recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Chuka-massakren** var en hendelse i byen Chuka i dagens Tharaka-Nithi fylke i Kenya i juni 1953, hvor soldater fra B-kompaniet i det britiske King's African Rifles drepte 20 ubevæpnede personer under Mau Mau-opprøret.

De britiske soldatene gikk inn i Chuka 13. juni 1953 for å jage ut opprørere som de mistenkte gjemte seg i den nærliggende skogen. I løpet av de neste dagene hadde soldatene fanget og henrettet 20 personer de av ukjente årsaker mistenkte for å være Mau Mau-opprørere. Det er senere avklart at de fleste av de henrettede i virkeligheten tilhørte den vennligsinnede Kikuyu Home Guard - en lojalistisk milits som ble rekruttert av britene til å bekjempe geriljaen. I en atmosfære av grusomheter og gjengjeldelser ble saken feid under teppet og ingen ble stilt for retten for massakren.

Bare dager etter massakren ankom den nye britiske øverstkommanderende for Kenya, George Erskine. Han ønsket umiddelbart å endre adferden til de britiske sikkerhetsstyrkene, og sendte ut et direktiv hvor han slo fast: «I will not tolerate breaches of discipline leading to unfair treatment of anybody», og sendte ordre om at «every officer ... should stamp on at once any conduct which he would be ashamed to see used against his own people.» I dette tilfellet besluttet imidlertid Erskine å dekke over hva som hadde skjedd.

Referanser
----------

1. ↑  Fenton, Ben (10. juli 2006). «MoD 'refusing to release file on massacre of Kenyans'». The Daily Telegraph. Besøkt 20. desember 2014.
2. ↑  A Very British Massacre
**Rasmus Flo** (født 29. september 1851, død 30. november 1905) var en norsk lærer, filolog og målmann. Gjennom sitt arbeid med den første nynorsknormalen, fikk han stor påvirkning på utviklingen av skriftspråket.

Liv og gjerning
---------------

Rasmus var bondesønn fra bygden Flo i Stryn kommune i Nordfjord. 20 år gammel gikk han ut fra seminaret på Stord. Han livnærte seg som lærer mens han leste seg frem til artium (1873) og i 1881 til filologisk embetseksamen. 1878-85 var han lærer på Kongsvinger mellomskole, så ett år vikar på Tromsø høyere skole og deretter to år lærer på Valdres kommunale mellomskule. "Han høvde elles ikkje godt til aa vera skulemeister", skriv Halvdan Koht, og han fikk vansker med å få seg arbeid.

I studentårene stod Flo nær Olaus Fjørtoft, delte hans meninger og målsyn. Liksom Fjørtoft skrev han på bygdemålet, lett tiljevnet og mest mulig lydrett. Siden nærmet han seg Aasens norm, men kuttet vekk foreldede bøyningsendinger og noen døde konsonanter.

I 1892 fikk Moltke Moe han med i arbeidet med Nordahl Rolfsens lesebok. Flo hjalp Moe med stilføring og rettskriving i nynorskutgaven av Rolfsens lesebok, et arbeid han passet svært godt til med sin sans for naturlig stil. Steinar Schjøtt fikk og hjelp av Flo med oversettelse til sin nye utgave av Snorre Sturlasons kongesagaer. Flo oversatte mange av skaldekvedene i verket. Flo stod i tillegg bak det tyngste arbeidet med bind to og tre av Austlids lesebok.

Både gjennom leseboken (Rolfsens) og arbeid for Det Norske Samlaget fikk Flo påvirkning på utviklingen av nynorsk skriftspråk. Han var med i den første rettskrivingsnemnden for nynorsk (1899). I hovedsak var det han som satt opp forslaget til flertallet i nemnda (Flo og Arne Garborg), den såkalte midlandsnormalen. Flo skal ha vært den eneste som fikk rette på språkføringen til Garborg.

Flo var med i Det Norske Samlaget sitt styre 1894-1903. Det samme året som han kom inn i styret tok han på seg å redigere forlaget sitt nystartede tidsskrift *Syn og Segn*. Han var styrer fra det første heftet av *Syn og Segn* til han døde. I tidsskriftet skrev han om mange slags emner, både sagngranskning, samfunnsvitenskap, sjelelære, naturfag og geologi. Flo oversatte elles en av barnebokforfattaren Frederick Marryat sine bøker (Styrmann Stav, 1900).

Flo levde et kravløst liv i små kår. Han døde i Kristiania (Oslo).

Skrifter
--------

* Rasmus Flo:*Gamle skaldar og kvad*. 1902
* M. Hægstad, A. Garborg, R. Flo:*Framlegg til skrivereglar for skularne*. Kristiania, 1906

Kilder
------

* Halvdan Koht: *Norsk vilje*. Norges Boklag. 1933

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Tobias Nordbø** (f. 1989) er en norsk forfatter født og oppvokst i Stavanger. Nordbø bor og arbeider i Oslo og har gitt ut to bøker på Aschehoug forlag.

Verk
----

Nordbø debuterte i 2017 med romanen *Hasj og høykultur* på Aschehoug forlag. Romanen, som er første roman i en planlagt trilogi om den danske Søren Kierkegaards eksistensnivåer, fikk gode anmeldelser, men vakte også mye oppmerksomhet i norske medier som følge av sin kontroversielle tematikk.

Nordbø fulgte opp romanen med *På gjengrodde turstier* i 2019, og fikk god kritikk av NRKs litteraturkritiker Knut Hoem, som blant annet skrev: 

> «Skal man kvitte seg med eller beholde barnet i magen? Hva de unge velger er spennende til siste slutt i Tobias Nordbøs løfterike andreroman.... Tobias Nordbø fra Stavanger, født ganske nøyaktig 100 år etter at Amalie Skram skrev «Hellemyrsfolket», går rett i strupen på et av de store dilemmaene i vår tid.... Tobias Nordbø er ikke akkurat minimalist. Han lager humpete fortellinger, der leseren må tenke seg om både en og to ganger før hun ser sammenhengen.... Tobias Nordbø er en vittig type, som det skal bli gøy å følge videre.»
> 
> 
> 
> Knut Hoem
> 
>

Bakgrunn
--------

Tobias Nordbø er utdannet litteraturviter fra Universitetet i Oslo og skrev sin masteravhandling om David Foster Wallaces Infinite Jest. 

Han har tidligere jobbet som skribent for tv, og samarbeidet med blant annet Harald Eia, Sigrid Bonde Tusvik, Lisa Tønne, Markus Gaupås Johansen og Sturle Vik Johansen fra 5080 nyhetskanalen.

Bibliografi
-----------

* *Hasj og Høykultur* – roman (2017)
* *På gjengrodde turstier* – roman (2019)

Referanser
----------

1. ↑   www.aschehoug.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 13. oktober 2019. Besøkt 13. oktober 2019.
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** SUDOC
 |
**Ivar Rognald Kvåle** (født 8. april 1947, død 23. oktober 2011) var en norsk avistegner, bokillustratør, musiker og tegneserietegner. 

Fra 1977 skrev og tegnet Kvåle i avisa *Hordaland*. Han leverte, under signaturen **Knipo**, i 34 år vitsetegninger med krasse og muntre kommentarer til avisa. I den faste spalten «Dagens Dumt» karikert han naive turister, innfule bergensere, lokalpolitikere, utflytta Vossakjendiser og frustrerte innflyttere.

På slutten av 60-tallet begynte Kvåle å tegne stripetegneserien *Pegasus*. Denne serien ble utgitt i avisa *Nationen* fra 20. november 1968 til 13. september 1969. Kvåle bidro også med illustrasjoner til denne avisa i samme periode. Han la vekk stripeserien da han høsten 1969 gikk inn i garden.

I *Arbeidermagasinets* julenummer i 1968 (nr.52) fikk Kvåle på trykk en tre ruters tegneseriestripe kalt «Julebord-drama i 3 akter».

Kvåle illustrert nærmere 40 bøker (både egne og andres). De fleste av bøkene bler utgitt på forlaget Samlaget.

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Ivar\_Kvåle, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, KulturNav-ID 50e96eee-a6e1-4939-a4ea-1ce07576f48e, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Ivar Kvåle har gått bort». www.vossajazz.no. 28. oktober 2011. Besøkt 30. oktober 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** KulturNav
 |
**Ivar Harry Nilsen** (født 6. juni 1950) er en norsk tidligere skihopper. På 1980-tallet var han profesjonell prøvehopper over hele Europa, og hadde blant annet som oppgave å sette spor i ovarennet, noe som i moderne hoppbakker i dag (2011) gjøres maskinelt med fres. Han var aktiv som skihopper til 1995, da han var 45 år.

Under prøvehopping med toppfart falt Nilsen i 1980 på et hopp på 166 meter i Vikersundbakken. Bakken hadde da K-punkt 150 meter og bakkerekord 157 meter.

Som konkurransehopper deltok han i bare noen få internasjonale renn. Ifølge Adam Kwiecińskis resultatdatabase var Nilsens beste plassering nummer 18 i europacupen i Sprova 21. mars 1986 og i Meldal to dager senere.

Kilder
------

* NRK: – Landingen var så hard at jeg slo kneet i haka. Haka sprakk og jeg fikk hjernerystelse (med video, 11. februar 2011)
* Adam Kwieciński: Hoppresultater[*død lenke*] (besøkt 13. august 2016)
* Vikersund.no: Vikersund IFs hoppgruppe – Adelskalender for hopp over 100[*død lenke*] (17. oktober 2010, feil fødselsår på Nilsen?)
**Adam av Dryburgh** (født ca. 1140, død ca. 1212), også kalt for **Adam Scotus** (= *Adam Skotten*) og **Adam Anglicus** ble født i Berwickshire i sørlige Skottland og fungerte i de første årene som predikant. Under en reise i Premontre i Frankrike ble han kjent med den strenge karteuserordenen ved Val St. Pierre. Ordenen var blitt grunnlagt av Roger, den første abbed ved klosteret i Dryburgh som likesom han selv ble kannik hos premonstratenserordenen i 1184. Etter å ha søkte råd fra Hugh av Lincoln kunne han tre inn som karteuser ved Witham i Somerset i England i 1188. Han var øyensynlig i St. Andrews og rundt tyve år senere hadde han steget i gradene og blitt abbed og biskop ved Candida Casa i Whithorn i Galloway.

Adam oppnådde europisk anerkjennelse for sine mystisk-estetiske skriverier i middelalderen, inkludert en opptegnelse av premonstratenorden, en samling av festseremonier, og *Soliloquia de instructione discipuli*, som tidligere var blitt tilegnet hans samtidig Adam av St. Victor.[] Guds kvaliteter er beskrevet i *De triplici genere contemplationis*, tabernakelet bygget av Moses i *De tripartito tabernaculo*, en dialog mellom fornuft og sjel i *Soliloquium de instructione animae*. Noen av Adams skrifter har overlevd, en del ble utgitt i 1518 i Paris og en annen del ble utgitt i Antwerpen i 1659.

Referanser
----------

1. ↑   Oxford Dictionary of National Biography[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU **·** BNE
 |
**Christian August Anker** (født 1840, død 1912) var en norsk ingeniør og industripioner.

Christian Anker var født og vokste opp på Rød herregård i Halden. Han ble ingeniørutdannet i Dresden og Zürich. I 1866 ble han gift med Anette Vilhelmine Krebs (1846-67), en datter av Christian August Krebs og Henriette Elisabeth Scheel. I annet ekteskap i 1868 med Christine Charlotte Friis ble han svigerfar til Nini Roll Anker. 
Anker ble en av Norges fremste industripionerer og startet blant annet sammen med sin bror Nils en av landets første tremassefabrikker – den første beregnet på eksport til England. De var også hovedmennene bak Norges første cellulosefabrikk på Hafslund ved Sarpsborg. 

Anker etablerte også Hønefoss Træsliberi, en av landets største tremassefabrikker, på Øya i Hønefoss i 1880-årene, der han etter hvert kjøpte opp alle eiendommene og vannrettighetene for Hønefossen på sørsiden av Begnaelva. Han deltok i etableringen av Halden Tendstikfabrik og startet marmorutvinning i Fauske med marmorsliperi ved Halden.

På begynnelsen av 1900-tallet fikk Anker med seg engelske interessenter og fikk bygget et kobberverk i Birtavarre i Kåfjorden. I 1902 sendte han sine skjerpere til Sør-Varanger, og de fant der Norges største jernmalmfelt som ble opphavet til Aksjeselskapet Sydvaranger, Norges største gruveforetagende. Etter vanskelige forhandlinger med Storting og Regjering ble avtalen for selskapet klar i 1905, rett før unionsoppløsningen. 

Senere engasjerte Anker seg i letingen etter kullforekomster på Svalbard, og det var hans «okkupasjoner» som senere ble innlemmet i Store Norske Spitsbergen Kulkompani ved sønnen Johan Ankers fremstøt etter farens død. 

Christian Anker ble belønnet med kommandørkorset av St. Olavs Orden for sin innsats.

Kilder
------

* Ole Anker-Rasch: Christian August Anker – Industripioner og grunder fra Rød Herregård. Andresen & Butensschøn, Oslo 2006 ISBN 8279810455

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**«What Have They Done to My Song Ma»** er en amerikansk sang med melodi og tekst av Melanie Safka. Hennes versjon ble utgitt på singlen Buddah 268.

Coverversjoner
--------------

Dalilah Levi spilte inn en suksessfull tyskspråklig versjon av sangen i 1971. En coverversjon med Ray Charles («Look What Have They Done to My Song, Ma») ble utgitt i 1972. Coverversjoner har også blitt gjort av Nina Simone samt Billie Jo Spears. En coverversjon med det jugoslaviske rockbandet Bajaga i Instrukturi på serbisk («Vida šta sam ti uradio pesme, mama») ble utgitt i 1985.

I 1980-årene anvendte the Quaker Oats Company en versjon av «What Have They Done to My Song Ma» i sin reklame for Instant Oatmeal med den endrete teksten: *«Look what they've done to my oatmeal»*.

Norsk versjon
-------------

Arne Bendiksen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Hva har de gjort med min sang, mor».

### Innspilling

* Wendy Wiger. Utgitt på singlen Triola TN 596 i 1971.

Listeplasseringer
-----------------

| Artist | Liste | Høyeste  plassering | Uker på listen | Dato for listeplassering |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Melanie | Norges flagg VG-lista | # 6 | 11 (# 6 i 1 uke) | 1971 |
| Melanie | Storbritannias flagg Storbritannia | # 39 | 1 | 16. januar 1971 |

Referanser
----------

1. ↑  Melanie Discography Arkivert 9. november 2010 hos Wayback Machine.
2. ↑  norwegiancharths.com - Melanie Safka - What Have They Done To My Song, Ma
**Christian August Bendixen** (født 27. juni 1811 i Oddernes ved Kristiansand, død 25. oktober 1874 Hjartdal) var en norsk jurist.

Han tok juridisk embetseksamen i 1842. Fra 1849 var han underrettssakfører i Ålesund, og ordfører i Ålesund i 1854, 1855 og 1857, og varaordfører i 1856. I 1858 ble han konstituert politimester i Kristiansund, og i 1860 ble han permanent utnevnt til samme embete. Fra 1866 var han sorenskriver i øvre Telemark.

Ved siden av sitt virke som jurist skrev han skjønnlitterære fortellinger, som ble publisert i *Ny Hermoder* og *Nat og Dag*. Han skal også ha vært teateranmelder i tidsskriftet *Rigstidende*.

Utmerkelser og æresbevisninger
------------------------------

I Kristiansund har en gate fått navnet «Politimester Bendixens gate».

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Historier.no: Christian August Bendixen (Ordførerne I Ålesund)». Besøkt 26.07.2016.
2. ↑  Ålesund historielag/Arve Tore Flem. «Ålesunds historiske tidstavle». Ålesund historielag. Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 26.07.2016.
**«What Do You Want?»** er en britisk sang fra 1959, skrevet av Les Vandyke. 

Adam Faith with Accompaniment directed by John Barry spilte den inn 25. september 1959 i Abbey Road Studios, London. «What Do You Want?» ble utgitt 24. oktober 1959 på singlen Parlophone 45-R 4591.. Sangen ble også arrangert av Barry. Produsent var John Burgess. B-siden var «Now Until Forever».

Coverversjoner
--------------

Coverversjoner ble spilt inn av de amerikanske sangerne Ersel Hickey i 1959 på singlen Epic 5-9357 og Bobby Vee i 1960 på singlen Liberty F-55234.

Svensk versjon
--------------

Eric Sandström har skrevet den svenske teksten. Den svenske tittelen er «Ge mig bara ett enda ord baby».

### Innspilling

* Alice Babs, Bengt Hallbergs orkester. Utgitt på EP-platen Decca SDE 7199 i 1960.

Listeplassering
---------------

Versjonen til Adam Faith entret den britiske singlelisten 20. november 1959 og tilbrakte nitten uker der. Den lå som # 1 i tre uker og delte denne plassen siste uken med Emile Ford & The Checkmates' «What Do You Want to Make Those Eyes at Me For?» Med en lengde på 1:38 var «What Do You Want?» den korteste sangen som lå på førsteplassen på den britiske singlelisten.

Referanser
----------

1. ↑   45cat
2. ↑   45cat
3. ↑   Everyhit.com: Record-Breakers and Trivia
Landskap nær Ngaoundal i Kameruns Adamaouaprovins
**Adamawaplatået** (fransk: **Adamaoua**) en fjellplatåregion i vestlig-sentrale Afrika, som strekker seg fra sørøstre Nigeria gjennom det nordlige sentrale Kamerun (Adamaoua- og Nord-provinsene) til Den sentralafrikanske republikk. Platået er oppkalt etter den muslimske fulanilederen Modibo Adama. Den del av platået som ligger innen Nigeria er bedre kjent som Gotelfjellene.

Platået har kildene til en rekke elver, hvorav Benue er den største.

Her er det rike bauksittforekomster.

Platåets gjennomsnittshøyde over havet er på 1 000 meter, men deler når opp til 2 650 meters. Vegetasjonen er for det meste savanne, og området er tynt befolket. Kvegdrift er hovednæring.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Encyclopædia Britannica - Adamawa Plateau». Arkivert fra originalen 15. oktober 2007. Besøkt 15. september 2007.
2. 1 2 3  «MSN Encarta - Adamawa Plateau». Arkivert fra originalen 31. oktober 2009. Besøkt 15. september 2007.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 2. november 2009. Besøkt 11. april 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Sveits Sveits’ flagg |
| Orientering |
|  Seiere sammenlagt i Verdenscupen: 0 |
| Verdenscupseiere, enkeltløp: 0 |
| Verdensmesterskap |
| Gull | 1991 Tsjekkoslovakias flagg Marienbad |  Stafett |
| Gull | 1993 USAs flagg West Point |  Stafett |
| Gull | 1995 Tysklands flagg Detmold |  Stafett |

**Christian Aebersold** (født 1962) er en tidligere sveitsisk orienteringsløper. Aebersold er tre ganger verdensmester i stafettorientering.

Karriere
--------

Christian Aebersold løp ankeretappen på Sveits' stafettlag som tok VM-gull i Marienbad i Tsjekkoslovakia i 1991. Sammen med Thomas Bührer, Alain Berger, Urs Flühmann sørget Aebersold for det første sveitsiske gullet i stafett gjennom VM-historien. I 1991-VM gjorde Aebersold også sine beste individuelle prestasjoner. Sveitseren var nær pallplassering med 4.-plass på kortdistansen og 6.-plass på den klassiske distansen. Aebersold løp henholdsvis andre og tredje etappe da Sveits ble verdensmestre i USA i 1993 og i tyske Detmold i 1995. Han la opp i etterkant av 1999-sesongen.

Personlig
---------

Christian Aebersold arbeider som lege i Biel. Han ble uteksaminert ved Universitetet i Bern i 1990. Mellom 1995 og 1998 tok han sportsmedisinsk utdanning. Han er faren til juniorverdensmester i orientering Simona Aebersold.

Referanser
----------

1. ↑   Association of Road Racing Statisticians, more.arrs.run[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *sportsmed-bs.ch* Tysklands flagg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
***Le Grand Ricci*** er en kinesisk-fransk ordbok. Fullt navn er **Le Grand Dictionnaire Ricci de la langue chinoise** (= Lishi Han-Fa cidian, 利氏漢法辭典). Verket er på syv bind (8 900 sider), og er med rundt 13 500 forskjellige kinesiske tegn og 300 000 sammensatte ord og vendinger i dag (2007) verdens største ordbok mellom kinesisk og noe annet språk. Verket favner både om klassisk og moderne kinesisk, gir tegnanvisninger også i orakelbenskrift og gir meget omfattende etymologiske forklaringer, langt ut over hva som ellers er vanlig i tospråklige ordbøker. Uttalen angis ifølge Wade-Giles-transkripsjon.

Ordboken er oppkalt etter den italienske jesuitten Matteo Ricci, som virket i Kina i nesten 30 år til sin død i 1610.

*Le Grand Ricci* er etterfølgerutgaven til *Petit Ricci* fra 1979, med 6 000 skrifttegn og 50 000 ord.

*Le Grand Ricci* ble offentliggjort 2001 av Ricci-instituttene i Paris og Taipei.

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt (fransk)
* Page-type (Eksempel på side fra *Grand Ricci* – på *jesuites.com*)
* Institut Ricci de Paris Centre d'études chinoises )
* The Ricci Institute Library Online Catalog Arkivert 3. januar 2007 hos Wayback Machine.

Bibliografisk utgave
--------------------

* Instituts Ricci (utg.): *Le Grand Dictionnaire Ricci de la langue chinoise*, Paris, Desclée de Brouwer 2001; ISBN 2-220-04667-2.
**Christiaan Hendrik Persoon** (født 1. februar 1761 i Kappstaden, død 16. november 1836 i Paris) var en nederlandsk botaniker og mykolog. Hans offisielle botaniske autorforkortelse er „Pers."

Persoon studerte medisin og naturvitenskaper i Leiden og Göttingen. Han praktiserte deretter som lege i Tyskland og fra 1802 i Paris. Fremst viet han seg imidlertid til botanisk forskning, fremfor alt mykologi, og la grunnlaget for de høyere soppenes vitenskapelige utforskning ved flere fremstående verk, som *Observationes mycologicæ* (1-2, 1796-99), *Commentatio de fungis clavæformibus* (1797), *Synopsis methodica fungorum* (1-2, 1801), *Icones et descriptiones fungorum* (1-2, 1798- 1800), *Icones pictæ rariorum fungorum* (1-4, 1803-06) og *Mycologia europæa* (1-3, 1822-28). Han utgav også to allment deskriptive arbeider av stor nøyaktighet, *Synopsis plantarum* (1-2, 1805-07) og *Species plantarum* (1-5, 1817-21), som omfattet alle til da kjente arter. Han ble korresponderende medlem av Vetenskapsakademien i Stockholm 1815.

Han døde i stor armod i Paris.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3   www.accademiadellescienze.it, Accademia delle Scienze di Torino ID christian-hendeck-persoon, besøkt 1. desember 2020[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. mars 2015[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Persoon, Christiaan Hendrik i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1915)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** Botanist **·** CiNii
 |
***Calopsephus*** er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende
--------

En middelsstor (8-10 millimeter), slanke, blanke, mørkbrunlig smeller, pronotum er brungult med mørk midtstripe. Antennene er tynne, litt sagtakkede, noe lengre enn hode + pronotum. Pronotum er litt klokkeformet, litt bredere enn langt, bakhjørnene trukket ut skrått bakover. Dekkvingene har tydelige punktstriper.

**Larvene** er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Utbredelse
----------

Arten er vidt utbredt i Vest- og Sentral-Afrika.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien smellere, Elateridae
				+ Underfamilien storsmellere, Elaterinae Leach, 1815
					- Stammen Ampedini Gistel, 1856
						* Understammen Dicrepidiina Candéze, 1859
							+ Slekten ***Calopsephus*** Basilewsky, 1958
								- *Calopsephus apicalis* (Schwarz, 1903)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Calopsephus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Calopsephus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
**«Blåveispiken»** er en norsk vise med tekst av Arne Paasche Aasen og melodi av Kurt Foss og Reidar Bøe. Foss og Bøe spilte sangen inn i 1950 som Radiofantomene. Innspillingen solgte i 100 000 eksemplarer.

Teksten handler om en jeg-person som «går og rusler på Ringerike» og møter «en liten pike, en lubben unge på fem-seks år» som tillitsfullt gir fra seg en blåveisbukett.

Norske innspillinger (i utvalg)
-------------------------------

* Kurt Foss og Reidar Bøe med Sy-We-La Kvintetten. Innspilt 27. september 1950. Utgitt på 78-platen Musica A 3078.
* Kurt Foss og Reidar Bøe med Frank Cooks ensemble. Innspilt 4. februar 1955. Utgitt på 78-platen Musica A 5086 og på EP-platen RCA NEP 326.
* Rune Larsen og Tor Endresen. Utgitt på CD-platen *Nære ting* (CNR) i 1997.
* De Syngende Husmødre. Utgitt på *Hvite roser fra Athen* Talent 1990

Utenlandske innpillinger
------------------------

Bernhard Brim skrev en færøysk tekst. Den færøyske tittelen er «Soljugentan». Connie, Simme og ljomlid spilte den inn i desember 1957. Sangen ble utgitt på 78-platen Harmoni 443 og på singlen Harmoni 451-S i 1958.

Ludo Verbies har skrevet en nederlandsk tekst. Den nederlandske tittelen er «Lentekind» («vårbarn»). Den ble spilt inn med Orkester Zonder Nam o.l.v. Ger de Roos, met zang des Marketentsers en Musketiers. Sangen ble utgitt på 78-platen Philips P 17208 H.

Referanser
----------

1. ↑  Foss, Kurt og Bøe, Reidar – Ballade.no Arkivert 17. september 2010 hos Wayback Machine.
2. ↑  Kurt Foss og Reidar Bøe med Sy-We-La Kvintetten: *Blåveispiken* (K. Foss – R. Bøe – A. Paasche-Aasen) (Musica A 3078, 78-plate)
3. ↑  Kurt Foss og Reidar Bøe med Frank Cook's ensemble: *Blåveispiken* (Foss – Bøe – A. Paasche-Aasen) (Musica A 5086, 78-plate)
Nicaraguas riksvåpen
**Nicaraguas riksvåpen** (og flagg) er det som er mest likt det gamle statsflagget og riksvåpenet til Den mellomamerikanske føderasjon. Både trekanten, vulkanene, solen, frihetsluen (Frygisk lue), og regnbuen forekom på det opprinnelige flagget til føderasjonen. Dagens riksvåpen inneholder landets navn, mens det i 1823 sto «*Provincias Unidas del Centro de America*». «*America Central*» er til minne om Den mellomamerikanske føderasjonen. Nicaragua tok de gamle symbolene i bruk igjen i 1908 for å markere håpet om at de fem nasjonene igjen skulle samles til en politisk enhet.

Som på det opprinnelige riksvåpenet symboliserer de fem fjellene de fem opprinnelige medlemslandene, solstrålene og regnbuen symboliserer en lys fremtid og Frihetsluen symboliserer nasjonal frihet.

| * v
* d
* r
Nordamerikanske riksvåpen |
| --- |
| Amerikas forente stater **·** Antigua og Barbuda **·** Bahamas **·** Barbados **·** Belize **·** Canada **·** Costa Rica **·** Cuba **·** Dominica **·** Den dominikanske republikk **·** El Salvador **·** Grenada **·** Guatemala **·** Haiti **·** Honduras **·** Jamaica **·** Mexico **·** Nicaragua **·** Panama **·** Saint Kitts og Nevis **·** Saint Lucia **·** Saint Vincent og Grenadinene |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Niccolò Ardinghelli**  (født 17. mars 1503 i Firenze i Den florentinske republikk, død 22. august 1547 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler, som innehadde en rekke embeder i den romerske kurie.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn, utdannelse, tidlig karriere

Niccolò Ardinghelli kom fra en florentinsk adelsslekt. Som ung mann studerte han latin, gammelgresk, juss. poesi og italiensk litteratur.

Sannsynligvis bidro den omstendighet at hans far Pietro hadde vært sekretær til pave Leo X til at Niccolò Ardinghelli fikk en lett inngang og rask karriere i den romerske kurie. Han ble apostolisk protonotar i 1523. Raskt fikk han også kanonikater i Pisa og i Firenze. Sine juridiske studier begynte han ved universitetet i Pisa, vekslet imidlertid i 1524 over til universitetet i Padova etter invitasjon fra kardinal Pietro Bembo; der avsluttet han studiene, og forble der til 1526.

Det er mindre avklart hvor han var de påfølgende årene, men i 1536 ble han i Roma opptatt som sekretær i medarbeiderstaben rundt kardinal Alessandro Farnese. I juni 1540 ble han sekretær for pave Paul III og var også datar, først sammen med Girolamo Capodiferro, og fra 1542 alene.

Han ble utsendt som nuntius til kong Frans I av Frankrike for å oppmuntre til fredsforhandlinger med keiser Karl V og søke kongens støtte for et økumenisk konsil. Han ledsaget dessuten kardinal Farnese, som var pavelig legat både til Frankrike og til Spania.

### Biskop, kardinal

Ardinghelli, som fra 1541 til 1547 var biskop av Fossombrone, ble av Paul III elevert til kardinal den 19. desember 1544. I januar tilviste paven ham *Sant'Apollinare* som tittelkirke.

I 1545 ble han prefekt for den apostoliske signatura. Han fratrådte som biskop av Fossombrone den 16. mars 1547.

Han døde i Palazzo Baldassini i Roma den 23. august 1547. og ble begravet i *Santa Maria sopra Minerva*.

Litteratur
----------

Mario Rosa: «Ardinghelli, Niccolò». In Alberto M. Ghisalberti (utg.): *Dizionario Biografico degli Italiani* (DBI). Bind 4: Arconati–Bacaredda. Istituto della Enciclopedia Italiana, Roma 1962.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 15. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 31. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5 6 7 8  Entry from Biographical Dictionary of the Cardinals of the Holy Roman Church

Eksterne lenker
---------------

* The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Finn Haugan** (født 13. desember 1953 i Trondheim) er en norsk banksjef og forretningsmann. Fra 1991 til 2019 var han konsernsjef/administrerende direktør i SpareBank 1 SMN (tidligere Sparebanken Midt-Norge).

Han er utdannet siviløkonom fra BI fra 1977. Innen han ble administrerende direktør i Sparebanken Midt-Norge i 1991, satt han i ledende stillinger i Forretningsbanken og Fokus Bank, til sist som viseadministrerende direktør fra 1989 til 1991.

Haugan har innehatt mange styreverv, blant annet som styreleder i SpareBank 1 Gruppen i flere perioder, styremedlem i Leiv Eiriksson Nyskaping, styremedlem i Adolf Øiens Fond, styremedlem i Sparebankenes sikringsfond, styremedlem i Fotograf Schrøders Stiftelse og direksjonsformann i Selskabet for Trondhjems Bys Vel.

Etter at han fratrådte som banksjef i 2019, ble han styreleder i sjømatselskapet SinkabergHansen.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Sund, John (30. august 2003). «Fakta: Finn Haugan». *Adresseavisen*. Besøkt 9. november 2017.
2. ↑  Langørgen, Ståle (29. oktober 2018). «Finn Haugan slutter i Sparebank 1 SMN». *Adresseavisen*. Besøkt 14. desember 2019.
3. ↑  Okstad, Gunnar (30. oktober 2018). «Finn Haugan slutter uten fallskjerm». *Adresseavisen*. Besøkt 14. desember 2019.  (Abonnement påkrevet)
4. ↑  Okstad, Gunnar (28. juni 1991). «Fokus-sjef blir sparebank-sjef». *Adresseavisen*: 9.
5. ↑  «Haugan styreleder i SinkabergHansen». SinkabergHansen. 13. mai 2019. Besøkt 14. desember 2019.
**Calorisbassenget** også kalt **Caloris Planitia** er den største kjente formasjonen på Merkurs overflate. Den utgjør et nedslagskrater med diameter på rundt 1 550 km og er omgitt av flere konsentriske ringfjell. Krateret har fått navnet fordi solen ligger nesten rett over dette området hver andre gang Merkur passerer perihelium. Krateret er omgitt av fjellkjeden Caloris Montes, en fjellkjede med nesten 2 km høye topper. Krateret kan være relatert til det sene tunge bombardementet som observert på Månen og Mars.

Synlighet
---------

Calorisbassenget ble oppdaget på fotografier tatt av Mariner 10 i 1974. Bassenget befant seg ved terminatoren, linjen som deler planeten i dag- og natt-halvkuler da den ble fotografert av Mariner 10, så derfor var bare halvparten av krateret synlig. Den andre halvdelen har aldri blitt fotografert.

Krateret er ca. 1550 km i diameter og er omgitt av fjellkjeden Caloris Montes som har nesten 2 km høye topper. Innenfor disse fjellen ligger kratergulvet som er fylt med eldgammel lava omtrent som havene på månen. Utenfor fjellene finnes materialer som ble slynget ut av krateret når det ble dannet. Dette materialet og en ring av små kratre strekker seg ca. 1 000 km utenfor Calorisbassenget.

Sammenligning med Europa
------------------------

Om en meteoroide skulle treffe sentrale Frankrike og danne et krater av Cloris' størrelse, ville krateret og en omkringliggende opp til to meter tykt lag av fragmenter dekke mesteparten av Europa. Sekundære kratre på størrelse med byer ville preget kontinentes utkanter og mindre kratre ville oppstå så langt borte som Russland, Tyrkia og Nord-Afrika.

Antipodens kaotiske terreng
---------------------------

Nærbilde av det Katotiske Terrenget
Støtet som dannet Caloris kan ha hatt globale implikasjoner for planeten. Ved de eksakte antipoden av bassenget finnes det et fjell lignende, furete terreng, med noen få nedslagskratere, kjent som Kaotisk Terreng (også 'Rart Terreng'). Terrenget kan være skapt av seismiske bølger fra nedslaget som knuste skorpen og hevet overflaten flere ti-metere vertikalt.

Referanser
----------

1. ↑  Shiga, David (30. januar 2008). «Bizarre spider scar found on Mercury's surface». NewScientist.com news service. Arkivert fra originalen 4. mai 2008. Besøkt 2. mai 2010.
2. ↑  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 30. juni 2015. Besøkt 27. juni 2013.
3. ↑  Ronald Greeley  Introduction to Planetary Geomorphology s. 101

Eksterne lenker
---------------

* (en) Caloris basin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Calorisbassengets oppslag i Gazetteer of Planetary Nomenclature Rediger på Wikidata

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
***Ancistronycha violacea*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) storbløtvinger i familiegruppen bløtvinger.

Utbredelse
----------

*Ancistronycha violacea* er utbredt, men ganske sjelden. Den finnes i Europa, østover i Asia. Finnes i Norge

Utseende
--------

*Ancistronycha violacea* er 11-14 mm lang. Palpenes (munnføtter) endeledd er økseformet og ikke smalt, ovalt. Antennenes tredje ledd lengre enn det andre leddet. Brystskjoldet (pronotum) har bare en svak innbuktning i bakkanten og har en overflaten som ikke er grovt rynket eller punktert. Brystskjoldets bakhjørner er tydelig avsatt, men ikke tydelig utstående. Leggene på bakbeina er vanligvis krummet inn mot kroppen. Pannen har en forhøyning mellom antennefestene. Dekkvingene har kort nedliggende behårning. Dekkvingene skjuler hele bakkroppen og er mørke, tydelige metallblå. Kroppen ellers er rødlig nesten orange. Brystskjoldets bakkant, føttene er svart. Men det finnes fargevariasjoner der nesten hele dyret er mørkt (lite rødgult).

Levevis
-------

*Ancistronycha violacea* finnes på blomster, trær og busker i juni og juli. Larvene lever som predatore (rovdyr). 

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Litteratur
----------

* Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). *Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera)* Danmarks Fauna 44. (344 sider) Side 24-25. ISBN 8712166936
* Lindroth, C.H. 1993. *Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem* (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ancistronycha violacea* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Ancistronycha violacea* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Ancistronycha violacea* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Ancistronycha violacea* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Ancistronycha violacea* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Ancistronycha abdominalis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* *Ancistronycha violacea* - Fauna Europaea - engelskspråklig
* Norsk Entomologisk forening
**Attføring** eller **yrkesrettet attføring** er et tidligere begrep som ble brukt om tiltak for å få folk tilbake i en arbeidssituasjon, enten i samme jobb som tidligere, eller i et nytt arbeide, dersom tidligere jobb var blitt umulig å utføre på grunn av sykdom, skade eller lyte.

Yrkesrettet attføring er en eldre trygdeytelse som krevde et godkjent attføringstiltak, som kunne være et kurs, skolegang, trening, hospitering på arbeidsplass eller lignende som vil øke den arbeidssøkendes mulighet for å komme i lønnet arbeid. Fra 1. mars 2010 ble yrkesrettet attføring erstattet av arbeidsavklaringspenger.

Attføring i Norge fram til og med 2009
--------------------------------------

Det var NAV som hjalp til med formulering av søknad om yrkesrettet attføring, saksbehandlet søknaden og innvilget og utbetalte ytelser. 

Ved sykdom eller skade var det vanlig at den det gjaldt mottok sykepenger i inntil 52 uker. Deretter måtte det søkes om rehabiliteringspenger dersom pasienten var under behandling med utsikt til bedring, eller attføringspenger dersom pasienten var i et attføringstiltak. 

Tidligere var det opprettet såkalte «attføringsinstitutter» der den arbeidssøkende kunne få et opphold, gjerne med trening, og med forsøk på arbeide i flere forskjellige verksteder. Disse ble siden erstattet av flere forskjellige attføringsbedrifter, vernede arbeidsplasser, osv.

For arbeidstakere som hadde fått en sykdom eller skade som gjorde arbeidet umulig i det tidligere yrket, kunne utdannelse som et godkjent attføringstiltak være en mulighet til å ta et studium uten å måtte ta opp studielån. Attføringspengene ville da dekke både utgifter til mat, bolig, bøker, undervisningsmateriell, reiseutgifter og eventuelle skolepenger.

Attføringsavdeling er den avdelingen som følger opp den enkelte elev sin attføringsak. Blant hovedoppgavene er kontakt og rapportering til NAV, koordineringsansvar for det tverrfaglige samarbeidet på skolen og markedsføring av skolens helhetlige tilbud. Attføringsavdelingen består av 4 personer med ulik utdanning og arbeiderfaring.[]

Se også
-------

* AMO

Eksterne lenker
---------------

* Om arbeidsavklaringspenger på NAV

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** GND **·** LCCN
 |
**Attentatet mot *Charlie Hebdo*** fant sted 7. januar 2015 da redaksjonen i avisen *Charlie Hebdo* i Paris ble angrepet av to maskerte menn som var bevæpnet med automatvåpen. Den tiltvang seg adgang til redaksjonslokalene, hvorpå de skjøt omkring seg mens de ropte «*Allahu Akbar*» («Allah er stor»). Det lyktes gjerningsmennene å flykte fra stedet, etter at de hadde myrdet 12 og såret 11 personer. Politiet opplyste senere samme dag at de mistenkte var de to brødrene Said og Cherif Kouachi, som var født og oppvokst i Frankrike, og hvis foreldre hadde innvandret til Frankrike fra Algerie. Politiet jaktet på brødrene i over to døgn, inntil de om formiddagen 9. januar forskanset seg i et trykkeri i byen Dammartin-en-Goële med et gissel. Samme dag oppsto en annen gisseltagning et annet sted i Paris, i et jødisk supermarked i bydelen Porter de Vicennes. I en aksjon som involverte 88.000 politi- og militærmannskaper omringet myndighetene begge bygningene i flere timer. Rundt klokken 17 koordinerte styrkene innsatsen og stormet bygningene; først den hvor Kouachi-brødrene var, her slapp gisselet levende ut, mens begge brødrene ble drept. Kort tid etter stormet politiet supermarkedet og reddet flere av gislene ut. Fire gisler døde og gisseltageren, Amedy Coulibaly, ble drept under aksjonen. Senere på kvelden tok terrorgruppen al-Qaeda på seg ansvaret for *Charlie Hebdo*-massakren.

Referanser
----------

1. ↑  politiken.dk - Terrorgruppen al-Qaeda tager ansvaret for Charlie Hebdo-massakre

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
Kart over Nicaragua med kanalen tegna inn
Kart over Nicaragua som viser fire mulige traseer for kanalen som ble foreslått i 2013. Den nest sørligste av dem ble valgt.
**Nicaraguakanalen** var en planlagt kanal gjennom Nicaragua som skulle binde sammen Atlanterhavet og Stillehavet. Den ville vært 278 kilometer lang, ha kryssa den sørlige delen av landet, og 105 kilometer av ruta skulle gå over Nicaraguasjøen. Kanalen ble foreslått allerede på begynnelsen av 1800-tallet, men planene ble forlatt og Panamakanalen ble bygget i stedet. Som en følge av kapasitetsbegrensinger i Pamanakanalen var det på begynnelsen av 2000-tallet igjen diskusjoner om bygging av kanalen.

Nasjonalforsamlinga i Nicaragua ga i 2012 grønt lys for bygging av kanalen, og 28. juni 2013 ble det undertegna en kontrakt som ga den Hongkong-baserte investorgruppa HKND Group en 50-års konsesjon til å utrede, bygge og drive kanalen. På det tidspunktet ble det sagt at konstruksjonen skulle begynne i mai 2014 og ferdigstilles i 2019. Byggestart ble markert ved en seremoni den 23. desember 2014, da arbeid med anleggsveg til ny havn på stillehavssida ble satt i gang. HKND viste seg imidlertid å være en luftslott uten reel mulighet eller vilje til å bygge noen kanal, og noe mer enn en liten grusveg ble aldri bygget. En frihandelssone, et turistkompleks og en stor internasjonal flyplass ved Rivas, med en terminal på 15 000 m² og en kapasitet på 1,05 millioner passasjerer i året var en del av planene.

Kanalen ville ha hatt innløp ved Brito, nær byen Rivas, på stillehavssida, og ved Punta Águila på atlanterhavssida.

Det var flere problemer knytta til bygginga. Blant annet var miljøvernere bekymra for følgene av skipstrafikk på Cocibolasjøen, som er den største ferskvannssjøen i Mellom-Amerika. En stor del innbyggere vil også måtte bli tvangsflytta fra hjemmene sine. Det var imidlertid de enorme kostnadene som velta prosjektet, totalt var det estimert å koste 50 milliarder amerikanske dollar å bygge kanalen.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Nicaragua starts survey on $40 billion canal; some residents worried about evictions», *Tico Times*, 31. august 2014.
2. 1 2 3  Proyecto de Desarrollo Integral del Gran Canal de Nicaragua
3. ↑  «Nicaragua's Ortega, Chinese businessman sign canal agreement», *Fox News*, 15. juni 2013.
4. ↑  «Chinese firm gets concession for Nicaragua canal», *Tico Times*, 10. juni 2013.
5. ↑  «Nicaragua launches construction of inter-oceanic canal», *BBC News*, 23. desember 2014. Lest 23. desember 2014.

Eksterne lenker
---------------

* HKND Group
* Prosjektplan
* Samling av nyheter om prosjektet Arkivert 6. oktober 2014 hos Wayback Machine. hos *La Voz del Sandinismo*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** BNE
 |
**Anton Myhra** (født 11. juli 1947 i Larvik, død 28. februar 2009) var en norsk filosof.

Myhra var født i Larvik, og begynte å studere ved Universitetet i Tromsø i 1972. Han var med på å starte studentavisa der, *Utropia*, i 1976. Han ble ansatt som universitetslektor ved Universitetet i Tromsø i 1993, og var blant annet kjent fra ex.phil-kurset. Hans spesialfelt var antikke filosofer.

Han var også delaktig i samfunnsdebatten ellers, og sto på valgliste for Rød Valgallianse så seint som i 2007. I 1999 uttalte han at «det er mye mer givende å gå på kafé og studere folks latter og humor» enn å studere «Kants transcendentalpragmatikk».

Anton Myhra fikk hjerneslag i en alder av 53, men kom delvis tilbake i arbeid. Han døde i februar 2009.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Anton Myhra er død[*død lenke*]. Universitetet i Tromsø 02.03.2009
2. ↑  Arbeid, humor og selvironi[*død lenke*]. Utropia, 1.3.2006
3. ↑  Anton Myhra er død. Nordlys 28.2.2009
4. ↑  Valgliste for Rød Valgallianse i Troms, fylkestingsvalget 2007 Arkivert 16. desember 2008 hos Wayback Machine. - NSD
5. ↑  Latter er som orgasme! Dagbladet 18.9.1999

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
Oversikt over hendelsen. Ruten bussen med kongefamilien fulgte er angitt i oransje, og personbilens rute i rødt. Stjernen angir hvor bilen kjørte ned tilskuerne, før ferden endte mot monumentet «de Naald» (sort firkant).
**Attentatet i Apeldoorn 2009** var et attentat mot den nederlandske kongefamilien som fant sted 30. april 2009.

Under feiringen av nasjonaldagen (Koninginnedag) i byen Apeldoorn øst i Nederland kjørte en mann en bil med høy fart inn i en parade som passerte gjennom byen. Paraden ble ledet av en åpen buss med den nederlandske kongefamilien. Ingen av de kongelige kom til skade, men fire tilskuere som sto langs gaten og overvar paraden ble drept da de ble truffet av bilen og tre døde senere på sykehuset (inkludert sjåføren). Videre ble totalt ti skadet, to alvorlig og åtte lettere. Blant de skadde var tre barn. Attentatet er trolig det første mot den nederlandske kongefamilien i moderne tid.

Sjåføren, identifisert som en 38 år gammel, mannlig nederlandsk statsborger kalt Karst Tates, overlevde angrepet til tross for å ha kjørt bilen, en svart Suzuki Swift, gjennom flere franske gjerder før ferden endte i høy fart mot monumentet «de Naald». Han ble reddet ut av brannmenn og politi, før han ble arrestert og kjørt til sykehus, der han natt til fredag 1. mai døde.

På offentlige bygninger ble flagg firt på halv stang, og de fleste planlagte festlighetene ble avlyst klokken 12.15. Enkelte aktiviteter, som en konsert på Museumplein i Amsterdam, ble gjennomført i en forkortet form av sikkerhetshensyn.

Referanser
----------

1. 1 2  Vijfde dode in Apeldoorn; dader in levensgevaar
2. ↑  Medarbeider Koninlijke Marechaussee døde av skadene Forsvarsdepartementets nettsted, 1. mai 2009, 16:01 (nederlandsk)
3. ↑  «Nyhetssending på RTL 30. april 2009». Arkivert fra originalen 1. mai 2009.
4. 1 2  «Car crash into Dutch Queen parade». *BBC*. 30. april 2009.
5. ↑  Verdachte aanslag Apeldoorn overleden Arkivert 2. mai 2009 hos Wayback Machine. nu.nl, 1. mai 2009, 09:34
***Anchomenus dorsalis*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse
----------

*Anchomenus dorsalis* finnes i Europa, Nord-Afrika og Asia. Finnes i Norge.

Utseende
--------

*Anchomenus dorsalis* er 6-8 mm lang. Forkroppen er metallisk grønn. Dekkvingene eller bakkroppen er mer rødlig brun, fremme, men er mørk på bakerste delen. Midt på dekkvingene, over sømmen, er en tydelig mørkere nesten svart farge. Dekkvingene tredje rille-mellomrom (fra midten / sømmen) har tre børstepunkt, en fordypning med ett stivt oppstående hår. lever på tørre lokaliteter, ofte på gressenger. Brystskjoldet er smalere enn skuldrene (frampartiet av dekkvingene). Bakfotens første ledd (tars) er klart lengre enn sporen i spissen av leggen (tibia).

Levevis
-------

*Anchomenus dorsalis* er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr. Den lever i kulturlandskapet og steder med noe sparsom vegetasjon. Om dagen holder den seg skjult under steiner, bark eller vissent løv. Den er vanligst å se om våren og forsommeren. Larvene lever som predatorer, skjult i øverste laget av jorden.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  Carabidae of the World Arkivert 16. desember 2008 hos Wayback Machine. søkedato: januar 2009

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Anchomenus dorsalis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Anchomenus dorsalis* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Anchomenus dorsalis* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Anchomenus dorsalis* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Anchomenus dorsalis* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Anchomenus dorsalis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Anchomenus dorsalis* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Anchomenus dorsalis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Anchomenus dorsalis* - BILDE - Photo catalog of the Central European Carabidae[*død lenke*]
* *Anchomenus dorsalis* - Ground Beetles of Ireland - engelskspråklig
* *Anchomenus dorsalis* - Fauna Europaea - engelskspråklig
* Norsk Entomologisk forening