recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Matilde Schwencke** (født 28. november 2003) er en chilensk alpinist, som representerer Ski Club La Parva.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2018/19

Schwencke deltok i sitt første FIS-renn i august 2018, i storslalåm i Cerro Catedral i Argentina, som en del av Søramerikacupen i alpint 2018/19. Hun kom der på niendeplass, noe som ga 29 poeng i søramerikacupen. Hun fikk til sammen 41 poeng i søramerikacupen denne sesongen, og endte med det på 29.-plass sammenlagt.

I det argentinske mesterskapet i alpint i 2019 kjørte hun ned til sjetteplass i storslalåm, og i det chilenske juniormesterskapet 2019 i september vant hun slalåm og storslalåm. Hun deltok i alpint under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom hun på 26.-plass i super-G, der Amelie Klopfenstein vant. I den påfølgende kombinasjonsslalåmen kjørte hun seg opp til 21.-plass i kombinasjonen. I storslalåm og slalåm kjørte hun ut.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  FIS - Matilde Schwenke - Results, besøkt 27. mars 2020.
3. ↑  FIS - Cup Standings - South America Cup 2020, besøkt 27. mars 2020.
4. ↑  Lausanne 2020 - *Alpine Skiing - Women's Super-G* Arkivert 19. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 27. mars 2020.
5. ↑  Lausanne 2020 - *Matilde Schwencke* Arkivert 27. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 27. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Matilde Schwencke – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Matilde Schwencke – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Matilde Schwencke – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 27. mars 2020 hos Wayback Machine.
**Kragtorpvika naturreservat** er et innsjø- /våtmarksområde i Aurskog-Høland kommune som ble  vernet i 1992 for å sikre et viktig våtmarksområde med vegetasjon, fugleliv og annet dyreliv.

Naturreservatet ligger sørøst i Øgderen. Innsjøen ligger i et vakkert kulturlandskap, og særlig øst for sjøen er det store jordbruksarealer. Vannet er forholdsvis næringsrikt og Kragtorpvika har en særdeles velutviklet takrørvegetasjon. Vannvegetasjonen for øvrig er preget av sumpplanter og i mindre grad flytebladplanter. Takrør og sjøsivaks er de dominerende artene blant sumpplantene, mens vasslirekne, vanlig tjønnaks, gul nøkkerose og hvit nøkkerose er typiske representanter for flytebladplantene. Undervannsplanter finnes bare i liten utstrekning med unntak av tusenblad.

Det rike fuglelivet i Hemnessjøen skyldes ikke minst den frodige vegetasjonen i vikene. Sjøen har funksjon som hekke- og oppvekstområde og som rasteplass for vade- og andefugl under trekk. En stor andel av Norges bestand av toppdykkere hekker i innsjøen. Ellers hekker arter som knoppsvane, stokkand, sothøne, hettemåke, makrellterne, vipe, rørsanger og sivspurv i områdene langs innsjøen. Storlom, rødstilk og grønnstilk hekker sannsynligvis også der. Kragtorpvika naturreservat må ses i forbindelse med Kollerudvika naturreservat som ligger nordøst i sjøen.

Området ligger nær vei. Det er restriksjoner på vanlig ferdsel i reservatet i perioden 1. april–15. juli.

Referanser
----------

1. ↑  Direktoratet for naturforvaltning, faktaark Besøkt 25. februar 2013.
2. ↑  «Forskrift om vern av Kragtorpvika naturreservat, Aurskog-Høland kommune, Akershus.». Stiftelsen Lovdata. 2. oktober 1992. Besøkt 30. mars 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
Vatikanstatens utstrekning i henhold til Lateranoverenskomsten
**Lateranoverenskomsten** av 11. februar 1929 er et konkordat som ble inngått mellom Italia og Vatikanet ved pave Pius XI. Denne sørget for at Vatikanstaten ble opprettet med paven som monark. Avtalen bestemmer Vatikanstatens grenser og en rekke bygninger utenfor disse som er vatikanske eksklaver.

Vatikanet hadde vært en del av staten Italia siden denne ble opprettet i 1870 da den tidligere Kirkestaten ble lagt inn i den nye statsdannelsen. Konkordatet erstattet *Garantiloven* av 13. mai 1871 som hadde sikret pavens ukrenkelighet innen Vatikanet og gitt ham visse rettigheter, som blant annet retten til eget diplomati og livgarde gjennom Sveitsergarden.

Kirken nektet å anerkjenne *Garantiloven* da den mente at den måtte være uavhengig av enhver politisk og verdslig myndighet i sitt åndelige virke. Fram til Lateranoverenskomsten ble inngått anså derfor pavene seg som fanger i Vatikanet.

Til minne om denne avtalen som slik begravde en lang og bitter strid, ble hovedgaten til Vatikanet inn mot Petersplassen, Via della Conciliazione, (italiensk: «Forsoningens gate»), anlagt.

Avtalen ble undertegnet av statsminister Benito Mussolini på vegne av kong Viktor Emmanuel III av Italia og av kardinalstatssekretær Pietro Gasparri på vegne av pave Pius XI i Lateranpalasset, og dette siste ga navnet til overenskomsten.

Lateranoverenskomsten ble ratifisert av det italienske parlamentet 7. juni 1929 og ble innarbeidet i den italienske konstitusjonen i 1947.

Avtalebrudd
-----------

Da Italia innførte de anti-jødiske lovene i 1938, ble det innført forbud mot ekteskap mellom jøder og ikke-jøder. Vatikanet anså dette som et brudd på Lateranoverenskomsten, da kirken er den myndigheten som regulerer katolikkers inngåelse av ekteskap.

I februar 1944 ble Sankt Paul utenfor murene, som er en eksklave under Vatikanstaten i henhold til Lateranoverenskomsten, angrepet av italienske fascister.

Reservasjon
-----------

Den hellige stol meddelte at den fra 1. januar 2009 ikke lenger vil automatisk adoptere italiensk lovgivning, men vurdere hver lov for seg. Det er en åpning i avtalen for at Vatikanet kan reserve seg mot lover som er på kant med kirkens lære, men kirken går i dette tilfeller noe lenger enn dette.

Eksterne lenker
---------------

* Om Den hellige stols reservasjoner etter 1. januar 2009

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** GND
 |
**Matilde Josephine Moisant** (født 13. september 1878, død 5. februar 1964) var en amerikansk flypioner. Hun var den andre kvinnen i USA som fikk flysertifikat.

Tidlig liv
----------

Moisant ble født i Earl Park, Indiana, og var datter til Médore Moisant og Joséphine Fortier. Begge foreldrene var fransk-canadiere. Hennes søsken var George, John, Annie M. Alfred, Louisa J. og Eunice Moisant. John og Alfred var også flygere. I 1880 bodde familien i Manteno, Illinois og hennes far var bonde.

Luftfartskarriere
-----------------

Moisant lærte å fly på Alfred's flyskole på Long Island, New York.. Den 17. august 1911, et par uker etter at hennes venninne Harriet Quimby fikk sitt pilot-sertifikat, ble Matilde Moisant den andre kvinnelige flyver som fikk sitt sertifikat av Aero Club of America. Hun fortsatte sin karriere og fløy på flystevner. I september 1911 fløy hun fra Nassau Boulevard flyplass i Garden City, New York, og mens hun konkurrerte mot Hélène Dutrieu, satte Moisant kvinnelig høyderekord og vant Rodman-Wanamaker troféet ved å fly i 370 meters høyde.

Moisant sluttet å fly 14. april 1912 i Wichita Falls, Texas da hennes fly krasjet.

Død
---

Matilde Moisant døde i 1964 i Glendale, California, 85 år gammel og ble begravet i Portal of the Folded Wings Shrine to Aviation i Valhalla Memorial Park Cemetery, North Hollywood, Los Angeles, California.

Referanser
----------

1. 1 2  "Matilde Moisant, Early Flyer, Dies".
2. ↑  "Miss Moisant Wins License.
3. 1 2 3 4 5  "Matilde Moisant" Arkivert 1. juni 2016 hos Wayback Machine..
4. ↑  Erisman, Fred (2009). *From birdwomen to skygirls : American girls' aviation stories*. Fort Worth, Tex. : TCU Press. p. 45.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND
 |
**Tsjeljabinsk-2 kraftverk** eller ***Tsjeljabinsk CHP-2***, er et kombinert kull- og gasskraftverk med kogenerasjon, beliggende i byen Tsjeljabinsk i Russland. Anlegget stod ferdig med første enhet på 60 MW i 1962 med kullfyring, og ble bygget helt om tiden før 2015 da det ble installert gassfyrte kombinasjonssyklus (CCGT) enheter med totalt 260 MW tilleggskapasitet. Operatør og utbygger i 2015, er selskapet JSC Fortum. I samme by drifter de også Tsjeljabinsk-1 kraftverk og Tsjeljabinsk-3 gasskraftverk.

Brenselskildene var opprinnelig brunkull. Effekten i elektrisitetsproduksjonen er 320 MW, mens det er en effekt på inntil 1.112 MW i produksjonen av lokal fjernvarme.

I 2015 var utslippene på 1.871.000 tonn CO2 og 2.950 tonn NOx.

Referanser
----------

1. ↑  Russia - *Fortum*, Production. Besøkt 30. september 2017.
2. ↑  Russia - *Fortum*, Chelyabinsk CHP-1. Besøkt 30. september 2017.

Se også
-------

* Liste over verdens største kullkraftverk
* Liste over verdens største gasskraftverk

Eksterne lenker
---------------

* Chalyabinsk CHP-2 - *Global Energy Observatory*.
*For typesettingssystemet, se LaTeX.*
Lateks som drypper fra et gummitre  Foto: Axel Boldt 
**Lateks** eller **melkesaft** er en vandig emulsjon av små polymerpartikler. Den finnes naturlig i mange planter, men ordet lateks brukes også om tilsvarende emulasjoner som er fremstilt industrielt. Lateks må ikke forveksles med sevje, som har en annen sammensetning og funksjon.

Planter som inneholder lateks er blant annet løvetann, salat, svaleurt, fiken, julestjerne og alle andre arter i vortemelkslekta, valmue, sapodilletre, gravmyrt, oleander og ekte gummitre. Lateks finnes også hos noen sopper, som risker. Plantene har lateksganger som transporterer lateksen rundt i planten. Lateks kan være hvit, gul, oransje, rød, brun, eller fargeløs. De dispergerte stoffene omfatter proteiner, sukker, stivelse, alkaloider, gummistoffer, eteriske oljer og fenoler. Lateksen koagulerer ofte ved tilførsel av oksygen, for eksempel om planten skades.

Lateks finnes hos omtrent ti prosent av alle blomsterplanter. Den har ingen primær metabolsk funksjon, og en antar at den er utviklet som forsvar mot planteetende insekter.

Den mest kjente lateksen kommer fra ekte gummitre og brukes til å fremstille kautsjuk, som kan vulkaniseres til naturgummi. Opium er lateksen til opiumsvalmuen, og den inneholder morfin, kodein, tebain og andre alkaloider.

Kilder
------

* «Lateks (plantemorfologi)». Store norske leksikon. Besøkt 9. august 2017.
* «Lateks (kjemisk industri)». Store norske leksikon. Besøkt 9. august 2017.
* Anurag A. Agrawal og Kotaro Konno (2009). «Latex: a model for understanding mechanisms, ecology, and evolution of plant defense against herbivory». *Annual Review of Ecology, Evolution, and Systematics*. 40: 311–331. ISSN 1543-592X. doi:10.1146/annurev.ecolsys.110308.120307.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Lastheneia fra Mantineia** (gresk: Λασθένεια, Lasthéneia) var en kvinnelig gresk filosof og en av Platons studenter.

Liv og virke
------------

Hun ble født i Mantinea, en gammel by i Arkadia på Peloponnes. Hun studerte i Platons Akademi i mannsklær. Etter Platons død fortsatte hun sine studier med Speusippos, en nevø av Platon. Det ble hevdet at hun hadde et forhold til Speusippos.

Et papyrusfragment fra Oxyrhynchus nevner en uidentifisert kvinne som studerte under Platon, Speusippos og deretter Menedemos fra Eretria. Fragmentet fortsett med å forklare at «i hennes tenår var hun elskelig og full av ulærd ynde». Denne kvinnen kan ha vært enten Lastheneia eller Aksiothea fra Flius.

Referanser
----------

1. ↑  ellerLasthenia
2. ↑   Diogenes Laertios, iii. 46. Dette fortellingen om være kledd i mannsklær kan være en henvisning og en forveksling med Aksiothea fra Flius som også studerte ved Akademiet
3. ↑   Diogenes Laertios, iv. 2
4. ↑   Athenaios, vii. 279, xii. 546. Påstanden om et forhold kan like gjerne være rykter i et samfunn som ikke kunne se for seg en selvstendig og uavhengig kvinne.
5. ↑   Oxyrhynchus Papyri 3656

Litteratur
----------

* Riginos, Alice Swift (1976): *Platonica*, Brill Archive, s. 184

Eksterne lenker
---------------

* «Lastheneia of Mantinea», *Memim.com*
**Birkeland Innovasjon** var et aksjeselskap stiftet i 2004 av Universitetet i Oslo (UiO), med universitetet som eneeier. I 2010 ble selskapet fusjonert med Medinnova AS til Inven2 AS. Selskapet hadde som formål å hjelpe forskere ved UiO å patentere og kommersialisere forskningsresultater. Medinnova AS hadde samme formål bare med forskere fra Oslo Universitetssykehus. Selskapet hadde tilhold i Forskningsparken i Gaustadbekkdalen i Oslo.

Birkeland Innovasjon bistod forskere med videreutvikling av ideer med sikte på patentering og salg av lisenser, samt markedsundersøkelser, opprettelse av kommersielle selskaper og kontakt med investorer. En viss andel av inntektene fra lisenssalg gikk tilbake til forskningsmiljøene og finansierte ny forskning. Ved bedriftsetableringer tilfalt en del av aksjene universitetet. Birkeland Innovasjon hadde navn etter fysikeren Kristian Birkeland, som var forsker ved universitetet da han sammen med industrimannen Sam Eyde stiftet Norsk Hydro-Elektrisk Kvælstofaktieselskab, som senere ble til Norsk Hydro.

Referanser
----------

1. ↑  Birkeland Innovasjon blir historie – Uniforum
2. ↑  «INVEN2 AS MANDATE AND OWNERS».

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
«Khios» har flere betydninger.

**Khíos** er hovedstaden på den greske øya Khíos i nordlige Egeerhavet. Siden reformen i kommuneloven i 2011 er den blitt en del av kommunen og prefekturet Khíos. Byen er lokalisert på østkysten av øya motstående til den tyrkiske byen Çeşme. Byen har en befolkning på rundt 32 000 mennesker og er administrative hovedstad og hovedhavnen for både øya og den regionale enheten Khíos. Byen er den ene av åtte kommunale enheter på øya.

Khíos, 1500-tallet.
Lokalt blir byen ofte referert til som «Khora» (Χώρα; bokstavelig «byen») eller «Kastro» (Κάστρο, «festning») for å skille den fra resten av øya som har samme navn.

Stedet ble bosatt allerede i oldtiden og byen ble bygd på nordsiden av en naturlig havn. Arkeologiske undersøkelser viser at det har vært bosetninger på det samme stedet som byen siden rundt 6000 f.Kr. Byen ble opprettet av grekere en gang rundt 1000 f.Kr. Tradisjonen hevder at Homer ble født i Khíos (eller Vrontados). Byen hadde en betydelig krigsflåte i antikken, og hadde stor handelsvirksomhet som ga en rikdom som førte til kulturell vekst. I romersk tid fikk byen en nedgang, men den vokste i bysantinsk tid, og i de neste tusen år var byen og øya en av de viktigste provinsene i Østromerriket. Ved 1500-tallet hadde den befestede byen blitt ytterligere befestet av påfølgende herskere til en omfattende middelalderfestning, «Kastro».

Dagens by har ekspandert utover fra «Kastro» og havnen i de siste 200 årene. Etter en ødeleggende jordskjelv i 1881 har byen deretter blitt ombygd i en nyklassisk stil, skjønt my av kaiområdet og utkantene er mer moderne. Selv om befolkningstallet er relativt stabilt, har byen fortsatt å ekspandere med forsteder bygd på i nord og sør. Senteret i byen er fortsatt konsentrert mellom havnen og festningen hvor administrasjonen, flere museer, den fremste handlegaten Aplotaria, og de kommunale parkene ligger.

Nord for Khíos ligger forstaden Vrontados, mens Khíos lufthavn og byen Karfas ligger noen få km sør for sentrum.

Byer huser følgende museer:

* Et arkeologisk museum
* Det bysantinske museum
* Palasset til Giustiniani
* Det maritime museum
* Museet Nea Moni

Referanser
----------

1. ↑  http://www.statistics.gr/gr\_tables/S1100\_SAP\_1\_monimos2001.htm arkivert
2. ↑  Kallikratis Arkivert 27. april 2017 hos Wayback Machine. (PDF), det greske innenriksdepartementet
3. ↑   Detaljert folketelling av 2001 Arkivert 31. januar 2013 hos Wayback Machine. (PDF), gresk og engelsk
4. ↑  «Archaeological Museum of Chios» Arkivert 4. oktober 2018 hos Wayback Machine.. *Chios Online*.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Chios town – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «Chios Town» Arkivert 23. juli 2014 hos Wayback Machine. generell informasjon.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
SUNs medisinske campus i Tygerberg, sett fra luften.
**Universitetet i Stellenbosch** (afrikaans: *Universiteit Stellenbosch*, engelsk: *Stellenbosch University*), forkortet **SUN**, er et universitet i byen Stellenbosch i provinsen Western Cape i Sør-Afrika. Det har også campus i Tygerbgerg, Saldanha Bay og Bellville. Universitetet regnes som et av Afrikas beste universitet, og stod bak utviklingen av landets første mikrosatellitt (SUNSAT) i 1999.

Grunnleggelsen skjedde som en høyere gutteskole – *Stellenbosch Gymnasium* – i 1866. Dette utviklet seg til en høyskole i 1874, videreført under navnet *Victoria College of Stellenbosch* med blant annet landbruksutdanning fra 1887. Universitetstittelen kom i 1918.

*SUN* består av følgende fakulteter:

* Humaniora og samfunnsvitenskaper (1874)
* Naturvitenskap
* Pedagogikk
* Landbruksvitenskap (1887)
* Jus
* Teologi
* Handel
* Ingeniørkunst
* Militærvitenskap – Saldanha Bay
* Medisin – Tygerberg
* Graduate School of Business – Bellville

Blant tidligere studenter er de tre tidligere statsministrene Daniel François Malan, James Barry Munnik Hertzog og Hendrik Verwoerd, samt en rekke (hvite) konservative politikere, akademikere, jurister, kunstnere og andre samfunnstopper. Også (hvite) anti-apartheid-forkjempere har studert her, blant dem Sandra Botha.

J.S. Gericke Library er et enormt, underjordisk bibliotek i to etasjer.

Referanser
----------

1. ↑   orcid.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.wdl.org[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.auf.org, besøkt 23. november 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Stellenbosch University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** NKC **·** CiNii **·** GeoNames
 |
**Jules Levy** (født 24. april 1838 i London, England, død 28. november 1903 i Chicago, Illinois) var en berømt kornettist og komponist. Mest kjent er nok Levy for sine fremførelser av *Una Voce*, *Carnival of Venice*, *Gran Russian Fantasia* og hans egenkomponerte favoritt – *Whirlwind Polka*.

Biografi
--------

15. august 1875 giftet han seg med Minnie Conway, de fikk to barn – en gutt og en jente, men Minnie og Jules ble imidlertid skilt i 1883. I 1885 giftet Jules seg med belgiskfødte Stella Corbett (f. juni 1863). De fikk tre barn; Louise M. Levy (f. august 1885, New York), Juliette Levy (f. februar 1895, New York) og Jules Levy Jr. (f. 8. januar 1889, New York).

Trivia
------

Jules Levy spilte med the Patrick Gilmore Band i forbindelse med åpningen av Brooklyn Bridge, 24. mai 1883.

Levy er antakelig en av de første kornettistene det ble gjort opptak av, allerede i 1880-årene gjorde han testopptak for the Edison Company. Senere gjorde han 15 opptak med Columbia Records og 23 opptak med the Victor Company.

Referanser
----------

1. 1 2   Musicalics, Musicalics komponist-ID 92994[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, oppført som Jules Lévy, BNF-ID 163896151[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Discogs, Discogs artist-ID 1202354, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   International Music Score Library Project, IMSLP-identifikator Category:Levy,\_Jules, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Biografi; The Cornet Compendium
6. ↑  Biografi; O.J.'s Trumpet Page Arkivert 2010-04-09, hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Marie-Elisabeth-Lüders-Haus
**Marie Elisabeth Lüders-huset** (tysk: Marie-Elisabeth-Lüders-Haus) er en bygning i tilknytning til Riksdagen i Berlin, og ble åpnet i 2003 som den tredje parlamentsbygningen ved Spree. Den huser Forbundsdagens vitenskapelige servicesenter, med bl.a. parlamentsbiblioteket, arkiv og pressesenter. Bygningen er oppkalt etter sosialpolitikeren og kvinnesakskvinnen Marie Elisabeth Lüders.

Sammen med Kanzleramt og Paul-Löbe-Haus utgjør Marie Elisabeth Lüders-huset en arkitektonisk enhet kalt *Band des Bundes*, som er det føderale regjerings- og parlamentsområdet i bydelen Mitte.

Marie Elisabeth Lüders-huset og Paul Löbe-huset er knyttet sammen med to broer over Spree.

Øvrige parlamentsbygninger
--------------------------

De to øvrige store parlamentsbygninger oppført i umiddelbar nærhet til Riksdagsbygningen, Paul Löbe-huset og Jakob Kaiserhuset er også oppkalt etter politikere fra de viktigste politiske partier i Tyskland etter den andre verdenskrigen: Paul Löbe SPD og Jakob Kaiser CDU.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marie-Elisabeth-Lüders-Haus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Marie-Elisabeth-Lüders-Haus – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Marie Elisabeth Lüders-huset på Forbundsdagens hjemmeside

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
Khura Buri kommune, i provinsen Phang Nga.
**Amphoe Khura Buri** (Khura Buri kommune) er den nordligste kommunen i provinsen Phang Nga i det sørvestre Thailand. Den grenser mot nord til Ranong-provinsen og mot øst til Surat Thani-provinsen. Arealet er 797,1 km², og folketallet i 2005 var i alt 23 308 innbyggere.

Kommunesenteret er Khura Buri ved elva Nang Yon, som renner ut i Andamanhavet. Langs hele vestkysten er det en øykyst med mangroveområder og elveutløp som strekekr seg ned til nabokommunen i sør – Takua Pa. Disse våtmarks- og øyområdene opptar det meste av arealet, hvorav øyen Ko Phra Thong er størst, om lag 20 km lang og 15 km bred.

I nord når de skogkledde fjellene opp til 1 250 moh. (Khao Pho Ta Luang Kaeo), med flere topper over 1 000 meter. I øst når fjellene til 915 moh.

Riksvei 4 løper gjennom kommunen nord-sør, og det er ferjeforbindelse til Surin-øyene ute i Andamanhavet i vest. Befolkningen er buddhister, men med et betydelig innslag av muslimer helt nord i kommunen.

Kommunen har sykehus og skoler, men ingen høyskoler eller forskningsinstitusjoner.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Tsjekkoslovakias kvinnelandslag** representerte Tsjekkoslovakia i interasjonal fotball. Laget hadde 28 kamper mellom 1968 og 1993.

Tsjekkoslovakia spilte den 23. februar 1968 mot Italia i en av de tidligste landskampene i fotball for kvinner i moderne tid. Dette var starten på en rekke kamper dem imellom, de fleste uoffisielle, og alle i Italia. Tsjekkoslovakia var påmeldt til et uoffisielt VM i 1970, men trakk seg før turneringen. Med unntak av kampene mot Italia var det sjelden Tsjekkoslovakia spilte fram til de i 1986 ble aktive igjen.

I kvalifiseringen til EM i 1989 kom Tsjekkoslovakia videre til kvartfinalen, som var siste skritt i kvalifiseringen. Der tapte de sammenlagt 1-3 mot Vest-Tyskland. Tsjekkoslovakia deltok også i kvalifiseringen til EM i 1991, der de tapte kampen om andreplassen mot Ungarn etter at Ungarn greide uavgjort mot Tyskland. Hadde Tsjekkoslovakia slått Ungarn sammenlagt, ville Tsjekkoslovakia ha møtt Norge for første og eneste gang. Norge møtte imidlertid Den tsjekkiske republikk bare ni måneder etter at Tsjekkoslovakia ble oppløst. Slovakia møtte Norge først i 1995.

Noter
-----

1. ↑  RSSSF.com
2. ↑  RSSSF.com

Se også
-------

* EM i fotball for kvinner
* UEFA
* Liste over kvinnelandslag i fotball
* Den tsjekkiske republikks kvinnelandslag i fotball
* Slovakias kvinnelandslag i fotball
**Jules Thiry** (født 1898, død 1931) var en belgiske vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris

Thiry vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under OL 1924 i Paris. Han var med på det belgiske laget som kom på andreplass i vannpoloturneringen. Det var tretten nasjoner som stilte lag. I kvartfinalen vant Belgia over Ungarn med 7-2 og siden slo de Tsjekkoslovakia med 5-1 i semifinalen. De tapte finalen mot Frankrike med 0-3 og Frankrike ble dermed olympiske mestere i vannpolo. I spillet om andreplass vant siden Belgia over Sverige med 4-3 og over USA med 2-1. Thiry spilte to kamper i OL-turneringen. 

De andre spillerne på det belgiske laget var Gérard Blitz, Maurice Blitz, Joseph Cludts, Joseph De Combe, Pierre Dewin, Albert Durant, Georges Fleurix, Paul Gailly, Joseph Pletinckx og Jean-Pierre Vermetten.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Paris - Sølv Sølv i vannpolo, (Belgia)

Referanser
----------

1. 1 2   sports-reference.com, Sports-Reference.com olympisk utøver-ID th/jules-thiry-1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jules Thiry – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Jules Thiry – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Jules Thiry – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jules Thiry – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Nils Heilemann** (født 1944, død 18. januar 2016) var en norsk jurist og forretningsmann.

Han begynte å jobbe på Oljekontoret i Industridepartementet i 1972, og var med på å etablere det juridiske rammeverket for norsk sokkel.

Han var leder for Det Nordenfjeldske Dampskibsselskab før han i 1982 ble administrerende direktør for Det norske oljeselskap. I 1983 fikk DNO sin første konsesjon på norsk sokkel, og hadde også sitt beste år siden selskapet ble startet i 1971. I 1986 hadde selskapet et underskudd på 287 millioner kroner.

I 1988 kjøpte finansmannen Torstein Hagen seg opp i DNO. Heilemann og Hagen fikk etterhvert et anstrengt forhold, og i mai 1990 sluttet Heilemann i DNO.

Noen uker etter ble han utnevnt til rådgiver i Olje- og energidepartementet.

Fra 1996 til 2003 var han generalsekretær og viseadministrerende direktør i Oljeindustriens landsforening.

Han satt i styret i Lime Petroleum Norway fra 2012.

Referanser
----------

1. ↑  Flemming Dahl (17. februar 1984): Solid DNO resultat. *Aftenposten*
2. ↑  Morten Woldsdal (12. mars 1987): Oljeselskapet gikk med kjempeunderskudd: DNO tapte 250 millioner på nederlandsk oljefelt. *Aftenposten*
3. ↑  Flemming Dahl (25. mai 1990): Strid bak sjefsskiftet i DNO. *Aftenposten*
4. ↑  NTB (15. juni 1990): Offisielt fra statsråd 15.6.90.
5. ↑  Ivar Aarseth (8. februar 2016): Nekrolog: Nils Heilemann. *Aftenposten*

Eksterne lenker
---------------

* Nils Heilemann Arkivert 28. mars 2019 hos Wayback Machine. hos Forvaltningsdatabasen
**Natalie Anne Ward** (født 24. desember 1975 i Newcastle i New South Wales), australsk softballspiller som deltok i de olympiske leker 1996 i Atlanta, 2000 i Sydney, 2004 i Athen og 2008 i Beijing.

Ward vant en olympisk bronsemedalje i softball under sommer-OL 1996 i Atlanta. Hun var med på det australske laget som kom på tredjeplass i den første olympiske softballturneringen bak USA og Kina.

Fire år senere, under sommer-OL 2000 i Sydney vant hun en ny bronsemedalje med det australske softballdamelandslaget som kom på tredjeplass bak USA og Japan.

Hun var også med på sølvlaget under sommer-OL 2004 i Athen, de tapte finalen med 1-5 til USA og under OL 2008 i Beijing da Australia kom på tredjeplass.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 2004 Hellas’ flagg Athen - Sølv i softball Australias flagg Australia
* Bronse 1996 USAs flagg Atlanta - Bronse i softball Australias flagg Australia
* Bronse 2000 Australias flagg Sydney - Bronse i softball Australias flagg Australia
* Bronse 2008 Kinas flagg Beijing - Bronse i softball Australias flagg Australia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Natalie Ward – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Natalie Ward – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Natalie Ward – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Natalie Ward – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Natalie Ward – Australian Olympic Committee Rediger på Wikidata
**Liv Rockefeller** (født **Liv Coucheron Torp** 4. august 1916, død 14. april 1969) Thor Heyerdahls første kone og reisefelle på Heyerdahls første reise til Polynesia i 1936.

Hun møtte Heyerdahl mens hun studerte økonomi ved Universitetet i Oslo. De giftet seg julaften 1936, og neste dag var de på vei til Marquesasøyene. Planen var å bosette seg der, men idyllen og idealismen ble etter noen måneder overskygget av realitetens troperegn og sykdommer, og etter ett år returnerte de til Norge. Kort tid etter ble sønnene Thor jr. og Bjørn født.

Etter krigens slutt hjalp hun til å organisere «Kon-Tiki»-ekspedisjonen, men livet i rampelyset, som ble en naturlig konsekvens av forberedelsene, passet henne dårlig.[] Hun ønsket dessuten ikke å leve i Thor Heyerdahls skygge, ei heller å «stå i veien for hans skjebne», og ekteskapet endte med skilsmisse kort tid før «Kon-Tiki» ble sjøsatt.

I 1956 giftet hun seg med den amerikanske eventyreren og forfatteren James Stillman Rockefeller jr. sønn av roeren James Stillman Rockefeller. Etter å ha bodd i Norge i seks år, og fått barnene Liv og Ola, bosatte de seg i Maine i USA. Her ble de boende til Liv døde som følge av føflekkreft i 1969.

Referanser
----------

1. 1 2  Liv Rockefeller (27. april 2013). «‘Kon-Tiki’ and me» **(engelsk)**. Boston Globe. Besøkt 26. november 2013.
2. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Ansvarsart** er et begrep innen natur- og miljøvern. En ansvarsart er en art som en viss region eller nasjon har et spesielt ansvar for å verne i henhold til Bonn- og Bern-konvensjonene. Det gjelder arter som har en betydelig andel av sin utbredelse i det aktuelle området. I Norge fikk begrepet en formell forankring i *Kongelig resolusjon den 13. mai 2011 – forskrift om utvalgte naturtyper*. I framlegget for Statsråd heter det: «Med arter som i all hovedsak forekommer i Norge mener vi de såkalte ansvarsartene. Ansvarsarter er arter hvor 25 prosent eller mer av den europeiske utbredelsen er i Norge.»

I fastlands-Norge er 976 arter vurdert til å være ansvarsarter, og av disse er 282 truede arter, altså i kategoriene *kritisk truet* CR, *sterkt truet* EN eller *sårbar* VU i Norsk rødliste for arter. På Svalbard er det 81 ansvarsarter, derav 21 truede.

### Noen norske ansvarsarter (ikke uttømmende)

* Elvemusling
* Lemen
* Rødstilk
* Siland
* Villrein
* Fjæresøte
* Norsk malurt

Referanser
----------

1. ↑  «Kongelig resolusjon – forskrift om utvalgte naturtyper» (PDF). Miljøverndepartementet. 13.05.2011. Besøkt 10. april 2015.
2. ↑  «Ansvarsarter – rødlista i et europeisk perspektiv». *Rødlista for arter 2021*. Artsdatabanken. 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Tom Henning Dalbak** (født 20. april 1958 i Drammen) er en norsk forfatter. Han bruker forfatternavnet **Tom H. Dalbak**.

Dalbak er cand.polit. i statsvitenskap, og arbeider som seniorrådgiver i Tekna. Tidligere har han arbeidet frilans for blant annet NRK og *Dagbladet*. Han har i en årrekke vært lørdagsspaltist i *Drammens Tidende*. 

Han debuterte i 2000 med romanen *Spinn*. I tysk oversettelse (*Die Hirngespinste des Thomas D*) fikk romanen plass på Deutschlandfunk/FOCUS' «Die besten sieben»-liste. Ifølge Marta Norheims oversikt «Røff guide til samtidslitteraturen» (Samlaget 2007) finner man hos Tom H. Dalbak «ein røff humor som kan slå over i det nesten surrealistiske».

Romaner
-------

* *Den sjette smak* – roman (2014)
* *Den siste bjørnen i Vassfaret* – roman (2009)
* *Maria med svibel i regn* – roman (2007)
* *En by som Drammen* – roman (2005)
* *Spinn* – roman (2000)

Priser
------

* Brakeprisen (2010), for *Den siste bjørnen i Vassfaret*
* Brakeprisen (2006), for *En by som Drammen*
* Brakeprisen (2001), for *Spinn*

Eksterne lenker
---------------

* hos Dagsavisen Fremtiden

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Liv Jorunn Storstein** (født 15. mars 1938 i Skånland, død 11. august 1996) var en norsk professor i medisin som var ekspert på kjønnsforskjeller i hjerte- og karsykdommer.

> Kjønnsforskjeller i medisinen og da også innen hjerteforskning, er ofte lite undersøkt og normalverdier baserer seg oftest på data fra menn. Dette kan føre til feiltolkninger når det gjelder kvinner
> 
> 
> Liv Storstein
> 
> 

Hun ble autorisert cand.med. i 1965 etter studier i Basel og Düsseldorf, og gikk i gang med forskning på samme felt som sin far, hjertespesialisten Ole Storstein, og autorisert som lege i 1967. Sin dr.med. mottok hun i 1977 på en avhandling om bruken av digitalis (revebjelle) som hjertemedisin, et tema også faren hadde forsket på.

Fra 1982 til 1985 satt hun som første kvinnelige leder (generalsekretær) i Nasjonalforeningen for folkehelsen, opprettet i 1910 som  *Den norske Nationalforening mot Tuberkulosen*. Senere var hun i dets landsstyre, foruten i styret for Rådet for tuberkulose. 

Etter å ha vært førsteamanuensis siden 1980 ble hun i 1984 dosent II og i 1989 utnevnt til professor II i farmakologisk kardiologi ved Universitetet i Oslo. Samtidig ble hun første leder for *International Cardiological Institute for Therapeutic Research* (ICIT), finansiert av utenlandske firma. I programmet «I kunnskapens tre» på NRK med Fritz Nilsen fremkom det i 1993 at hun skulle ta til som leder for Leger mot atomvåpen sitt arbeide i det krigsrammede Bosnia.

Hun var datter av medisinprofessor Ole Storstein (1909–98) fra Sunnfjord og Ragnhild Langva (1916–) fra Ålesund. Liv var fra 1974 til 1992 gift med professor i klassisk filologi Knut Kleve (født 1926) som fra 1974 var professor i Oslo han også.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Liv Jorunn Storstein, (15.mars 1938 - 11.august 1996).», besøkt 21. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Norges leger: 1976*. Oslo: Foreningen. 1978.
3. ↑  B. Schei, *Kvinnehjerter banker annerledes* i Tidsskr. Norske Legef. nr. 20, 2004.
4. ↑  B. Schei i artikkelen *Er kvinnelig mindre verdt enn en manns?* i Tidsskr. Norske Legef. nr. 18, 2009.
5. ↑  Reidunn Mulehavn, *Fritz møter hjerteforsker Liv* i VG den 27. juli 1993.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NKC
 |
**Mocambo** var en nattklubb på Sunset Strip i West Hollywood. Klubben ble eid av Charlie Morrison og Felix Young.

Historie
--------

Mocambo ble åpnet 3. januar 1941 og ble en umiddelbar suksess. Klubbens latinamerikanske dekorasjon var designet av Tony Duquette og kostet 100 000 dollar. Langs veggene var det glassbur hvor levende kakaduer, araer, måker, duer og papegøyefugler ble holdt fanget. Man kunne ofte finne kjente menn og kvinner fra filmindustrien blant gjestene.

Frank Sinatra fikk sin Los Angeles-debut som soloartist på Mocambo i 1943.

På midten av 1950-tallet ble Ella Fitzgerald den første afroamerikanske artisten som opptrådte på Mocambo, etter at Marilyn Monroe hadde drevet med lobbyvirksomhet overfor bookingsjefen. Spillejobben var viktig for Fitzgeralds karriere og ble senere inspirasjonen til musikalen *Marilyn and Ella*, skrevet av Bonnie Greer, som første gang ble fremført i 2006.

Blant kjendisene som frekventerte på Mocambo var blant annet Clark Gable og Carole Lombard, Humphrey Bogart og Lauren Bacall, Errol Flynn, Charlie Chaplin, Elizabeth Taylor, Judy Garland, Henry Fonda, Lana Turner, Ava Gardner, Bob Hope, James Cagney, Sophia Loren, Janet Leigh og Tony Curtis, Natalie Wood og Robert Wagner, Grace Kelly, Debbie Reynolds og Eddie Fisher, Howard Hughes, Kay Francis, Marlene Dietrich, Theda Bara, Tyrone Power, Jayne Mansfield, John Wayne, Ann Sothern og Louis B. Mayer.

Klubbens hovedscene ble rekonstruert i TV-serien *I Love Lucy* som Tropicana Club. Seriens hovedrolleinnehavere, Lucille Ball og Desi Arnaz, var ofte på Mocambo og var nære venner av eieren Charlie Morrison.

Mocambo ble også parodiert i Snurre Sprett-tegnefilmen «Slick Hare». Ifølge kommentatorsporet på DVD-utgivelsen av denne filmen fikk animatørene adgang til kjøkkenet på klubben og tegnet det akkurat slik de så det, med både dryppende fett på kjøleskapet og grønnsaker som lå rundt på gulvet.

Mocambo stengte dørene i 1959. Stedet er nå en parkeringsplass for en Burger King-restaurant som har deler av interiøret fra det opprinnelige bygget.

Kjente artister som har opptrådt på Mocambo
-------------------------------------------

* Desi Arnaz
* Pearl Bailey
* Marge og Gower Champion
* Rosemary Clooney
* Nat King Cole
* Perry Como
* Vic Damone
* Dorothy Dandridge
* Billy Daniels
* Sammy Davis jr.
* Billy Eckstine
* Ella Fitzgerald
* Firehouse Five Plus Two
* Lena Horne
* Allan Jones
* Will Jordan
* Peggy King
* Eartha Kitt
* Peggy Lee
* Joe E. Lewis
* Liberace
* Martin and Lewis
* Mae Murray
* Mike Nichols og Elaine May
* Andre Previn
* Louis Prima og Keely Smith
* Hazel Scott
* Dinah Shore
* Frank Sinatra
* Yma Sumac
* Danny Thomas
* Dinah Washington
* Joe Williams
* Julie Wilson

Referanser
----------

1. ↑  Weller, Sheila (2003). *Dancing at Ciro's*. Macmillan. ISBN 0312241763. s. 118
2. ↑  Nicholson, Stuart (1993). *Ella Fitzgerald: A Biography of the First Lady of Jazz*. Da Capo Press. ISBN 0306806428. s. 149
3. ↑  «Marilyn and Ella: The meeting of the misfits». The Independent. 13. februar 2008. Arkivert fra originalen 29. oktober 2014. Besøkt 2. mars 2011.
4. ↑  Wallace, David (2001). *Lost Hollywood*. Macmillan. ISBN 0312261950. s. 166
**Elias Johan Steen-Olsen** (født 8. januar 1892 i Bergen, død 1966) var en norsk advokat og dramatiker.

Liv
---

Han var sønn av bakermester Elias Olsen Steen og Ingeborg Hopland. Etter *examen artium* i 1915 tok han juridisk embetseksamen i 1920 og hadde eget advokatkontor i Bergen fra 1921. Han ble utnevnt til høyesterettsadvokat i 1952.

Steen-Olsen var en av stifterne av Studentersamfunnet i Bergen og av Norsk Studentsamband. Han interesserte seg for teater og skrev selv skuespillene *Døden og kjærligheten* og *Den evig lengsel*, som ble oppført på Den Nationale Scene på 1930-tallet. I 1931 arrangerte han festspill i Håkonshallen sammen med teaterregissøren Stein Bugge. På 1960-tallet utga han et verk om *Verdens maktfulleste ideer* i to bind.

Steen-Olsen var en sentral personlighet i det bergenske kunstlivet på 1930-tallet. Ifølge Kjartan Fløgstad ble det sagt om Steen-Olsen at han var «ein endå større ven av kunstnarar enn av kunsten». En av kunstnerne han hjalp økonomisk var dikteren Claes Gill, som en tid bodde i Bergen.

Referanser
----------

1. 1 2   www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Fløgstad (1994), s. 169.

Litteratur
----------

* *Medlemmer av Den norske advokatforening*. Den norske advokatforening. 1966.
* Fløgstad, Kjartan (1994). *Portrett av eit magisk liv*. Oslo: Aschehoug. ISBN 8203260012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
***Grammia parthenice***  er en bjørnespinner (Arctiidae).

Utseende
--------

…

Enkelte arter bjørnespinnere i delgruppen Arctiinae kan kanskje forveksles med andre sommerfugler, kanskje særlig andre arter i gruppen Noctuoidea. Men de kan skilles fra disse ved de to duftkjertlene hunnene har like ved eggleggingsåpningen, helt bakerst på bakkroppen. Samt at mange av artene har en bakkropp i rødt eller orange med mørke flekker. Mens høreorgan (Tympanalorgan) på siden av brystet (metathorax) er felles for gruppen Noctuoidea.

Levevis
-------

…

*Grammia parthenice* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der bjørnespinnerens indre og ytre organer endres. I hvilestadiet ligger puppen i en kokong larven har spunnet. Kokongen er ofte delvis gjennomskinnelig spunnet og består også ofte av noe av larvens hårbekledning.

Utbredelse
----------

*Grammia parthenice* finnes ikke i Norden.

Navnet
------

Det latinske navnet *Grammia* betyr *pennestrek, den med pennestrek*.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* sommerfugler (Lepidoptera)
	+ gruppe **Apoditrysia**
		- gruppe **storsommerfugler**
			* gruppe / overfamilie **Noctuoidea**
				+ familie **bjørnespinnere** (Arctiidae)
					- delgruppe Arctiinae
						* ***Grammia parthenice* (W. Kirby, 1837)**

Kilder
------

* Hydén, N. Jilg, K. & Östman, T. 2006. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. *Fjärilar: Ädelspinnare-toftsspinnare. Lepidoptera: Lasiocampidae-Lymantriidae.* ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-59-2

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Grammia parthenice* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Grammia parthenice* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Grammia parthenice* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Grammia parthenice* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Grammia (Grammia) parthenice* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
* Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
**Rajani Palme Dutt** (født 19. juni 1896 i Cambridge, England, død 1974), mest kjent som R. Palme Dutt, var en ledende journalist og teoretiker innen det britiske kommunistpartiet (CPGB). 

Dutt ble med i Labour Research Department, et statistiske byrå på den venstrefløyen innen britisk politikk, i 1919. Året etter ble han med i det nylig opprettede kommunistpartiet i Storbritannia og i 1921 grunnla han et månedlig magasin som han redigerte frem til sin død. Han var medlem av CPGB helt frem til hans død i 1974. I 1922 ble Dutt ansatt som redaktør av CPGB sitt ukentlige avis, *The Workers 'Weekly*. Dutt var kommunistpartiets viktigste teoretiker i mange år. Dutt besøkte Sovjetunionen for første gang i 1923. 

Etter en sykdom i 1925 som tvang ham til å gå av som redaktør av magasinet *Workers 'Weekly*, tilbrakte Dutt flere år i blant annet Belgia og Sverige som en representant for det britiske kommunistpartiet. Han spilte også en viktig rolle for kommunistpartiet i India for noen år. Palme Dutt var lojale mot Sovjetunionen og til de kommunistiske idealer hele livet. 

Rajani Palme Dutt var sønn av den indiskfødte legen Upendra Dutt og svenskfødte Anna Palme Dutt. Anna var grandtante til Sveriges tidligere statsminister Olof Palme.

Referanser
----------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w66t8fzx, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Store sovjetiske encyklopedi (1969–1978), «Датт Раджани Палм», besøkt 28. september 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 119375028, besøkt 13. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Trove, oppført som R. Palme Dutt, Trove person-ID 1287643, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   NUKAT, NUKAT autoritetspost n02721687[Hentet fra Wikidata]
7. ↑  TV-programmet; *Vem tror du att du är?* med Mårten Palme (Olofs sønn), sendt 4. november 2013 på SVT1.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** BNE **·** CiNii **·** Munzinger (iba)
 |
**Anta Pirak** (født *Anta Pavvasson Pirak* 8. november 1873 i Jokkmokk kommune, død 28. juli 1951 i Jåkkåkaska sameby i Jokkmokk kommune) var en svensk-samisk reingjeter og forfatter.

Biografi
--------

Anta Pirak vokste opp i en reingjeterfamilie i Sirges sameby i Jokkmokk kommune. Han utdannet seg på lærerseminaret i Mattisudden 1892–1894 og jobbet siden som omreisende lærer for samebarn ved siden av reindriften. Jobbene var vanskelige å forene og han gikk derfor etter hvert over til reindrift på heltid. 

Anta Pirak skapte høsten 1926 den bok som han senere ble kjent for. Han fortalte flere ganger på lulesamisk for presten Harald Grundström i Svenska Turistföreningens Pårtestuga og Harald Grundström oversatte til svensk. Den svenske versjonen, *En nomad och hans liv*, kom ut i 1932 og i 1937 ble den gitt den ut som den første boken på lulesamisk som var skrevet av en same, *Jåhttesáme viessom*. I boken beskrives livet til samiske reingjetere i Jokkmok.

Bibliografi
-----------

* Anta Pirak: *En nomad och hans liv*, Nordisk rotogravyr, Stockholm 1937
* Anta Pirak: *Jåhtte sáme viessom*, Blaasvær, 1993, ISBN 82-90537-60-3

Filmografi
----------

* *Midnattssolens son* 1939

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5   Sveriges dödbok 1830-2020, oppført som Pavvasson Pirak, Anta, besøkt 1. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 15. oktober 2012, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   642.davvi.no, besøkt 18. april 2021[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Om Anta Pirak på samer.se lest 2012-03-25

Eksterne lenker
---------------

* Om Anta Pirak på Norrbottensförfattare.se

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** BNE
 |
Sutton Grammar School i Sutton, London, en av fem gjenværende grammar schools i the London Borough of Sutton  Foto: A P Monblat 
**Grammar school** er en skoletype som forekommer i visse engelsktalende land. De første av slaget ble til på 1500-tallet. Opprinnelig har hensikten å lære elevene grammatikk i et eller to europeiske kontinentale språk, derav navnet; det ene språket var vanligvis latin. I moderne tid er det en skoleform som forbereder for høyere utdannelse med en læreplan på linje med andre skoler med samme målsetning, og kan i dette henseende sammenlignes med videregående skoler i Norge. 

I Storbritannia er *grammar schools* statlige skoler som tar imot studieinteresserte elever. Fra 1960-årene ble disse skoler i sin alminnelighet erstattet av *comprehensive schools*, som ikke har noen utvelgelsesprosess og tilbyr såvel studieforberedende som praktisk utdannelse. Per 2016 fantes det 163 *grammar schools* i England (ut av omtrent 3 000 statlige skoler) og 63 i Nord-Irland, men det fantes ingen offentlige *grammar schools* i Skottland eller Wales, til tross for at noen fortsetter å bruke navnet.

*Grammar schools* velger ut elevene basert på en test, kalt *11-plus*, som tas i siste året av *primary school*.

Referanser
----------

1. 1 2  Richardson, Hannah (8. september 2016). «Grammar schools: What are they?». *BBC News* **(engelsk)**. Besøkt 16. januar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* A general timeline of British education
* The situation of grammar schools today, BBC News
* Q and A: Advanced schools, BBC News
* Grammar schools, *The Guardian*.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
Rajasthani snakkes i Rajasthan
**Rajasthani** er et språk som snakkes i delstaten Rajasthan, India. Det blir omtalt som 
en gruppe indoariske dialekter som blir talt i Rajasthan og i tilstøtende delstater, og av handelsfolk som reiser over hele landet.

Radjasthani kan deles inn i fire dialektgrupper:

1. Marvari, vestlige målfører, snakket av om lag 2/3 av innbyggerne i Rajasthan
2. Østlige målfører: Djaipuri, haurati og adjmeri
3. Nordøstlige målfører: Mevati og ahirvati
4. Malvi, tales nordvest i Madhya Pradesh

Dialektene har tradisjonelt blitt regnet som en form av hindi — i folketellingen i 1971 ble halvparten av de om lag 20 millioner brukerne regnet som hinditalende. Språkforskere har likevel funnet at språkene skiller seg fra hindi både fonologisk, morfologisk, syntaktisk og når det gjelder ordforråd.

Kilder
------

* G. A. Zograph: *Languages of South Asia*, 1960 (translated by G.L. Campbell, 1982), Routledge, London.

Eksterne lenker
---------------

* Radjasthani-engelsk ordliste
* Ethnologue-rapport

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |