recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Palads Teatret** eller bare **Palads** er en kinobygning i København som er en del av Nordisk Film Biografer.

Historie
--------

Det første Palads Teater åpnet i oktober 1912 i jernbanehallen på den nedlagte Københavns Hovedbanegård tegnet av Johan Daniel Herholdt. Med sine nesten 3000 plasser ble Palads et av Nord-Europas største forlystelsessentre og byens fineste kino. I 1917 ble stasjonsbygningen revet og erstattet av den nåværende nybarokke bygningen tegnet av arkitektene Andreas Clemmensen og Johan Nielsen og innviet i 1918. Den 4. mars 1929 hadde den første danske lydfilm premiere her.

Poul Gernes pastellfarver
-------------------------

I 1978 ble Palads Teatret bygd om med flere enn 12 kinosaler og er siden blitt restaurert flere ganger. I 1989 ble bygningen dekorert med de nåværende karakteristiske pastellfarvene skapt av maleren Poul Gernes (1925–1996). På bygningens tak ses billedhugger Kai Nielsens forgyldte skulptur *Ursus og Tyren* fra 1918.

Referanser
----------

1. ↑   www.biografmuseet.dk[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Nicolas Thyssen. «Palads Teatrets historie». biografmuseet.dk. Besøkt 8. februar 2017.
3. ↑  Palle Schantz Lauridsen. «Palads Teatret». Den Store Danske. Besøkt 8. februar 2017.
4. ↑  Henrik Modler (31. januar 2017). «Før og nu: Historien om Palads-teatret». TV2 / Lorry. Besøkt 8. februar 2017.
5. ↑  «Palads Teatret, København». danskefilm.dk. Besøkt 8. februar 2017.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
Informasjonstavle i Mehamn om «Mehamnslaget» i 1903
**Hvalstriden** var en strid mellom norske fiskere på den ene siden og norske hvalfangere og marinbiologer på den andre siden, om hvorvidt hvalfangst var skadelig for sesongfisket langs kysten av Norge. Striden foregikk på slutten av 1800-tallet og de første årene på 1900-tallet, og endte med at hvalfangst ble forbudt langs kysten av Norge i 1903.

Bakgrunnen for hvalstriden var Svend Foyns oppfinnelse av granatharpunen i 1864. Oppfinnelsen åpnet for hvalfangst i stor skala. I første omgang ble hvalfangsten lagt til kysten av Finnmark. Mange fiskere var imidlertid skeptiske til denne hvalfangsten, fordi de trodde at hvalen drev fisken inn til land i fiskesesongen. Dersom det ble færre hval, mente de at det ville bli mindre fisk enn før.

Teorien om hvalens innvirkning på fisket ble forkastet av marinbiologen Georg Ossian Sars, som på 1870-tallet gjennomførte vitenskapelige undersøkelser av fiskeriet langs norskekysten på oppdrag fra Indredepartementet. Han støttet likevel et delvis forbud mot hvalfangst, men av andre årsaker. Fiskernes krav fikk støtte på politisk hold, og resultatet ble at hvalen ble delvis fredet langs kysten av Norge fra 1880 («Lov angaaende Fredning af Hval ved Finmarkens Kyst»). Hvalfangsten ved Finnmark tiltok likevel i omfang.

I 1899 undersøkte Johan Hjort sammenhengen mellom hvalfangst og fiske på nytt, og la fram resultatene i *Fiskeri og Hvalfangst i det nordlige Norge* (1902). Heller ikke han kunne finne noen sammenheng. I årene 1901–1903 bragte imidlertid det dårlige fisket i disse årene hvalspørsmålet tilbake i brennpunktet. Det ble drevet aktiv agitasjon mot hvalfangsten, under ledelse av den radikale presten Alfred Eriksen, stortingsmann for Arbeiderpartiet. Hvalfangstmotstanden kulminerte i Mehamn-opprøret i juni 1903, der hvalfangststasjonen i Mehamn ble rasert. I desember samme år ble det innført forbud mot hvalfangst langs kysten av Norge.

Litteratur
----------

* Nils Roll-Hansen: «Myten om elfenbenstårnet», i *Nytt Norsk Tidsskrift* 1/1985.
* *Retten til fiske i havet utenfor Finnmark*, NOU 2008:5
***Palaeomephitis steinheimensis*** er det eldste beviset man har for stinkdyr (Mephitidae). Et kranium funnet i et depositum (ei sandgruve i et stort meteorittkrater, kalt *Steinheimer Becken*) i Steinheim am Albuch i Heidenheimdistriktet, i delstaten Baden-Württemberg i Sør-Tyskland. Kraniet tilhørte et ungt individ og var godt bevart. Depositumet der det ble funnet ble datert til midten av miocen, altså for cirka 12–11 millioner år siden, og kraniet hevdes å tilhøre den basale utdødde arten *Palaeomephitis steinheimensis* (et senior synonym for *Trochotherium cyamoides*).

Fylogeni
--------

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Mephitidae    | 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  † *Palaeomephitis* |
|  |
|  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  † *Promephitis* |
|  |
|  |  *Mydaus* (stinkgrevlinger, Asia) |
|  |

 |
|  |

 |
|  |
|  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  † *Martinogale* |
|  |
|  |  Mephitini (skunker, Amerika) |
|  |

 |
|  |

 |
|  |

Referanser
----------

1. ↑  Wolsan, M. 1999. Oldest mephitine cranium and its implications for the origin of skunks. - Acta Palaeontologica Polonica 44,2,223-230. Besøkt 2014-09-07

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
**Teatro Potlach** er et italiensk friteater lokalisert i Fara Sabina. Teatret består av en fast stab skuespillere, teknikere og administrasjon samt studenter tilknyttet på midlertidig basis.

Historie
--------

Teatro Potlach ble startet i 1976 av Daniela Regnoli og Pino di Buduo, to romere som nettopp hadde studert åtte måneder ved Odin Teatret i Holstebro. De ville selv skape et lignende teater i sitt eget nærområde, og fikk med seg Fara Sabina kommune, som gav dem økonomisk støtte samt leide ut lokaler i et gammelt kloster til dem. Di Buduo fungerte som regissør og Regnoli ble teatrets første skuespiller. 
Deres første forestilling var ren gjøgling i gatene, "Prima parata di strada", men etter hvert fikk de satt opp en ordentlig produksjon: "Le danze dell'albero secco"

I 1991 satte teatret opp "Citta Invisibili" for første gang, produksjonen som har blitt deres merkevare.

Aktiviteter
-----------

Foruten å produsere og spille forestillinger, arrangerer Teatro Potlach flere workshops, både basert på egne krefter og deres kontakter i teaterverden, de har blant annet mye kontakt med den indiske dansegruppen Milon Mela. Daniela Regnoli arrangerer hvert år et opplegg for den lokale småskolen der barna gjennom hele året får prøve ulike former for teatertrening. Daglig trener studentene etter  Grotowski – metoden, og også trening med stylter.

Spillestil og teaterfilosofi
----------------------------

Teatro Potlach er sterkt inspirert av Odin Teatret der grunnleggerne gikk i lære, og kaller seg teaterlaberatorium. Spillestilen er sterkt Grotowski-inspirert, men til forskjell fra denne, bruker de mange flere virkemidler og effekter, spillestilen deres er langt i fra det såkalte "poor theatre", den kan nesten kalles barokk. Fakler, fargede lys, gjøgling, musikk og film som spilles på bakre scenevegg er typisk Potlach, og ikke minst en annen av deres "merkevarer", hvite duker av stoff som brukes til ulike formål. 
Et annet trekk ved teatret er bruken av ulike eksotiske masker og kostymer. Her, som i kontakten med Milon Mela, kommer deres tilknytning til ISTA og teaterantropologi frem. Kort forklart er teaterantropologi forskning etter felles prinsipper i ulike former for fysisk teater og dans.

Et utvalg produksjoner
----------------------

* «Le danze dell'albero secco», 1978
* «Pescatora di Perle», 1979, basert på en novelle av Karen Blixen
* «Prima che la festa finisca» (Før festen er over), 1981, basert på  Goethes roman om *Vilhelm Meister*
* «Viva la Vita», 2005, basert på livene til den mexicanske maleren Frida Kahlo og den østerrikske poeten Ingeborg Bachmann

Teatro Potlach sin mest kjente produksjon er utvilsomt den spektakulære «Citta Invisibili», basert på Italo Calvino sin roman «Usynlige byer». Her bygges hele byrom om til en spilleplass, og man kan selv tenke seg at siden ingen byer er like, blir dermed hver forestilling unik, avhengig av byen den spilles i. «Citta Invisibili» er en unik kombinasjon av multimedia, teater og arkitektur, og har, siden den ble oppført første gang i Fara Sabina, blitt satt opp i blant annet Stockholm, Liverpool, Bahia, Roma, Klagenfurt og Berlin.

Eksterne lenker
---------------

* Teatro Potlach
***Josef – drømmenes konge*** er en amerikansk animert dramafilm fra 2000, produsert av DreamWorks.

Handling
--------

Handlingen bygger på Bibelens fortelling om Josef.

Josef er den yngste av Jakobs tolv sønner, og blir sett på som et «mirakel-barn» fordi moren Rachel ble regnet som ufruktbar. Faren behandler Josef som sin øyensten, og farens særbehandling gjør ham innbilsk. De eldre halvbrødrene begynner etterhvert å mislike Josef på grunn av favoriseringen, selv om Josef ønsker å bli akseptert av dem. En natt drømmer Joseph om en ulveflokk som angriper familiens husdyr, og dagen etter går drømmen i oppfyllelse.

Josef får kort tid senere en annen drøm, hvor han ser sine brødre bukke for ham. Da han forteller dem dette, legger de en plan for å bli kvitt Josef for godt. Broren Juda går i spissen for komplottet. De selger lillebroren sin til en slavehandler, og de tar den ødelagte frakken hans med tilbake til foreldrene, som de overbeviser om at Josef ble drept av en flokk ulver. I Egypt blir Josef kjøpt av Potifar, kapteinen for faraoens vakter, og blir gradvis hans mest betrodde ledsager. I tillegg blir han venn med Potifars vakre niese Asenath. Senere blir faraoen plaget av mareritt som ingen av hans rådgivere klarer å tolke.

Men Josef tolker drømmene som advarsler om at en lang periode med overflod skal bli fulgt av en like lang hungersnød. Han tror at dette kan utslette hele Egypt, og foreslår at en femtedel av hvert års innhøsting burde holdes tilbake som rasjonering. Imponert gjør Farao ham til sin minister, under navnet «Zaphnath-Paaneah» og i de påfølgende årene redder Josef egypterne fra sult, og får dem til å selge overskytende korn til naboland som også opplever store problemer på grunn av hungersnøden.

Josef gifter seg med Asenath, og de får sønnene Manasse og Efraim. Etterhvert kommer Jakobs øvrige sønner til Egypt for å kjøpe korn på grunn av den store hungersnøden i hjemlandet. De kjenner ikke igjen Josef, som nekter å selge til dem og anklager dem for å spionere mot Egypt. Brødrene har også med seg en ung mann ved navn Benjamin, som det viser seg er Josef yngre bror. Benjamin ble født etter at Josef havnet i Egypt. Benjamin forteller Josef at moren deres er død, og at Jakob har vært utrøstelig helt siden Josef ble erklært død mange år tidligere.

Engelske stemmer
----------------

* Ben Affleck – Joseph (dialog)
* David Campbell – Joseph (sangstemme)
* Richard Herb – Jacob (dialog)
* Russel Buchanan – Jacob (sangstemme)
* Maureen McGovern – Rachael

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Josef – drømmenes konge* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Josef – drømmenes konge* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (en) *Josef – drømmenes konge* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Josef – drømmenes konge* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Josef – drømmenes konge* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Josef – drømmenes konge* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

1. ↑  ; besøksdato: 2. mai 2016.
Teatro Argentina
**Teatro Argentina** er et operahus i Roma, ved Largo di Torre Argentina, noen kvartaler vest for Kapitol.

Teateret ble oppført i 1731 for fyrst Giuseppe Sforza Cesarini og tegna av arkitekten Theoldi. Salen har tradisjonell hesteskoform og seks losjerader. Teateret ble restaurert i 1837, og fikk på nytt en totalrenovering innvendig i 1971. Dagens fasade er fra 1826.

Teatro Argentina var det pavelige Romas mest betydningsfulle teater. En rekke kjente operaer har hatt urpremiere her, blant dem Rossinis *Barbereren i Sevilla* i 1816 og Verdis *I due Foscari* i 1844 og *La battaglia di Legnano* i 1849. På 1900-tallet ble teateret brukt både til operaforestillinger, konserter og teaterforestillinger. I 1994 ble Argentina teaterkompaniet Teatro Stabile sin faste scene, og i dag spilles et variert repertoar, med hovedvekt på teaterforestillinger.

Eksterne lenker
---------------

* (it) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Teatro Argentina – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Teatro Argentina – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Hvitveis** eller **hvitsymre** (*Anemone nemorosa*) (dansk: *hvid anemone*, svensk: *vitsippa,* sørsamisk*: skarre-naestie*) er en flerårig urt i soleiefamilien. Hvitveisen er vanligvis en av de plantene som blomstrer først om våren.

Utseende
--------

En utvokst hvitveis er 7-20 cm høy, og vokser opp fra en horisontal jordstengel. Midt på stengelen kommer tre grønne, trekoblede blader som er 3-6 cm lange. Hvitveis har normalt kun en blomst per skudd. Blomsten har ofte fra 6-8 blomsterblader, men flere og færre er ikke uvanlig. Blomsterbladene er hvite innvendig og svakt rosa til lilla utvendig. Ulike sjatteringer av rosa er heller ikke uvanlig innvendig slik at blomsten framstår som rosa. Fargeendring mot rosa er også vanlig mot slutten av enkeltblomstens liv. Hele blomsten er 2-4 cm i diameter. Hvitveis blomstrer fra april til juni.

Spesifikasjoner
---------------

Plantene sprer seg med horisontale jordstengler slik at den raskt kan danne store bestander, og på marken kan du se store tepper av hvitveis. Den forbereder seg så tidlig som på høsten til blomstringen neste vår, og på vinteren under snøen bruker den smeltevannet og lyset slik at den kan springe ut i blomst lenge før trærne får blader. 

Arten finnes over nesten hele Europa, unntatt lengst nord og sør. I Norge er den svært vanlig til et stykke opp i Nordland, mens den er sjelden lenger nord. Planta er heller ikke vanlig på øvre Østlandet og i indre fjordstrøk på Vestlandet. Hvitveis vokser ofte på moldjord i både løv- og barskoger, på enger, i kratt og en del andre steder. 

Hvitveis er giftig. Plantesaften kan gi blemmer og sår.

Galleri
-------

* HvitveisblomstenHvitveisblomsten
* HvitveisHvitveis
* Store bestanderStore bestander
* En eng av hvitveisEn eng av hvitveis
* NærbildeNærbilde
* Anemone nemorosaAnemone nemorosa
* Rosa hvitveisRosa hvitveis
* Fiolett hvitveisFiolett hvitveis
* Veldig store eksemplarer i Vestmarka ved Larvik.Veldig store eksemplarer i Vestmarka ved Larvik.

Litteratur
----------

* Wolfgang Lippert: *Cappelens naturhåndbøker – Blomster* – J. W. Cappelens forlag 2001

Eksterne lenker
---------------

* (en) *hvitveis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *hvitveis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *hvitveis* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *hvitveis* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *hvitveis* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *hvitveis* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *hvitveis* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *hvitveis* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Anemone nemorosa* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Anemone nemorosa* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Report on Public Credit** (rapport om offentlige finanser), var en plan som USAs første finansminister Alexander Hamilton la frem for USAs kongress i 1790. Planen la frem forslag om en nasjonalbank, offentlig kreditt, toll og støtte til innenlandsk produksjon.

Av de viktigste problemene rapporten tok for seg, var gjelden de enkelte delstatene hadde etter uavhengighetskrigen mot Storbritannia. Hamilton foreslo at den føderale regjeringen skulle overta de enkelte delstatenes gjeld. Hensikten var å sikre den unge statens kredittverdighet ved at gjelden ble tilbakebetalt; og at alle skulle ha en interesse i at en sterk sentralregjering blomstret. Kritikerne, blant dem Thomas Jefferson, anså at planen var for mye basert på velbeslåtte borgere og at det ville gi dem makt over dem som arbeidet i landbruket; og derved undergrave den nye statens demokrati.

Etter mye debatt vant Hamiltons ideer frem, president George Washington og andre støttet planen mot Jeffersons angrep.

Eksterne lenker
---------------

* Utdrag fra "Report on Public Credit"
* Originalteksten fra George Washington University

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Representantenes hus i Minsk
**Representantenes hus** (belarusisk: Палата Прадстаўнікоў (Palata Predstaviteley), fullstendig betegnelse: Representantenes hus i republikken Belarus sin nasjonalforsamling, Палата Прадстаўнікоў Нацыянальнага сходу Рэспублiкi Беларусь) er underhuset i Belarus sitt tokammersystem.

Representantenes hus består av 110 representanter, som formelt (de jure) blir valgt i alminnelige, frie, like, direkte og hemmelige valg. Møtene holdes i hovedstaden Minsk.

Førstekammeret (overhuset) i parlamentet i Belarus er Republikkrådet.

| Bilde | Navn(født–død) | Embetstid |
| --- | --- | --- |
| Presidenter |
|  | **Anatol Malafjejew**(1933–) | 1996–2000 |
|  | **Vadzіm Papow**(1940–) | 2000–2004 |
|  | **Uladzimir Kanapljow**(1954–) | 2004–2007 |
|  | **Vadzіm Papow**(1940–) | 2007–2008 |
|  | **Uladzimir Andrejtsjanka**(1949–) | 2008– |

Valg
----

Det ble avholdt valg til Representantenes hus 11. september 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Internettside til Den interparlamentariske union Besøkt 23. september 2012
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Argentinas flagg Argentina |
| Friidrett: |
| Friidrett Søramerikansk mesterskap i friidrett |
| Bronse | Montevideo 1945 |  100 m |
| Sølv | Montevideo 1945 |  200 m |
| Gull | Montevideo 1945 |  4x100 m |

**Oldemia Bargiela** er en argentinsk tidligere friidrettsutøver, som konkurrerte i sprintløp. Hun deltok i Sommer-OL 1948, og ble søramerikansk mester på 100 meter i 1945 og på 200 meter i 1956.

Idrettskarriere
---------------

Bargiela ble argentinsk mester på 100 og 200 meter i 1954. deltok i Søramerikansk mesterskap i friidrett 1945, og fikk der sølv på 200 meter, bak Elizabeth Müller, og hun fikk bronse på 100 meter. Argentina vant 4 x 100 meter stafett i dette mesterskapet, og Bargelia løp der sammen med Camila Gomez, Elsa Irigoyen og Noëmi Simonetto.

Referanser
----------

1. ↑  Soy Talleres - *Mayo / Junio 2010*, besøkt 26. november 2020.
2. ↑  GBR Athletics - *South American Championships (women)*, besøkt 26. november 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata*
* (en) Oldemia Bargiela - Athletics Podium
**Representasjonsutgifter** er kostnader ved tiltak som retter seg utad til personer, bedrifter ol. som ikke er knyttet til bedriften som eier, ansatt, styremedlem, aksjonær m.v. Representasjonskostnader pådras gjerne i forbindelse med forhandlinger eller demonstrasjon av varer eller tjenester.

Kostnader tilknyttet representasjon er etter hovedregelen ikke fradragsberettiget for den næringsdrivende. Det er likevel unntak ved enkel bevertning, i hovedregelen under 421 kr (fra 2013) per person og ikke brennevin. Dersom kostnadene per person overstiger dette beløpet, vil ingen del av kostnadene være fradragsberettiget.

Møte- og kurskostnader er i utgangspunktet er fradragsberettiget, men om kunder og forretningsforbindelser deltar på kurs og møter vil det kunne anses som ikke fradragsberettiget representasjon dersom kostnadene overveiende er tilknyttet selskapeligheter.

Ikke fradragsberettiget representasjon føres på egne konti i regnskapet, slik at bedriften ikke oppnår inntektsfradrag for kostnaden.

Representasjon skal være dokumentert på en slik måte i regnskapet at et ev. bokettersyn kan konkludere med at representasjonskostnaden er innenfor lovverkets rammer.

Referanser
----------

1. ↑  Skatteetaten.no/representasjon Arkivert 19. august 2014 hos Wayback Machine.
*For den am. filmmusikalen fra 1980, se Xanadu (film), for området på Saturns måne se Xanadu (Titan)*
*Xandu* eller kanskje *Ciandu* på dette kartet tilsvarer Shangdu, som turde ha vært «Xanadu». Kartet er fra 1650, tegnet av Sanson d'Abbeville, geograf for kong Ludvig XIV.
**Xanadu** er en legendarisk by som skulle befinne seg i Kina eller i Himalaya. Det historiske forbildet er egentlig Shangdu i Indre Mongolia, som var de mongolske herskeres sommerhovedstad da de hersket over Kina på 1200- og 1300-tallet (Yuan-dynastiet). Shangdu ble tidligere kalt Kaiping. Ifølge Dørumsgård er «Xanadu» en engelsk skrivemåte for Shang-tu eller Shangdu der Kublai Khan hadde sin sommerresidens og der han i mai 1260 lot seg utrope til keiser over alle mongoler. Marco Polo og hans følge kom til Shangdu eller Xanadu i 1275 (i 1267 ifølge Haw), og «Xanadu» ble kjent for et bredere publikum da det kom trykk første gang i Nürnberg 1477.

Xanadu gikk inn i diktningen som en metafor for et sted fullt av prakt og velstand. Samuel Taylor Coleridge omtaler Xanadu i diktet «Kubla Khan» (begge navnene beskrevet som oppdiktet). Bårdtvedt skriver at Xanadu var en region i Tartary, Mongolia og at Kubla Khan var den mongolske herskeren Kublai-khan.

Xanadu knyttes også til Shangri-La og noen teorier går ut på at Xanadu og Shangri-La er samme byen/stedet.

Referanser
----------

1. ↑  Romain, W. F. (2017). The archaeoastronomy and feng shui of Xanadu: Kublai Khan’s imperial Mongolian capital. *Time and Mind*, 10(2), 145-174.
2. ↑  Chan, H. L. (2011). Exorcising the Dragon: A Legend About the Building of the Mongolian Upper Capital (Shangdu). *Central Asiatic Journal,* 55(1), 1-32.
3. 1 2  Haw, S. G. (2006). *Marco Polo's China: a Venetian in the realm of Khubilai Khan*. Routledge.
4. ↑  Dørumsgaard, Arne (1980). *Klassisk kinesisk poesi i norsk gjendiktning*. Oslo: Dreyer. ISBN 8209017713.
5. ↑  Terry, M. (2004). *Xanadu: Encounters with China*. National Library Australia.
6. ↑  *Dikt fra antikken til vår tid: Vestens lyrikk gjennom 2700 år*. Oslo: Ad notam Gyldendal. 1994. ISBN 8241702574.
7. ↑  Bårtvedt, Alf (1996). *Impressions: a selection of literature from the English-speaking world*. [Oslo]: Aschehoug. ISBN 8203134637.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** VIAF **·** LCCN
 |
Må ikke forveksles med Reppen.
**Repp** er en administrativ inndeling fra norrøn tid. I Island er inndelingen (*rheppur*) kjent fra førkristen tid som et spesifisert antall nærliggende gårdsbruk. Ifølge Jónsbók skulle et repp bestå av minst tyve gårdsbruk, men lagretten kunne gi adgang til færre. Det var da både en forvaltningsenhet og et ansvarsområde for å hjelpe mennesker i nød og for organisering av ulike samarbeidsaktiviteter. Inndelingen hadde et fast tingsted og et utvalg av tingsmenn som også deltok på det regionsvise vårtinget. Gjennom århundrene har betydningen vært under endring. Betegnelsen er fortsatt i bruk, og betyr nå en kommune uten urbanitet.

Repp forekommer også i Norge, som betegnelse på ei grend eller liten bygd. Eksempler er Golreppen i Hallingdal og Reppe i Trondheim.

Referanser
----------

1. ↑  Jón Viðar Sigurðsson (1993). *Goder og maktforhold på Island i fristatstiden*. Historisk Institutt, Universitetet i Bergen. s. 248-279.
2. ↑  «hreppur» **(islandsk)**. málið.is.
3. ↑  Aila-Leena Matthies (2006). «Nordic Civic Society Organisations and the Future of Welfare Services» **(engelsk)**. Nordisk ministerråd. s. 198. ISBN 92-893-1289-0.
4. ↑  O. Ryhg. «Norske Gaardnavne - Repp».
5. ↑  (no) Repp i Store norske leksikon
Den trettekjære Xantippe tømmer nattpotten over ektemannen og filosofen Sokrates, stikk av Otho Vaenius fra 1607.
Luca Giordano: «Xanthippe heller vann over Sokrates» (1660-tallet).
**Xanthippe** (gresk Ξανθίππη) var gift med Sokrates i antikkens Athen. De hadde de tre sønnene Lamprokles, Sofroniskos og Menexenos.

Der er mange historier om Xanthippe, men få ting som betraktes som sikre fakta. Man tror at hun var mye yngre enn filosofen hun var gift med, kanskje så mye som 40 år. Hun var berømt for sin skarpe tunge og det sies hun er den eneste som noensinne har vunnet en diskusjon med Sokrates. Etter en spesiell krangel skal hun ha tømt en potte over Sokrates' hode, hvoretter han skal ha bemerket, «Etter torden kommer som regel regnet.»

Xenofon skildrer henne som en arrig kvinne, stridslysten og ondsinnet. Betegnelsen *xantippe* har derfor siden også blitt brukt generelt som kallenavn på enhver «hissig eller trettekjær hustru eller kvinne».

Imidlertid var Sokrates heller ikke særlig lett å leve med, eksempelvis nektet han å motta penger for sine belæringer gjennom diskusjon (i motsetning til sofistene). Hans bidrag til husholdningen, sies det, var de tilfeldige mynter han fant på sine daglige spaserturer rundt i Athen.

Navnet
------

Xanthippe betyr «blond hest», fra gresk ξανθός «xanthos» (blond) og ‘ιππος «hippos» (hest). Hennes navn er et av mange greske personnavn med tilknytning til hest, sammenlign Philippos: «hesteelsker»; Hippokrates: «hestetemmer» etc. «Hippos» er et gammelt gresk navn som ofte antydet en aristokratisk bakgrunn.

Litteratur
----------

I akt 1 scene 2 i Shakespeares *Troll kan temmes* sammenlikner Petruchio Katherina med Xantippe: *«Som Sokrates' Xanthippe eller verre»*

Amy Levy, engelsk dikter i viktoriatiden, skrev en dramatisk monolog oppkalt etter *Xantippe*.

Referanser
----------

1. ↑  Aristophanes, *Clouds* 60-64. Xanthippos var far til Perikles. Også, *hippeis*, bokstavelig «hestemenn» eller «riddere», var navnet på den høyeste sosio-økonomiske klassene i Athen.
2. ↑
3. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Xanthippe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** BNE
 |
**Lü Liuliang** (kinesisk: 呂留良; født 1629 i Tongxiang i provinsen Zhejiang i Kina, død 1683) var en kinesisk mandarin, filosof, dikter og forfatter i overgangstiden mellom Ming- og Qingepokene.

Lü tok aktivt del i den antimandsjuiske militante motstandsbevegelse etter Mings fall i 1644. Etter at denne motstanden slo feil, ble han eneboer og lege. Han nektet å tjene det nye dynasti fordi han mente at det å respektere skillet mellom «Hua» og «barbarer» var viktigere enn båndet mellom minister og hersker.

Lü Liuliang skrev et anti-Qing dikt. *«Den lette brisen, om enn aldri så mild, blåser ikke på meg; den klare måne har aldri opphørt å skinne over folket»* (清風雖細難吹我，明月何嘗不照人?). I dette diktet har *lett bris* (*qing feng* 清風) skrifttegnet for *Qing* (som i dynastinavnet), og *klar måne* (*ming yue* 明月) tegnet for *Ming.* Han stipulerte også i sitt testamente at han ikke ville begraves i klær som kunne assosieres med qing-styret. 

Hans skriverier inspirerte en hunanesisk lærd som hadde strøket til embedsmannseksamen, Zeng Jing, til å planlegge opprør mot Yongzheng-keiseren. I 1729 forsøkte Zeng å få med seg generalguvernør Yue Zhongqi av Sichuan og Shaanxi på komplottet, men Yue røpet planene for keiseren. 

Da tok keiseren grusom hevn mot den da forlengst avdøde Lü Liuliang, og beordret at hans verker skulle destrueres, hans kiste åpnes og etterlevninger skulle oppstykkes i all offentlighet og hans etterkommere straffes.

Referanser
----------

1. 1 2   National Library of Israel Names and Subjects Authority File, National Library of Israel J9U ID 987012282114705171, besøkt 1. juni 2023[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Trove, oppført som Liuliang Lü, Trove person-ID 1368975, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Faceted Application of Subject Terminology, oppført som Liuliang Lü, FAST-ID 230038, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Lydia Liu (2004), 84. Lüs opprinnelige setning var "Hua-Yi zhi fen da yu jun-chen zhi yi" 華夷之分，大於君臣之義.
6. ↑  J.A.G. Roberts: *The Complete History of China*, Sutton Publishing Ltd. 2003, ISBN 0-7509-3192-2, s. 205

Litteratur
----------

* Lydia Liu: *The Clash of Empires**: The Invention of China in Modern World Making*, Cambridge, Mass.: Harvard University Press, 2004, ISBN 0674013077, 9780674013070.
* Jonathan Spence: *Treason by the Book*.
* Pamela Kyle Crossley: *A Translucent Mirror*.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NLA **·** NDL **·** CiNii
 |
**Malta** er den største av de maltesiske øyer i republikken Malta. Det seks øyer totalt, hvorav kun de tre største er bebodd: Malta, Gozo og Comino. De tre ubebodde er svært små. 

Øya Malta ligger midt i Middelhavet, like sør for Italia og nord for Libya. Øya Malta er tidvis referert til som Valletta (etter hovedstaden) i statistisk hensikt for å skille ut den største øya fra hele landet. Den har et areal på 246 km². Folketellingen i 2011 viste et innbyggertall på 386 057 (92,5 % av hele landet). Hovedstaden i landet, Valletta, ligger på øya. Landskapet er dominert av lave åser og sletter i flere nivå.

Referanser
----------

1. ↑  *Census of Population and Housing 2011. Volume 1: Population* Arkivert 6. juli 2014 hos Wayback Machine. National Statistics Office, 2014, s. 3.

Eksterne lenker
---------------

* Malta (island) hos DMOZ
* Reiseguide

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GeoNames
 |
**Lü Buwei** (kinesisk: 吕不韦; pinyin: *Lǚ Bùwéi*, Wade-Giles: *Lü Pu-wei*, d. 291 f.Kr. i det som nå er det nordligste Henan i Kina, død 235 f.Kr.) var adelsmann og høylærd innen konfucianismen fra staten Wei. Han ble takket være sitt politiske talent minister i staten Qin i siste del av Zhou-dynastiet, i den perioden som kalles *De stridende staters tid*. 

Lü Buwei forsørget seg til å begynne med som handelsreisende. Da han var i staten Zhao traff han prins Yiren av Qin (senere kong Zhuangxiang av Qin) som var i Zhao som gissel for at Zhao ikke skulle bli invadert av Qin. Lü Buwei gav sin dansepike til prinsen og så gjennom sine kontakter til at prinsen kunne hjem til Qin og bli adoptert som kronprins av enkekeiserinne Huayang. 

Da prins Yiren ble konge, ble Lü Buwei utsett til førsteminister. Og da kongen senere døde, ble han gjort til formynder for den mindreårige kong Zheng av Qin, som senere ble Kinas første keiser (Qin Shi Huangdi). For hans skyld skrev han det konfucianske verket *Lüshi chunqiu* (Herr Lüs annaler), som var en bok med didaktiske eksempler fra historien. Bokens hovedhensikt var å veilede den unge kongen i hans maktutøvelse. 

Visse historikere fra Han-dynastiet hevdet senere at dansepiken allerede var gravid med Lü Buwei da hun ble gitt til prins Yiren, og dermed utpekte de Lü Buwei som Qin Shi Huangdis biologiske far.[]

Etter lang tids maktkamp med legalistene innen Qinhoffet og med sin tidigere disippel Li Si, som nå var gått over til legalismen, mistet Lü Buwei sin innflytelse og ble til slutt tvunget til å begå selvmord etter å ha blitt knyttet til et kuppforsøk planlagt av kongens mor og hennes elsker, den falske evnukken Lao Ai (markien av Shanyang). Etter at Lü Buwei døde ble legalismen totalt dominerende ved Qinhoffet og ble også statsfilosofi i Qinriket och senere i hele Kina. Som et ledd i å skape den nye sterke staten ble mange av konfucianismens viktigste verker ødelagt eller glemt bort, så også *Lüshi chunqiu*.

Lü Buwei fikk posthumt heder under Han-dynastiet som en av de gamle konfucianske lærde. Blant annet har han fått sin biografi skrevet i Sima Qians *Shiji* (Den store historikers nedtegnelser).

Litteratur
----------

* Wolfram Eberhard: *Geschichte Chinas, Von den Anfängen bis zur Gegenwart*, Alfred Kröner 1971
* John Knoblock og Jeffrey Riegel (overs.) : *The Annals of Lü Buwei*, Stanford University Press 2000, ISBN 0-8047-3354-6
* Richard Wilhelm (utg. og overs.): *Frühling und Herbst des Lü Buwei*, Diederichs 1979, ISBN 3-424-00625-4

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** CiNii
 |
**Vjatskoje** (russisk: Вя́тское), også kalt **Vjatsk** og **Vjatskoe**, er en landsby i Khabarovsk kraj i Russland. Landsbyen ligger ved Amurs østre bredd, 70 kilometer nordøst for Khabarovsk by. I 2011 hadde Vjatskoje 1 893 innbyggere.

De første innbyggerne var trolig tungusere. Vjatskoje var opprinnelig en del av Ytre Mandsjuria, ble avslått fra Kina til Russland ved Pekingkonvensjonen i 1860, og har siden vært en del av Russlands fjerne østen. Under den andre verdenskrig huset Vjatskoje Den røde armés 88. brigade, som bestod av koreanske og kinesiske geriljasoldater, deriblant Kim Il-sung. Ifølge sovjetiske kilder skal Kim Jong-il ha blitt født her i 1942. I dag er den 76. radiotekniske brigade stasjonert i landsbyen, som ellers har fiske som fremste næringsvei.

Referanser
----------

1. ↑  ; arkiveringsdato: 3. april 2015; besøksdato: 3. april 2015; arkiv-URL: .
2. ↑  «Оценка численности постоянного населения на начало 2011 года по муниципальным образованиям» **(russisk)**. Arkivert fra originalen 26. april 2012.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**«More Than I Can Say»** er en amerikansk sang, skrevet av Sonny Curtis og Jerry Allison, begge tidligere medlemmer av Buddy Hollys band The Crickets. De sdpilte den inn i 1959 kort etter Hollys død og utgav den i 1960. Den har mest notabelt blitt fremført av sangerne Bobby Vee og Leo Sayer.

Bobby Vees versjon
------------------

Vee spilte den inn på singlen Liberty F-55296.

Leo Sayers versjon
------------------

Sayer spilte den inn på singlen Chrysalis F-55296. Han har uttalt at mens han lette etter en *oldie* til sitt album *Living in a Fantasy* så han en TV-reklame for en greatest hits-samling med Bobby Vee og valgte sangen der og da: *«Vi gikk inn i en platebutikk samme ettermiddag, kjøpte platen og fikk sangen spilt inn samme kveld»*.

Coverversjoner (i utvalg)
-------------------------

* Sammy Kershaw. Innspilt på hans album, *Maybe Not Tonight* (1999)
* Bobbysocks. Innspilt på deres album *Walkin' on Air*
* The Shadows. Gruppa gjorde en instrumentalversjon på sitt salbum *Hits Right Up Your Street (1981)*

Listeplasseringer
-----------------

Versjonen til Curtis og Allison nådde en 42.-plass på den britiske Retailer-listen 12. mai 1960.

Versjonen til Bobby Vee lå på en 61.-plass på den amerikanske Billboard Hot 100-listen. Sangen ble en enda større hit i Storbritannia, hvor den og B-siden «Staying in» lå som høyest på en fjerdeplass på den britiske singlelisten.

Sayers versjon lå i tre uker øverst på Billboard Adult Contemporary-listen

I Storbritannia lå sangen som høyest på en andreplass på den britiske singlelisten
 og to uker øverst på Kent Music Report-listen i Australia.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Hyatt, Wesley (1999). *The Billboard Book of #1 Adult Contemporary Hits* (Billboard Publications)
2. ↑  chartstats.com
3. ↑  chartstats.com
**Kenji Suda** (japansk: *須田 健仁*, *Suda Kenji*) (født 26. februar 1966 i Otaru) er en japansk tidligere skihopper som representerte Tokyo Biso.

Han deltok i verdenscupen i årene 1990 til 1998, med 24.-plass i 1995/96 som beste sammenlagtplassering. Samme sesong ble han også nummer 24 sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 2.-plass i Örnsköldsvik 9. mars 1994. Han var også på det japanske laget som ble nummer 2 i lagkonkurransen i Lahtis 5. mars 1994 og i storbakken i Planica 9. desember 1995. I Sommer Grand Prix 1994 (sesongen 1994/95) ble han nummer 10 sammenlagt.

I OL i Albertville (Courchevel) i 1992 ble Kenji Suda nummer 17 i storbakken, 39 i normalbakken og var på det japanske laget som ble nummer 4 i lagkonkurransen. Han ble nummer 21 i VM i skiflyging i Harrachov i 1992. I VM i Falun i 1993 var han på det japanske laget som ble nummer 5 i lagkonkurransen. Han ble nummer 40 i normalbakken i VM i Trondheim i 1997.

Etter sitt siste renn i verdenscupen i Sapporo i februar 1998, deltok han i kontinentalcupen uten å markere seg sesongen 1998/99.

Referanser
----------

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Sports Reference: Kenji Suda Arkivert 17. desember 2012 hos Wayback Machine. (besøkt 20. april 2011)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kenji Suda – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Kenji Suda – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Kenji Suda – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Pasientskadeerstatning i Danmark** er regulert i kapittel 3-5 i *lov om klage- og erstatningsadgang inden for sundhedsvæsenet* fra 2005, som i stor grad viderefører reglene fra lov om patientforsikring fra 1991 og lov om erstatning af lægemiddelskader fra 1995.

Hensikten med patientskadeerstatningsordningen var å sikre pasientenes muligheter for å få tilkjent erstatning for skader som følge av behandling på Danmarks sykehus. Hittil hadde man kun vært berettiget til erstatning hvis man kunne bevise at der var begått feil av legen. I 1970-årene og 1980-årene hadde flere rettssaker vist at det kunne være endog meget vanskelig. Samtidig ble det oppfattet som problematisk at saken skulle føres via domstolene. Med patientforsikringsloven etablerte man Patientforsikringen, som ble finansiert av forsikringsselskapene eller selvforsikrede myndigheter som dekket skader etter loven, og som var obligatorisk. Patientskadeankenævnet fungerte da som klageinstans for Patientforsikringens avgjørelser. Ordningen ble videreført med klage- og erstatningsloven. Patientforsikringen endret navn til Patienterstatningen i 2014, noe som førte til at navnet på Pasientskadeankenævnet ble endret til Ankenævnet for Patienterstatningen samme år, og at alle henvisninger til Patientforsikringen i klage- og erstatningsloven i 2017 ble endret til henvisninger til Patienterstatningen.

Erstatningens størrelse utmåles etter erstatningsansvarsloven.

Loven er senere utvidet, således at også private sykehus og privatpraktiserende helsepersonell er omfattet. Dermed omfatter loven i dag hele helsevesenet. Den gjeldende lov trådte i kraft i januar 2009.

Eksterne lenker
---------------

* Lov om klage- og erstatningsadgang inden for sundhedsvæsenet; retsinformation.dk

Portal: Danmark
Kart over Peloponnes i middelalderen.
**Morea** (gresk: Μωρέας eller Μωριάς, fransk: *Morée*, italiensk: *Morea*, tyrkisk: *Mora*) var navnet på halvøya Peloponnes i det sørlige Hellas i middelalderen og tidlig moderne tid. Navnet henviser også til en bysantinsk provins i regionen, kjent som Despotatet Morea (gresk: Δεσποτάτο του Μυστρά) fra midten av 1300-tallet til midten av 1400-tallet.

Etymologi
---------

Det er en del usikkerhet til opphavet til middelaldernavnet «Morea», som er nedtegnet først på 900-tallet i bysantinske krøniker.

Tradisjonelt har forskere antatt at navnet har sin opprinnelse fra ordet *morea* (μορέα), i betydningen *morus*, morbær, et tre som, selv om det var kjent i regionen i antikken, fikk sin verdi først etter 500-tallet da silkeormer ble smuglet inn fra Kina til Det bysantinske rike. Deretter begynte man å plante morbærtrær i så omfattende grad på Peloponnes at området rundt Theben ble kjent som Morokampos og Theben selv ble kjent for sin silke. I dag produseres det ikke silke ved Theben og morbærtrærne er ikke lenger dominerende i landskapet, men sletten rundt har beholdt sitt navn Morokampos fra trærne som i sin tid gjorde byen rik.

En britisk forsker på Det bysantinske rike, Steven Runciman, har foreslått at navnet i stedet har sin årsak i at Peloponnes ligner på formen til et blad fra morbærtre. Jakob Philipp Fallmerayers alternative forslag er at navnet kommer fra det slaviske ordet for *more*, i betydningen «hav».

Referanser
----------

1. ↑   Liddell, Henry George; Scott, Robert: μορέα i: *A Greek-English Lexicon*. Perseus.tufts.edu.
2. ↑   Darby, H.C. (1957): «The face of Europe on the eve of the great discoveries» i: *The New Cambridge Modern History*, bind 1, s. 34.
3. ↑   Heurtley, W.A.; Darby, H.C.; Crawley, C W. (1967): *A Short History of Greece from Early Times to 1964*, s. 49.
4. ↑   Runciman, Steven (1991): «Morea» i: *A Traveller's Alphabet*, Thames & Hudson
5. ↑   Fallmerayer, Jakob Philipp (1825-30): *Geschichte der Halbinsel Morea während des Mittelalters*, Stuttgart.

Eksterne lenker
---------------

* Mystras: history
Vegg mot metrosporet, med en dør.
**Akademitsjeskaja** (russisk: Академическая uttale hjelp•info) er en undergrunnsstasjon på Kirovsko-Vyborgskaja-linjen i St. Petersburgs metro. Stasjonen åpnet 31. desember 1975, som linjens nye endestasjon, da den 8,8 km lange utvidelsen fra Plosjtsjad Vosstanija sto ferdig. I dag[*når?*] er linjen utvidet ytterligere.

Stasjonen er en dyptliggende pilarstasjon, som ligger 64 meter under bakken. Stasjonens er viet sovjetisk vitenskap, og i enden av sentralhallen er det en inskripsjon med et sitat av Lenin.

> Теперь все чудеса техники и завоевания культуры станут общенародным достоянием, и отныне никогда человеческий ум и гений не будут обращены в средства насилия
> 
> 
>   
> 
> Nå vil alle teknologiens mirakler og kulturens utrettelser bli offentlig eie, og aldri mer vil menneskets sinn og genialitet bli voldens middel.
> 
> 
> []
> 
> 

Søyler og buer er dekorert med rustfritt stål i en stil som minner om Majakovskaja i Moskva. Gulvet er av grå granitt og dørene mot sporene består av små kvadrater av rustfritt stål. Frem til 2004 besto belysningen i sentralhallen av spesielle lysrør som ga tilnærmet dagslys. Siden har det blitt brukt standard lysrør som gir et hvitere lys

Eksterne lenker
---------------

* (en) Akademicheskaya (Saint Petersburg Metro station) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portaler: Russland | Undergrunnsbane
**«Seven Lonely Days»** er en amerikansk sang, skrevet av Earl Shuman, Alden Shuman og Marshall Brown.

Bonnie Lous versjon
-------------------

Den ble opprinnelig spilt inn på plate av country- og rock and roll-sangeren, Bonnie Lou. «Seven Lonely Days» ble utgitt på singlen King 1192 i 1953. B-siden var «Just Out of Reach». «Seven Lonely Days» ble også utgitt på hennes LP-plate, Bonnie Lou Sings (King 595), i 1958.

Jean Shepards versjon
---------------------

I 1969 ble en versjon med Jean Shepard utgitt på singlen Capitol 2585. Den var hennes første single som ble en større hit siden «Your Forevers Don't Last Very Long» i 1967. B-siden var «Invisible Tears».

«Seven Lonely Days» var hentet fra LP-platen, *Seven Lonely Days* (Capitol ST 321).

Norsk versjon
-------------

Erik Diesen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Hele uken alene».

### Innspilling

* The Monn Keys, Egil Monn-Iversens orkester. Utgitt på 78-platen Musica A 5102.

### Listeplasseringer

| Artist | Liste | Høyeste  plassering | Dato for listeplassering |
| --- | --- | --- | --- |
| Bonnie Lou | USAs flagg Billboard Hot C&W in Juke Boxes-listen | # 7 | 1953 |
| Jean Shepard | Canadas flagg RPM Country Singles-listen | # 34 | 1969 |
| Jean Shepard | USAs flagg Billboard Hot Country Singles-listen | # 18 | 1969 |

Referanser
----------

1. 1 2  Whitburn, Joel (2004): *The Billboard Book Of Top 40 Country Hits: 1944-2006, Second edition*, Record Research
**Morena Gallizio Tescari** (født 18. januar 1974 i Bozen som *Morena Gallizio*) er en italiensk tidligere alpinist fra Hafling i Syd-Tirol.

Hun feiret sin første store triumf under junior-VM 1993 i Monte Campione/Colere, der hun tok gull i slalåm og kombinasjonen, i tillegg til sølv i storslalåm. Årene før hadde hun også tatt medaljer, sølv i slalåm i junior-VM 1991 og sølv i super-G i 1992.

I verdenscupen oppnådde hun to pallplasser i slalåm og to i kombinasjonen.

Hun hadde flere gode resultater i store mesterskap, men greide aldri å ta steget helt opp på seierspallen. Under VM 1993 i Morioka kom hun på femteplass i slalåm. 1997 i Sestriere ble hun nummer fire i kombinasjonen og nummer sju i slalåm. Under OL 1994 på Lillehammer ble hun nummer fire i kombinasjonen og fem i super-G. Hun deltok også i OL 1998 i Nagano, der hun ble nummer fem i kombinasjonen.

Etter sesongen 1999/2000 la hun opp som aktiv alpinist.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Morena Gallizio – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Morena Gallizio – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Morena Gallizio – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Morena Gallizio – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Morena Gallizio – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Morena Gallizio – ski-db.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Martti Olavi (Olli) Kivinen** (født 20. september 1921 i Helsingfors, død 8 januar 1999 i Muonio) var en finsk arkitekt og byplanlegger.

Kivinen ble uteksaminert fra den Tekniske høyskolen i Helsingfors 1948 og tok doktorgrad i1960. Etter å ha arbeidet hos Otto-Iivari Meurman 1948–1950 startet han et egent arkitektbyrå i 1950. Han ble lærer ved den Tekniske høyskolen i Helsingfors 1955, hvor han var professor i byplanlegging 1960–1972 og i samfunnsplanlegging 1972–1988.

Kivinen utarbeidet et stort antall region-, general-, by- og sentrumplaner for en lang rekke byer og kommuner i Finland, deriblant Joensuu (sammen med Meurman 1953), Villamannstrand (1958 og 1967), Tavastehus (sammen med Mika Erno, 1958) samt Kuopio, Kotka-Karhula, Hyvinge, Kirkemos sentret og Lövö i Helsingfors. Han utarbeidet også byplanen for Ras Lanuf i Libya, en by som ble bygd opp for 40 000 innbyggere. I sine byplaner etterstrebet han åpne kvartaler med fritt utplasserte bygninger.

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.mfa.fi, besøkt 6. august 2020[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Kivinen, Olli i Uppslagsverket Finland (webbupplaga, 2012). CC-BY-SA 4.0

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Uppslagsverket Finland **·** Geni
 |
**Claggan Park** er et fotballstadion i byen Fort William, Lochaber, Skottland. Det er hjemmebanen til Fort William FC, som for tiden spiller i Highland Football League. Fotballklubben ble grunnlagt i 1984 og sluttet seg til Highland League i 1985-1986-sesongen. Oppslutningen om fotball har vært heller laber i Fort William, siden shinty er den populære sporten. Det har også blitt spilt shinty på Claggan Park.

Hovedtribunen på Claggan Park.
Tilskuerrekorden på Claggan Park er 1 500, og ble satt 4. april 1986. Kapasiteten på stadion er 4 000 tilskuere, der de aller fleste må stå.

Kjørebeskrivelse til stadion
----------------------------

Supporterbutikken og klubbkontorer.
Fra sør på A82 kjører en rett mot byen Fort William. Etter to rundkjøringer fortsetter man forbi jernbanestasjonen til venstre, og etter omtrent 800 meter krysser man elven River Nevis. Deretter tar man første vei til høyre inn på Claggan Road og stadion er ca. 800 meter videre nedover den veien.

Eksterne lenker
---------------

* / Omtale av Claggan Park fra BBC 2007