**Den elektrisk konstanten** er en fysisk konstant som benyttes i SI-systemet for å uttrykke den elektriske kraften som en elektrisk ladning utøver på andre ladninger. Fremdeles blir den ofte omtalt med det tidligere navnet permittiviteten til vakuum eller *vakuumpermittiviteten*. Den betegnes ved symbolet *ε*0 og har nå verdien

{\displaystyle \varepsilon \_{0}=8,854\,187\;8128(13)\times 10^{-12}\;\mathrm {C} ^{2}\,\mathrm {N} ^{-1}\,\mathrm {m} ^{-2}}
hvor tallet i parentes står for usikkerheten i de siste desimalene.

Navnet for denne konstanten kan føres tilbake til tidligere idéer om eksistensen av en mekanisk eter som kunne inneholde elektriske og magnetiske felt. I stedet for et slikt fysisk medium, antar man i dag eksistensen av et vakuum.

Definisjoner
------------

Konstanten har sitt utspring i Coulombs lov. Den gir kraften mellom to ladninger *q*1 og *q*2 med avstand *r* som

{\displaystyle F=k\_{e}{\frac {q\_{1}q\_{2}}{r^{2}}}}
hvor *ke* er Coulombs konstant. Den avhenger av hvilken måleenhet som benyttes for elektrisk ladning. For eksempel i CGS-systemet er enhetene valgt slik at *ke* = 1 uten at en elektrisk konstant må innføres. Derimot i SI-systemet måles ladning i coulomb C som betyr at Coulomb-konstanten må skrives som

{\displaystyle k\_{e}={\frac {1}{4\pi \varepsilon \_{0}}}}
Her inngår den elektriske konstanten slik at Coulomb-kraften kommer ut med den mekaniske måleenheten newton N for kraft.

Gjennom lyshastigheten *c* i vakuum er den elektriske konstanten direkte knyttet til den magnetiske konstanten *μ*0. Denne gir kraften mellom to strømførende ledninger ved bruk av Ampères kraftlov. De inngår begge i Maxwells ligninger for elektromagnetiske felt og er forbundet ved ligningen

{\displaystyle c^{2}={1 \over \varepsilon \_{0}\mu \_{0}}}
Siden 1983 har lyshastigheten vært definert slik at den har den eksakte verdien *c* = 299 792 458 m/s. Inntil 2019 var den magnetiske konstanten definert som

{\displaystyle \mu \_{0}=4\pi \times 10^{-7}\;\mathrm {C} ^{-2}\,\mathrm {N} \,\mathrm {s} ^{2}}
da den inngikk i definisjonen for strømenheten ampere A i SI-systemet. Verdien til den elektriske konstanten var dermed også bestemt og den kunne angis uten noen usikkerhet.

### Ny definisjon

Det internasjonale byrå for mål og vekt (BIPM) vedtok i 2019 at strømenheten ampere A skulle defineres på en helt ny måte slik at den lettere kunne realiseres i laboratoriet. Man benytter da at elektrisk strøm tilsvarer elektrisk ladning per tidsenhet slik at 1 A = 1 C/s. Ladningsenheten coulomb C skulle nå defineres fra elementærladningen *e* som tilsvarer elektronets ladning, mens sekundet s fremdeles er presist bestemt ved et kvantesprang i atomet Cs-133. 
Samtidig med denne forandringen av måleenheten for elektrisk strøm, ble også Plancks konstant *h* definert på en ny måte basert på den  kvantiserte Hall-effekten.

På denne måten vil hverken lyshastigheten *c*, elementærladningen *e* eller Planck-konstanten *h* ha noen måleusikkerhert lenger. De er alle definerte størrelser og inngår direkte i finstrukturkonstanten *α*. Denne kan bestemmes meget presist fra eksperiment basert på kvanteelektrodynamikk. Da den elektriske konstanten kan uttrykkes som

{\displaystyle \varepsilon \_{0}={\frac {e^{2}}{2\alpha hc}}}
vil den dermed nå ha en eksperimentell usikkerhet som er direkte knyttet til usikkerheten i finstrukturkonstanten. Denne usikkerheten vil derfor nå også opptre i den magnetiske konstanten. Sammen bestemmer de lyshastigheten som før og denne ligger fast.

Referanser
----------

1. ↑   NIST, *Vacuum electric permittivity*, CODATA reference value (2018).
2. ↑   O. Darrigol, *Electrodynamics from Ampere to Einstein*, Oxford University Press, England (2002). ISBN 0-19-850594-9.
3. 1 2   I.S. Grant and W.R. Phillips, *Electromagnetism*, John Wiley & Sons, New York (2006). ISBN 0-471-92712-0.