recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Liv Monica Bargem Stubholt** (født 24. juli 1961) er forretningsadvokat og partner i advokatfirmaet Selmer. Hun er aktiv både i energisektoren og i havbruksnæringen. Hun er tidligere politiker og hun var statssekretær i Utenriksdepartementet og deretter i Olje- og energidepartementet i Jens Stoltenbergs andre regjering.

Hun ble ansatt som investeringsdirektør i Aker ASA i 2009 og var konsernsjef i Aker Seafoods ASA i 2010. Hun har vært styreleder og senere daglig leder i Aker Clean Carbon (teknologi for karbonfangst). I perioden 2012–2014 var hun direktør i konsernledelsen i Kværner ASA.

Stubholt var styremedlem i aluminiumsselskapet Norsk Hydro ASA (fra 2010-2018) og hun er tidligere styreleder i vannkraftselskapet Varanger Kraft AS. Nå er hun styreleder i Hafslund Oslo Celsio AS (fjernvarme og energi fra restavfall), Morrow Batteries ASA (batteriproduksjon) og i Silex Gas Norway AS (med eierskap i Gassled). Stubholt er nestleder i styret i børsnoterte Vår Energi og styremedlem i EnQuest Plc i Stor-Britannia og i tyske VNG AG. 

Hun er tidligere styremedlem Norsk-Tysk Handelskammer.

Stubholt var medlem i Energikommisjonen (NOU 2014:3) og nestleder i Europautredningen, som utredet Norges avtaler med EU (NOU 2012:2) etter oppnevning fra Utenriksdepartementet. Hun ledet Hav21 - det regjeringsoppnevnte strategiutvalget som i 2012 avla en rapport om prioriteringer for forskning på havet og havets ressurser.

Hun er tidligere medlem av Forskningsrådets Divisjonsstyre for energi miljø og ressurser. Hun er i dag rådsmedlem for avdeling for energirett og hun bidro til å få etablert tilknyttet havbruksfaget på juridisk fakultet ved universitetet i Oslo. Hun er medlem av Advokstforeningens lovutvalg for miljø klima og bærekraft.

Stubholt var statssekretær fra 2005 til 2009 i Jens Stoltenbergs første rødgrønne flertallsregjering først som statssekretær for utenriksminister Jonas Gahr Støre (som representant for Senterpartiet) og senere som statssekretær i Olje- og energidepartementet for statsråd Åslaug Haga og senere for Terje Riis-Johansen. Hun var med å stifte tankesmien Agenda i 2014 og satt i styret 2014–2015. I perioden 1995 til 1997 var hun rådgiver for Senterpartiets stortingsgruppe for saker i Finanskomiteen.

Hun er tidligere medlem i rådet for Fridtjof Nansens Institutt. Stubholt er styremedlem i det internasjonale styret i World Ocean Council, en næringslivsorganisasjon for ansvarlig næringsvirksomhet i havnæringene. Hun var medlem av rådet i «International Crisis Group» 2012–2014.

Stubholt er utdannet jurist fra Universitetet i Oslo, og er partner i advokatfirmaet Selmer. Hun har tilleggsutdanning innen EU-/EØS-rett og rettsinformatikk. Hun leder Selmers ESG og Compliance team. Hun har arbeidet som advokat fra 1988 og var partner i advokatfirmaet BA-HR fra 2000 til 2005 og advokatfirmaet Hjort fra 2013–2015.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Liv Monica Bargem Stubholt hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* Regjeringen.no om Liv Monica Bargem Stubholt
* Om Stubholt, fra nettsted for advokatfirmaet Selmer.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF
 |
| Artikkelen inngår i serien om
**Kommunisme** |
| --- |
|  |
|  |
| **Retninger** |
| marxisme · leninisme · venstrekommunisme · rådskommunisme · trotskisme · stalinisme · anarkokommunisme · maoisme · eurokommunisme |
| **Nøkkelbegrep** |
| «fra enhver etter evne, til enhver etter behov» · dialektisk materialisme · historisk materialisme · klassekamp · overskuddsverdi · proletariatets diktatur · arbeiderselvstyre |
| **Marxist-leninistiske sosialiststater** |
| Cuba · Jugoslavia · Kina · Laos · Nord-Korea · Sovjetunionen · Vietnam · *flere* |
| **I Norge** |
| NKP · AKP · Mot Dag |
| **Personer** |
| Marx · Engels · Lenin · Trotskij · Luxemburg · Stalin · Mao · Che Guevara · *flere* |

**Hoxhaismen** er en variant av marxismen-leninismen. Den baserer seg på arbeidene og tolkningene til Enver Hoxha, lederen av det albanske kommunistpartiet Arbeidets parti.[]

Hoxhas ideologi var anti-revisjonistisk i den forstand at den var motstander av de såkalte revisjonistiske kommunistregimene. I utgangspunktet var dette Jugoslavia og Sovjetunionen under Khrusjtsjovs ledelse. På dette punktet samsvarte hoxhaismen med den kinesiske maoismen. Det var imidlertid uenigheter mellom Kina og Albania, blant annet på spørsmålet om folkelig frigjøringskrig i lite industrialiserte land. Mens Mao mente at folkekrigen (inntil en seier var nært forestående) i hovedsak måtte skje på landsbygda, mente Hoxha at at kampen måtte skje samtidig i byene og på bygda. Dette var i en periode et sentralt debattspørsmål i kommunistiske og kommunistisk inspirerte opprørsbevegelser i den tredje verden.

Hoxhaismen ble tydeligere som en særskilt politisk retning gjennom bruddet mellom Det kinesiske kommunistiske parti i og Arbeidets parti i 1978. I boka *Imperialismen og revolusjonen* hevdet Hoxha at også maoismen var en revisjonistisk ideologi og at Kina hadde ambisjoner om å bli en supermakt. Det hoxhaistiske synet var dermed at Albania var det eneste sosialistiske landet i verden.

Bruddet mellom Kina og Albania førte til at maoistiske partier over hele verden måtte ta stilling. Hoxhaismen fikk etter dette betydelig tilslutning, særlig i Latin-Amerika med blant andre Brasils kommunistiske parti.

Etter kommunismens fall i Albania i 1991 har hoxhaistiske og proalbanske partier dannet et internasjonalt nettverk, Den internasjonale konferanse for marxistisk-leninistiske partier og organisasjoner (Enhet og kamp), forkortet ICMLPO.

I Norge har både Kommunistisk Arbeiderforbund, Marxist-leninistisk forbund og ML-gruppa Revolusjon vært hoxhaistiske, og retningen vant også tilslutninger i deler av maoistiske Arbeidernes kommunistparti (AKP).

Referanser
----------

1. ↑  Omtale av Hoxha og hoxhaismen på «Encyclopedia of Marxisms» (marxists.org); besøkt 30. desember 2015.
2. ↑  Engelsk tekst på Marxist Internet Archive: «Imperialism and the Revolution».
3. ↑  «Hoxhaism Explained» Arkivert 16. mars 2019 hos Wayback Machine. på nettstedet everything.explained.today; besøkt 30. desember 2015.
**Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige på Samoa** er en av de største kirkene av Siste Dagers Hellige (sett i forhold til den lokale befolkningen), med 66 249 medlemmer (2008), omtrent 30 % av den samoanske befolkningen. Samoa har 134 mormonmenigheter. I 1843 begynte kirken sin misjonsvirksomhet på de forskjellige øygruppene i Stillehavet, og i 1863 kom de første mormonermisjonærene til Samoa. Før århundreskiftet hadde Samoa 11 mormonske menigheter, og i 1903 var Mormons bok blitt oversatt til samoansk.

Da andre verdenskrig startet, reiste de amerikanske misjonærene fra Samoa, noe som åpnet opp for at lokale medlemmer kunne ta på seg mer og større lederroller innenfor kirken. Etter krigen økte kirkens medlemskap raskt: fra 7 000 i 1950 til 16 000 i 1971 og 40 000 i 1983. I 1977, ble det bestemt at det skulle bygges et tempel i Samoa, og det ble innviet 5. august 1983. Dette tempelet brant ned i 2003, og det ble bestemt at det skulle gjenoppbygges; templet ble gjeninnviet 4. september 2005.

Referanser
----------

1. 1 2  «Country Profiles: Samoa». lds.org. Arkivert fra originalen 16. desember 2008. Besøkt 15. desember 2008.
2. ↑  «Samoa». Global Mormonism Project. Arkivert fra originalen 12. juni 2012. Besøkt 15. desember 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Church of Jesus Christ of Latter-day Saints in Samoa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Hjemmesiden til Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige på New Zealand og stillehavsøyene
**Sivert Knudsen Urne til Raarup** (født 14. april 1603 på Halsted kloster, død 6. februar 1661 i Vindekilde) var en dansk riksråd og officer, fra 1650–1655 lensmann (lensherre) i Norge.

Lensherre
---------

Han var sønn av lensmann Knud Axelsen Urne (1564–1622) og hustru Margrethe Eilertsdatter Grubbe (1568–1654). I 1624 ble han hoffjunker hos Christian IV og til like kammerjunker hos den udvalgte prins. I 1628 ble han overskjenk hos kongen, men fratrådte samme år fordi han var blitt utnevnt til høvedsmann på Malmøhus. I 1632 fikk han Roskildegård i forlening som han i 1641 ombyttet med *Tryggevælde Len*. I 1650 fratrådte han dette for i stedet å overta Bratsberg og Gimsø kloster i Norge, hvor han tok opphold på *Søboden* eller *Tollboden* ved Eidet, Skien. Han beholdt de norske lenene frem til 1655 hvor han vendte tilbake til Danmark som lensmann på Odensegård som han i 1658 endelig ombyttet med Dragsholm Len.

Militær karriere
----------------

I 1632 ble han løytnant ved Niels Trolles kompani av den sjællandsje rosstjeneste. Året etter ble han rittmester på Sjælland hvilket han var frem til 1643, hvor han som marskalk ledsaget grev Valdemar Christian på dennes frierferd til Moskva. Året etter vendte han tilbake hvor han som oberstløytnant deltok i krigen med Sverige. I 1650 var han oberst ved rosstjenesten mens han i 1660 ble opptatt i Rigsrådet. Heretter ble han ridder av elefantordenen og *rigsstaldmester*. Sistnevnte embete ble nedlagt ved Urnes død i 1661. Han ble begravet i Sengeløse kirke på Sjælland og har fått oppkalt *Sivert Urnesvei* i Skien etter seg.

Ekteskap
--------

Urne var gift to ganger: Første gang med Helvig Hansdatter Lindenov til Juulskov (d. 1646), datter av riksråd Hans Johansen Lindenov (d. 1642), annen gang med en venninne av dronningen, Cathrine Caisdatter Sehested fra Petersdorf (d. 1670).

Referanser
----------

1. 1 2  Torild Wølner Gundersen (2014). «Gatenavn i Skien - 1». skienhistorielag.no. Arkivert fra originalen 19. mars 2018. Besøkt 18. mars 2018.
2. 1 2  Thiset (1904). «Urne, Sivert». *Dansk biografisk Lexikon, Bricka*. Gyldendalske Boghandels Forlag (F. Hegel & Søn). Besøkt 18. mars 2018.
3. 1 2  «Sivert Urne». roskildehistorie.dk. Besøkt 18. mars 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** Geni **·** WikiTree
 |

Portal: Danmark
Seljord kirke har lange tradisjoner som hovedkirke og prostikirke i det som i dag heter Øvre Telemark prosti. Kirken ble trolig reist på 1100-tallet.
**Seljord prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Nedre Telemark prosti i Agder og Telemark bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Seljord kommune i Telemark fylke, og hovedkirken var Seljord kirke.

Seljord prestegjeld og dets sogn er nå en del av Seljord kirkelige fellesråd, som er underlagt Nedre Telemark prosti.

Historikk
---------

*Seljugerði sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Seljord prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Sillegjord prestegjeld dannet grunnlaget for Seljord formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 3. oktober 1859 ble Rauland sogn skilt ut fra Vinje prestegjeld som eget prestegjeld, med Møsstrand anneks opprettet fra prestegjeldene Vinje, Seljord og Tinn.

Navnet på kommune og prestegjeld ble endret til *Silgjord* i 1848 og *Seljord* i 1898.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Seljord
* Flatdal
* Åmotsdal

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, Oluf (1914). *Norske Gaardnavne*. Fabritius. s. 322.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 56.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
5. ↑  Prestegjeld og sogn i Telemark, arkivverket.no
6. ↑  Sillegjord poståpneri, digitaltmuseum.org
7. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
8. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Hovedinngangen til Pembroke College

**Pembroke College** er et av University of Cambridges colleges som er hjem for over 600 studenter og fellows. Det er det tredje eldste colleget ved universitetet. Fysisk er Pembroke det eldste av de store collegene.[*bør utdypes*] Det har bygg fra hvert av århundrene siden grunnleggelsen i 1347. I tillegg kommer store hageanlegg.

I Pembroke College ligger det første kirkebygget designet av Christopher Wren, og det var lærested for den britiske statsministeren William Pitt den yngre. Biblioteket i colleget har et viktoriansk nygotisk klokketårn som i tillegg til kanarifuglen er Pembrokes fremste kjennetegn.

Blant collegets alumni er komikeren Eric Idle.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Pembroke College, Cambridge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Kollegier under University of Cambridge |
| --- |
|  | Christ's **·** Churchill **·** Clare **·** Clare Hall **·** Corpus Christi **·** Darwin **·** Downing **·** Emmanuel **·** Fitzwilliam **·** Girton **·** Gonville and Caius **·** Homerton **·** Hughes Hall **·** Jesus **·** King's **·** Lucy Cavendish **·** Magdalene **·** New Hall **·** Newnham **·** Pembroke **·** Peterhouse **·** Queens' **·** Robinson **·** St Catharine's **·** St Edmund's **·** St John's **·** Selwyn **·** Sidney Sussex **·** Trinity **·** Trinity Hall **·** Wolfson | Englands flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.Elven Waikato River i Hamilton
**Hamilton** er New Zealands fjerde største byområde. Den ligger i Waikato-distriktet på Nordøya rundt 120 kilometer sør for Auckland.

Området som nå utgjør byen var opprinnelig en samling med maori-landsbyer. Da de engelske kolonistene ankom var de fleste av disse landsbyene forlatt. De nye innbyggerne ga området navnet sitt etter kaptein Fane Charles Hamilton. Byen ligger langs elven Waikato River og har omliggende områder er blant New Zealands mest fruktbare landbruksjord. Opprinnelig var dette et landbrukssentrum, men har nå en mangfoldig voksende økonomi.

Utdanning og forskning er viktig for byen og universitetet University of Waikato og landbrukssentret ved Ruakura er blant de ledende institusjonene i landet. 

Hvert år blir det arrangert en jordbruksmesse «*National Agricultural Fieldays*» ved Mystery Creek. Dette er den største av sitt slag på den sørlige halvkule. Mystery Creek er landets største messesenter og har også flere andre arrangementer av nasjonal og internasjonal omdømme som bil og båtmessene «*National Car Show*» og «*National Boat Show*».

Industri og handel er viktig for den lokale økonomien, sammen med helsetjenester på sykehuset «*Waikato Base Hospital*». 

Hamilton er en raskt voksende by med 197 000 innbyggere. Disse inkluderer 25 000 studenter. Byen ligger sentralt plassert på Nordøya, med om lag 1,5 millioner mennesker boende i en 250 km radius. Sentrale veier og jernbanen mellom Auckland og Wellington går gjennom byen. Flyplassen er nylig blitt oppgradert for å kunne motta internasjonale flygninger.

På grunn av den raske veksten er mange av de nye bydelene oppfattet som karakterløse, men byens sentrum er i stadig forandring og levende der det ligger langs Waiaktoelvens bredder. Her finner en mange kafeer, puber og nattklubber. Veksten har så langt ikke ført til mange negative konsekvenser, bortsett fra kødannelser på enkelte veier.

Hagesentret Hamilton Gardens er regionens mest populære turistdestinasjon. Andre attraksjoner inkluderer den lokale zoologiske hagen, museet og kasinoet.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Hamilton, New Zealand – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* Hamilton byråd
* Waikato universitet
* Informasjonsside om Hamilton
* Været i Hamilton
* Uavhengig informasjonsside om Hamilton Arkivert 6. mars 2010 hos Wayback Machine.
	+ Hamilton Music Online Arkivert 4. september 2005 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

1. ↑  .
Illustrasjon av Theodor Kittelsen til Soria Moria slott  Maleri: Google Art Project 
«Soria Moria» omdirigeres hit. For annen bruk, se Soria Moria (andre betydninger).
**Soria Moria slott** er et norsk folkeeventyr som ble nedtegnet av Peter Chr. Asbjørnsen på reise i Røyken og trykt i *Norske Folkeeventyr* i 1843.

Det er også en serie av tolv eventyrtegninger av Theodor Kittelsen (1857-1914) laget og utstilt i 1900. Billedserien var også grunnlaget for Kittelsens illustrerte barnebok med samme tittel fra 1911. Teksten er utført i en Asbjørnsen-imiterende stil.

Bakgrunnen for navnevalget er ikke kjent. Men eventyret ble til på en tid da bibelhistoriene stod sterkt og var velkjente i befolkningen, og fjellet Moria nevnes i Bibelen, for eksempel i Andre Krønikebok 3,1: *Så begynte Salomo å bygge Herrens hus i Jerusalem, på fjellet Moria*.

Postkort utgitt i serien «Soria Moria»
--------------------------------------

Kittelsens serie «Soria Moria» ble malt på Lauvlia i Sigdal i 1900 og består av tolv malerier. Postkort av motivene ble utgitt av Mittet & Co.

* «Der laa Soria Moria slot»«Der laa Soria Moria slot»
* «Langt, langt borte saa han noget lyse og glitre»«Langt, langt borte saa han noget lyse og glitre»
* Askeladden og trollet (på flya)Askeladden og trollet (på flya)
* Askeladdens eventyrAskeladdens eventyr
* Askeladdens eventyrAskeladdens eventyr
* «Han ville aldrig gjøre noget, bare ligge og grave i Asken»«Han ville aldrig gjøre noget, bare ligge og grave i Asken»
* Askeladden har fått prinsessa og halve kongeriket.Askeladden har fått prinsessa og halve kongeriket.
* «Der satt prinsessen og lyskede trollet»«Der satt prinsessen og lyskede trollet»
* «Gullfuglen»«Gullfuglen»

Oppkalt etter *Soria Moria slott*
---------------------------------

* Soria Moria kino på Torshov i Oslo
* Kulturslottet Soria Moria på Torshov i Oslo
* Soria Moria Hotell på Holmenkollen i Oslo
* Soria Moria Hotel i Siem Reap, Kambodsja
* *Soria Moria* (1995), en plateutgivelse av Sissel Kyrkjebø
* Soria Moria (laivarrangørgruppa)
* Soria Moria (2000), norsk fjernsynsserie

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | Soria Moria slott – originaltekst fra Wikikilden |

* Asbjørnsen, P. Chr. (Peter Christen) (1812-1885) og Moe, Jørgen (1932). «Soria Moria slott». *Folke og huldreeventyr: norske kunstneres billedutgave. 2*. Oslo: Gyldendal. s. 77-86. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
* «Soria Moria slott» hos Prosjekt Runeberg

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Margrethe** (– død 1340) var en dansk prinsesse, gift markgrevinne av Brandenburg. 

Hun var eldste datter av kong Christoffer II og dronning Eufemia av Pommern. Hennes ekteskap ble arrangert fordi faren ønsket å styrke sin innflytelse i det nordlige Tyskland gjennom en allianse med den tyske kong Ludvig IV, som i 1323 forlente det vakante markgrevskapet Brandenburg til sønn Ludvig (V). Bryllupet stod på Vordingborg slott i desember 1324, medgiften sattes til 12 000 mark sølv. 

Margrethes far støttet svigersønnen ved å megle mellom ham og nabofyrstene, men medgiften utbetalte han derimot ikke. Etter kong Christoffers død overtok hans sønner kravet som Valdemar Atterdag endelig løste ved i stedet for penger å tilby Estland som erstatning.

Margrethe døde i 1340, den 31. mai samme år stiftet ektemannen en sjelemesse for henne. To år senere, giftet han seg med Margrethe "Maultasch", arving til Tyrol og Kärnthen. 

Kong Valdemar oppkalte siden to døtre etter sin søster.

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage person ID p10552.htm#i105519, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  Kr. Erslev (1897). «Margrethe, Markgrevinde af Brandenborg». *Dansk biografisk Lexikon, Bricka*. runeberg.org. Besøkt 3. mai 2018.
4. ↑  Georg Galster. «Lybæks møntprivilegier og junker Valdemar 1340». danskmoent.dk. Besøkt 3. mai 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon
 |

Portal: Danmark
**Erik Christoffersen** (født omkring 1307, død 1332) var en dansk prins, udvalgt konge. 

Han var eldste sønn av kong Christoffer II og dronning Eufemia av Pommern. Etter at faren i 1320 ble valgt til konge, fikk denne etterfølgende år erkjent Erik som tronfølger. De ble begge kronet den 15. august 1324 i Vordingborg av erkebiskop
Esger av Lund.

To år etter kroningen utbrøt det oppstand; Erik ble sendt med tropper til Sjælland, men hans soldater begynte å slutte seg til opprørerne hvoretter Erik forskanset seg i Taarnborg slott. Herfra overga han seg noen uker senere, hvoretter han ble ført i lenker til Haderslevhus. Her satt han i fangenskap mens faren ble jaget ut av landet. 

Først var marsk Ludvig Albertsen hans vogter, senere ble han overlatt til farens halvbror, Johan av Holsten. Denne sluttet i november 1329 et forlik med Christoffer om sønnens frigivelse, året etter inngikk Erik ekteskap med grev Gerts 30-årige søster Elisabeth, enke etter hertug Johan II av Sachsen-Lauenburg. Da Christoffer kort tid etter stilte seg på grev Johans side i striden mot grev Gert, forskjøt Erik sin hustru. På flukt etter en kamp ved Slesvig den 30. november 1331, styrtet Erik med sin hest ved Danevirke. Han døde kort etter i Kiel, og ble begravet i Sorø kirke.

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage person ID p10552.htm#i105514, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  Johannes C. H. R. Steenstrup (1890). «Erik, udvalgt Konge». *Dansk biografisk Lexikon, Bricka*. runeberg.org. Besøkt 3. mai 2018.
4. ↑  Anders Leegaard Knudsen (2008). «Kongeriget Danmark i 1332 – et fallitbo». *Historisk Tidsskrift*. tidsskrift.dk. Besøkt 3. mai 2018.
5. ↑  Birgitte Bøggild Johannsen (2014). Karin Kryger, red. *Danske Kongegrave, II*. København: Museum Tusculanum. s. s. 33.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Dansk biografisk leksikon **·** Geni **·** WikiTree
 |

Portal: Danmark
**Blink** var et norsk nettsamfunn som eksisterte fra 2002 til 2011. Her kunne brukerne treffe nye mennesker, snakke om felles interesser og skrive sine egne nyheter og meninger. Blink var kanskje Norges første allmenne sosiale nettmedium og hadde 300 000 brukere på det meste. I 2006 møtte de sterk konkurranse fra norske Nettby og etterhvert også Facebook. Konkurransen førte til at mange av medlemmene forsvant over til konkurrentene og i januar 2011 hadde de bare 4000 igjen, noe som ikke gav grunnlag for videre drift. Blink ble utviklet av DB Medialab for Dagbladet.no og ble lansert 1. februar 2002.

Nettstedet inneholdt (pr 22. mai 2006) 44 285 ulike grupper med ulike temaer, alt fra fanklubber, meningsmålinger, politiske diskusjoner til kåring av årets nisse og «blinker». Nettsamfunnet ble moderert av blinksmoderatorer, som var brukere av Blink med utvidede rettigheter.

Historie
--------

Utviklingsavdelingen i DB Medialab utviklet konsept og teknologi bak Blink siden 2001. Selskapet satte av store ressurser for å videreutvikle Blink. Flere fast ansatte moderatorer og dusinvis av frivillige sørget for å holde nettstedet mest mulig fritt for støy og misbruk.

Frem til 2006 var nettstedet kun tilgjengelig på adressen blink.dagbladet.no, men da kjøpte Dagbladet.no nettadressen blink.no, en adresse som var lettere å huske.

### Striden med Nettby

Etableringen av Nettby skjedde på en slik måte at den førte til en langvarig juridisk strid mellom VG og Dagbladet, som endte med et forlik der VG-selskapet Nettby Community måtte betale 24 millioner til DB Medialab. DB Medialab gikk til sak mot programmerer Fredrik Kristiansen og VG Multimedia i 2008. Kristiansen jobbet i DB Medialab fra 2000 til våren 2006 og var sentral i oppbyggingen av Dagbladets nettsamfunn Blink, før han gikk over til VG Multimedia og på kort tid bygget opp Nettby. Dagbladet mente blant annet at Kristiansen opptrådte illojalt, og at han stjal med seg Blinks kildekode. Blink ble nærmest utradert da VG startet Nettby, og partene har vært svært uenige om hvor stort tapet har vært for Dagbladet.

b-post
------

Blinksamfunnet hadde et eget internt beskjedsystem kalt *b-post*. Dette gjorde det mulig for brukerne av Blink å sende meldinger til andre *blinkere*. Innretningen kan sammenlignes med elektroniske forums 'personlige meldinger'. *B-post* skilte seg likevel fra disse ved at meldingsystemet hadde et unikt, velkjent navn, samt at det ble benyttet av et stort antall brukere. I denne forbindelse lignet *b-post* på ordinær e-post, selv om teknologien og infrastrukturen ikke var sammenfallende.

Blink Tidende
-------------

Dette var nettavisa for samfunnet i Blink City. 
En interaktiv avis som tok pulsen på Blink og dets relaterte saker. Skribentene i gruppen var enten ansatte skribenter BT eller tilhørte BTs gruppe med freelance-skribenter. Disse var vanlige blinkere. BT ble opprettet 29. mars 2004.

Referanser
----------

1. ↑  Blink - Takk for alt (2002-2011) Arkivert 22. juni 2013 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Blink
**Astrid Austenå** (født 4. mai 1929) er en norsk lærer og dukkespiller.

Grimstad Dukketeater
--------------------

Sammen med Bodil Lunden opprettet og drev hun Grimstad Dukketeater i perioden 1975–2000, og de ble begge hedret for denne innsatsen til figurteatrets fremme ved å bli utnevnt til æresmedlemmer av UNIMA Norge. Foreningen begrunnet utnevnelsen med følgende oppsummering:

> «Grimstad dukketeater ble skapt etter modell av Mykle, der hånddukker var det sentrale virkemidlet i forestillingene. Astrid og Bodil dramatiserte helst folkeeventyr, men også historier fra kjente barnebøker. I 1995 produserte Grimstad dukketeater forestillingen «Norge i krig. Barna og hverdagen». Den ble spilt på skolene i hjemfylket Aust-Agder. I 1995 fikk Grimstad Dukketeater Grimstad Kommunes kulturpris.»
> 
> 

Avisen Agder Flekkefjords Tidende omtalte i 1979 en fremføring av stykket *Karius og Baktus* som Grimstad Dukketeater hadde holdt på biblioteket i Flekkefjord, i en artikkel som bar overskriften *Barna var elleville*:

> «Vi kan godt forstå at Grimstad Dukketeater, som består av Bodil Lunden og Astrid Austenå, har høstet stor applaus for dette var virkelig en suksess. Det er første gang man har vært så langt borte fra Grimstad med forestillingen. De to dukkene var virkelig naturtro, der de arbeidet i "tanngarden", som også var rammen rundt det hele. De fikk ungene med seg, til sine tider var det musestille under forestillingen, mens andre ganger kunne man høre kommentarer fra barna, ikke minst da tannlegen kom med det store boret.
> 
> 

> Det hadde bare vært å håpe at Grimstad Dukketeater kan komme til Flekkefjord flere ganger – de er hjertelig velkommen.» 
> 
>

Lærer
-----

I 1966 avla Astrid Austenå lærerprøve og ble ansatt som lærer ved Frivoll skole i Grimstad. Hun tok senere tilleggsutdannelse i fagene norsk og forming.

### Verv

I forbindelse med lærergjerningen hadde Austenå flere verv i Norsk Lærerlag. Fra 1968 til 1973 var hun medlem av Norsk Lærerlags landsstyre. Fra 1973 til 1977 var hun formann i Aust-Agder Lærerlag.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «24 (Hvem er hvem i norsk kulturliv)». *runeberg.org* **(norsk)**. 1987. Besøkt 4. mai 2018.
2. 1 2  «Æresmedlemmer». *UNIMA* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 25. mai 2018. Besøkt 4. mai 2018. «Bodil Lunden og Astrid Austenå, Grimstad Dukketeater (1975 – 2000) | Grimstad dukketeater ble skapt etter modell av Mykle, der hånddukker var det sentrale virkemidlet i forestillingene. Astrid og Bodil dramatiserte helst folkeeventyr, men også historier fra kjente barnebøker. I 1995 produserte Grimstad dukketeater forestillingen «Norge i krig. Barna og hverdagen». Den ble spilt på skolene i hjemfylket Aust-Agder. I 1995 fikk Grimstad Dukketeater Grimstad Kommunes kulturpris.»
3. ↑  «Barna var elleville». *urn.nb.no* **(norsk)**. Agder Flekkefjords Tidende. 1. oktober 1979. Besøkt 4. mai 2018.
4. ↑  «Frivoll skole - lokalhistoriewiki.no». *lokalhistoriewiki.no*. Besøkt 4. mai 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Berthelsen, Herman: *Hvem er hvem i norsk kulturliv* (Dreyer, 1987): Oppslaget om *Astrid Austenå*. Besøkt 4. mai 2018.
Gjerstad kirke
**Gjerstad prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Aust-Nedenes prosti i Agder og Telemark bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet sogn i Gjerstad og Vegårshei kommuner i Agder fylke, og hovedkirken var Gjerstad kirke.

Gjerstad prestegjeld og dets sogn er nå en del av Gjerstad kirkelige fellesråd og Vegårshei kirkelige fellesråd, som er underlagt Aust-Nedenes prosti.

Historikk
---------

*Geriksstaðir sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Gjerstad prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. 

Prestegjeldet er i 1620 omtalt i Graagaas som *Gierrestad Præstegjeld* under Nedenes Prouistij tilhørende Stavanger stift. Ved kgl. res. av 6. mai 1682 ble prestegjeldet overført til det nye Christianssands stift.

Prestegjeldet ble ved kgl. res. 2. mars 1742 delt i to, Gjerrestad med annekskirken Vegaardsheien, og Øster Riisøer med annekskirken Søndeled. Delingen trådte i kraft ved sogneprest Peder Horsters død 30. mars. 1745.

Gjerstad prestegjeld dannet grunnlaget for Gjerstad formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved avviklingen bestod Gjerstad prestegjeld av menighetene i Gjerstad og Vegårshei.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1905). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 11.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 58.
3. ↑  Lassen, P.B. (Paul Brodahl) (1883). *Beretning om Stiftsstaden Christianssand*. no: Grøntoft. s. 89-90.
4. ↑  Aas, John (1922). *Gjerestads Præstegjeld og Præster : til Læsning for Almuen*. s. 180.
5. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
6. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
Torvastad kirke
**Torvastad prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Karmøy prosti. Det omfattet sogn i Karmøy og Utsira kommuner i Rogaland fylke, og hovedkirken var Torvastad kirke.

Torvastads hovedsogn er nå en del av Karmøy kirkelige fellesråd, og underlagt Karmøy prosti i Stavanger bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Torfastaðir sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Torvastad prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden, og besto fra denne tiden av hovedsognet Torvastad, med Skåre og Utsira annekssogn.

Prestegjeldet ble 1563 kalt *Hofflands prestegjeld*, og er 1620 omtalt i Graagaas som *Thorffuestad Præstegjeld* under Carmsunds Prouistij, tilhørende Stavanger stift. Ved kgl.res. av 6. mai 1682 ble prestegjeldet overført til det nye Christianssands stift.

Torvestad prestegjeld dannet grunnlaget for Torvestad formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 21. juli 1879 ble kjøpstaden Haugesund sammen med Skåre sogn utskilt fra Torvastad og opprettet eget Haugesund prestegjeld, med virkning fra 14. oktober 1879.

Prestegjeldet inngikk i det nye Stavanger bispedømme fra 1. januar 1925.

Ved kgl.res. av 24. september 1982 ble Norheim sogn og prestegjeld opprettet, med virkning fra 1. januar 1983. Det omfattet områdene av Torvastad og Avaldsnes prestegjeld beliggende øst for Karmsundet i Karmøy kommune.

Ved avviklingen bestod Torvastad prestegjeld av menighetene i Torvastad og Utsira.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1915). *Norske Gaardnavne*. Fabritius. s. 407.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 70.
3. 1 2  Prestegjeld og sogn i Rogaland, arkivverket.no
4. ↑  *Norske Kirkes Geistlighed i Reformations-Aarhundredet (1536-1600)*. Alb. Cammermeyers forlag (Lars Swanstrøm). 1897. s. 267.
5. ↑  Lassen, P.B. (Paul Brodahl) (1883). *Beretning om Stiftsstaden Christianssand*. no: Grøntoft. s. 89-90.
6. ↑  *Stavanger 1125-1425-1925*. Dreyer. 1925. s. 84.
7. ↑  Vedtak om opprettelse av et nytt Norheim prestegjeld i Stavanger bispedømme, Rogaland.
8. ↑  «Haugesunds Avis 1982.11.01». Norge;Rogaland;;Haugesund;;;;. 19821101. s. 20.  Sjekk datoverdier i `|dato=` (hjelp)
9. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009.
10. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
Marias fødsel. Giottos freske fra *Capella degli Scrovegni*.  
 *Jakobs protoevangelium*, ordet betyr «for-evangelium», skildrer jomfru Marias fødsel, hennes foreldre Annas og Joakims liv, og jærtegn i tilknytning til Jesu fødsel.
**Jakobs protoevangelium** eller **Jakobs barneevangelium** er et apokryft evangelium som forteller om jærtegn rundt Jesu fødsel, jomfru Marias fødsel og liv. Skriftet er den eldste kjente forekomsten av fortellingene om jomfru Marias mor Anna og utgjør grunnlaget for helgenlegendene knyttet til henne og til Maria, og har slik «hatt stor betydning i kirkehistorien».

I *Det nye testamente* nevnes ikke jomfru Marias foreldre noe sted, heller ikke hennes oppvekst eller familie. Likevel vokste det tidlig frem en tradisjon rundt dette i oldkirken. Eldst og med størst påvirkningskraft er *Jakobs protoevangelium*, først skrevet på gresk. I østkirken er det bevart en rekke håndskrifter, ikke bare på gresk, men også i koptisk, armensk, georgisk, armensk, etiopisk, kirkeslavisk og arabisk oversettelse. I Vesten falt *Protoevangeliet* derimot i vanry på 300- og 400-tallet, ettersom Hieronymus anklaget det for «absurditeter», og pavene Damasus I, Innocens I og Gelasius I forkastet det som usannferdig. Hieronymus gjorde mest ut av *Protoevangeliets* forsøk på å forklare Jesu brødre (Markus 6,3 og Matteus 13,55-56) som hans halvbrødre, dvs. Josefs sønner fra et tidligere ekteskap. Hieronymus og vestkirken foretrakk å tolke teksten dithen at Jesu brødre i virkeligheten var hans fetre, sønner av jomfru Marias søstre. Slik kunne man tenke seg at verken Maria eller Josef noen gang hadde hatt noe kjønnsliv.

Evangeliet er antagelig skrevet mellom år 150 og 200. Det eldste kjente manuskriptet har tittelen *Marias fødsel. Jakobs åpenbaring*. Tittelen *Jakobs protoevangelium* ble etablert i løpet av 1500-tallet, i den latinske formen *Protoevangelium Jacobi*. Den Jakob det er tale om, er Jesu bror, og han opptrer også som jeg-person i evangeliet. Teksten består av 24 kapitler og en avslutning. De åtte første kapitlene skildrer Anna, Joakim og Marias fødsel. Den neste tredjedelen skildrer bebudelsen, budskapet til Josef, og deres familieetablering. Den tredje delen skildrer fødselen, Herodes' drap på guttebarna i Betlehem og angivelige jærtegn i denne forbindelse.

Innholdet i dette skriftet, og i andre barndomsevangelier som *Tomas' barneevangelium*, ble på 700/800-tallet samlet i en utbrodert legendeform i *Pseudo-Matteus’ evangelium. En oversettelse av Einar Thomassen ble utgitt i samlingen* Apokryfe evangelier *i serien* Verdens Hellige Skrifter *i 2001.*

Referanser
----------

1. ↑  Halvor Moxnes' innledning til *Apokryfe evangelier*, 2001
2. ↑  Sherry L. Reames: *Legends of St. Anne, Mother of the Virgin Mary: Introduction*
3. ↑  Halvor Moxnes' innledning til *Apokryfe evangelier*, 2001

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** NKC
 |
**Sophie Amalie Adeler** (født 10. august 1666, død i 1734) var en dansk riksgrevinne, gift Trampe. 

Hun var datter av sjøhelten Cort Adeler og dennes annen hustru Anna Pelt (1640–1692). Den 24. mai 1683 ble hun i København gift med officeren Adam Frederik Trampe (1650–1704). Giftemålet gjorde Trampe til en rik mann og han kjøpte gårdene Løgismose og Flenstofte, begge på Fyn. Paret hadde også en stor eiendom i Silkegade i København. Kort før sin død ble Trampe utnevnt til riksgreve av keiser Leopold I. Sophie Amalie ble som enke boende på Løgismose, her oppsatte hun i 1726 en sandstensportal som stadig pryder hovedinngangen. Hun døde i 1734 og ble begravet den 21. september samme år i Vor Frue i København. 

Ved hennes død arvet sønnen Conrad gården, men han døde allerede året etter. De fem etterlatte søstre overlot heretter Løgismose til Sophie Hedvig og Frederikke Louise, som begge var ugifte. Datteren Anne Elisabeth (1690–1757), ble gift med officeren Hans Wilhelm Rømer (1681–1748), som virket i Norge.

Referanser
----------

1. ↑  K. C. Rockstroh (1979–84). «Adam Frederik Trampe». *Dansk Biografisk Leksikon, 3. utgave*. Gyldendal. Besøkt 5. juni 2018.
2. ↑  Rockstroh. «Trampe, Adam Frederik» (PDF). *Dansk Biografisk Leksikon, 2. utgave*. rosekamp.dk. Besøkt 5. juni 2018.
3. ↑  «Trampe, Adam Frederik Rigsgreve,». *Dansk biografisk Lexikon, Bricka*. runeberg.org. 1903. Besøkt 5. juni 2018.
4. ↑  «Løgismose Gods». loegismose.dk. Besøkt 5. juni 2018.
5. ↑  Johannes Schiøtz (1954). «Rømer, Hans Wilhelm». *Norsk biografisk leksikon*: s. 133.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** WikiTree
 |

Portal: Danmark
**Rytterstatuen av Frederik VII** er et kunstverk i bronse og granitt på Christiansborg Slotsplads i København.

Bakgrunn
--------

Det er utført av billedhuggerne Herman Wilhelm Bissen, som modellerte statuen, og sønnen Vilhelm Bissen som sto for hesten. Modellen var ferdig i desember 1865, men det var først etter den eldre Bissens død at det ble inngått kontrakt med sønnen om støpningen. Oppgaven ble utført av parisiske bronsestøpere i Vilhelm Bissens verksted ved Carlsberg i Valby, det samme støperi hvorfra Karl Johan-monumentet i Christiania utgikk to år senere.

Motsatt tidligere rytterstatuer, som viste forherligelse av styret og ble bekostet av kongemakten selv, ble pengene til Frederik VIIs statue delvis innsamlet blant beboere i København og omegn, og reist som et monument over kongens sentrale rolle i eneveldets opphør og innførelsen av den danske grunnloven.

Avdukningen foregikk på kongens fødselsdag den 6. oktober 1873, 10 år etter hans død. Hans mangeårige livsledsagerske, Grevinne Danner, var ikke invitert til begivenheten, men fulgte med fra et av slottets vinduer.

Beskrivelse
-----------

Foran Christiansborg slott sitter kongen med løvehjelm til hest; han stanser opp for med en håndsbevegelse å hilse på sine undersåtter, mens hesten utålmodig skraper med sitt ene forben i jorden og rykker i tøylene. 

Granittsoklen er dekorert med bronseplkatter på samtlige sider: Forsiden bærer en forgyldt ekekrans med inskripsjonen «5/IUNI/1849». På venstre side ses kongens motto «FOLKETS KIÆRLIGHED/MIN STYRKE», mens høyre side viser «FREDERIK D: SYVENDE/GRUNDLOVENS GIVER». Bak på soklen leses «FØDT 1808./KONGE 1848./DØD 1863».

Referanser
----------

1. ↑  Jens Peter Munk, Peter Bak Rasmussen (1999). *Skulpturer i København*. Valby: Borgen. s. 59.
2. ↑  Jul. Lange (1888). «Herman Vilhelm Bissen». *Dansk biografisk Lexikon, Bricka*. runeberg.org. Besøkt 12. juni 2018.
3. ↑  «Statue af Frederik VII». kulturarv.dk. Besøkt 12. juni 2018.
4. ↑  Henning Dehn-Nielsen (2017). *Danske kongers friller og elskerinder*. København: Lindhardt og Ringhof.
5. ↑  «Frederik VII (1808-63)». *Monumenter og kunst i byen*. Københavns Kommune. Besøkt 12. juni 2018.

Portal: Danmark
**Foreningen Norge - Sierra Leone** (opprettet 26. juni 1974 av grunnlegger Alton Bendu) er en norsk vennskapsorganisasjon med Sierra Leone som driver hjelpeprosjekter i landet.

Den arbeider blant annet med å revitalisere et sykehus i byen Rotifunk i Moyamba-distriktet. Foreningen fikk 70 tonn med medisinsk utstyr fra overskuddslagre ved sykehus og militære anlegg på Østlandet av Sosial- og Helsedepartementet. Dette utstyret er med støtte fra Norad og ved hjelp av egne innsamlede midler transportert til Sierra Leone. Leger fra Haugesund har sagt seg villige til å etablere en legebro, og arbeide i perioder gratis ved sykehuset når dette står ferdig. Flere bygninger er allerede oppført.

Foreningen har også iverksatt flere skogsveiprosjekter, og første skole er ferdig. Ullern videregående skole i Oslo og Eikeli videregående skole i Bærum har egne innsamlingsaksjoner for å hjelpe til i dette arbeid. Skolene forsøker i tillegg til sine egne elevaksjoner (tilsvarende Operasjon Dagsverk) og samle inn midler fra næringsvirksomhet, nærmiljø, hjelpeorganisasjoner og private hjelpefond.

Eksterne lenker
---------------

* Foreningen Norge - Sierra Leones nettsted
Skip i Nevabukten i slutten av mars.
**Nevabukta** (russisk: Невская губа, *Nevskaya guba*), også kjent som **Kronsjtadtbukta**, er den østligste delen av Finskebukta, avgrenset av øya Kotlin (svensk: *Reitskär*) og St. Petersburgsdemningen i vest. I buktas østre del finnes Nevas utløp, og hele bukta befinner seg innenfor grensene for St. Petersburg.

Nevabukta er rundt 22 km lang og 15 km bred, men kun tre til fem meter dyp. I sommermånedene kan lufttemperaturen komme opp i 17–19 °C, mens den kan falle til –24 °C om vinteren. Bukta fryser i november-desember, og isen blir liggende til april. Isbrytere sørger imidlertid for å holde den åpen for skipstrafikk året rundt.

Det utbredte navnet *Kronsjtadtbukta* er etter det svensk-tyske navnet på byen Kronstadt på Reitskär.

Referanser
----------

1. ↑  «1349-1350 (Nordisk familjebok / 1800-talsutgåvan. 4. Duplikator – Folkvandringen)». *runeberg.org* **(svensk)**. Besøkt 11. februar 2017.

Kilder
------

* Neva Bay i *Encyclopaedia of St. Petersburg* (på engelsk og russisk)

Portal: Russland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**İnsani Yardım Vakfı**, (engelsk: *The Foundation for Human Rights and Freedoms and Humanitarian Relief*, ofte forkortet **IHH**) er en tyrkisk muslimsk veldedighetsorganisasjon, aktiv i mer enn 100 land over hele verden og mest kjent gjennom bordingen av Gaza-konvoien 31. mai 2010. Organisasjonen ble offisielt grunnlagt i 1995 i Istanbul. Formålet er å hjelpe mennesker i områder rammet av krig, sult eller jordskjelv. 

I 1997 ble flere ledere i organisasjonen arrestert av tyrkisk politi etter mistanke om at de truet den sekulære tyrkiske staten og at de forberedte seg til krig i Afghanistan, Bosnia og Tsjetsjenia.

Deltagelse i Gazakonvoien
-------------------------

Utdypende artikkel: Bordingen av Gaza-konvoien 31. mai 2010

Insani Yardim Vakfi var den viktigste gruppen bak Free Gaza Movement og deres engasjement har gjort det mulig å kjøpe inn større fartøy. Finansiering av IHH kommer hovedsakelig fra religiøse forretningsmenn i Tyrkia og antagelig også fra rike stiftelser i Saudi-Arabia.

Referanser
----------

1. ↑  www.dn.se: «Omtvistad turkisk grupp i Gazakonvoj» Besøkt 15. juli 2010
2. ↑  www.dn.se: «Turkiska islamister ser attacken som en seger» Besøkt 15. juli 2010

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Autoimmunt stivhetssyndrom**, også kjent som **stiff-person syndrome**, **stiff-man syndrome** og **Moersch-Woltmann syndrom**, er en sjelden nevrologisk lidelse av ukjent årsak preget av tiltakende stivhet, som først og fremst påvirker de trunkale musklene og overlappes av spasmer, noe som resulterer i posturale deformiteter. Kroniske smerter, nedsatt bevegelighet og lumbal hyperlordose er vanlige symptomer.

Lidelsen forekommer hos omtrent én av en million mennesker, og forekommer oftest blant middelaldrende mennesker. Den forekommer to til tre ganger hyppigere blant kvinner, noe som er vanlig for autoimmune sykdommer. Et lite mindretall av pasientene har den paraneoplastiske variasjonen av lidelsen. Varianter av lidelsen, som for eksempel stiv lem syndrom som primært rammer et spesifikt lem, sees ofte.

Lidelsen ble først beskrevet i 1956. Diagnostiske kriterier ble foreslått på 1960-tallet og foredlet to tiår senere. På 1990- og 2000-tallet ble rollene til antistoffer i tilstanden tydeligere. Pasienter har generelt glutamat dekarboksylase-antistoffer (GAD-antistoffer), som sjelden forekommer i den generelle befolkningen. I tillegg til blodprøver for GAD, kan elektromyografiprøver bidra til å bekrefte lidelsen.

Legemidler i benzodiazepinklassen er den vanligste behandlingen og brukes til å lindre stivhetssymptomene. Andre vanlige behandlinger inkluderer baklofen, intravenøst immunglobulin og rituximab.

Referanser
----------

1. 1 2  «Stiff person syndrome». *NHI.no*. Besøkt 8. desember 2022.
2. ↑  Rakocevic, Goran; Floeter, Mary Kay. «AUTOIMMUNE STIFF PERSON SYNDROME AND RELATED MYELOPATHIES: UNDERSTANDING OF ELECTROPHYSIOLOGICAL AND IMMUNOLOGICAL PROCESSES». *Muscle & nerve*. 5. 45: 623–634. ISSN 0148-639X. PMC 3335758 Åpent tilgjengelig. PMID 22499087. doi:10.1002/mus.23234. Besøkt 8. desember 2022.

  


| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** LCCN
 |