglig orientert. 

I videregående skole er kompetansemål definert for hva elevene skal kunne etter hvert trinn og hvert fag. I grunnskolen er de definert etter hva de skal kunne etter henholdsvis 2. 4. 7. og 10. trinn. Formelle kompetansemål fastsettes av Utdanningsdirektoratet og publiseres gjennom Grep. 

I den praktiske undervisningen konkretiseres kompetansemålene i kunnskapselementer. For eksempel anga Kunnskapsløftet-06 at elever skulle lære om sentrale konflikter i det 20. århundre, og kunnskapselementene for målet kunne da angi at elevene skulle lære om første og andre verdenskrig. 

I læreplanene som fulgte Kunnskapsløftet-06 var det til sammen ca 12 000 læringsmål i alle fag i norsk skole.

Se også
-------

* Læreplaner i Norge

Eksterne lenker
---------------

* Kompetansemål i norsk for vg3
**Nuno Gomes Nabiam**  (født 17. november 1966) er en bissauguineansk politiker som var statsminister i Guinea-Bissau fra 28. februar 2020 til 8. august 2023.

Utdannelse
----------

Etter endt skolegang ved *Kwame Nkrumah National High School* studerte Gomes Nabiam luftfartsteknikk ved *The Higher Institue of Civil Aviation Engineering* i Kiev, Ukraina hvor han også fikk stipend i 1986. Han har senere studert bedriftsledelse i USA og har mastergrad derfra.

Politisk karriere
-----------------

I 1980 meldte han seg inn i *Partido Africano para a Independência da Guiné e Cabo Verde* (Det afrikanske partiet for uavhengighet for Guinea og Kapp Verde, PAIGC) etter å ha vært medlem av partiets ungdomsorganisasjon *Juventude Africana Amílcar Cabral* (JAAC) siden 1978. I 2012 ble han leder for det bissauguineanske luftfartsdirektoratet.

Den 28. februar 2020 ble Gomes Nabiam utnevnt til statsminister i Guinea-Bissau av president Umaro Sissoco Embaló. Han representerer *Assembleia do Povo Unido - Partido Democrático da Guiné-Bissau* (Forente folkeparti – Guinea-Bissaus demokratiske parti, APU-PDGB). Partiet ble stiftet i 2014 og er koalisjonspartner med PAIGC.

Han gikk av som statsminister 8. august 2023 og ble etterfulgt av Geraldo Martins

Covid-19
--------

Den 29. april 2020 testet Gomes Nabiam og tre statsråder positivt for COVID-19.

Referanser
----------

1. ↑  Katarina Hoije (2. februar 2020). «Guinea-Bissau President Appoints Nabiam as Prime Minister». Bloomberg News.
2. ↑  «BIOGRAPHY AND THE APPLICANT'S MANIFESTO OF Eng. NUNO GOMES NABIAM!». 29. september 2019. Arkivert fra originalen 13. juli 2020. Besøkt 16. desember 2020.
3. ↑  «Guinea-Bissau: Winner of legislative elections proposes Geraldo Martins for PM». medafricatimes.com. 7. august 2023.
4. ↑  «Guinea-Bissau premier, 3 ministers contract COVID-19». Anadolu Agency. 29. april 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
Illustrasjon i *Le Petit Journal*, 13.  februar 1910.
Provisoriske gangbruer av tre gjennom gatene i Paris
Bilde fra forstaden Saint-Denis
**Flommen i Seinen 1910** var en flom i Paris og de omkringliggende områdene i Frankrike der unormalt høy vannføring i elven Seinen førte til oversvømmelse i sentrum av Paris.

Flommens forløp
---------------

I slutten av januar 1910 etter måneder med mye nedbør parallelt med rask snøsmelting, oversvømmet Seinen den franske hovedstaden ved at vann ble presset oppover fra overfylte rør og tunneler, og sivet inn i kjellere gjennom grunnen.

Vinterflom var en forventet hendelse i Paris, men 21. januar begynte elva å stige langt raskere enn normalt. I løpet av påfølgende uke måtte tusenvis av parisere evakuere hjemmene sine etterhvert som vannet sivet inn i bygninger og gater i hele byen og samtidig slo ut mye av Paris' grunnleggende infrastruktur. Politi, brannmenn, og soldater tok seg frem gjennom vannfylte gater i båter for å evakuere isolerte beboere gjennom vinduer i høyere etasjer og for å dele ut hjelpeforsyninger. De evakuerte ble samlet i provisoriske tilfluktssteder i kirker, skoler og andre offentlige bygninger. Vannet truet også med å slå over elvebredden, men før dette skjedde hadde man klart å forhøye elvens bredder ved å bygge provisoriske diker. Da vannet nådde jernbaneterminalen Gare d'Orsay, var denne i løpet av kort tid oversvømmet med over en meter vann. De som skulle forflytte seg gjennom byen måtte benytte båt eller bruke gangveier av tre som ble bygget av myndighetenes ingeniører og av pariserne selv.

28. januar nådde vannet sin maksimale høyde på 8,62 meter, rundt 6 meter over sitt normale nivå. I tillegg til de direkte skadene som vannmassene førte til var vannet også forurenset av kloakk, noe som også bød på betydelige helsemessige utfordringer. Seinen var tilbake til sitt normale nivå først ved månedsskiftet februar/mars.

Konsekvenser
------------

Beregninger av flomskadene nådde rundt 7 milliarder franc. Totalt ble 20 000 bygninger i Paris oversvømmet, og ytterligere 30 000 i forstedene. Det tok flere uker bare å få ryddet gatene for slam etter at vannet hadde trukket seg tilbake. I områdene rundt ble også landbruket hardt rammet ved at buskap druknet og jordsmonn ble vasket bort av vannmassene.

Litteratur
----------

Historien om flommen og måten denne ble håndtert på er gjengitt i en bok av historikeren Jeffrey H. Jackson under tittelen *Paris Under Water: How the City of Light Survived the Great Flood of 1910* utgitt av Palgrave Macmillan i januar 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Great flood of Paris in 1910 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Crue de la Seine (fransk)
* Samling av postkort med motiv fra flommen (engelsk)
* Bilder tatt av fotografen Pierre Petit Arkivert 19. september 2009 hos Wayback Machine. (engelsk)
* *Assemblée nationale*, web-side for flommen i 1910 (fransk)
* Flommens konsekvenser for sykehusene i Paris (fransk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
**QGIS** (tidligere kjent som Quantum GIS) er en fritt, kryssplattform-applikasjon for GIS (geografisk informasjonssystem). Programmet kan vise kart, redigere og analysere geografiske data og eksportere i de fleste vanlige kartfilformat. Programmet har verktøy for både vektor- og rasterkart. QGIS er integrert med annen åpen GIS-programvare som databasesystemet PostGIS, webkartserveren MapServer og GRASS. Programmet kan utvides med mer funksjonalitet med programtillegg som ofte er utviklet i programmeringsspråkene Python eller C++. 

QGIS' brukergrensesnitt er utviklet i Qt, og programmet lar seg installere på Mac OS X, Linux, UNIX, og Microsoft Windows.

Referanser
----------

1. ↑  «Release 3.28.9». 21. juli 2023. Besøkt 3. august 2023.
2. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* (mul) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisiell blogg Rediger på Wikidata

* (en) QGIS – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) QGIS-podcast
* (en) QGIS - kartbildegalleri på Flickr
* (en) QGIS-skjermbilder på Flickr
Jordbrukslandskap med enger i Frankrike
**Eng** eller **engmark** er et paraplybegrep som omfatter både naturlige forekomster med gress og urter og dyrket jordbruksareal med flerårige fôrvekster, som siden kan høstes og brukes som grovfôr (vinterfôr) eller utnyttes som beite for husdyr der det står. Eng deles gjerne inn i to hovedtyper; natureng og kultureng. I tillegg eksisterer en rekke begreper som kan forklare ulike typer eng, som **fetteng**, **volleng** og **moseeng**.

Natureng er eng på mark som ikke er dyrket, det vil si at en ikke har foretatt noen form for jordbearbeiding, såing eller gjødsling. Natureng var fram til 1900-tallet den vanligste formen for eng i Norge. Slike enger har et mye bredere spekter av flerårige gressarter og urteplanter enn kultureng, som er mark tilsådd med engvekster (gressarter og engbelgvekster) med tanke på å bli slått eller beitet på. 

Kultureng kan bestå som både monokulturer og flerkulturer som kan høstes i noen år før den må fornyes (ofte timotei eller rødkløver som høstes eller engrapp og hvitkløver som beites), mens natureng alltid består som en flerkultur. Fra gammelt av var all eng natureng.

Fettenger er en godt gjødslet eng ved at den ligger gjerne lavere enn gården og/eller åkrene, og får derfor tilsig av gjødsel, så gresset vokser frodig. Vollenger oppstår som regel i skråninger som er bevokst av lauvskog, men hvor det også vokser rikelig med gress når underskogen tynnes godt. Moseenger er sjelden brukbare til noe som helst for bonden, men de er ofte svært viktige for dyrelivet. Dette er typisk naturenger som ligger i den våte dalbunnen, eller mellom berg og klipper.

Åker og eng er et fast uttrykk i beskrivelse i jordbruksarealer. Åkerarealer brukes til dyrking av korn og rotvekster (poteter), og må bearbeides hvert år, mens dyrket eng vanligvis bearbeides med noen års mellomrom. Tidligere var det vanlig å bruke arealene i rotasjon mellom åker og eng, noe man kaller vekselbruk.

### Natureng

Natureng i Øyestad i Arendal.
*Natureng* er eng på mark som ikke er dyrket, det vil si at en ikke har foretatt noen form for jordbearbeiding, såing eller gjødsling ut over det som husdyra la igjen ved beiting. 

Natureng var fram til 1900-tallet den vanligste form for eng i Norge. Natureng har et større spekter av ulike urter enn dyrket eng, som vanligvis er basert på monokulturer.

Natureng var et viktig innslag i det historiske nordiske kulturlandskapet. 

Beitemark som gjødsles med kunstgjødsel kalles kulturbeite.

Se også
-------

* Åker
* Beite
* Vekselbruk

Eksterne lenker
---------------

* Magnus Jetne:Eng og engdyrking. 1964
* Holen og Riktor: Gard, åker, eng. 1977
* Lundeqvist: Bondepraktika for Ager, Eng og Buskap. Christiania 1840
* (en) Meadows – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** HDS **·** NDL **·** NKC **·** BBC Things
 |
**Søbstadvegen** er en lengre gjennomfartsvei i bydelen Heimdal sør for Trondheim sentrum som går nordover fra tettstedet Heimdal og frem til Saupstad. Veien fikk sitt navn i 1964 og er oppkalt etter gården Saupstad. Den fungerer både som gjennomfartsvei mellom Heimdal og Saupstad, samt som adkomstvei for flere boligområder på begge sider. Den har også flere forgreninger som både er adkomstveier til boligområder og i tilknytning til gatenettet ved Heimdal sentrum. Metrobuss linje 2 har flere holdeplasser langs Søbstadvegen med navn fra tilstøtende gater.

Frem til slutten av 1960-tallet gikk veien videre nordover fra krysset ved Saupstadringen, forbi Saupstad gård og frem til et kryss ved Kongsvegen øst for Huseby. Rester av denne veien går fortsatt mellom Kolstad kirke og gården, men dette vegstykket går nå under navnet Reier Søbstads veg. Den gamle traseen mot nåværende vegkryss ved Søbstadvegen og Saupstadringen kan fortsatt sees gjennom en opparbeidet gangvei som går igjennom Saupstad gravlund.

Bygninger og annet i Søbstadvegen
---------------------------------

* **1b:** Meierigården Heimdal
* **65:** A.C. Møller skole

Tilstøtende veger
-----------------

* J.O. stavs veg
* Ole L. Kolstads veg
* Bjørndalen
* Ditlev Bloms veg
* Vardevegen
* Brudalsvegen
* Lyngvegen
* Holtvegen
* Iver Haugans veg
* Skyttervegen
* Saupstadringen

Galleri
-------

* Tettstedet Heimdal med Søbstadvegen nordover mot venstre (Fjellanger Widerøe, 1951)Tettstedet Heimdal med Søbstadvegen nordover mot venstre (Fjellanger Widerøe, 1951)
* Søbstadvegen nr 2 og starten på vegen ved en parkeringsplass i Heimdal sentrum (2013)Søbstadvegen nr 2 og starten på vegen ved en parkeringsplass i Heimdal sentrum (2013)
* Søbstadvegen ved krysset mot Saupstadringen og Huseby barneskole i bakgrunnen (2021)Søbstadvegen ved krysset mot Saupstadringen og Huseby barneskole i bakgrunnen (2021)

Referanser
----------

1. ↑  Atb.no – Reiseinformasjon, Trondheimsområdet Arkivert 29. mai 2022 hos Wayback Machine. (Besøkt 4. mai 2022)

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 525. ISBN 978-82-573-1762-1.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Grønn stolpe (tilgjengelig for rullestol) et sted i Kviteseid. Foto: Øyvind Berg 
**Stolpejakt** er en mosjonsaktivitet som kombinerer turgåing, kultur- og opplevelser i naturen. Hovedsakelig er aktiviteten lokalisert til nærmiljøene, men har også spredt seg ut i mer tradisjonelt skogsterreng og i fjellet. 

Stolpejakt arrangeres av Foreningen Stolpejakten, stiftet 20. oktober 2014 med det formål «å bidra til økt fysisk aktivitet blant folk flest over hele landet»l. Foreningen Stolpejakten omtaler seg selv som «en allmennyttig forening som skal bidra til økt fysisk aktivitet blant folk flest i hele landet». Per 1. juli 2020 hadde Foreningen Stolpejakten registrert nærmere 150 000 stolpejegere rundt om i landet, og 5 821 287 stolpebesøk. Per 31. desember 2021 hadde deltakertallet økt til 234 157 stolpejegere nasjonalt, som hadde besøkt langt fler enn 17 millioner besøk på de mange stolpene.

Foreningen Stolpejakten markedsfører stolpejakt som et gratis tilbud.

Stolper
-------

Foreningen Stolpejakten eller foreningens tilknyttede samarbeidspartnere, ofte et lokalt orienteringslag eller turlag, setter ut i terrenget særlig tilvirkede stolper med QR-kode som kan scannes med en egen app. Alternativt kan man registrere stolpene man har funnet på et fysisk kart. Stolpene har forskjellige farger, som indikerer vanskelighetsgrad. De er gitt forskjellig antall poeng i Stolpejakt-appen, avhengig av vanskelighetsgraden for å finne dem. Grønne stolper skal kunne tas med rullestol. Deretter stiger vanskelighetsgraden til blå, røde og svarte stolper. Det gis merker for antall besøk på stolper av de ulike fargene, antall kart man har besøkt eller ferdigstilt, antall stolper over 900 m.o.h. og antall kommuner og fylker man har besøkt.

Referanser
----------

1. ↑  «Stolpejakten - Organisasjonen». *www.stolpejakten.no* **(norsk)**. Besøkt 18. april 2019.
2. ↑  Foreningen Stolpejakten. «Vedtekter for Foreningen Stolpejakten» (PDF). Besøkt 18. april 2019. «Vedtekter for Foreningen Stolpejakten | Stiftet 20. oktober 2014. | Vedtekter vedtatt: 12. april 2016.»
3. 1 2  «Stolpejakten - Konseptet». *www.stolpejakten.no*. Besøkt 18. april 2019.
4. ↑  «Styremøte 6/2017 Foreningen Stolpejakten (protokoll)» (PDF). 11. desember 2017. Besøkt 18. april 2019. «Sak 26/07: Status aktivitet og økonomi 1) 48.346 personer har per dags dato registrert seg som deltakere i årets stolpejakt. Sarpsborg er fortsatt aktive. Tallene derfra kommer seinere. 2) Det ligger an til et positivt årsresultat i størrelsesorden 40.000 – 50.000 kroner.» [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* hjemmesida til den landsdekkende Foreningen Stolpejakten. Besøkt 18. april 2019.
* hjemmesida til stolpejakt-arrangører på Nesodden, Oppegård, Ski og Ås. Besøkt 18. april 2019.
Må ikke forveksles med Gullkysten.

Gold Coast (fra Southport Spit)
**Gold Coast** er den sjette største byen i Australia etter befolkning, 
og den nest største i delstaten Queensland, med sine ca. 555 000 innbyggere (2005). Gold Coast forbindes også med kallenavnet Surfers Paradise. Grunnen til dette er de høye bølgene som ofte forekommer på Gold Coast. 

Byen er velkjent for sitt subtropiske klima, og sine populære strender for surfere. De første innbyggerne kom til området på midten av 1800-tallet, og stedet ble fort et populært utfartsmål. Turismen skjøt virkelig fart i 1925 da Jim Cavill etablerte The Surfers Paradise Hotel. Eiendomsspekulanter og journalister omtalte området som Gullkysten (Gold Coast). Opprinnelsen av byens navn er dog ikke riktig klarlagt. Byen fikk sitt nåværende navn først i 1958, da South Coast Town Council besluttes å endre navn til Gold Coast Town Council. I 1994 besluttet de lokale styresmaktene å forandre navnet til The City of Gold Coast Council.

Byen kjennetegnes av et rikt kanalsystem, og de høye leilighetskompleksene, samt mange fantastiske sandstrender.

Gold Coast eller Surfers Paradise er også kjent for å arrangere Schoolies week, noe som er tilsvarende russetid i Norge. Surfers Paradise invaderes av ungdommer fra hele landet til å feste i mange dager. Schoolies week på Gold Coast er oftest kritisert for dets fokus på fest. I festuken genereres mye dop, alkohol og sex. Det positive med dette arrangementet er at det genererer millioner av australske dollar til byen.

Referanser
----------

1. ↑   *Australias statistikkbyrå*, Wikidata Q123347,

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Gold Coast, Queensland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Gold Coast, Australia – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Tsjekkias flagg Tsjekkia |
| Friidrett: |
| Friidrett U23-EM i friidrett |
| Sølv | Ostrava 2011 |  Sjukamp |
| Friidrett Junior-EM i friidrett |
| Sølv | Novi Sad 2009 |  Sjukamp |
| Friidrett Ungdoms-VM i friidrett |
| Gull | Ostrava 2007 |  Sjukamp |
| Friidrett Universiaden |
| Bronse | Shenzhen 2011 |  Sjukamp |

**Kateřina Cachová** (født 26. februar 1990) er en tsjekkisk friidrettsutøver som konkurrerer i mangekamp. Hun ble ungdomsverdensmester i sjukamp i 2007, og fikk sølv i sjukamp under U23-EM i friidrett 2011.

Idrettskarriere
---------------

Cachová deltok i sjukamp under Ungdoms-VM i friidrett 2005, der hun kom på 11.-plass, og hun kom på 15.-plass under Junior-VM i friidrett 2006. Hennes første store internasjonale meritt var gull i sjukamp under Ungdoms-VM i friidrett 2007, der hun fikk 5641 poeng, som var ny personlig rekord.

Hun fikk sølv i sjukamp under Junior-EM i friidrett 2009, bak Carolin Schäfer. Året etter deltok hun i Europacupen i mangekamp 2010, der Tsjekkia deltok i Super League, og hun kom på 7.-plass individuelt. Hun kom på 17.-plass under EM i friidrett 2010. 

Under U23-EM i friidrett 2011 satte hun ny personlig rekord i sjukamp, med 6123 poeng, og fikk med det sølv bak Grit Šadeiko. Hun deltok også i Sommeruniversiaden 2011, der hun fikk bronse. 

I 2016 deltok hun i VM i friidrett innendørs, der hun kom på åttendeplass i femkamp. Hun vant TNT Express Meeting, og kom på sjetteplass under EM i friidrett 2016 i Amsterdam. Hun representerte Tsjekkia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 24 i syvkamp. Hun deltok i IAAF Combined Events Challenge 2016, og kom der på 12.-plass sammenlagt.

Hun vant TNT Express Meeting i 2017, og hun deltok i VM i friidrett 2017, der hun endte på 15.-plass. I IAAF Combined Events Challenge 2017 kom hun på niendeplass sammenlagt.

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 208425, oppført som Katerina Cachova[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Official Results Book – Rio2016: Athletics» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 11. november 2016. Besøkt 20. oktober 2016.
3. ↑  IAAF - *IAAF Combined Events Challenge 2016 - Women*, besøkt 7. november 2017.
4. ↑  IAAF - *IAAF Combined Events Challenge 2017 - Women*, besøkt 7. november 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kateřina Cachová – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Kateřina Cachová – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (cz) Kateřina Cachová – Tsjekkias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Kateřina Cachová – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Kateřina Cachová – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos European Athletics
* (en) Profil hos All-Athletics Arkivert 7. november 2017 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Leila Trabesi** (født 20. juli 1957) er kona til Zine el-Abidine Ben Ali som var den tidligere presidenten i den tunisiske republikken og hun var dermed førstedamen i Tunisia. Hun er den nåværende presidenten i den arabiske Women Organization (AWO) og leder av Basma Association, en veldedig organisasjon som arbeider for å sikre sysselsetting for funksjonshemmede.[] I juli 2010 grunnla fru Ben Ali Saida, for å bedre omsorg for pasienter med kreft i Tunisia.

Liv og virke
------------

Leila Ben Ali er datter av Mohamed og Saida Trabelsi. Hun har 10 brødre og søstre. Før sitt ekteskap i 1992 med president Ben Ali, jobbet hun som frisør og hadde lite formell utdanning.[] Etter hennes romantiske forhold og påfølgende ekteskap med den tunisiske presidenten Zine El Abidine Ben Ali, steg hun og hennes familie til ulike posisjoner innen tunisisk politikk og andre fremtredende roller i Tunisia.[]

Familien ble etter hvert kjent for sin grådighet, makt og hensynsløshet for å berike seg selv.[]

Leila Ben Ali og mange av hennes slektninger flyktet fra Tunisia til Saudi-Arabia, den 14. januar 2011. Leila Ben Ali har vært aktiv innen filantropi og humanitært arbeid i rollen som Tunisias førstedame. Hun grunnla Basma Association i 2000 for å bidra med å sikre sysselsettingen for funksjonshemmede i arbeidslivet, og hun har ledet organisasjonen siden den gang.

Under hennes ledelse har hennes veldedige foreningen gitt mikrofinans-lån, sikret sysselsetting for mange mennesker, og de åpnet et senter for funksjonshemmede i oktober 2010. Senteret tilbyr teknisk opplæring på en rekke områder, inkludert informatikk, broderi, snekring, teater og musikk. Førstedamen har også tatt initiativ til å bedre kreftbehandlingen i Tunisia. Hun ga ofte foredrag, og var til stede ved offisielle seremonier og av og til holdt hennes mann taler. Leila Ben Ali og president Ben Ali har tre barn sammen.

Det er blitt rapportert at Leila Ben Ali fjernet 1,5 tonn gullbarrer (verdt ca. $ 65 mill. kroner) fra sentralbanken i Tunisia (som representerer en fjerdedel av den tunisiske gullbeholdningen) før hun flyktet fra landet da hennes ektemann ble styrtet den 14. januar 2011, imidlertid skal fjerningen av gullet blitt avvist av banken.[] Den sveitsiske regjeringen kunngjorde at de hadde fryst millioner av dollar som ble holdt i bankene.[]

Referanser
----------

1. ↑   www.leparisien.fr[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
En **astronomisk enhet** (**AE** eller **AU**, engelsk: *Astronomical Unit*) er en lengdeenhet som tilsvarer den omtrentlige middelavstanden mellom jorden og solen. Verdien av en AE er bestemt til 149 597 870 691 meter (omtrent 150 millioner kilometer).

Jordens bane er ikke en sirkel, men en ellipse; opprinnelig var en AE definert som lengden av halvparten av storaksen i en beskrevet jordbane. Den internasjonale astronomiske union (IAU) omdefinerte i 1976 en AE til å være den distansen fra solen som en partikkel med neglisjerbar masse med en omløpstid på 365,2568983 dager (et gaussisk år) ville ha i en uforstyrret sirkulær bane. 

Siden 2012 har enheten vært definert som nøyaktig 149 597 870 700 meter. 

Avstanden mellom jorden og solen er imidlertid ikke konstant. Fordi solen taper masse, blir gravitasjonskraften gradvis svakere, og jorden blir derfor lengre unna, selv om dette ikke er mer enn 1,37 cm per år. Men for Merkur blir dette mer merkbart. Det er derfor foreslått å få en mer nøyaktig definisjon av astronomisk enhet, for eksempel ut fra verdien av solens masse i 2000

Eksempler
---------

* Pluto er 39,5 AE fra solen.
* Jupiter er 5,2 AE fra solen.
* Middeldiameteren av Betelgeuse er 2,57 AE.
* Månen er 0,0026 AE fra jorden.

Noen omtrentlige omregningsfaktorer:

* 1 AE = 149 600 000 km = 8,317 lysminutter
* 1 ly (lysår) = 63 241 AE

Se også
-------

* Lysår
* Parsec

Referanser
----------

1. ↑  RESOLUTION B1

| * v
* d
* r
SI-systemet |
| --- |
| Baseenheter: | 
* Ampere
* Candela
* Kelvin
* Kilogram
* Meter
* Mol
* Sekund

 |  |
| Avledede enheter: | 
* Becquerel
* Grad celsius
* Coulomb
* Farad
* Gray
* Henry
* Hertz
* Joule
* Katal
* Lumen
* Lux
* Newton
* Ohm
* Pascal
* Radian
* Siemens
* Sievert
* Steradian
* Tesla
* Volt
* Watt
* Weber

 |
| Godkjent for bruk med SI: | 
* Atommasseenhet
* Astronomisk enhet
* Bueminutt
* Buesekund
* Dag
* Desibel
* Elektronvolt
* Grad
* Hektar
* Liter
* Minutt
* Neper
* Time
* Tonn

 |
| Se også: | 
* SI-prefiks

 |

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Universalis **·** GND
 |
***Tidsskrift for kulturforskning*** eller ***TfK***, er et norsk vitenskapelig tidsskrift med utgangspunkt i kulturvitenskap og kulturhistorie. 

Tidsskriftet oppsto i 2002, etter en sammenslåing av tre tidligere kulturtidskrifter; *Norveg. Tidsskrift for etnologi og folkloristikk*, *Dugnad* og *Tradisjon. Tidsskrift for folkeminnevitskap*. Tidsskriftet utkommer med fire nummer i året og er i hovedsak basert på distribusjon blant abonnementer.

Skribentene er forskere og studenter som har en kulturfaglig tilnærming til stoffet. Artiklene består i hovedsak av norsk etnologisk og folkloristisk forskning, men inkluderer også bidrag fra andre land og beslektede fagområder.

Tidsskriftet hevder i tillegg til de mer vitenskapelige og saksorienterte bidragene også å legge vekt på bokanmeldelser og presentasjon av nye museale utstillinger.

*Tidsskrift for kulturforskning* blir utgitt av Novus forlag, og er et refereetidsskrift som utgis med støtte fra Norges forskningsråd.

Ansvarlig redaktør har siden 2007 vært Tove Ingebjørg Fjell (Universitetet i Bergen) og redaksjonssekretær har vært Liv Nybø.
ISSN 1502-7473

Referanser
----------

1. ↑  Siste utgaver av de respektive tidsskrifter var *Norveg* nr. 44, (nr. 1/2-2001), *Dugnad* nr. 27 (nr. 3/4-2001) og *Tradisjon* nr. 31 (nr. 2-2001).

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside – TfK.
* Forlagets oversikt over TfKs utgivelser.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISSN **·** ISSN
 |
***Fluefangeren*** er en norsk dramafilm fra 2016, skrevet og regissert av Izer Aliu. Filmen er Alius første langfilm, og den er innspilt i hans fødeland Nord-Makedonia med makedonske skuespillere. Filmen hadde premiere under Toronto internasjonale filmfestival høsten 2016 og norsk premiere under Tromsø Internasjonale Filmfestival i januar 2017. Den hadde ordinær kinopremiere 21. april 2017.

For filmen vant Izer Aliu Amandaprisen 2017 i klassen beste regi. Han var også nominert i klassen for beste manus mens Nils Eilif Bremdal var nominert i klassen beste foto.
Filmen vant Den norske fredsfilmprisen under Tromsø Internasjonale Filmfestival 2016 og BUSTERs Beste barnefilm under CHP:PIX i 2017 og ble også nominert til Nordisk råds filmpris for 2017.

Handling
--------

Hovedpersonen heter Ghani, en idealistisk lærer, men han mister jobben sin allerede i løpet av den første skoledagen deres.

Ghani velger derfor å barrikadere alle studentene sine i klasserommet deres, i et forsøk på å redde arbeidsplassen hans. Dette utvikler seg etter hvert til et intenst drama.

Skuespillere
------------

* Burhan Amiti som Ghani
* Jasin Mustafa som Sadri
* Besar Guta som Qibrit
* Mensur Jakupi som en rektor

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Internet Movie Database*, IMDb-nummer tt3142468, Wikidata Q37312,
2. ↑  «Analysen: Fluefangeren (2017)». *montages.no*. 30. mai 2017. Besøkt 23. juli 2020.
3. ↑  «Izer Alius "Fluefangeren" får norsk premiere på TIFF». *rushprint.no*. 8. januar 2017. Besøkt 23. juli 2020.
4. ↑  ««Amanda: «Kongens nei» beste norske film i 2017»». *aftenposten.no*. 20. august 2017. Besøkt 23. juli 2020.
5. ↑  ««12 Amanda-nominasjoner til «Kongens nei»»». *tv2.no*. 21. juni 2017. Besøkt 23. juli 2020.
6. ↑  «Fluefangeren - Norge». *norden.org*. Besøkt 23. juli 2020.
7. ↑  «Hlynur Pálmason’s Winter Brothers Wins At CPH PIX». *nordicdrama.com* **(engelsk)**. 10. oktober 2017. Besøkt 13. mai 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Fluefangeren* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Eurovision**, på norsk også **Eurovisjonen**, er et nettverk for utveksling av fjernsynsprogrammer i regi av Den europeiske kringkastingsunion (EBU). Nettverket ble etablert i 1954 i Genève i Sveits for å bistå med utveksling av tv-programmer og tv-bilder i tilknytning til nyhetshendelser.

Eurovision har 73 medlemsorganisasjoner i 56 land i Europa, Nord-Afrika og Midtøsten. I tillegg kommer 33 partnermedlemmer i ytterligere 21 land.

Fjernsynssendinger via Eurovision kan gjenkjennes ved logoen som presenteres samtidig med starten av Marc-Antoine Charpentiers *Te Deum*. Den første sendingen gikk 6. juni 1954 og var en tv-overføring fra Narcissus-festivalen i Montreux.

Eurovisions kanskje mest kjente sending er den årlige Eurovision Song Contest, som har vært sendt siden 1956. Utover denne kommer andre samsendinger som Eurovision Young Musicians, pavens velsignelse *Urbi et Orbi* og Nyttårskonserten fra Wien samt nyhetsbilder fra ulike sportsarrangementer.

Referanser
----------

1. ↑  «Eurovision Operations». *www.eurovision.net*. Arkivert fra originalen 8. november 2017. Besøkt 15. august 2017.
2. ↑  (EBU), European Broadcasting Union. «EBU - Members». *www.ebu.ch* **(engelsk)**. Besøkt 15. august 2017.
3. ↑  (EBU), European Broadcasting Union. «EBU - Members». *www.ebu.ch* **(engelsk)**. Besøkt 15. august 2017.
4. ↑  EBU (2004). «50 Years of Eurovision» (PDF). *50 Years of Eurovision*. Arkivert fra originalen (PDF) 5. juli 2017. Besøkt 15. august 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Eurovision (network) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** MusicBrainz
 |
**Wilhelm Hanstein** (1811–1850) var en tysk sjakkmester som ble regnet blant de sterkeste sjakkspillerne i sin tid. Spesialområdet til Hanstein var åpningsteorien.

Liv
---

Hanstein var sønn av den evangeliske teologen Gottfried August Ludwig Hanstein.

Han lærte å spille sjakk av Ludwig Bledow, grunnlegger og redaktør av sjakktidsskriftet *Berliner Schachzeitung*. Etter Bledows død i 1846 overtok Hanstein det redaksjonelle ansvaret for tidsskriftet. Han var også medforfatter til Tassilo von Heydebrand und der Lasas *Handbuch des Schachspiels*. I likhet med Bledow og Lasa var Hanstein medlem av «den berlinske sjustjerna», ei innflytelsesrik gruppe av sju sjakkmestre fra klubben *Berliner Schachgesellschaft*.

I 1842 vant Hanstein en match mot Carl Jaenisch og i 1847 en mot sin fetter, Carl Mayet.

Hanstein var jurist, og ble i 1848 oppnevnt til *Regierungsrat* i Magdeburg. Der døde han to år seinere, bare 39 år gammel.

Hansteingambit, eller Hansteinvarianten i kongespringergambit, er oppkalt etter Hanstein. Stillingen oppstår etter 1. е2-е4 е7-е5 2. f2-f4 e5xf4 3. Sg1-f3 g7-g5 4. Lf1-c4 Lf8-g7, da hvit angriper bonden med 5. g2-g3 i stedet for å spille h2-h4 (Philidors gambit).

Referanser
----------

1. ↑  Stefan Bücker: *Das neue Königsgambit*. Franckh, Stuttgart 1986, s. 77. ISBN 3-440-05692-9

Litteratur
----------

* Ludwig Bachmann: *Aus vergangenen Zeiten. Bilder aus der Entwicklungsgeschichte des praktischen Schachspiels.* 2 bind. Berlin 1920–1922 (bind 2 s. 129–132)
* Alfred Diel: *Wilhelm Hanstein und sein Gambit.* I *Kaissiber* nr. 13, januar–mars 2000, s. 58–59.
* O. Koch: *W. Hanstein.* I *Deutsches Wochenschach* 1908, s. 361–365.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Wilhelm Hanstein – chessgames.com Rediger på Wikidata

* (en) Wilhelm Hanstein – 365Chess.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND
 |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

Atlanterhavsveien
Atlanterhavsveien
Storseisundet bru
Atlanterhavsveien
**Atlanterhavsvegen** er et 8,3 km langt stykke av en nasjonal turistvei på Nordmøre i Møre og Romsdal.

Opprinnelig var atlanterhavsvegen et 8 274 meter langt veistykke på fylkesvei 64 mellom Vevang i Eide og Kårvåg i Averøy som avløste fergesambandet mellom Ørjavik og Tøvik i de to kommunene 7. juli 1989. Dette anlegget består blant annet av åtte broer på til sammen 891 meter og går over en hel del holmer og skjær. Veien kostet 122 millioner kroner i 1989 og var delvis bompengefinansiert. Bommen ble fjernet i juni 1999.

Traseen langs fylkesvei 64 ble opprinnelig planlagt for jernbane tidlig på 1900-tallet, men den ideen ble skrinlagt for godt i 1935. Planleggingen av veistrekningen kom i gang på 1970-tallet. Byggingen startet 1. august 1983. Senere har turistveien blitt utvidet, slik at den idag går mellom Bud i Fræna og Kårvåg, traséen følger fra vest mot øst fylkesvei 6060, fylkesvei 6064, fylkesvei 663, 
fylkesvei 6060, fylkesvei 6070 og fylkesvei 64.

Atlanterhavsveien er landets åttende best besøkte naturbaserte turistattraksjon (2004) med 283 500 besøkende. Veistrekningen er foreslått vernet i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner.

Priser
------

I september 2005 ble Atlanterhavsvegen kåret til Århundrets byggverk 1905–2005 i Møre og Romsdal. Den har også blitt kåret til verdens fineste bilvei av den britiske avisen The Guardian.

Broer på Atlanterhavsveien fra vest mot øst
-------------------------------------------

* Vevangstraumen bro, 119 meter – seilingshøyde 10 meter
* Hulvågen broer, 3 broer på til sammen 239 meter – seilingshøyde 4 meter
* Storseisundet bro, 260 meter – seilingshøyde 23 meter
* Geitøysundet bro, 52 meter – seilingshøyde 6 meter
* Lille Lauvøysund bro, 52 meter – seilingshøyde 3 meter
* Store Lauvøysund bro, 115 meter – seilingshøyde 7 meter

Referanser
----------

1. ↑  «Nasjonale turistveger- Atlanterhavsvegen». Vegvesenet. Besøkt 3. februar 2015.
2. ↑  «Atlanterhavsvegen Århundrets byggverk». NRK. 29. august 2005. Besøkt 16. desember 2011.
3. ↑  «Ta bilen med på havfiske». Arkivert fra originalen 27. mai 2011. Besøkt 19. mai 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Atlanterhavsvegen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nasjonale turistveier om Atlanterhavsveien
* The Atlanticroad (en)
* Visit Molde – Atlanterhavsveien

| * v
* d
* r
Nasjonale turistveier |
| --- |
| 
* Andøya
	+ 7702
	+ 7698
	+ 82
* Atlanterhavsveien
* Aurlandsfjellet
* Gamle Strynefjellsvegen
* Gaularfjellet
	+ 613
	+ 55
* Geiranger–Trollstigen
* Hardanger
	+ 13
	+ 49
	+ 79
	+ 550
* Hardangervidda
	+ 7
* Havøysund
* Helgelandskysten
* Jæren
	+ 44
	+ 507
* Lofoten
* Rondane
	+ 27
	+ 219
* Ryfylke
	+ 13
	+ 46
	+ 520
	+ 523
* Senja
	+ 86
	+ 862
* Sognefjellsvegen
* Valdresflye
* Varanger
	+ E75
	+ 8100

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
**Target Intelligence Committee** (TICOM) var et amerikansk-britisk prosjekt etablert under andre verdenskrig for å finne og ta hånd om tyske etterretningsressurser, spesielt innenfor kryptografi. TICOM ble iverksatt fra 1944 ved Bletchley Park og seks team av britiske og amerikanske spesialister ble sendt med de allierte styrkene som erobret Vest-Europa.

TICOM ble primært støttet fra de amerikanske kryptografiorganisasjonene og hadde støtte fra høyeste hold. Flere team ble sendt i felt rett bak kamphandlinger.

I april 1945 fant et team fra TICOM russiske koder og krypteringsutstyr i et tysk etterretningssenter. TICOM ble formelt oppløst i november 1945, men britiske og amerikanske eksperter fortsatte å benytte materialet i årevis.

Referanser
----------

1. 1 2  *American Cryptologi during the Cold War, 1945-1989: The Struggle for Centralization 1945-1960*, side 3
2. ↑  Kronologisk oversikt over andre verdenskrig og amerikansk etterretning Arkivert 13. oktober 2012 hos Wayback Machine. fra CIA

Litteratur
----------

* *American Cryptologi during the Cold War, 1945-1989: The Struggle for Centralization 1945-1960*

Eksterne lenker
---------------

* TICOM arkiver Arkivert 12. september 2018 hos Wayback Machine. (engelsk)
* American Cryptology during the Cold War; 1945-1989, fra National Security Agency (engelsk) (PDF)

Portal: Andre verdenskrig
**Sølna** er en sideelv fra sørvest til Folla i Alvdal kommune i Innlandet fylke.

Elva er knapt 30 km lang og drenerer et nedbørsfelt på 295 km². Den har sitt utspring i Breisjøen i Alvdal kommune. Like før Sølnsetra tar den opp Veslesølna (9 km) som kommer fra Veslesølnsjøen (1 037 moh) i sør. Noe lengre ned danner elva nordgrense for Vardmoan naturreservat over en fem kilometers strekning. En drøy kilometer nedenfor dette, ligger den nye inntaksdammen for Sølna kraftverk, som ble tatt i bruk i 2016. Den gamle inntaksdammen ligger ytterligere 1,5 kilometer lenger ned.

Mellom den gamle kraftverksdammen og kraftverket, renner elva gjennom et trangt gjel, hvor man finner flere jettegryter. Og like nedenfor kraftverket er området der *Lovise hytte* lå. Dette var en smeltehytte for smelting av koppermalm, og det ligger store slagghauger og andre kulturminner i området.

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». Norges vassdrags- og energidirektorat
2. ↑  «Lovise hytte». Arkivert fra originalen 8. juni 2019. Besøkt 8. juni 2019.
**Statpipe** er et transportsystem av gassrørledning som ble satt i drift i oktober 1985, og som knytter feltene i den nordlige delen av Nordsjøen til gassmarkedene på kontinentet. Systemet er til sammen er 892 kilometer langt, og består av fire rørledninger.

Statpipe var Statoils første store operatøroppgave innen rørledninger, og la grunnlaget for utviklingen av en omfattende infrastruktur for norsk gasseksport. Rørdiameteren er varierer, og er 710, 760, 910 mm (28, 30, 36 ").

Ledningen går fra Statfjord-området til Kårstø prosessanlegg i Tysvær kommune. Derfra går gassen via Draupner S-plattformen til Norpipe-systemet. Gassen leveres så til terminalen i Emden i Tyskland. Den totale lengden på Statpipe-systemet er 880 kilometer, inkludert rørledningen til Heimdalfeltet.

Utbygging
---------

Statpipe ble bygget for å ta hånd om gassmengdene i de store oljefeltene Statfjord og Gullfaksfeltet i Nordsjøen. For å nå landanleggene i Norge måtte rørledningen krysse Norskerenna som har en dybde på rundt 300 meter. Frem til begynnelsen av 1980-tallet var det ikke teknisk mulig å legge rør på slike havdyp, men ny teknologi ble utviklet og Statpipe var den første rørledningen som ble lagt på slike dyp. Statpipe ble tatt i bruk i oktober 1985.

Sommeren 1998 ble et omløp av Statpipe lagt i en sløyfe rundt Ekofiskfeltet i Nordsjøen. Omløpet er 15,8 kilometer langt. Statpipe var dermed direkte tilknyttet Norpipe-ledningen som forbinder Ekofisk med gassterminalen i Emden i Tyskland. Den første gassen gjennom omløpet ble levert i Emden 23. august 1998.

Stortinget godkjente utbyggingsplanen den 10. juni 1981, samtidig som utbyggingsplanen for første fase av Gullfaksfeltet ble godkjent.

Foruten Statfjord og Gullfaks transporterer systemet gass fra Heimdalfeltet, Veslefrikk, Snorrefeltet, Brage, Tordis og Statfjord-satellittene.

Operatør
--------

Basert på en ny eierskapsmodell for gassrørledninger og terminaler ble joint venture-selskapet Gassled etablert 1. januar 2003. Gassco er operatør, mens Equinor er teknisk driftsansvarlig.

Se også
-------

* Polarled

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 18. januar 2021. Besøkt 11. februar 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |