recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Guajira*** er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae).

Utseende
--------

Små (gjerne 2-3 millimeter), vanligvis brunlige kortvinger. Antennene er middels lange. Hodet er stort og firkantet med små fasettøyne, bak sterkt innsnevret slik at dyret får en påfallende tydelig "hals". Pronotum er rundet, bredest foran midten, med en dyp midtfure, knapt bredere enn hodet og mye smalere enn dekkvingene, som har parallelle sider og markerte "skuldre". Bakkanten er ganske rett. Bakkroppen er forholdsvis kort og bred, bredest i den bakre delen. Beina er lange og tynne. Slekten kan ligne på slekten *Autalia* men skiller seg fra denne blant annet på at kroppen er ganske matt, og at pronotum og dekkvingene mangler dype lengdegroper.

Levevis
-------

Disse kortvingene finnes gjerne mellom råtnende plantemateriale, i kompost, også i gammel møkk.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt på Cuba.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
					- Stammen Falagriini Mulsant & Rey, 1873
						* Slekten ***Guajira*** Bierig, 1938
							+ *Guajira cubana* Bierig, 1938

Referanser
----------

1. ↑  Bierig, A. 1938. Descripción de cuatro géneros nuevos de Staphylinidae Antillanos y sus genotipos (22a contribución al conocimiento de los estafilínidos). *Memorias de la Sociedad Cubana de Historia Natural "Felipe Poey"* 12(2): 139–147.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Guajira (bille)* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Guajira* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Maskinoversettelse** er en automatisk oversettelse fra ett språk til et annet. 

I regelbasert maskinoversettelse styres oversettelsen av en rekke kompliserte lingvistiske grammatikker og regler. På grunnlag av setningenes syntaks og semantikk sikter man mot å oppnå en oversettelse som både er korrekt (dvs. setningenes oppbygning/syntaks er i orden) og bevarer betydningen av den opprinnelige setningen. 

I statistisk maskinoversettelse brukes store mengder med tekst til å lage språkmodeller og oversettelsesmodeller. Førstnevnte gir f.eks. sannsynligheten for at et visst ord følger et annet, mens oversettelsesmodellen gir sannsynligheten for at et visst ord oversettes av et annet (eller at en viss frase oversettes av en annen, i frasebasert statistisk maskinoversettelse).

Oftest er det ikke en-til-en-forhold mellom forskjellige språk, noe som kan gi utfordringer, og gjør at det er behov for manuell redigering av maskinelt oversatt tekst.

Eksterne lenker
---------------

* Giellatekno Apertium, nordsamisk–norsk maskinoversettelse, levert av UiT
* Apertium, regelbasert system basert på fri data og fri programvare (se også Apertium)
* Google Oversetter, maskinoversettelse levert av Google (se også Google Oversetter)
* (en) GramTrans, maskinoversettelse mellom skandinaviske språk, samt engelsk, portugisisk, spansk og esperanto

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Maskinlesbare data** er data eller metadata i et format som er egnet for å leses og bearbeides av en datamaskin og dermed lett kan deles på tvers av IT-systemer.

Det er to hovedtyper maskinlesbare data. Den første kategorien er formater velegnet for lesing av mennesker som har blitt kodet med strukturerte data slik at de også er tilgjengelige for maskiner. Eksempler på dette er nettsider med mikroformater og RDFa. Den andre kategorien er data som er i et format som mest egner seg for datamaskiner. Eksempler på som XML, JSON og databasefiler. Regnearklignende formater som CSV kan være i begge kategorier.

Ustrukturert informasjon, som skannede bildefiler og PDF-dokumenter er eksempler på formater som er krevende for maskiner å hente strukturert informasjon fra.

Referanser
----------

1. ↑  DIFI Veileder i tilgjengeliggjøring av offentlige data Arkivert 8. mai 2015 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Data.norge.no
* Open Knowledge Foundation Open Government Data Arkivert 2. juli 2015 hos Wayback Machine.
Masnedsundbroen ligger i DanmarkMasnedsundbroenMasnedsundbroenMasnedsundbroen (Danmark)
**Masnedsundbroen** eller **Masnedøbroen** ble bygget som jernbanebro i 1883 mellom Vordingborg og Masnedø (hvorfra fergeruten til Orehoved på Falster utgikk fra januar 1884). De karakteristiske portalene ved den første, 182 m lange Masnedsundbroen var tegnet av statsbanenes arkitekt N.P.C. Holsøe.

Den 6. august 1937 ble den gamle broen erstattet av en ny kombinert jernbane- og veibro (klaffebro) i forbindelse med åpningen av Storstrømsbroen mellom Masnedø og Falster. Jernbanedelen måtte riktignok åpnes før tiden, på grunn av en uforutsett begivenhet. Den 12. desember 1935 ble Masnedsundbroen påseilt av en engelsk tankdamper, som skulle passere den åpnede broen, men som av strømmen ble ført inn mot den sydlige siden av bropillaren. Baugen snudde mot broens overbygning og rev den løs fra pillarens fundament. Den nordlige delen av det faste brospennet raste i vannet. Den nye Masnedsundbroen var da under bygging, og det ble besluttet å fremskynde arbeidet. Med en stor arbeidsstyrke, døgnet rundt, lykkes det å få jernbanebroen ferdig til åpning for trafikk allerede den 22. desember. I de mellomliggende dagene ble trafikken ordnet med fergeforbindelser mellom Orehoved og Masnedsund, Korsør og Københavns Frihavn.

Den nye Masnedsundbroen er 201,0 meter lang, med en bredde på 8,8 meter og en gjennomseilingsbredde på 25,0 meter.

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Kjerrberget** er det høyeste punktet i Sola kommune i Rogaland fylke, 101,5 moh.

Høyden kalles også **Skadbergnuten**, og ligger drøye to kilometer øst for Stavanger lufthavn Sola.

Drivstoffanlegg
---------------

Under den andre verdenskrig var det et mindre forsvarsanlegg (sannsynligvis luftnærforsvar for Sola og Forus flyplasser) rundt toppen av fjellet. Tidlig på 1950-tallet ble det bygget et større drivstoffanlegg inni selve Kjerrberget for Strategic Air Comand (SAC) slik at amerikanske landistanskefly kunne bunkre på Sola flyplass (og på tilsvarende anlegg i Bodø). Det var en 100 meter lang tunnel med tre tanker som ble bygd. Anlegget ble trolig lagt ned på 60-tallet, og området sanert og tunnelen ble murt igjen i 2012.

Referanser
----------

1. 1 2  «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 3. mai 2016. Arkivert fra originalen 15. oktober 2014. Besøkt 3. juni 2016.
2. ↑   «Høyeste fjelltopp i hver kommune». Kartverket. 30. januar 2014. Arkivert fra originalen 15. oktober 2014. Besøkt 3. juni 2016.
3. ↑  «Hva hadde tyskerne på Kjerrberget?». Kystfort.com. Besøkt 14. juni 2016.
4. ↑  «Kunngjøring om konkurranse». Direktoratet for forvaltning og IKT. Besøkt 14. juni 2016.
Knud Knudsens plass, sett mot parken Foto: Helge Høifødt 
**Knud Knudsens plass** er en plass i Oslo som ligger i strøket St. Hanshaugen ved sydenden av parken med samme navn, der Ullevålsveien og Geitmyrsveien møtes. Ved plassen er holdeplass for buss 37 og 46 samt drosjeholdeplass og en kiosk. Mot parken står en statue laget av Ørnulf Bast.

Plassen ble rustet opp fra oktober 2009 til april 2010.

Plassen er oppkalt etter riksmålsforkjemperen Knud Knudsen. 

Før 1962 het plassen St. Hansplassen.

Referanser
----------

1. ↑  *Oppgradering av Knud Knudsens plass*. Samferdselsetatens hjemmeside, 28. oktober 2009 (avlest 10. januar 2010)

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Knud Knudsens plass». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 307. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Knud Knudsens plass, Oslo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
**Epainette Mbeki** (født Nomaka Epainette Moerane, 16. februar 1916 i Mount Fletcher, død 7. juni 2014 i East London), også kjent som «MaMbeki» og «Ma Mofokeng», var en sørafrikansk lærer og mor til den tidligere sørafrikanske presidenten Thabo Mbeki. Hun var gift med antiapartheidaktivisten Govan Mbeki.

Liv og virke
------------

Hun ble født Nomaka Epainette Moerane i jordbruksdistriktet Mount Fletcher i Drakensberg nær grensen mellom Lesotho og Transkei. Hun var av bafokengklanen og hadde sesotho som morsmål. Hun ble lærer ved Taylor Street Secondary School i Durban, sammen med sin mann, Govan Mbeki. De flyttet senere til Idutywa hvor hun startet landhandel og ble kjent som Ma Mofokeng.

Epainette Mbeki sto bak et prosjekt for Khanyisa-pærlearbeid, der afrikansk pærlekunst ble en næring for 24 kvinner i Ngcingwane. Hun var drivkraft bak «Linda Mbeki Hospice», som ble etablert til minne om datteren som døde i 2005. Mbeki sto også bak etableringen av Nomaka Mbeki Technical Senior Secondary School. Hun eide og drev «Goodwill Trading Store».

Sønnen, Thabo Mbeki, ga morens visdom mye av æren for sin politiske suksess, men hun var ikke enig: 

> I wouldn't call it wisdom; it's an attitude, the attitude of self-last. He should forget about the ego and listen to the next man. That's really what he must do. I think he has managed; I think he has managed. 
> 
> 
> Epainette Mbeki
> 
> 

### Utmerkelser

* Community Builder of the Year award
* NAFCOC founder member award
* Transkei chamber stalwart award
* King Cetshwayo African Image Award
* Eastern Cape arts and culture award (tildelt av sportsminister, Arnold Stofile for arbeidet i Khanyisa)

Referanser
----------

1. ↑  «Thabo Mbeki’s mother dies» Arkivert 12. juni 2014 hos Wayback Machine. *City Press*, 7. juni 2014.
2. 1 2  Rennie, Gillian: *Raising Thabo* (*Fair Lady*, 2006)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Kjerringjuldagen** eller **kjerringjula** er, spesielt i Nord-Norge, men også sørover langs kysten, en feiring som avslutter julen. Det er sterkest tradisjon for å knytte kjerringjuldagen til kyndelsmesse 2. februar, men noen steder, i alle fall i nyere tid, er dagen markert tidligere.

Innholdet i feiringen
---------------------

Når mannfolkene var reist på Lofoten, og kvinnfolkene kunne slappe av etter strevet og ta seg tid til å smake på det som var igjen av restematen, var det tid for å feire kjerringjul. De kunne komme sammen og spise lefse, drikke god og sterk kaffe og ikke minst prate.

Kjerringjuldagen var fridagen, kosedagen, fredens dag for kvinnfolk ved havet. De kunne sitte med hendene i fanget og kose seg - sammen eller alene.

Fra Lofoten, der mannfolkene ikke trengte reise hjemmefra for å komme seg på fiske, finnes det fortellinger om andre måter å feire kjerringjula på. Da ble kjerringjuldagen en dag kjerringene gjorde det ekstra koselig for mannfolkene, og laget god mat til dem når de kom fra havet. Noen steder tok kjerringene med seg unger og lefse og møtte opp ved rorbua når båtene kom til lands.

Datoen for feiringen
--------------------

Det er sterkest tradisjon for å knytte kjerringjula til kyndelsmesse, en dag som i Norge var helligdag fram til festdagsreduksjonen i 1770. Senere ble dagen mange steder holdt som «halvhelg». Slik blir det fortalt fra Lofoten, fra Trondenes, og fra Senja. Slik var også tradisjonen i Beiarn og på kysten av Helgeland.

Men det finnes også tradisjon for at feiringen er lagt til tyvendedag jul (13. januar) og til 8. januar.

Referanser
----------

1. 1 2  «Nordnorsk ordliste, UIT». Arkivert fra originalen 21. juni 2009. Besøkt 1. februar 2009.
2. 1 2 3  «Søndre Senniens Budstikke». Arkivert fra originalen 15. mars 2016. Besøkt 1. februar 2009.
3. ↑  Båtmuseet i Gratangen, i *Harstad Tidende*[*død lenke*]
4. ↑  Norsk nettskole Arkivert 24. januar 2005 hos Wayback Machine.
5. ↑  Kuling.net, folkeminne fra Andøya[*død lenke*] vivest.no
Aureus preget i 193 e.Kr. av Septimius Severus for å feire XIV *Gemina Martia Victrix*, legionen som utnevnte ham til keiser.
**Aureus** (flertall **aurei**, av lat. *aurum*, «gull») var en romersk gullmynt som hadde en verdi på 25 sølvdenarii. En aureus hadde omtrent samme størrelse som en denarius, men var tyngre på grunn av tettheten i gull. Aureus ble første gang preget i det første århundre f.Kr. og var i bruk frem til 337 e.Kr. da den ble erstattet av solidus.

Før Julius Cæsar fikk regjeringsmakt i 49 f.Kr. ble aureus preget svært irregulært, vanligvis for å foreta større utbetalinger. Cæsar innledet en mer regulær produksjon og standardiserte vekten til 1/40 av en romersk libra eller omkring 8 gram. Vekten ble redusert til 1/45 av en romersk libra (7,3 gram) i regjeringstiden til Nero.

Aureus av Octavian, omkring 30 f.Kr.
Etter regjeringstiden til Marcus Aurelius sank produksjonen, og vekten ble enda en gang redusert til 1/50 av en romersk libra, eller 6,5 gram, i regjeringstiden til Caracalla. I løpet av 200-tallet ble det introdusert gullmynter i ulike varianter som omfattet ulike delmengder av vekten, samt to eller flere ganger standardvekten. Dette gjorde det etter hvert vanskelig å bestemme verdien av en gullmynt. Men uansett vekt og størrelse, ble myntens renhet lite påvirket. Analyser av romerske aurei viser en renhet på i overkant av 99 %. Til sammenligning har en britisk sovereign en renhet på 91,7 % (22 karat), mens en amerikansk gulldollar har en renhet på 90 %.

På grunn av en eksplosiv inflasjon vokste verdien på en aureus dramatisk i forhold til denarii. Inflasjonen skyldtes blant annet den systematiske utvanningen av sølvinnholdet i denariusene, og på midten av 200-tallet var det praktisk talt ikke lenger noe sølv igjen i den.

I 301 e.Kr. var en aureus verd 833 1/3 denarii. I 324 var den samme aureus verd 4 350 denarii. Etter at Konstantin den store i 337 e.Kr. erstattet aureus med solidus, var en solidus verd 275 000 denarii, og i 356 e.Kr. Hele 4 600 000 denarii.

Solidus var en større og flatere mynt, mens aureus var mindre, tykkere og lignet denarius i utseende.

Referanser
----------

1. ↑  Aureus. (2015, 22. juni). I Store norske leksikon. Hentet 28. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aureus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Aureus – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Ringsted Kaserne i Ringsted hvor Veterancentret holder til. Kasernens bygninger ble oppført 1913-1914 av arkitekt S. Knudsen-Petersen.
 Foto: Kaare Dybvad 
**Veterancentret** er det danske forsvarets institusjon for koordinering av støtte til soldater, veteraner, etterlatte og pårørende før, under og etter Danmarks internasjonale engasjementer. Veterancentret ligger i Ringsted på Sjælland.

Organisering
------------

Veterancentret er organisert i tre avdelinger samt en stab:

* Militærpsykologisk avdeling
* Rehabilitering og rådgivning
* Videncenter

Oppgaver og ytelser
-------------------

Veterancentrets oppgave er å gi mulighet for at alle veteraner kan anvende deres særlige kompetanse og erfaringer fra internasjonale operasjoner i det sivile samfunn samt øke oppmerksomheten og anerkjennelsen av veteranenes virke for Danmark. Videnscentret samler informasjon og erfaringer som kan utvikle og forbedre innsatsen for danske veteraner.

Institusjonen tilveiebringer relevant viten om veteranområder, som danner grunnlag for utvikling av den danske veteraninnsatsen.

Referanser
----------

1. ↑  Kasernens tilblivelse Arkivert 31. desember 2013 hos Wayback Machine. fra Ringsted Kommune

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Danmark
**Flava To Da Bone** var en norsk pop/hiphop-gruppe som ble opprettet i Oslo i 1994. 

Gruppen besto av rapperen Henning «P. Luv» Hartung, DJ-en og rapperen Sabri «DJ Saber» Kitmitto fra Bøler og sangeren Annette Dorothy «AD John» Bjarøy. Produsent David Eriksen var på utkikk etter et nytt prosjekt da han kom i kontakt med rapperne Hartung og Kitmitto. De fikk med seg sangeren Annette Dorothy Bjarøy fra Nesodden og de kalte bandet Flava To Da Bone. Gutta i bandet var opprinnelig med i Dream Of Utopia og de rappet mye i hiphop-miljøet i Oslo før de kom i kontakt med David Eriksen.

Deres gjennombrudd var «Even If The Rain» som kom i 1994. Den ble umiddelbart en stor suksess og singelen ble hyppig spilt både i radio og på TV. Den solgte godt over 10 000 og på VG-lista TOPP 20 lå den i hele ti uker. Musikkvideoen ble spilt inn med Lauren Waaktaar-Savoy som regissør. «Even If The Rain» var en R'n'B-ballade med innslag av pop og hiphop. Gruppa fulgte opp med debutplata «Feelin' Da Flava» som kom ut i 1995. Denne ble en stor suksess og albumet solgte godt over 30 000 samtidig som den lå på toppen av VG-lista i ni uker. De opptrådte også under Amandaprisen med slageren «Stakkars Store Sterke Karer».

Flava To Da Bone var en blanding av ulike musikkstiler som hiphop, R'n'B, dance, rap og pop. David Eriksen brukte også ulike profesjonelle studiomusikere i dette prosjektet og resultatet førte til at gruppa ikke ble helt godtatt i Hiphop-miljøet, men samtidig bedyret gruppa stadig i intervjuer at de ikke var en rendyrket Hiphop-gruppe.

Sommeren 1995 kom singelen *Take A Little Time* som også gjorde det meget godt på listene. Også denne gangen ble musikkvideo spilt inn med regissør Lauren Waaktaar-Savoy. «Take A Little Time» var en radiovennlig dance-låt med innslag av pop og hiphop. Etter dette ble det ganske stille rundt bandet. I 1996 hadde de en radiohit med singelen *Think It Over* og i 1997 kom gruppas andre album *Closer* ut. Derfra kom singlene «Free Fallin'» og «How Deep Can We Go» som også ble mye spilt i radio. Denne gangen hadde trioen et ønske om å la seg inspirere mer av R'n'B og hiphop, og bevege seg mer bort fra pop. Men etter å ha solgt bare 8 000 valgte de tre medlemmene å gå hver sin vei og gruppa gikk i oppløsning. Sabri «DJ Saber» Kitmitto bor idag på Island og Henning Hartung driver plateselskapet Pop Partner Records på Hamar.

I 2009 spilte artisten Elisabeth Carew inn en egen versjon av «Even If The Rain». Sangen ble produsert av Thomas Eriksen og gitt ut som CD-singel. Carew skrev ny tekst som ble lagt til sammen med refrenget fra den originale sangen.

Diskografi
----------

Album
* *Feelin' Da Flava* (1995)
* *Closer* (1997)

Singler
* *Why You Move So Fast* (1994)
* *Even If The Rain* (1994)
* *More Than A Woman* (1994)
* *Fine Fine Day* (1995)
* *Take A Little Time* (1995)
* *Think It Over* (1996)
* *Free Fallin'* (1997)
* *How Deep Can We Go* (1997)
* *Monday Night* (1997)

Kilder
------

* Anmeldelse av «Closer» i Dagbladet.
* Anmeldelse av «Closer» på Panorama.no.
* NOSTALGI – Hvor ble de av? – Artikkel i Nettavisen om Flava To Da Bone.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Flaviano Khoury**, også *Flavien Cyrille Kfoury* (født i 1859 i Khounshara i Libanon i Det osmanske rike; død i 1920) var melkittisk-katolsk erkebiskop av Homs i Syria.

Liv og virke
------------

Den 21. november 1901 ble han utnevnt til etterfølger etter Gregor Ata som erkebiskop av Homs. Han ble bispeviet den 21. november 1901 av Peter IV Géraigiry, den melkittisk gresk-katolske patriark av Antiochia; medkonsekrerende var erkebiskop Cyrill VIII Geha av Aleppo, erkebiskop Eutimio Zulhof B.S. av Tyr, biskop Basilio Haggiar B.S. av Sidon, erkebiskop Melezio Fakkak av Beirut og Jbeil, erkebiskop Joseph Dumáni B.S. av Tripoli og erkebiskop Nicolas Cadi av Bosra og Hauran.

I 1920 fratrådte ham av alders- og helsegrunner, og ble etterfulgt av Basilio Khouri som biskop av Homs. Han døde senere samme år.

Episkopalgenealogi
------------------

Hans episkopalgenealogi er:

* Biskop Leonce (?-1686)
* Patriark Athanasius Dabbas (1647–1724) \*bispeviet 1685
* Biskop Néophytos Nasri (?–1731) \*1722
* Biskop Euthyme Fadel (Maalouly) (?–1774) \*1724
* Patriark  Cyril VII (François) Siaj (Siage) (?–1796) \*1763
* Patriark  Agapios III Matar B.C. (1736–1812) \*1795
* Patriark Maximos III Michel Mazloum (1779–1855) \*1810
* Patriark Clément Bahous (1799–1882) \*1836
* Patriark Grégoire II Youssef (Sayyour) (1823–1897) \*1856
* Patriark Peter IV Géraigiry (1841–19102 \*1888
* Erkebiskop *Flaviano Khoury* (1912-2008) \*1954

Referanser
----------

1. ↑  kfour, lest 7. februar 2023

Eksterne lenker
---------------

* Eintrag auf *gcatholic.org* (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy
 |
**Rex J. Walheim** (født 1962) er en amerikansk astronaut og offiser.

Walheim har en bachelor i maskinteknikk fra University of California, Berkeley i 1984 og en mastergrad i industriell økonomi fra University of Houston i 1989.

Han ble offiser i United States Air Force i 1984 og ble tilknyttet NASA og Johnson Space Center allerede i 1986. I 1996 utvalgte NASA ham som astronaut. Han fikk sin første tur i verdensrommet i 2002 og i løpet av oppholdet monterte han utstyr på den internasjonale romstasjonen (ISS) ved å bruke en mekanisk robotarm på romferja Atlantis. I 2008 besøkte han romstasjonen på nytt. Han deltok totalt på tre oppdrag i verdensrommet: STS-110, STS-122 og STS-135 (som var den siste romferden til det amerikanske romfergeprogrammet). Han tilbrakte totalt 566 timer i verdensrommet, hvorav 36 timer romvandring, som var hans spesialitet. Han pensjonerte seg fra NASA i 2020.

I 2006 besøkte han Norsk Luftfartsmuseum i Bodø og var gjest i Skavlans talkshow *Først og sist*.

Referanser
----------

1. 1 2   NASA, www.nasa.gov, type referanse informasjon, besøkt 8. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  November 2007, NASA Archives 28 (28. november 2007). «Astronaut Biography: Rex J. Walheim». *Space.com* **(engelsk)**. Besøkt 8. august 2021.
3. 1 2 3  Avedisian, Wendy (27. juli 2020). «Veteran Astronaut Rex Walheim Retires from NASA». *NASA*. Besøkt 8. august 2021.
4. ↑  Grønlie, Rune (6. november 2006). «Mission to Bodø». *Avisa Nordland* **(norsk)**. Besøkt 12. juli 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Rex Tucker** (født 20. februar 1913 i March i Isle of Ely (nå Cambridgeshire) i England, død 10. august 1996) var en regissør av TV-serier i 1950- og 1960-årene.

Han var en av drivkreftene da *Doctor Who* ble utviklet i 1963. Han var midlertidig produsent, før Verity Lambert tok over jobben. Tuckers venn, skuespilleren og regissøren Hugh David, sa senere at det var Tucker som døpte serien *Doctor Who*, selv om Tucker selv sa at Sydney Newman fant på navnet[]. Tucker hadde også spurt David om han ville spille Doktoren, men han avslo.

Tucker skulle opprinnelig regissere den første historien, *An Unearthly Child*, og det var også planlagt at han skulle regissere flere historier i den første sesongen[]. Dette skjedde ikke, og han regisserte bare *The Gunfighters* i 1966. Tucker og Innes Lloyd, som da var produsent, var uenige om hvordan den siste episoden av historien skulle klippes, og Tucker ba derfor om å få navnet sitt fjernet fra episodens rulletekst[].

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rex Tucker på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Rex Tucker hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Historial de la Grande Guerre** er et museum i Péronne, departementet Somme, med første verdenskrig som tema.

Bakgrunn
--------

Blant de mest omfattende krigshandlingene under første verdenskrig var slaget om Somme. Fra juli til november 1916 førte slaget til over én million i totale tap av soldater, av de over 400 tusen døde eller savnede. Etter krigen var over ble Somme aktuelt for besøkende, men i mange år manglet et museum som kunne gi en innføring i konflikten.

Departementsrådet for Somme ved dets president Max Lejeune begynte i 1986 arbeidet med å opprette et museum for første verdenskrig. Historikerne Jean-Jacques Becker og Jay Winter ledet arbeidet, som inkluderte et internasjonalt forskningssenter om første verdenskrig. Det ble bestemt å legge det til Péronne, en by sentralt i kampområdene, og museet ble åpnet i 1992.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Historial de la Grande Guerre in Péronne (Somme) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** GeoNames
 |
**Jurgen Ruesch** (født 1910/11, død 8. juli 1995) var psykiater og professor ved Langley Porter Psychiatric Institute, University of California frem til 1977.
I 1948 utførte han en studie der han katalogiserte hvordan syke pasienter ble dårlig tilpasset sine sosiale miljøer. Dette hadde stor innflytelse på studiet av psykosomatisk lidelse og stress og understreket betydningen av pasientenes manglende evne til å tilpasse seg situasjoner, fremfor å fokusere på indre psykiske konflikter, som hadde vært tilnærmingen til Franz Alexander.

På 50-tallet skrev han to innflytelsesrike bøker om kommunikasjonsteori. Sammen med Gregory Bateson utga han *Communication: The Social Matrix of Psychiatry* i 1951. I 1956 ga han ut *Nonverbal Communication* sammen med Weldon Kees. I 1972 ga han ut semiotiske kommunikasjonsbetraktninger samlet i *Semiotic Approaches to Human Relations*.

Referanser
----------

1. ↑   Library of Congress Authorities, Library of Congress autoritets-ID n50022479, besøkt 18. februar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Obituary: Dr. Jurgen Ruesch». *San Francisco Chronicle*. 11. juli 1995. Besøkt 13. mars 2011.
3. ↑  Herbert Weiner (2008). «The Concept of Psychosomatic Medicine». I Edwin R. Wallace IV and John Gach. *History of Psychiatry and Medical Psychology*. Springer. s. 506. ISBN 0387347070.
4. ↑  Winfried Nöth (1995). *Handbook of Semiotics*. Indiana University Press. s. 169. ISBN 0253209595.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC
 |
**Mikronesiaføderasjonens visepresident** er det nest høyeste politiske embetet i landet etter presidenten.

Valg, betingelser og funksjon
-----------------------------

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | (en) Constitution of the Federated States of Micronesia – originaltekst fra den engelskspråklige Wikikilden |

Visepresidenten blir valgt for en embetsperiode på fire av et flertall av Kongressens medlemmer. I likhet med Mikronesiaføderasjonens president må han/hun være medlem av Kongressen for en mandatperiode på fire år, statsborger gjennom fødsel og ha vært bosatt i landet de seneste 15 årene. Han/hun kan ikke være bosatt i samme delstat som presidenten. Etter at presidenten og visepresidenten har blitt valgt, skal deres plasser i Kongressen bli erklært som ledige.

Dersom presidentembetet er ledig, eller presidenten er ute av stand til å utføre sine plikter, overtar visepresidenten som president.

Liste
-----

      Uavhengig

| Nr. | Bilde | Navn(født-død) | Embetstid | Parti | President | Ref. |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | **Petrus Tun**(1936–1999) | 1979–1983 | Uavhengig | **Nakayuma** |  |
| 2 |  | **Bailey Olter**(1932–1999) | 1983–1987 | Uavhengig |  |
| 3 |  | **Hiroshi Ismael**(1936–2008) | 1987–1991 | Uavhengig | **Haglelgam** |  |
| 4 |  | **Jacob Nena**(1941–) | 1991–1996 | Uavhengig | **Otter** |  |
| 5 |  | **Leo Falcam**(1935–2018) | 1997–1999 | Uavhengig | **Nena** |  |
| 6 |  | **Redley A. Killion**(1951–) | 1999–2007 | Uavhengig | **Falcam** |  |
| **Urusemal** |
| 7 |  |  **Alik Alik**(1953–) | 2007–2015 | Uavhengig | **Mori** |  |
| 8 |  | **Yosiwo George**(1941–) | 2015– | Uavhengig | **Christian** |  |

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  «Former Vice Presidents of the FSM». Arkivert fra originalen 13. juni 2019. Besøkt 24. august 2020.
*Tuba kan ha flere betydninger*

**Tuba** er det største blåseinstrumentet i messing, og er det messinginstrumentet som klinger dypest. Det er også et av de instrumentene som sist ble tatt inn i symfoniorkestrene, da det ble oppfunnet i 1840 og erstattet ofikleiden på slutten av 1800-tallet. Det er vanligvis bare én tuba i et symfoniorkester, og den brukes som bass i messingseksjonen. I janitsjarkorps og brassband er det av samme grunn behov for flere tubaer i besetningen. I tradisjonelle brassband er fire tubaer idéelt (to i Ess og to i B), i janitsjarkorps varierer behovet etter besetningens størrelse.

I løpet av 1900-tallet ble de første solokonsertene skrevet, og ble etter hvert et fullverdig soloinstrument. De mest kjente konsertene for tuba og orkester er skrevet av Ralph Vaughan Williams, Edward Gregson og John Williams. Tuba finnes i tillegg både i janitsjarkorps og brassband. I brassband bruker man Ess-tuba og Bb-tuba, vanligvis to av hver. Til marsjering hender det man bruker helikon eller sousafon. Dette er tubaer spesielt utformet for marsjering. En annen besetning hvor tubaen spiller er viktig rolle er tubakvaertetten, som består av to tubaer og to eufonium. I tillegg benyttes tuba i flere typer folkemusikk (blant annet i Tyrol) og i visse typer jazz.

Tubaene som lages i dag har stemming i B, C, Ess eller F. F- og Ess-tubaer kalles gjerne *basstuba*, mens C- og Bb-tubaer kalles *kontrabasstuba*. Noen steder dukker navnet *tenortuba* opp; dette er det samme som eufonium.

Richard Wagner fikk konstruert en spesiell tuba kalt Wagner-tuba. Den ble laget i tenor- og bass-størrelse. 

Strektegning av en tuba

Se også
-------

* Messingblåseinstrument
* Blåseinstrument
* Musikkinstrument

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tubas (instrument) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Tuba (instrument) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «DigitaltMuseum: Søk: 'tuba'».

| * v
* d
* r
Instrumenter i symfoniorkester |
| --- |
| Strengeinstrumenter: | Fiolin • Bratsj • Cello • Kontrabass • Harpe |
| Treblåseinstrumenter: | Fløyte • Pikkolofløyte • Klarinett • Bassklarinett • Obo • Engelsk horn • Fagott • Kontrafagott |
| Messingblåseinstrumenter: | Valthorn • Trompet • Trombone • Tuba |
| Slagverkinstrumenter: | Pauke • Trommer • Triangel • Cymbal |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Österreichisches Musiklexikon **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**«It's All Over Now, Baby Blue»** er en sang av Bob Dylan på albumet *Bringing It All Back Home* fra 1965. Sangen ble spilt inn den 15. januar 1965 med Dylan på akustisk gitar og munnspill, og William E. Le på bassgitar. Teksten var kraftig inspirert av symbolsk diktning og er et oppgjør med den mystiske «Baby Blue». Det har vært mange spekulasjoner omkring hvem «Baby Blue» egentlig er. Noen av forslagene har vært Joan Baez, David Blue, Paul Clayton, Dylans folk-publikum, og også Dylan selv.

«It's All Over Now, Baby Blue» har blitt spilt mange ganger av forskjellige artister, blant annet Joan Baez, Them, The Byrds, The Animals, Judy Collins, Joni Mitchell, Marianne Faithfull, Falco og The Grateful Dead. Thems utgave fra 1966 ble gitt ut på singel og var inspirert av garagebandene på midten av 1960-tallet. Beck samplet senere denne utgaven på singelen «Jack-Ass» i 1996. The Byrds spilte inn sangen to ganger i 1965 som en mulig oppfølgningssingel til «Mr. Tambourine Man» og «All I Really Want to Doer», men ingen av disse innspillingene kom ut. The Byrds gjorde en ny innspilling av sangen i 1969 på *Ballad of Easy Rider*. Åge Aleksandersen har gitt ut sangen på norsk med tittelen «Alt e over no, jenta mi». Den er gjendiktet av Håvard Rem og er 13. spor på albumet *Fredløs – Dylan på norsk* fra 1997.
Orpiment fra Jiepaiyugruven i Shimen fylke i Hunan i Kina. 6,4 x 3,9 x 3,4 cm.
**Auripigment** eller **orpiment** er et malmmineral som inneholder arsenikk og grunnstoffet svovel. Navnet auripigment kommer fra latinsk *auripigmentum*, av ordene *aurum* som betyr gull og *pigmentum* som betyr fargestoff.

Auripigment kan dannes ved nedbrytning av for eksempel realgar og andre mineraler som inneholder arsenikk. Det kan også dannes i vulkanske områder omkring varme kilder og fumaroler. Man kan også finne auripigment i andre lavtempererte hydrotermale miljøer. Man kan finne det som pulverformig, massivt eller i bladformede krystaller.

Mineralet ble før benyttet som fargepigment.

Bildeeksempler
--------------

* Auripigment (gult) med en rest realgar (rødt)Auripigment (gult) med en rest realgar (rødt)
* Auripigment fra HenanAuripigment fra Henan
* Rødfarget auripigmentRødfarget auripigment

Referanser
----------

1. ↑   - Nationalencyklopedin på nätet -  - läst datum: 26nov 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
**Karl Henry Karlsen** (født 10. november 1893 i Fredrikshald, død 15. februar 1979) var en norsk politiker (Ap). Han satt på Stortinget for Østfold fra 1951 til 1957.

Karlsen var utdannet mekaniker med teknisk aftenskole i tillegg, og arbeidet ved Greåker Cellulosefabrik der han var formann i perioden 1930-1963.

Han ble valgt inn i Tune formannskap i 1925. Fra 1937 var han ordfører i Tune kommune, og med uttak av en fireårsperiode under andre verdenskrig hadde han dette vervet til 1971. Han var også formann i Østfold fylkesting i flere perioder.

Karlsen var opprinnelig varamann til Stortinget, men rykket opp til fast plass etter Anton Berges død i 1951. I løpet av to perioder i nasjonalforsamlingen satt Karlsen først i Landbrukskomiteen og deretter i Kommunalkomiteen.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Karl Henry Karlsen hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Karl Henry Karlsen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Stortinget **·** Geni
 |
**Mordet på Ebony Jane Simpson** skjedde i Bargo i New South Wales den 19. august 1992. Ebony var ni år gammel. Andrew Peter Garforth (født 8. august 1963) ble senere funnet skyldig i mordet og ble dømt til livsvarig fengsel uten mulighet for prøveløslatelse.

Bortføring og mord
------------------

Den 19. august 1992, gikk Ebony ut fra skolebuss og gikk forbi en parkert Mazda 808 som tilhørte Garforth. Garforth tvang henne inn i bilen, la henne i bagasjerommet og bortførte henne. Han kjørte til Wirrimbirra Sanctuary med Ebony Simpson bundet i bagasjerommet. Garforth voldtok henne gjentatte ganger, bandt henne til ryggsekken hennes og kastet henne inn i en dam i nærheten, hvor hun druknet.

Over 200 frivillige og 100 polititjenestemenn søkte etter Ebony. Morderen deltok også i dette arbeidet. Garforth tilsto til slutt forbrytelsen etter at politiet fikk mistanke og anholdt ham. Garforth viste overhodet ingen anger for hans handlinger under rettssaken. Han erklærte seg skyldig i drapet på Ebony Simpson og ble i 1993 dømt til livsvarig fengsel. Dommeren Peter Newman nektet å gi Garforth noen mulighet for en prøveløslatelse til det beste for samfunnet. Garforth var også mistenkt i den uoppklarte saken angående drapet på tenåringsjenta Felicia Marie Wilson fra Kwinana, Perth som var 19 år gammel da hun forsvant, men denne saken ble ikke oppklart.

Litteratur
----------

* Reade, Helen (2003): *Little Girls Lost: The Stories of Four of Australia's Most Horrific Child Murders, and Their Families' Fight for Justice*. Rowville, Victoria: Five Mile Press. ISBN 1-86503-937-3.
Mordors flagg
**Mordor** er et fiktivt sted fra J.R.R. Tolkiens bøker. Mordor er landet som ligger øst for Ithilien og sør for Rhûnwaith (Rhûn). Grensen er Ered Lithui (*Askebergene*) i nord og Ephel Dúath (*Skyggefjellene*) i vest og sør. Hovedinngangen til Mordor går gjennom Cirith Gorgor (spøkelsespasset), ved Ûdun sør for Dagorlad (slagslettene). Denne inngangen er i nordvest av Mordor, men er beskyttet av Morannon (*svarteporten*) og to store vakttårn (*Mordors tenner*).
Den andre inngangen fører fra Ithilien, forbi Minas Morgul og så gjennom fjellpasset Cirith Ungol i vest. 
Også denne inngangen er bevoktet, nemlig av den jagende dattere til Ungolianth, Hutula.

Etter sinnets krig og Númenors fall ble Mordor den nye reiret til de onde i Midgard. Her hersket Sauron fra midten av det andre tideverv helt til tidevervets slutt, og så igjen i den siste tredjedelen av det tredje tideverv. Saurons hovedfestning var tårnet i Barad-dûr. På *Gorgoroth-slette*n (*Gorgoroth-platået*), nedenfor Orodruin (*Dommedagsberget*), samlet Sauron sin stridtsmakt under Ringkrigen.

I Orodruins flammer smidde Sauron *Den ene ringen* på midten av det andre tideverv. Den samme ringen blir på slutten av det tredje tideverv kastet i flammene på det samme fjellet av Gollum, etter at den er brakt dit hele veien fra Hobbiten av Frodo. 

Den som kommer fra vest, fra Rauros (den store fossen i Anduin), gjennom det røffe fjellandskapet i Emyn Muil og går mot Mordors svarte port, slik som Frodo, Sam og Gollum, må etter en bratt nedtur belage seg på å gå gjennom de uhyggelige *dauingmyrene*, en forhistorisk slagmark hvor gravene er svelget av myren.

I øst, til dels også i sør av Mordor, lå utstrakte land hvor Mordor hentet digre armeer. I nordvest lå Svarteporten.

Referanser
----------

Portal: Litteratur
**Radical SR8** er en serieprodusert, britisk sportsbil produsert av Radical Sportscars. Bilen har en Nürburgring rundetid på kun 6 minutter og 55 sekunder, og var den nest raskeste produksjonsbilen rundt Nordschleife bare slått av LM-versjonen av samme bil (SR8LM) inntil 2017 (da den nye rekorden ble satt av Porsche 991 GT2).

Spesifikasjoner
---------------

Bilen har en 2.7 liter V8 som produserer 320 kW (430 hk). Motoren blir laget av Radical Performace Engines (RPE), som har samarbeidet med Radical om motorer siden 1997. Den kraftige motoren og den lette vekten av bilen på 680 kilo fører til at 0-100 tar 2,7 sekunder og at toppfarten er på litt over 285 km/t.

LM versjonen har en sterkere 2,8 liter V8 som produserer 340 kW (455 hk), i tillegg til at bilen er 20 kg lettere, noe som gir en 7 sekunder raskere rundetid rundt Nürburgring.

Nürburgring rundetiden
----------------------

Den uvanlig raske rundetiden rund Nordschleife på 6:48 ble satt i en SR8LM av racing-sjåføren Michael Vergers. Bilen kjørte med veilovlig trimsett og rekordtiden ble også satt kun 24 timer etter bilen hadde kjørt dit helt fra England. Vergers har selv sagt at med bedre racingdekk kan bilen kjøre enda raskere.

I tillegg til den usedvanlig gode Nürburgring-rundetiden holder også SR8LM-en rekorden for raskeste produksjonsbil rundt flere racing-baner som Spa Francorchamps, Bedford Autodrome West Circuit og Circuit de Nevers Magny-Cours Club.

Elektrisk prototype
-------------------

En helt elektrisk versjon av bilen kalt SRZero er under utvikling. Bilen blir laget av Racing Green Endurance, og er svakere og tyngre, men også billigere i drift. Den har en toppfart på 200 km/t og akselererer fra 0-100 på 7 sekunder.

Spill-opptredener
-----------------

Radical SR8 har dukket opp i flere bil-spill som Need For Speed Shift 2, Forza Motorsport 4 og Forza Horizon. Andre biler produsert av Radical som Radical SR9 LMP2 og Radical SR3 Turbo finnes i Project Gotham Racing 4.

Se også
-------

* 24-timersløpet på Le Mans
* Nürburgring

Referanser
----------

1. ↑  Nürburgring – Where lap times become legends Arkivert 8. april 2014 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell hjemmeside Radical Sportscars
* Offisiell hjemmeside RPE
* Rundetider
* Nürburgring Rundetider
* Offisiell hjemmeside Racing Green Endurance Arkivert 28. august 2010 hos Wayback Machine.
To veteraner under markeringen av veterandagen på Akershus festning i 2011
**Veterandagen** er en norsk merkedag innført av regjeringen for å styrke anerkjennelsen av innsatsen til militære veteraner. Merkedagen er lagt til 8. mai, frigjøringsdagen. Veterandagen skal hedre deltagere i andre verdenskrig, så vel som dem som har tjenestegjort i FNs fredsbevarende styrker og andre internasjonale operasjoner.

Beslutningen om innføring av veterandagen ble fattet i 2010, og den første markeringen fant sted i 2011. Forsvarsdepartementet la i den forbindelse opp til en markering i større omfang, med nasjonale og lokale arrangementer, og ba alle landets kommuner om gjennomføre arrangementer der veteranenes innsats markeres. Dagen er også høytidsholdt av Forsvaret tidligere.

I 1996 anbefalte Stortingets forsvarskomité at 8. mai ble gjort til nasjonal veterandag. Bakgrunnen var at det etter hvert fantes færre gjenlevende veteraner fra andre verdenskrig, samt at det ble følt et behov for å hedre dem som har tjenestegjort i Tysklandsbrigaden og de mange FN-styrkene. Tanken var den gang at veteranorganisasjonene for disse utenlandsoppdragene som skulle stå for markeringene på veterandagen.

Kritikk av sammenslåingen
-------------------------

Flere organisasjoner i fredsbevegelsen har stilt seg kritisk til beslutningen om å legge veterandagen til frigjøringsdagen. Norges Fredsråd har blant annet uttalt at denne beslutningen er med på å legitimere angrepskrig da den skaper sammenlikninger mellom frigjøringskamp og Norges deltakelse i angrepskriger i andre land.

Forsvarets egen minnedag
------------------------

Forsvaret har i tillegg en egen minnedag for falne, dette er første søndag i november.

Referanser
----------

1. ↑  «Egen dag for å hedre veteraner», Forsvarsdepartementet, 2. desember 2010.
2. ↑  «Veterandagen - 8.mai» Arkivert 8. mai 2011 hos Wayback Machine. oversikt over programmet for veterandagen 2011 fra Forsvaret.
3. ↑  Markering av frigjeringsdagen og den nasjonale veterandagen 8. mai 2011[*død lenke*], brev fra Forsvarsdepartementet til landets kommuner.
4. ↑  «Frigjøringsdagen er også blitt veterandag», *VG-nett*, 8. mai 2009.
5. ↑  «Innstilling fra forsvarskomiteen om forslag fra stortingsrepresentant Hans J Røsjorde om å innstifte en ‘veterandag’ for tidligere soldater fra nasjonale styrker og FN-styrker.», Stortingsinnstilling 264, 12. juni 1996
6. ↑  «Egen veterandag», *Nordlys*, 18. juni 1996, s. 10.
7. ↑   Arkivert 3. mars 2014 hos Wayback Machine.. Kronikk skrevet av daglig leder i Norges Fredsråd, Hedda Langemyr. Dagsavisen, 07.mai. 2012
8. ↑  «Minnedagen»[*død lenke*], Forsvaret.
**Miguel do Amaral** kalt **Jin Mige** (født 13. desember 1657 nær Viseu i Portugal, død 14. desember 1730 i Coimbra) var katolsk kinamisjonær tilhørende jesuittordenen. Han ankom Macao i 1685 og virket som misjonær i Jinan, Zhengding og i Fujian. I 1694 ble han sendt til Europa for å forsvare de portugisiske biskoper.[] I 1699 reiste han tilbake til Østen. Fra 1702 til 1704 og fra 1710 til 1718 var han provinsial for Japan; dette var en periode da ingen misjonær kunne oppholde seg der. Han visiterte også misjonene i India.

I 1711 ville kong João V av Portugal ha ham til biskop av Fuzhou, men ettersom paven nektet å opprette noe nytt padroadobispedømme i Kina ble dette ikke noe av.[] I 1722 ble han tilbakekalt til Europa, og han ankom Lisboa i oktober 1725.

Se også
-------

* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen

Litteratur
----------

* Louis Pfister: *Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773*, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)
Aurhelle
**Aurhelle** er et sammenkittet, mer eller mindre hardt jordlag et stykke under overflaten. Aurhelle dannes helst i områder med rikelig nedbør og råhumus som overflatelag. Når vannet renner gjennom laget av råhumus, får det stor løsningsevne og vasker ut mineraler fra det øverste laget. De løste forbindelsene, særlig jernforbindelser, aluminiumforbindelser og fosforforbindelser, men også silikater og humus-stoffer, avsettes lenger nede og kitter jormaterialet sammen til en aurhelle. Den er hard som sement og vanntett, og etter arten av sammenkittingsmateriale kalles den *leiraurhelle* når den er laget av leire, *humusaurhelle* når den er laget av humusstoffer og *jernaurhelle* når den er laget av jernforbindelser. Humusaurhellen er svart, jernaurhellen er rustrød på farge. 

Aurhelle, som i Danmark kalles «al», var en av hovedårsakene til at det i Danmark var så vanskelig å dyrke heden. Man må bryte gjennom det kompakte jordlaget om det skal bli ordentlige avrenningsforhold i jorden. Man måtte derfor bruke dybdepløying da heden ble oppdyrket. 

Løvetann er en av få planter som kan bryte gjennom aurhelle.

Bruk
----

Kirken i Castèth i Bonnut fra 12. århundre er bygget av aurhelle.
Kirken i Cazaux er også bygget av aurhelle.
Vegg hvor aurhelle er benyttet i konstruksjonen sammen med murstein og tre.
Helt siden gallerkrigen er aurhelle brukt som bygningsmateriale i bolighus og kirker i Frankrike. Dette gjelder for eksempel kirkene i Biscarrosse, Cazaux og Bonnut i regionen Landes. 

I det attende århundre utviklet man vest i Frankrike en stålindustri basert på aurhelle, man hadde allerede brukt jernet til å smi redskaper i lang tid. Nå bygget man masovner som ble fyrt med trekull ved siden av elver som ga drivkraft til hammere som ble brukt for å slå med, og i en periode produserte man hundrevis av tonn med stål her. Men etter hvert ble det vanskelig å skaffe trekull og tilgangen på aurhelle minket. I tillegg ble det bygget jernbaner som gjorde det lettere å frakte stål fra områder hvor tilgangen på malm var større. I den grad aurhelle fremdeles brukes, er det for dekorative formål.
**Miguel de Paz Plá** (født 31. januar 1961 i Terrassa), spansk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva, 1984 i Los Angeles og 1988 i Seoul.

Paz vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL 1980 i Moskva. Han var med på det spanske laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen bak India. Spania vant den innledende runden der alle seks lagene spilte en enkeltserie, de vil si alle lagene møttes en gang. I finalen møtte de India som ble nummer to i den innledende runden. Spania tapte finalem med 3-4. Paz spilte én kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Sølv Sølv i landhockey, menn Spanias flagg Spania

Referanser
----------

1. ↑   Catalan Sport Encyclopedia, oppført som Miquel de Paz Pla, Enciclopèdia de l'Esport Català ID 9761[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Miguel de Paz – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Miguel de Paz – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**«This Town»** er en amerikansk sang i countrystil som ble skrevet av Roger Miller. Han spilte den inn 11. februar 1965 og ga den ut juni samme år på albumet *The 3rd Time Around*.

Hans tekst gir et dårlig inntrykk av en by som ikke blir navngitt. Byen skal visst nok være et utrolig kjedelig sted å befinne seg i.

«Volda-vise» med Øystein Sunde
------------------------------

Øystein Sunde ga ut en norsk coverversjon med tittelen «Volda-vise» i februar 1974 på Sundes musikkalbum *Ikke bare tyll*. Sunde skrev den norske teksten som har samme tema som originalteksten, med unntak at han navngir det norske tettstedet Volda. På omslaget skriver Sunde at Finn Kalvik hjalp til med det tredje verset. Kalvik lagde også et vers som ble sensurert vekk fra det ferdige produktet.

På denne innspillingen deltok:

* Øystein Sunde: vokal, akustisk gitar, elektrisk gitar
* Iver Kleive: piano
* Svein Haugen: bass
* Einar Hagerup: trommer
* Frode Thingnæs: blåserarrangement

NRK lagde en video til denne sangen i forbindelse med programmet *Bridge, bratsj, fille-bom-bom-bom* (sendt 22. september 1973). En alternativ tagning av sangen ble benyttet. Før sangen sa Sunde at stedsnavnet Volda ble brukt grunnet at det rimte på noe annet i teksten og at tilstandene som ble omtalt i teksten, også gjaldt like mye for andre steder i Norge. Et lite klipp fra den videoen ble vist i programmet *6 X 70* (sendt 10. august 1996).

Referanser
----------

1. ↑  LP Discography – Medium: *The 3rd Time Around* – Roger Miller (juni 1965)
2. 1 2 3  *Ikke bare tyll* – informasjon på omslaget
3. 1 2  Sunde, Øystein (1997) *Du må'kke komme her og komme her*. Ex Libris Forlag AS; Oslo. ISBN 82-7384-621-0 s. 127/133
4. ↑  Aftenposten (morgen) – 5. februar 1974 side 8
5. ↑  Spinner Records – Medium: *Ikke bare tyll* – Øystein Sunde (våren 1974)
6. ↑  NRK Nett – Bridge, bratsj, fille-bom-bom-bom 22. september 1973
7. ↑  VG – 10. august 1996
8. ↑  NRK Nett – 6 X 70 10. august 1996