recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Andøya gård på Andøya  Foto: Erlend Bjørtvedt 

**Andøya** er ei bebodd øy i indre skjærgård og ligger i bydelen Vågsbygd i Kristiansand kommune. Øya er landfast med bro, som går over en bare 2-3 meter bred kanal. Ellers er Andøya forbundet med ei øy like utenfor i sørøst – Bredalsholmen. Området har drøye 1 000 innbyggere, og er et svært gammelt verfts- og industristed. Andøya gård (Andøen gård) var en staselig lystgård, og har vært eid bl.a. av komponisten Ole Bull fra 1848 til 1855.

På Andøya ligger Norsk fartøyvernsenter på området til nedlagte Bredalsholmen verft. Fartøyvernsenteret er et nasjonalt knutepunkt for vedlikehold av museumsskip og verneverdig kystkultur, og har komplett tørrdokk med betydelig kapasitet.

På Andøya er det etablert en betydelig og avansert mekanisk industri som produserer offshore- og skipskraner og annet skipsutstyr. Blant maritime virksomheter i Andøya Industripark er blant annet selskapene TTS Sense, Norsk Metallretur, Hydramarine (MacGregor), Voca, Origo Engineering og AEG. Et eget maritimt klyngesenter samme sted går under navnet Kristiansand teknologipark.

Referanser
----------

1. ↑  «Bulls liv». 21.12.2009. Arkivert fra originalen 11. august 2016. Besøkt 15. januar 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Andås Begravelsesbyrå** ble stiftet av Anton Andås i Kristiansand i 1933 under navnet Anton Andås Begravelsesbyrå. Andås Begravelsesbyrå er i dag Sørlandets eldste begravelsesbyrå og dekker et område fra Grimstad i øst til Mandal i vest og Bykle i nord.

Historikk
---------

Forløperen for Andås Begravelsesbyrå må sies å være Kristiansand Trevarefabrikk. I 1923 var Gunnar Andås – bror av Anton Andås – eier av fabrikken. I tillegg til dører, vinduer og trapper, ble cirka 70 likkister produsert årlig. Da Anton Andås måtte oppgi bakerfaget på grunn av sykdom, ble han ansatt som kontormann og snekker med et særlig ansvar for kisteproduksjonen. I 1933 ble et lite snekkerverksted innredet i Elvegaten 11, og Anton Andås Begravelsesbyrå ble etablert.

Fra starten av var det ikke levebrød nok å lage kister, og det ble derfor også produsert kjøkkenbord, taburetter og bakespader til alle byens bakere. Kona hans, Hilda Andås, sydde liksvøp, likteppe, likpute og likskjorte. Etter hvert ble arbeidet utvidet til også å omfatte byråtjenester som ordning, arrangering og tilrettelegging av gravferd.

I krigsårene 1940–1945 hadde den lokale motstandsbevegelsen sin postrute gjennom Anton Andås Begravelsesbyrå. Meldinger ble plassert mellom treullballene, for så å bli plukket opp for videreforsendelse.

I 1943 gikk Thorvald Andås, en yngre bror av Anton, inn som medeier i byrået. Navnet ble forandret til Andås Begravelsesbyrå. 

Anton Andås ble pensjonist i 1976 og Thorvald Andås i 1978. Sønn av Anton, Jann G. Andås, overtok ansvaret for den videre driften. Byrået ble omdannet til aksjeselskap. Nytt kjølerom, nytt stellerom og nye garasjer for byråets seks biler ble bygget. Driften ble omorganisert, og sydamene ble etter hvert pensjonister og forsvant som yrkesgruppe i byrået.

Byrået i dag
------------

I 1999 overtok Svein Arild Andås, sønn av Jann G. Andås, ledelsen av byrået. Miljøet er satt i fokus, og etter en omfattende gjennomgang og opplæring av staben ble byrået, som det første i landet, sertifisert Miljøfyrtårn i 2001.

Eksterne lenker
---------------

* Selskapets hjemmeside
**Carlos Hevía y de los Reyes Gavilán** (født 21. mars 1900 i Havanna, død 2. april 1964 i Florida) var jurist og president på Cuba i perioden 15. januar 1934 – 18. januar 1934. 

Etter at Fulgencio Batista hadde avsatt Ramón Grau San Martín 14. januar 1934, møttes han og hans nye kuppmakere på militærbasen *Colombia* utenfor Havanna. 

Grau hadde motvillig gått med på å overlate presidentembetet til oberst Carlos Mendieta, som hadde stor respekt i befolkningen for å ha ledet et militært opprør mot den tidligere diktatoren Gerardo Machado. Dette forhindret likevel ikke Batista fra å utnevne Hevía til president. 

På samme måte som Ramón Grau kom Hevía fra Nasjonalistpartiet (*Partido Revolucionario Cubano – Auténtico*)

Hevía trakk seg imidlertid etter bare 36 timer. Årsakene er uklare. Etter at Hevía trakk seg, oppsto et kort mellomspill der Batista tilbød presidentembetet til Carlos Manuel Márquez (fullt navn: Carlos Manuel Agustín Márquez Sterling y Loret de Mola) som satt kun 1 – 2 timer i embetet før han også trakk seg.
Også årsakene til at Márquez trakk seg, er uklare. 

Batista henvendte seg så til Carlos Mendieta som aksepterte tilbudet, og tiltrådte som Cubas 19. president og den 5. ikke-folkevalgte presidenten etter 1902. 

Hevía døde i Florida i 1964, 64 år gammel.

Referanser
----------

1. ↑  I så måte kan Márquez sies å være under «minstemålet» som president, og utelates derfor i norsk Wikipedia som en av Cubas presidenter.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ramón Grau San Martín** | **Cubas 20. president**(1934–1934) | Etterfølger:**Carlos Mendieta y Montefur (provisorisk)** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN
 |
**«Fox on the Run»** (norsk: rev på rømmen) er en sang av det britiske glam-rock-bandet Sweet, skrevet av Andy Scott, Brian Connolly, Mick Tucker og Steve Priest, som ble utgitt på singel i mars 1975. Sangen ble opprinnelig utgitt på albumet *Desolation Boulevard* i november 1974 i en mer gitardominert versjon, men det ble spilt inn en annen versjon som også omfattet synthesizere for singelen. Det er singelversjonen som er den mest kjente versjonen av sangen.

Tittelen er avledet 1970-talls slang, hvor sexy kvinner ble kalt «foxes» (rever). Sangen handler om groupies, og deres betydning for artistlivet på 1970-tallet. 

«Fox on the Run» er en av Sweets mest kjente sanger. Som mange av bandets selvskrevne sanger (som ikke er skrevet av Nicky Chinn og Mike Chapman) er sangen kreditert alle bandets medlemmer. «Fox on the Run» var Sweets første selvskrevne hit. Det britiske bandet Manfred Mann ga ut en sang i 1969 som også heter «Fox on the Run», men det er ingen forbindelse mellom sangen til Manfred Mann og sangen Sweet ga ut seks år senere.

Scorpions under bandnavnet The Hunters ga ut en tyskspråklig versjon av sangen som sjutommer i 1975 på Electrola (Colorit 006-41 102) med tittelen «Fuchs geh’ voran», og med en cover av Sweet-låten «Action» på tysk som «Wenn es richtig losgeht» på B-siden.

Medvirkende
-----------

* Brian Connolly - ledende vokal, låtskriver
* Andy Scott - gitar, bakgrunnsvokal, låtskriver
* Steve Priest - bass, bakgrunnsvokal, låtskriver
* Mick Tucker - trommer, bakgrunnsvokal, låtskriver

Sangtekst
---------

I don't wanna know your name
Cause you don't look the same
The way you did before
OK you think you got a pretty face
But the rest of you is out of place
You looked all right before
*Refreng:*
Fox on the run,
You screamed and everybody comes
a-running
Take a run and hide
yourself away
Foxy on the run
F-foxy, fox on the run, and hideaway
You-you talk about just every band
But the names you drop are second hand
I've heard it all before
I don't wanna know your name
Cause you don't look the same
The way you did before
*Refreng:*
Fox on the run,
You screamed and everybody comes
a-running
Take a run and hide
yourself away
Foxy on the run
F-foxy, fox on the run, and hideaway
(gitarsolo)
*Refreng:*
F-foxy fox on the run,
You screamed and everybody comes
a-running
Take a run and hide
yourself away
Foxy on the run
F-foxy, fox on the run, and hideaway
Fox on the run,
Fox on the run,
Fox on the run,
Fox on the run

Referanser
----------

1. ↑  45cat - Sweet - Fox on the Run / Miss Demeanor - RCA Victor - UK - RCA 2524
2. ↑  Glampop: Litt Sweet historie
3. ↑  *Hitparade.ch* om Scorpions
4. ↑  *Hitparade.ch* om The Hunters – «Fuchs geh’ voran»
**Georg Anton Krohg** (skrev seg selv *Krogh*) (født 1. november 1734 i Gjerdrum, død 12. august 1797) var en norsk veiingeniør og en yngre bror av Nicolai Frederik Krohg. 

Krohg ble født på gården Niteberg i Gjerdrum, som han senere overtok. Han ble 1757 sekondløytnant ved 1. søndenfjeldske dragonregiment, premierløytnant 1758 og kaptein 1763. 1761–63 tjenestegjorde han i Holsten og i 1770 oppnådde han oberstløytnants grad. I 1767 ble han for to år konstituert som veimester sønnenfjells og han fikk senere bestalling som generalveimester. Han virket i dette embedet med samme nidkjærhet som broren Nicolai gjorde i det nordenfjellske. I 1786 gikk han av med pensjon. Etter denne tid levde han på Niteberg inntil sin død.

Krohgs innsats som generalveimester var meget betydelig. Sammen med broren og Peder Anker gis han gjerne æren for å ha skapt det norske veinettet.

Krohg ektet 29. januar 1776 Maren Hofgaard (1751–1821), datter av kjøpmann Jens Hofgaard på Bragernes. Georg Krohg var far til stortingsrepresentanten Christian Krohg, farfar til statstjenestemannen Georg Anton Krohg og oldefar til maleren Christian Krohg.

Referanser
----------

1. 1 2   Eneveldets menn i Norge, side(r) 220[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Dansk Biografisk Leksikon[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
Piotr Wysocki.
**Piotr Wysocki** (født 10. september 1799 i Warka, død 6. januar 1875 i Warka) var en polsk offiser.

Liv og virke
------------

Wysocki kom fra en adelsfamilie. Han studerte ved piaristenes skole i Warszawa. Han stiftet som underløytnant i Warszawa i 1828 en hemmelig forening til Polens frigjøring. Dens medlemmer overfalt om aftenen den 29. november 1830 storfyrst Konstantin i Belwederpalasset i Warszawa, noe som utløste revolusjonens utbrudd.[]

Wysocki deltok som adjutant hos øverstkommanderende fyrst Michał Gedeon Radziwiłł blant annet i slaget ved Grochów, medfølgte general Józef Dwernicki på hans felttog til Volynia og måtte med ham gå over den østerrikske grense, men klarte å komme seg unne og tilbake til Warszawa, og ble forfremmet til oberst.[]

Da russerne den 6. september 1831 stormet Warszawas første forsvarslinje, falt Wysocki såret i deres hender. Han ble deretter sendt til Sibir, der han for et fluktforsøk ble dømt til pisking til døde. Han fikk straffen lindret til internering, og fikk i 1857 omsider tillatelse til å vende hjem til Polen.[]

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 1033653136, besøkt 14. august 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Internetowy Polski Słownik Biograficzny, Internetowy Polski Słownik Biograficzny ID piotr-wysocki-wiesz[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

Tadeusz Łepkowski: *Piotr Wysocki*. Warszawa: Wiedza Powszechna, 1981. ISBN 83-214-0210-0.
Juliusz Stanisław Harbut: Noc Listopadowa w świetle i cieniach historii i procesu przed najwyższym sądem kryminalnym. Warszawa: Książnica Atlas, 1930, s. 244. OCLC 69512482.

* Marek Żukow-Karczewski: *Syberyjskie losy Piotra Wysockiego* (Piotr Wysocki en Sibérie), "Życie Literackie", no 48, 1988, p. 1, 13

Kilder
------

* (sv) Wysocki, Piotr i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1921)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii
 |
Fox Theatre lyser opp Foxtown
**Fox Theatre** nær Grand Circus Park i sentrum av Detroit ble et National Historic Landmark 29. juni 1989. Det ble bygd på 1920tallet og var en av de første teatrene til å ha levende lyd når det ble vist film. Teateret ligger i Detroit Theatre Distric og har 5048 sitteplasser (5174 sitteplasser hvis man inkluderer de fjernbare setene i orkesterpodiet). Sammen med sitt identiske tvillingteater Fabulous Fox theatre i St. Louis, Missouri er det det største Fox teater og det nest største teateret i USA etter Radio City Music Hall i New York. Det ble renovert i 1988.

Historie
--------

Fox Theatre i Detroit er det største av Fox teatrene. Bygd i 1928 for William Fox (grunnleggeren av 20th Century Fox) var det det første filmteateret i USA som hadde levende lyd. Arkitekten C. Howard Crane designet et overdådig interiør i en blanding av burmesisk, kinesisk, indisk og persisk stil. Eksteriøret har en Art deco-fasade som er flombelyst om natten og kan sees fra flere kvartalers avstand.

Fox var og ble Detroits fremste kino i flere tiår. På 1970-tallet var teateret redusert til å vise skrekk og Kung fu filmer, men var et av få gjenværende kinoer i sentrum av Detroit. Nye eiere kom inn i 1984 men klarte ikke å få til en renovering av teateret.

I 1988 undergikk teateret en $12 millionersrenovasjon i regi av dens nye eiere Mike og Marian Ilitch. Området i sentrum nær Grand Circus Park som inkluderer Fox Theatre blir ofte kalt Foxtown etter teateret. Fox Theatre er Detroits hovedscene for Broadway-oppsetninger.
**Duvergers lov** sier at en valgordning med flertallsvalg i enmannskretser normalt vil føre til et topartisystem. 

Dette ble først påpekt av den franske sosiologen Maurice Duverger som skrev om det i flere artikler som ble publisert på 1950- og 1960-tallet. Etter hvert begynte andre statsvitere å omtale dette prinsippet som en "lov". 

Duverger mener altså at det er en klar sammenheng mellom et lands valgordning og dets partisystem. En valgordning med proporsjonal representasjon vil gjøre det langt lettere for mindre partier å bli representert i parlamentet enn en ordning med flertallsvalg i enmannskretser.

Hvordan og hvorfor en slik sammenheng?
--------------------------------------

Topartisystemer vil ofte utvikle seg helt naturlig når man har en valgordning som virker diskriminerende mot et tredje største parti og de som er enda mindre. Årsaken er at det ikke er noen direkte sammenheng mellom det antall stemmer et parti får i landet samlet sett og den andelen mandater partiet får i landets parlament. 

Når kretsen skal stemme over hvem som skal representere dem i parlamentet, så vil alle stemmer som går til andre enn den kandidaten som vinner for valgkretsen være bortkastet. Med mindre de små partienes velgere er sterkt geografisk konsentrerte, vil de derfor bli ikke bli representert i det hele tatt (dersom en del av velgerne er geografisk konsentrert, slik som med liberaldemokratene i Storbritannia, så kan de kanskje i beste fall håpe på å bli underrepresentert). 

De to største partiene vil derfor bli sterkt overrepresenterte, da mindre partier vi vinne få eller ingen kretser. Dette vil dessuten føre til en stadig selvforsterkende effekt etter hvert som flere og flere av velgerne vil stemme på et av de to største partiene, vel vitende om at det ofte vil være bortkastet å stemme på et tredje parti. 

Den varianten av flertallsvalg i enmannskretser som oftest anses for å ha en slik virkning er en ordning med simpelt flertall ("first past the post"). Simpelt flertall forstås her i motsetning til absolutt flertall. Ved absolutt flertall kreves at minst 50 prosent av de avlagte stemmene går i favør av vinneren, mens det ved simpelt flertall er tilstrekkelig at vedkommende får flere stemmer enn noen av de andre kandidatene. 

Dersom en av kandidatene for eksempel får 30 prosent av velgerne bak seg, mens alle de andre kandidatene hver for seg får færre stemmer enn ham, så har denne kandidaten vunnet kampen om å representere denne kretsen. 

Selv om det i en periode kan være tre større partier, så regnes dette som en overgangsfase der det nye store partiet ofte vil utkonkurrere et av de tidligere to største partiene. Et eksempel på dette er når det britiske arbeiderpartiet overtok etter de liberale som et av Storbritannias to store partier.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Piotrków Trybunalski** (ˈpʲɔtrkuf trɨbuˈnalskʲi) er den nest største byen i Łódź voivodskap i det sentrale Polen. Den har distriktsnivåstatus, 80 738 innbyggere (2005) og er hovedstaden i powiaten Piotrków.

Ifølge en legende skal byen ha blitt grunnlagt av magnaten Piotr Włostowic fra Schlesien i det 12. århundre. Bynavnet kommer av diminutivsformen til den polske utgaven av navnet «Peter» (*Piotr* – *Piotrek*).

Historie
--------

Byen nevnes for første gang i et dokument fra 1217. I middelalderen var den en handelsplass på handelsveien fra Pommern til Russland og Ungarn, og senere fra Masovia til Schlesien. Piotrków Trybunalski fikk byrettigheter sannsynligvis i 1291 av hertugen av Sieradz, Władysław I den korte. Alle dokumentene gikk imidlertid tapt i en stor brann som ødela byen rundt 1400. I 1404 ble byrettighetene og privilegiene fornyet av kong Vladislav II Jagello. Bymurene ble reist av Kasimir den store, og under dennes styre kom mange tyske jøder som hadde blitt fordrevet fra Det hellige romerske rike til byen. 

Byen forfalt på 1600- og 1700-tallet på grunn av branner, epidemier, kriger med Sverige og til slutt Polens delinger. Under første verdenskrig ble den okkupert av Østerrike-Ungarn, og kom tilbake under Polen i mellomkrigstiden. I 1938 hadde byen 51 000 innbyggere, hvorav 25 000 var jøder og 1 500 var tyskere. 

Under andre verdenskrig var byen okkupert av Tyskland. Tyskerne opprettet her den første gettoen i det okkuperte Polen, så tidlig som i oktober 1939. Over 25 000 mennesker fra Piotrków og omegn ble fengslet her, og 22 000 ble sendt til den tyske konsentrasjonsleiren Treblinka.

Etter krigen, i årene 1949–1970, ble byen omdannet til et industrisenter.

Vennskapsbyer
-------------

Marijampolė, Maladzetsjna, Mosonmagyaróvár, Rivne, Velenje

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 4. oktober 2022; filformat: JSON.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Piotrków Trybunalski – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Piotrków Trybunalski – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Dag Kristian Kuløy** (født 16. august 1955 i Oslo) er en norsk grafiker og maler.

Han er utdannet ved Kunstakademiet Beograd (1979–1980) og Statens Kunstakademi (1985–1989).
Han har også studert ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole, Tekstillinjen (1974–1976) før han startet med grafikk ved Atelier Nord i Oslo (1976–79).

Kuløy har også studert pedagogikk ved Høyskolen i Oslo (1997–98). Han har siden 1999 undervist ved Elvebakken vgs. i Oslo

Kuløy er innkjøpt av en rekke museer og samlinger blant annet Nasjonalgalleriet, Riksgalleriet, Haugesund Faste Samling, Norsk kulturråd. 
Kuløy debuterte i Oslo Kunstforening (1978) som grafiker. Han har hatt en rekke separatutstillinger blant annet Norske Grafikere, Galleri KNU Beograd – Jugoslavia,
Haugesund Kunstforening og mer.

Kuløy har også deltatt på en rekke internasjonale grafikkbiennaler, blant annet i tidligere Jugoslavia og i Italia.

Han jobber nå som lærer på Elvebakken VGS i Oslo.[]

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Dag\_Kristian\_Kuløy, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, KulturNav-ID 8ec496c5-ac9e-471c-a0e9-60e4086ef34c, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Kulturnett.no[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
**Dag Nasty** er et amerikansk punk/hardcore-band som ble grunnlagt i 1985 av Brian Baker (gitar), Colin Sears (trommer), Roger Marbury (bass) og Shawn Brown (vokal). Den melodiske hardcoren bandet spilte øvde en stor innflytelse på utviklingen av emo, og Dag Nasty regnes av mange som en av sjangerens pionerer.[] Brown forlot bandet før innspillingen av den første LP-en «Can I Say», som kom i 1986, og ble erstattet av Dave Smalley som tidligere hadde vært med i DYS. Året etterpå kom oppfølgeren «Wig Out at Denko's», nå med Doug Carrion på bass og Peter Cortner på vokal. I 1988 ga bandet ut «Field Day», som i enda større grad enn tidligere utgivelser var pop-preget.[] Albumet fikk en blandet mottakelse, og kort tid etter valgte bandet å legge inn årene.[]

I 1991 ble albumet «85-86» gitt ut. Dette inneholdt opptak fra før «Can I Say». Kort tid etter ble bandet gjenforent med Smalley på vokal. De ga ut «Four on the Floor» før de igjen ble oppløst. I 2002 ble de nok en gang gjenforent, og ga ut LP-en «Minority of One», som var råere enn tidligere Dag Nasty-utgivelser.[]

Bandet har vært gjenforent flere ganger siden, men det har ikke kommet noen utgivelser. Baker er i dag gitarist i Bad Religion, mens Smalley driver bandet Down by Law ved siden av jobben som medredaktør for lokalavisa Free Lance-Star i Fredericksburg, Virginia der han, i kontrast til sin punk-fortid, har fremstått som en forvarer av George W. Bush.[]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Dag Nasty på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Dag Nasty på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Dag Nasty på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Dag Nasty på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Dag Nasty på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Dag Lukkassen** (født 4. januar 1965) er en norsk professor i matematikk som særlig har arbeidet med homogeniseringsteori for ikke-lineære partielle differensialligninger. 

Lukkassen vokste opp i bygda Straumsnes i Narvik. Han ble sivilingeniør ved avdeling for elektro- og datateknikk ved NTH i Trondheim i 1989. Deretter tok han hovedfagstudier i matematikk og underviste ved videregående skoler og høgskoler i Trondheim og Narvik. Han ble dr. scient. i matematikk ved Universitetet i Tromsø i 1996 med professor Lars-Erik Persson som hovedveileder og fikk personlig opprykk til professor i matematikk i en alder av bare 35 år. Lukkassen er blant annet kjent for oppdagelsen av nye multiskala materialstrukturer med ekstreme egenskaper. Han har utgitt flere arbeider med fremtredende matematikere som Jacques-Louis Lions og Jaak Peetre. Lukkassen er ansatt ved  Universitetet i Tromsø – Norges arktiske universitet  - Campus Narvik.

Lukkassen har erfaring i administrasjon og organisering av forskning og utvikling blant annet gjennom sitt arbeid som redaksjonsmedlem i fire internasjonale matematikk-tidsskrifter. Han har deltatt i arrangementer av flere internasjonale konferanser og workshops i hjem- og utland. Han var i en årrekke FoU-leder for Høgskolen i Narvik, før institusjonen ble en del av Universitetet i Tromsø. I tillegg var han leder for det lokale doktorgradutvalg og ble etter hvert leder for doktorgradutvalget ved universitetets eneste Ph.D.-utdanning i Narvik, innen fagområdet Anvendt Matematikk og Beregningsorienterte Ingeniøranvendelser. Han ledet også arbeidet med statlig godkjenning av PhD-graden innen dette feltet. Han har engasjert seg for universitetet gjennom pressen. Lukkassen fikk HiNs første forskningspris i 2014.

Referanser
----------

1. 1 2   Mathematics Genealogy Project[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Fremover.no – Dag Lukkassen (36) ble professor på rekordtid (Av Ann-Kristin Hanssen. Publisert 7. november 2001, besøkt 25. april 2015)
3. ↑  Milton, G. W. (2002). The Theory of Composites, Cambridge University Press, Cambridge.
4. ↑  Presseoppslag knyttet til Dag Lukkassen
5. ↑  Fremover.no – Historisk pris (Av Fritz Hansen. Publisert 21. desember 2014, besøkt 25. april 2015)

Eksterne lenker
---------------

* «Dag Lukkassen» hos UiT – Norges arktiske universitet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** MGP
 |
**Dragør fort** er et dansk fort som ligger på en liten kunstig øy med fast landforbindelse fra Dragør by. Dragør fort ble anlagt i tiden 1910-1915. Fortets oppgave var å medvirke til å forhindre fiendtlig bombardement av København samt beskytte minesperringer i Drogden-rennen. Fortets areal er på 32 000 m² hvorav 2 500 m² er bebygget.

Under byggingen av Øresundsbroen (1995–2000) ble Dragør fort benyttet til styring av skipstrafikken i området via VTS Drogden (Vessel Traffic Service Drogden).

Dragør fort er nå i privat eie og benyttes som restaurant og teambuilding/events, men det er fri adgang til deler av området. 

På Dragør fort finnes en stor bestand av fredet vinbergsnegler.

* Fortets sydlige delFortets sydlige del
* Observasjons- og ildlederpostObservasjons- og ildlederpost

Eksterne lenker
---------------

* Dragør Fort[*død lenke*]
* Københavns befæstning Arkivert 11. mars 2007 hos Wayback Machine.
* Københavns Befæstning 1880-1920
* Fugleskydning på Dragør Fort.

  


| * v
* d
* r
Københavns befestning |
| --- |
| Vestvolden **·** Bagsværdfortet **·** Garderhøj fort **·** Lyngbyfortet **·** Fortunfortet **·** Taarbæk fort **·** Hvidøre batteri **·** Charlottenlund fort **·** Middelgrundsfortet **·** Trekroner fort **·** Flakfortet **·** Prøvestenen **·** Mosede fort **·** Kongelundsfortet **·** Kastrup fort **·** Dragør fort |

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Sentral-Alpene** består av fjellkjedene som utgjør Øst-Alpenes hovedkam og omfatter derfor de høyeste fjellene og største isbreene i Øst-Alpene. De strekker seg fra Chur og Comosjøen i vest til Wien og Maribor i øst. Fjellkjeden er dermed nesten 800 km lang og ca. 60 km bred. Sentral-Alpene ligger mellom Øst-Alpenes to andre store fjellkjeder, De nordlige og De sydlige kalkalper. Til forskjell fra disse er Sentral-Alpene bygd opp av krystalline (metamorfe) bergarter, ikke av sedimentære sådanne. De dominerende bergartene i Sentral-Alpene er gneis og skifer.

I denne tabellen er fjellkjedene som inngår i Sentral-Alpene sortert etter omtrentlig vest–østlig rekkefølge. Tabellen kan sorteres alfabetisk eller på høyde ved å klikke på pilsymbolene.

| Fjellkjede | største høyde(i moh.) |
| --- | --- |
| Bergamo-Alpene | 3052 |
| Bernina-Alpene | 4049 |
| Platta-Alpene | 3392 |
| Plessur-Alpene | 2980 |
| Albula-Alpene | 3418 |
| Livigno-Alpene | 3439 |
| Silvretta | 3411 |
| Verwall | 3168 |
| Sesvenna | 3204 |
| Ötztal-Alpene | 3768 |
| Stubai-Alpene | 3507 |
| Sarntal-Alpene | 2781 |
| Tux-Alpene | 2886 |
| Zillertal-Alpene | 3510 |
| Kitzbühel-Alpene | 2558 |
| Hohe Tauern | 3798 |
| Niedere Tauern | 2862 |
| Gurktal-Alpene | 2441 |
| Lavanttal-Alpene | 2396 |
| Fischbach-Alpene | 1782 |

På fransk og italiensk menes derimot noe annet med *Sentral-Alpene* (italiensk *Alpi Centrali*; fransk *Alpes centrales*): I disse landene refererer navnet til de av Alpenes fjellkjeder som ligger mellom det Store Sankt Bernhardpasset i vest og Brennerpasset i øst.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Central Eastern Alps – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** NKC
 |
Hunnkatter har indusert ovulasjon. Eggløsningen utløses av et protein i hannens sæd.
Kattunger i samme kull kan ha ulike fedre, som følge av indusert ovulasjon.
**Indusert ovulasjon** eller **indusert eggløsning** (på folkemunne også kalt *kanineffekten*) er et uttrykk som beskriver at eggløsning stimuleres som en følge av paring. Flere dyrearter har indusert ovulasjon, som for eksempel katt, fritte, mink, vaskebjørn, kanin, mus og kameldyr.

Når en hunn parer seg stimuleres indusert ovulasjon. Det er imidlertid ikke selve paringsakten som gir eggløsning, men et protein i hannens sædveske. Etter en seksuell handling blir proteinet tatt opp i blodbanen og ført til hypofysen i hjernen, hvor det stimulerer produksjon av flere kjønnshormoner. Proteinet er en variant av et stoff som sørger for å vedlikeholde nerveceller - såkalt nervevekstfaktor (NGF) (av *Nerve Growth Factor*). Stoffet finnes i store mengder i sæd. Forsøk viser også at sæd fra en art kan gi eggløsning hos en annen art. Proteinet er funnet i alle undersøkte arter, også hos mennesker. I praksis betyr det at også mennesket kan få eggløsning og være fruktbart utenom vanlig syklus.

Et kattekull kan på grunn av indusert ovulasjon ha ulike fedre. Hunnkatter som parer seg gjentatte ganger kan altså få flere eggløsninger og således få avkom, som altså er halvsøsken, med ulike fedre i samme kull. Hunnkameler i karavaner uten hanner har av samme årsak ingen menstruasjonessyklus.

Se også
-------

* Eggløsning
* Befruktning
* Paring

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  *Sædvesken starter eggløsning*. 2012-08-21. Forskning.no. Besøkt 2015-02-27

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Industriell design** er et femårig masterprogram (tidligere sivilingeniør) og toårig internasjonalt masterstudium ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU). Studiene gir en bred plattform å stå på både innenfor design – her industriell design, men også innenfor ingeniørvitenskap.

Sentrale fag
------------

* Form og farge
* Struktur og statikk
* Designhistorie
* Form, material og prosess
* Materialteknikk
* Menneske–maskin-interaksjon
* Form og funksjon
* Brukersentrert design
* Mekatronikk
* Økodesign
* Anvendt modellering
* Produkter og systemer
* Statistikk
* Industriprosjekt
* Kommunikasjon og emballasje
* Designstrategier
* Teknologiledelse

Typiske realfag som matematikk, fysikk og fasthetslære er også viktige her.

Mer om studiet
--------------

**Institutt for produktdesign** ble opprettet i 1994 for å utvikle studiet Industriell design (tidligere Teknisk design) og bygge opp en forskningsbasert designundervisning på høyt internasjonalt nivå. Industriell design er et studium som blir undervist ved Institutt for design, Fakultet for arkitektur og design ved NTNU.

Studiet kombinerer kunnskaper, innsikt og arbeidsmetoder innen både design og teknologi.
Årlig uteksamineres det 15-25 studenter med mastergrad i industriell design. Typiske arbeisoppgaver er produktdesign og produktutvikling, strategisk design / marketing, interaksjonsdesign og prosjektledelse. 

Hvert årskull disponerer egen tegnesal og studentene har tilgang på et bemannet verksted til modell- og prototypebygging. En godt utstyrt datalsal med programvare for 2D- og 3D-modellering, brukbarhetslab samt prosjektrom er tilgjengelig for studentene gjennom studiet.

Studentforeninger
-----------------

Linjeforeningen ved studiet heter Leonardo, og organiserer sosiale og sportslige aktiviteter ved siden av studiet. Prosjekt iD er en interesseorganisasjon som søker å skape blest og forståelse omkring design og bruken av det. Begge organisasjonene er studentdrevet.

Referanser
----------

1. ↑  «Industriell design - sivilingeniør/masterprogram - 5-årig, Trondheim». *www.ntnu.no*. NTNU. Besøkt 19. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Studieprogrammets nettside hos NTNU
* Fakultet for ingeniørvitenskap og teknologi, NTNU Arkivert 11. november 2005 hos Wayback Machine.
* Institutt for produktdesigns egen side, NTNU
* Designstudentenes eget nettsted (prosjekt iD)
**Ignacio Elizondo** (født som **Francisco Ignacio Elizondo Villarreal** 9. mars 1766 i Valle de Salinas, Ny-Spania, død 2. september 1813) var en leonesisk rojalistisk general og kommandant i den mexicanske hæren.

Han er nok aller mest kjent for sin strategiske plan i 1811 om å fengsle flere forløpere som kjempet for den meksikanske uavhengighetskrigen på begynnelsen av 1800-tallet, blant Miguel Hidalgo, Ignacio Allende og Juan Aldama. Flere av disse opprørerne ble henrettet kort tid etter at de var blitt tatt til fange.

Ignacio Elizondo begynte på sin militære karriere i 1798, etter å ha blitt utpekt av løytnant Pesquería til å være hans provinsielle militsselskap. To år senere ble han utnevnt til kaptein i Det nye kongedømmet León. 

Elizondo ble etter den mexicanske uavhengighetskrigen lovprist av rojalistene, og selv av kong Fernando VII, som utnevnte ham til en høyere grad innen den rojalistiske hæren. Men gleden varte ikke så altfor lenge, for mens Elizondo prøvde å konvertere en rekke byer i Ny-Spania til realismen, skaffet han seg etter hvert mange fiender, og han ble sterkt hatet av de gjenværende opprørerne som han hadde kjempet imot under uavhengighetskrigen. Han ble drept av en av disse opprørerne i september 1813.
Tungabhadra-demningen
Parti av Tungabhadra med vidjebåter
**Tungabhadra** er den viktigste sideelven til elven Krishna i det sørlige India. Den dannes ved at elvene Tunga og Bhadra, med kilde i De vestlige Ghatfjellene i delstaten Karnataka, flyter sammen ved Kudali. Tungabhadra flyter østover over Deccanplatået og møter elven Krishna ved Gondimalla. Elven danner grense mellom delstatene Telangana og Andhra Pradesh. Landet mellom Tungabhadra og Krishna kalles Raichur Doab.

Tungabhadra har lenge vært benyttet til irrigasjon. I 1953 sto Tungabhadra-demningen ved Hospet i Karnataka ferdig. Vannet her benyttes til irrigasjon og elektrisitetsproduksjon, men demningen tjener også til å kontrollere flom.

Referanser
----------

1. ↑  «Tungabhadra subbasin of Krishna basin» Arkivert 6. januar 2014 hos Wayback Machine. Hydrology and Water Resources Information System for India.
2. ↑  «Tungabhadra Dam D05483» Arkivert 6. januar 2014 hos Wayback Machine. Water Resources Information System.

Eksterne lenker
---------------

* «Tungabhadra», *Imperial Gazetteer of India*, bind 24, Oxford: Clarendon Press, 1908

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Profilprodukter** (også kjent som **reklameartikler** eller på engelsk «promotional merchandise») er produkter som er merket med en virksomhets navn, logo eller varemerke. Disse produktene brukes i markedsføring eller promovering og blir eksempelvis gitt bort i forbindelse med messer, kampanjer eller aktiviteter i den hensikt å øke eksponeringen av bestemte budskap, produkt eller firma (firmaprofilering). Profilproduktene brukes ikke bare av kommersielle virksomheter, men også av politiske partier, organvisjoner, offentlige etater og kommuner. De ble tatt i bruk på begynnelsen av 1900-tallet og ble bevisst og konsekvent utnyttet i USA på 1950-tallet, blant annet med t-skjorter påført logoer og slagord.

Markedet for profilprodukter
----------------------------

Ifølge bransjeorganisasjonene Advertising Specialty Institute (ASI), Promotional Products Association International (PPAI), rapport fra PPAI og European Promotional Products Association (EPPA) utgjør profilbransjen ca. 5 % av all markedsføring globalt, og ca. 10 % av all markedsføring utenom media.

Ifølge samme kilder er markedet i USA på ca. 17 milliarder dollar (2010) og i Europa ca. 7 milliarder euro (2010), og veksten fra 2009 til 2010 ca 7 %.

* Bransjen preges fortsatt av mange aktører, med rundt 3500 leverandører og 21 000 distributører i USA, og rundt 2000 leverandører med 10 000 distributører i Europa.
* Det finnes ingen offisielle statistikker som gir eksakte tall, da det er glidende overganger mellom selskaper som driver i flere bransjer, eksempelvis Staples Inc. i USA.)

Profilbransjen er en milliardindustri og produktene brukes daglig av utallige forbrukere, ofte uten at de er klar over at produktene først og fremst har blitt produsert for styrke identiteten til en bedrift eller et varemerke. Profilklær utgjør en stor del av markedet.

Profesjonelle bedrifter og varemerkeeiere legger ofte ned betydelige ressurser i design og materialvalg, og produserer egne kolleksjoner som er sammenliknbare med kjente merkevarer i detalj. Profilprodukter selges også i detaljhandelen, som for eksempel Porsche, John Deere og Ferrari. Dette omtales i bransjen ofte som Original Equipment Manufacturer.

Referanser
----------

1. ↑  «Advertising Specialty Institute». Arkivert fra originalen 30. januar 2012. Besøkt 5. januar 2012.
2. ↑  Promotional Products Association International
3. ↑  PSI[*død lenke*]
4. ↑  European Promotional Products Association Arkivert 14. desember 2011 hos Wayback Machine.
**Liten seljeglassvinge** (*Synanthedon formicaeformis*) er en sommerfugl som tilhører familien glassvinger (Sesiidae). Den er funnet på Sørlandet, Østlandet og i Sør-Trøndelag i Norge.

Utseende
--------

En liten (vingespenn 14 – 24 mm), slank, svart glassvinge. Den kjennes lett på forvingens røde spiss. Antennene er svart, hos hannen med fine hår. Hodet og forkroppen er svarte. Bakkroppen er svart, slank, noe konisk, nær midten med et rødt tverrbånd. Ytterst er det en stor, svart haledusk. Forvingen er glassklar, langs framkanten middels bredt svartkantet, et ganske stort område i vingespissen er rødt. Litt utenfor midten har vingen en nokså smal, svart diskflekk. Bakvingen er glassklar med smal svart ytterkant. Beina er ganske lange, hovedsakelig med mørke hår.
Navnet "*formicaeformis*" betyr "maurlignende" og henspiller på at arten kan ligne på flygemaur.

Levevis
-------

Denne arten lever på steder der det vokser selje eller ulike arter av vier og pil (*Salix* spp.). Kjente vertsplanter er selje (*Salix caprea*), krypvier (*Salix repens*), hvitpil (*Salix alba*), kurvpil (*Salix viminalis*) og mandelpil (*Salix triandra*). Larven utvikler seg i ganske tynne kvister, og i motsetning til de fleste andre glassvinger gjør den unna utviklingen på ett år. På selje og krypvier dannes det galler der larven gnager, men ikke på de andre vertsplantene. De voksne sommerfuglene flyr i juni og juli.

Utbredelse
----------

Den er utbredt i Europa, og i det nordvestlige Asia østover til Kasakhstan. I Norge er den funnet i det sørligste Norge nord til Rogaland og Buskerud,og i Sør-Trøndelag.

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 20. juli 2020. Besøkt 20. juli 2020.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Norges sommerfugler*, liten seljeglassvinge:
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Synanthedon formicaeformis* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *liten seljeglassvinge* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *liten seljeglassvinge* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *liten seljeglassvinge* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *liten seljeglassvinge* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *liten seljeglassvinge* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *liten seljeglassvinge* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Synanthedon formicaeformis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Gisle Børge Styve Trio** består av Gisle Børge Styve (piano, sang, ukulele), Per Willy Aaserud (trompet, kor, melodika) og **Helge Harstad** (bass, kor).

Historie
--------

Gisle Børge Styve Trio har eksistert med samme besetning siden 1998, og ga i 2002 ut sin første plate *Styves Ark* (platen ble relansert i Japan i 2011). Albumet ble spilt inn «live» en helt ordinær lørdag i bokhandelen Ark på Majorstua i Oslo. I denne butikken hadde trioen i mange år sin musikalske utviklingsplass og lekestue 30–40 ganger i året, til stor glede for kunder og ansatte. Etter det har det blitt utallige opptredener over hele landet, på store og små festivaler, kulturhus, klubber og lukkete arrangementer. Høsten 2012 kom de med sitt andre album, *Here Right Now*.

Medlemmer
---------

Gisle Børge Styve er oppvokst i Førde, men bor nå på Nøtterøy.[*når?*] Han har jobbet som utøvende musiker siden ca 1993, og er utdannet ved jazz/pop/rock-linja på Norges musikkhøgskole. Han er en av de to pianistene og laglederne i NRK-programmet Beat for beat. Han har vært med siden det startet i november 1999. I tillegg til Gisle Børge Styve Trio har han en duo med Heine Totland.

Per Willy Aaserud er oppvokst på Gran på Hadeland, men bor nå i Oslo.[*når?*] Han har jobbet som utøvende scene- og studiomusiker siden 1991, hovedsakelig innen genrene jazz, pop, rock, afrocubansk og ulike improvisasjonsformer. Foruten trioen er Silje Nergaard, Inger Marie Gundersen, D’Sound, Niko Valkeapää, Ole Paus, Mari Boine, Jim Stärk og Bjørn Klakegg Kvartett noen av de artistene han jobber med. Aaserud har medvirket på mer en 100 CD-innspillinger, samt konserter i inn- og utland, TV og radio. Han mottok i 2006 den Estiske Spellemannprisen for platen *Going North* med Toomas Rull og Frode Barth. Også samarbeidene med Niko Valkeapää (2004), Geirr Lystrup og Hege Rimestad (2004), og Lars Bremnes (2006) resulterte i Spellemannpriser.

Helge Harstad er oppvokst på Gjøvik, men bor nå i Oslo.[*når?*] Helge er freelance-musiker og utdannet cand.philol. ved Universitetet i Oslo, med musikk som hovedfag. I tillegg til trioen spiller han blant annet med Niko Valkeapäa (Spellemannprisvinner i Åpen Klasse 2003) og Rikskonsert-programmet «Back to basic». Han har gjennom mange år samarbeidet tett med Lars Bremnes (Spellemannspris i viseklassen i 2006) på plater og konserter, og ellers jobbet med bl.a. Karl Seglem, Rao Kyao, Viggo Sandvik, Mari Boine, Guren Hagen, Home Groan, Dronning Mauds Land, Trollsti med flere.

Diskografi
----------

* *Styves Ark* (2002)
* *Here Right Now* (2012)
| Slaget om Muhu-sundet |
| --- |
| Konflikt: Første verdenskrig |
|  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 17. oktober 1917 |
| Sted | Muhu58°36'4,85"N 23°26'59,92"Ø |
| Resultat | Tysk seier |

 |

**Sjøslaget i Moon Sund** var et sjøslag den 17. oktober 1917 i første verdenskrig mellom tyske og russiske krigsskip i «Moon Sund», sundet mellom øya Muhu og det estiske fastlandet.

Den 16. oktober brøt tyskerne de russiske minesprengningene i Irbe-stredet sør for øya Saaremaa. Fremrykkende tyske landtropper inntok kystbatteriet Zerel på det sørlige Saaremaa, og to tyske kryssere *Kolberg* og *Straßburg* trengte inn i Rigabukten og angrep Kuressaares havn. Krysserne ble neste dag forsterket med to slagskip *König* og *Kronprinz.* I Moon Sund kom de i kamp med den to russiske linjeskip *Slava* og *Grasdanin* og panserkrysseren *Bajan.* *Slava* ble på grunn av angrep fra *König* svært skadd og forsøkte å flykte. Grunnet skadene hadde skipet fått en større dypgang, så den ikke kunne komme gjennom sundet. Skipet ble av besetningen sprengt, mens det lyktes like bra for *Grasdanin* og *Bajan* å flykte mot nord. Under forfølgelsen løp den tyske torpedobåt «S 64» på en sjømine og sank. 

Viseadmiral Schmidt oppgav den videre forfølgelse på grunn av den mange sjøminene i sundet. Den russiske flåtekommandoen CENTROBALT befalte den 18. oktober etter nederlaget å forlate sundet. Den 19. oktober var kampen avgjort og tyske tropper, beskyttet av krysseren *Emden* ble landsatt på øya Hiiumaa.

Kilder
------

* Barrett, Michael B (2007). *Operation Albion: the German conquest of the Baltic Islands*. Indiana University Press. ISBN 0-253-34969-9.
* Halpern, Paul (1994). *A Naval History of World War I*. UCL Press. ISBN 1-85728-295-7.
**Junkers Ju 86** var et tysk lavvinget bombefly og sivilt passasjerfly med to motorer fra tiden før og under andre verdenskrig

Historikk
---------

Flyet ble designet tidlig i 1930-årene ved fyfabrikken Junkers av sjefskontruktøren Ernst Zindel og det ble først utprøvd i den spanske borgerkrigen. Et større antall fly ble produsert og brukt av aksemaktene under den 2. verdenskrig.
Den sivile versjonen av Ju 86 kunne frakte ti passasjerer og ble levert til Swissair (2), Lufthansa (5) og AB Aerotransport (1)

Den militære varianten ble kjøpt av flyvåpen i Bolivia, Chile, Ungarn, Manchukuo, Portugal, Sør-Afrika, Spania, og Sverige.

Flyet ble også bygget på lisens hos SAAB i Sverige under betegnelsen **Ju 86K** for Svenska flygvapnet som brukte disse frem til 1958. Det ble 
bygget i alt 16 eksemplarer hos SAAB, og i dag finnes det bare ett eksemplar igjen, på et flymuseum i Sverige, et av de svensk-bygde.

Det ble bygget et tyvetalls varianter av Ju 86

Spesifikasjoner
---------------

Junkers Ju 86P
*Oppgaven under er basert på Ju 86R*

### Dimensjoner

* Mannskap = 2 pilot og radiooperatør
* Vingespenn = 32 m
* Lengde = 16.46 m
* Høyde = 4.7 m
* Vingeflate = 82 m²
* Tomvekt = 6 00 kg.
* Max takeoff vekt =11 530 kg

### Ytelser

* Motorer Junkers Jumo 207 Dieselmoror B-3/V
* Antall motorer = 2
* Ytelse, hver på = 746 kW
* Toppfart = 420 km/h
* Stigningsevne = 4.67 m/s
* Største flyvehøyde = 13 000 m
* Rekkevidde = 1 580 km
* Lastekapasitet = kg/m²

Bombeversjonene hadde til forsvarsvåpen tre MG15 maskingevær og kunne frakte en bombelast på 1,000 kg.

Referanser
----------

1. ↑  Avrosys.nu: B 3 - Junkers Ju 86K (1936-1958) Arkivert 13. desember 2007 hos Wayback Machine.
2. ↑  «Junkers Ju 86». *Warbirds Resource Group*. Besøkt 11. august 2005.

Eksterne lenker
---------------

* Junkers Ju 86

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** NKC
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Gisle Harr** (født 11. oktober 1966 i Harstad) er en norsk billedkunstner bosatt i Oslo. 

Han arbeider med hovedvekt på tegning, skulptur, installasjon og maleri. Harr har arbeidet som satirisk/ humoristisk tegner i ulike medier siden 1985. Han jobbet en periode som tegner i *Morgenbladet,* og debuterte som billedkunstner i 1994. Han er i tillegg aktiv musiker.

Arbeidene hans er ofte figurative skulpturer, portretter og iscenesatte tablåer i modellformat, eller skulptur og maleri i kombinasjon. Tematisk arbeider han gjerne med fremstillinger av mennesker samt med hverdagsmotiver, ofte med selvbiografiske, populærkulturelle eller historiske referanser.

Familie
-------

Gisle Harr er sønn av billedhuggeren Kari Rolfsen og maleren Karl Erik Harr.

Utdannelse
----------

Harr studerte ved Oslo tegne- og maleskole fra 1985 til 1988 og ved Det ungarske kunstakademi fra 1990 til 1991. Han var hospitant innen grafikk ved SHKS fra 1991 til 1993, og ved Statens kunstakademi i Oslo fra 1994 til 1998.

Undervisningsvirksomhet
-----------------------

Harr har undervist og holdt workshops for blant andre Riksutstillinger, Den kulturelle skolesekken, Kunsthøgskolen i Oslo og flere forskoler.

Utstillinger og innkjøp
-----------------------

Harr har hatt en rekke utstillinger, blant annet ved Galleri F15, Henie Onstad Kunstsenter, Oslo Kunstforening, Riksutstillinger, Høstustillingen, Skulpturbiennalen, Museet KUBE og Kunstnerforbundet.

Verker av Harr har blitt innkjøpt blant annet av Norvoll skole og autismesenter, Grevle alders- og sykehjem, Oslo kommune, Statoil, DNB Nor, Vestfossen Kunstlaboratorium og Oslo Bymuseum.

Priser og utmerkelser
---------------------

I 2009 mottok Gisle Harr Aksel Waldemars minnepris.

Organisasjonsvirksomhet
-----------------------

Han er medlem av Norsk Billedhoggerforening og Landsforeningen Norske Malere.

Han har hatt styrelederverv i Norsk Billedhoggerforening fra 2011 og sentralstyreverv i Norske Billedkunstnere 2002-2004. Han er også en engasjert debattant i media.

Referanser
----------

1. ↑  «Stjal kunstnerens sønn». *Aftenposten*. Besøkt 17. oktober 2016.
2. ↑  «Kunstnerforbundet». *www.kunstnerforbundet.no*. Arkivert fra originalen 18. oktober 2016. Besøkt 17. oktober 2016.
3. ↑  Gali, André. «Billedreportasje: aktuelle utstillinger». *Kunstkritikk*. Besøkt 17. oktober 2016.
4. ↑  ArtFacts.net. «Gisle Harr». *ArtFacts.net*. Besøkt 17. oktober 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Gisle Harrs blogg

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI
 |