recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Haakon Storøy** (født 21. februar 1907 på Lund i Namdalen, død 13. desember 1977 i Namsos) var en norsk redaktør og politiker (Sp). Gjennom det meste av etterkrigstiden var han redaktør i *Nordtrønderen og Namdalen* i Namsos.

Han var sønn av småbruker, båtbygger og skipper Lornts Storø og hustru Anne Jakobine Skrøvstad i Sminesvika på Lund. Etter folkeskolen var han skreifisker og skogsarbeider før han gikk handelsskolen i Trondheim i 1924. Han dro så til Ofoten for å bestyre en landhandel, post- og dampskipsekspedisjon, og begynte å skrive artikler for *Ofotens Folkeblad* i Narvik. Der traff han også Caroline (Caro) Edvardsen, som han giftet seg med. Noen år senere ble han reisesekretær i Redningsselskapet, der han for det meste arbeidet om vintrene i syv år, og vikarierte i aviser om somrene. Etter hvert tok han permisjon fra Redningsselskapet for å bli redaksjonssekretær under Reidar Stavseth i *Namdalens Folkeblad* i Namsos.

Storøy var redaktør i *Namdalen* 1937–1942, redaktør i *Harstad Tidende* 1945–1946 og deretter fylkessekretær i Norges Bondelag i Trondheim. I 1948 kom han tilbake til Namsos som redaktør i *Nordtrønderen og Namdalen* (eller *Fellesavisa*), et organ for Bondepartiet/Senterpartiet og Venstre, hvorfra han avgikk med pensjon i 1971.

I 1950- og 1960-årene laget han flere programmer og kronikker med utgangspunkt i Nord-Trøndelag og Namdalen for NRKs radiostudio i Namsos, ofte sammen med Håkon Karlsen og Otto Nielsen fra NRK i Trondheim.

Storøy var Bondepartiets 1. vararepresentant til Stortinget fra Nord-Trøndelag 1954–1961, og møtte i alt 114 dager. Han var også en tid medlem av Namsos kommunestyre.

Referanser
----------

1. ↑  Lund, Gunnar (1987). *Nærøy bygdebok. Bd. II: Gårder og slekter i søndre del av Kolvereid, 1600–1964*. Nærøy kommune. s. 342–343.
2. 1 2 3  Smines, Jon (1993). «Haakon Storøy» (PDF). *Kikkerten*. Lund grendelag (2): 1–4. Arkivert fra originalen (PDF) 18. april 2017. Besøkt 17. mars 2014.
3. ↑  *Norske aviser 1763-1969. En bibliografi*. Universitetsbiblioteket i Oslo. 1973. s. 223 og 327.
4. ↑  *Norske aviser 1763-1969. En bibliografi*. Universitetsbiblioteket i Oslo. 1973. s. 363–364.
5. ↑  «Storøy sier farvel». *Trønder-Avisa*. 3. november 1971.
6. ↑  Sandmo, Espen (9. juli 2010). «Gammel radiohistorie fra Namsos». NRK Trøndelag. Besøkt 17. mars 2014.
7. ↑  «Haakon Storøy». Stortinget.no.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Haakon Storøy hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Haakon Storøy hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
Et **asylsenter** er et frivillig botilbud til asylsøkere som kommer til Danmark, det vil si utenlandske personer som selv ber om beskyttelse som flyktninger. For de som har fått oppholdstillatelse og skal bosette seg i en kommune, begynner integreringen til det danske samfunnet mens de oppholder seg i asylsenteret. Ellers er det aktivitetstilbud til alle beboere. Mange asylsøkere finner seg andre bosteder på egen hånd.

Det er Udlændingeservices oppgave å sørge for denne innkvarteringen. Oppgaven løses i samarbeid med en rekke operatører, som står for den daglige driften av asylsentrene. De fleste sentrene drives av Dansk Røde Kors. Dessuten driver Thisted kommune og Jammerbugt kommune hver et senter. Sentrene er kategorisert som henholdsvis *oppholdssenter*, *mottaks-/utsendelsessenter*, *kvinnesenter*, *barneinnkvartering* og *omsorgssenter*. På de to mottaks-/utsendelsessentrene, Center Sandholm i Allerød kommune og Center Avnstrup i Hvalsø kommune, bor det som hovedregel asylsøkere som ikke samarbeider med politiet om utreise etter at de har fått endelig avslag på søknad om oppholdstillatelse i Danmark og har overskredet fristen for utreise.

Se også
-------

* Asylmottak

Portal: Danmark
Må ikke forveksles med Ichirō Hatoyama (1883-1959).
Dette er et japansk navn. Slektsnavnet er «Hatoyama».
**Iichirō Hatoyama** (鳩山 威一郎, *Hatoyama Iichirō*, født 11. november 1918, død 20. desember 1993) var en japansk politiker. Han var administrativ visefinansminister, den ledende administrative stilling i finansdepartementet, før han ble innvalgt i overhuset og tjente som utenriksminister fra 1976 til 1977. 

Iichirō Hatoyama regnes som tredje generasjon i Hatoyama-dynastiet i japansk politikk. Han er sønn av Ichirō Hatoyama (1883–1959), som var statsminister i perioden 1954 til 1956 og som grunnla Japans liberaldemokratiske parti. Iichirō Hatoyama har selv to sønner, som begge var aktive politikere. Den fremste av disse er Yukio Hatoyama, som i september 2009 ble valgt til statsminister i Japan.

Referanser
----------

1. 1 2   Munzinger Personen, oppført som Iichiro Hatoyama, Munzinger IBA 00000015189, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Mayumi Itoh: *The Hatoyama dynasty: Japanese political leadership through the generations*, New York: Palgrave Macmillan, 2003

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** NDL **·** Munzinger (iba)
 |
**Shimmer Lake** er en amerikansk kriminalfilm fra 2017. Regissør var Oren Uziel, som også var med på å skrive manus.

Filmen ble først publisert på streaming-tjenesten Netflix den 9. juni 2017.

Handling
--------

Fredag ​​rydder Andy Sikes opp i kjelleren sin, samtidig som Martha snakker med broren sin, lensmann Zeke Sikes. Når den lille datteren hans, Sally, kommer ned i kjelleren, får han henne til å være stille - og får henne til å avgi et løfte om ikke å avsløre hans tilstedeværelse til de som befinner seg i etasjen ovenfor. Zeke blir mistenksom, og ønsker å ransake resten av hjemmet deres i håp om å finne ut hvor Zeke befinner seg.

Men Andy stikker raskt av ved å stjele et kjøretøy fra en av naboene deres. Zeke skal tidligere ha blitt skutt under et bank-ran, hvor Andy skal ha deltatt. Han får tak i sin partner, Reed Ethington, og møter snart FBI-agentene Kyle Walker og Kurt Biltmore. De går hjem til dommer Brad Dawkins, men de oppdager dommeren død.

Etter en krangel med FBI-agentene om hvordan man burde håndtere den videre etterforskningen, går Zeke ut fra kontoret sitt. I mellomtiden går Andy inn i en skog for å møte Stephanie Burton, kone til en av hans andre medsammensvorne - Ed Burton. Andy bærer bankens penger til bilen hennes, men han blir deretter skutt og drept. Denne morderen har en tatovering med ordene "State Champs" på den ene armen.

Skuespillere
------------

Benjamin Walker.
* Benjamin Walker som sheriff Zeke Sikes
* Rainn Wilson som Andy Sikes
* Stephanie Sigman som Stephanie Burton
* John Michael Higgins som dommer Brad Dawkins
* Mark Rendall som Chris Morrow
* Rob Corddry som Kurt Biltmore
* Ron Livingston som Kyle Walker, agent fra FBI
* Wyatt Russell som Ed Burton, agent fra FBI
* Adam Pally som Red Ethington.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Shimmer Lake* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) *Shimmer Lake* på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) *Shimmer Lake* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Shimmer Lake* på Metacritic Rediger på Wikidata
**August Johannes Kop** (født 5. mai 1904, død 30. april 1945 på Sumatra i Nederlandsk Østindia) var en nederlandsk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.

Kop vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL 1928 i Amsterdam. Han var med på det nederlandske laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen bak India. Etter at laget fra Tsjekkoslovakia hadde trukket seg, var det ni lag fra ni nasjoner som deltok i turnering og den ble spilt i perioden 17. til 26. mai. Nederland vant sin gruppe og i finalen møtte de India som var vinnere av den andre gruppen. Finalen, som ble spilt 26. mai 1928 på Olympiastadion i Amsterdam med 23 400 tilskuere, tapte Nederland med 0-3. Kop spilte alle fire kampene i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1928 Nederlands flagg Amsterdam - Sølv i landhockey Nederlands flagg Nederland.

Eksterne lenker
---------------

* (en) August Kop – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) August Kop – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) August Kop – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) August Kop – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Francesco Sfondrati** (født 26. oktober 1493 i Cremona i Italia, død 31. juli 1550 samme sted) var en av den katolske kirkes kardinaler.

Keiser Karl V gjorde ham til greve av Riviera di Lecco. Da han ble enkemann, trådte han inn i den geistlige stand, og kalt til Roma. I 1542 ble han biskop av Sarno.

Han ble kreert til kardinal av pave Paul III den 19. desember 1544.

Han ble en entusiastisk pådriver for den kirkelige reform[], og ble medlem av inkvisisjonen. Han var involvert i arbeidet med å oppnå forsoning med protestantene i Tyskland. Han ble biskop også av Capaccio og senere av Cremona.

Etter Paul IIIs død var han den tyske keisers kandidat til paveverdigheten i 1550[], men ble ikke valgt.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Dizionario Biografico degli Italiani, www.treccani.it[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   Genealogics[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** ICCU
 |
***Shiliuguo Chunqiu*** (hanzi: 十六國春秋, pinyin: *Shíliùguó Chūnqiū*) eller **Sekstenkongerikenes Vår- og høstannaler** er et kinesisk biografisk historieverk skrevet av Cui Hong mellom 501 og 522. Det ble en av de viktigste kildene for begynnelsen av *Weishu* og *Jin Shu*. 

Verket begynte å forsvinne fra begynnelsen av Tang-dynastiet, og har ikke overlevd i sin helhet. Opprinnelig besto den av 100 bind, et forord og en kronologisk tabell. På begynnelsen av Song-dynastiet var mange av bindene tapt, bare omtrent tjue av dem fantes fremdeles. Det finnes to bevarte versjoner fra det sene Míng-dynastiet; utgaven redigert av Tu Qiaosun (屠本) med 100 bind og den redigert av He Tang (何本) med seksten bind, som ble gjengitt i *Hanwei Congshu*, en samling av historieverker. Tu Qiaosuns utgave ble utgitt for tredje gang i 1781. I tillegg finnes det en utgave med 100 bind og en kronologisk tabell fra slutten av Qing-dynastiet av Tang Qiu, som bruke He Tangs utgave og annet materiell.

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | (zh) Shíliùguó Chūnqiū (kinesisk) – originaltekster fra den kinesiskspråklige Wikikilden |
**Francesco Sambiasi** eller **Bi Fangji** (født 1582 i Cosenza i Calabria i Italia, død januar 1649 i Kanton i Kina) var en katolsk kinamisjonær tilknyttet jesuittordenen. Han ble sendt med skuta *Nossa Senhora da Piedade* til Østen den 23. mars 1609 og ankom til Macao i 1610. Han virket en rekke steder i kinamisjonene: Beijing (1613–1616), Kiating og så Shanghai (1622), foretok så en reise til Korea, deretter i Kaifeng (1628), Shanxi, Shandong, Nanjing (1631–1643) og så i Macao («patente de Embaixador», 1645).

I 1646 gjorde den siste fordrevne Mingkeiseren Yongli ham til «folkemester» og året etter til mandarin.

Han var involvert i arbeidet med revisjonen av den kinesiske kalender.

Litteratur
----------

* Louis Pfister: *Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773*, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)

Se også
-------

* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen

Referanser
----------

1. 1 2   Korean Authority File, National Library of Korea ID KAC200712413[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 16895490b[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6893t5q, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**August Konow** (født 16. mai 1817 i Bergen, død 6. januar 1901 i Østre Aker) var en norsk godseier og ordfører i Ringsaker.

Liv
---

Han var sønn av den bergenske kjøpmannen Wollert Konow (1779–1839) og Cecilie Catharine Krogh (1777–1821). Han var gift med sin kusine Beate Konow (1822–1880) og far til politikeren Wollert Konow (H).

Faren ønsket at han skulle bli handelsmann. Han gikk derfor på skole i Lübeck og var ansatt i et handelshus i Bordeaux. Men selv fant han ut at han heller ville bli gårdbruker. Han var derfor en tid ved sin fars gård på Herdla, før han tok jordbruksutdannelse ved landbrukshøyskolen i Hohenheim i Württemberg og studerte kjemi ved Universitetet i Berlin. I 1851 kjøpte han storgården Tjerne i Ringsaker for 16000 spesiedaler. Som eier av Tjerne forstørret han våningshuset og bygde store driftsbygninger. Hagen ble også utvidet. Gårdsdriften ble modernisert ved at han innførte vekselbruk og tilkalte sveitsere for å forbedre fjøsstellet. Han solgte gården til sin sønn Wollert for 66000 kroner i 1882.

Selv om Konow ikke deltok i 1800-tallets politiske liv, holdt han et gjestfritt hus hvor mange av tidens personligheter kom på besøk. Særlig var Bjørnstjerne Bjørnson en hyppig gjest. Utenom gårdsdriften interesserte han seg for jakt og fiske. I Ringsaker hadde han kallenavnet «Lorden». Han var Ringsakers ordfører fra 1861 til 1867. Einar Skavlan kaller ham «en utpreget godseier, med et anstrøk av landadelsmann».

Referanser
----------

1. ↑  *Norsk biografisk leksikon*. Oslo: Aschehoug. 1936. s. 577.

Litteratur
----------

* Bruenech, G. W. (1937). *Konow*. Oslo: Grøndahl.
* Skappel, S. (1928). *Ringsaker sparebank 1847-1927*. Grøndahl. s. } 288.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Produktregisteret** ble opprettet i 1981 og er norske myndigheters sentrale register over kjemikalier som importeres til og produseres i Norge. I 2008 ble registeret innlemmet i Statens forurensningstilsyn, senere Klima- og forurensningsdirektoratet og deretter Miljødirektoratet da dette ble opprettet i 2013.

Produktregisteret inneholder opplysninger om kjemikalier som er deklareringspliktige i henhold til forskrift om deklarering av kjemikalier til produktregisteret (deklareringsforskriften), biocidprodukter i henhold til biocidforskriften , mikrobiologiske produkter i henhold til forskrift om mikrobiologiske produkter og utgangsstoffer for eksplosiver i henhold til forskrift om utgangsstoffer for eksplosiver

Deklareringsplikten gjelder kjemiske stoffer og stoffblandinger som er farlige i henhold til forskrift om klassifisering, merking og emballering av stoffer og stoffblandinger (CLP-forskriften) og produseres eller innføres til Norge i mengder på 100 kilo eller mer per år for privat eller yrkesmessig bruk. Opplysningene skal gi myndighetene oversikt over kjemikalier som brukes i Norge i et visst omfang, og brukes i arbeidet med å redusere bruk, eksponering/skade og utslipp av helse- og miljøfarlige stoffer.

Produktregisteret har svært strenge sikkerhetsregler for forretningshemmeligheter.

Referanser
----------

1. ↑  Lovdata: Forskrift om klassifisering, merking mv. av farlige kjemikalier
2. ↑  Lovdata: Biocidforskriften
3. ↑  Lovdata: Forskrift om deklarering og merking av mikrobiologiske produkter
4. ↑  Lovdata: Forskrift om utgangstoffer for eksplosiver
5. ↑  Lovdata: Forskrift om klassifisering, merking og emballering av stoffer og stoffblandinger (CLP forskriften)

Eksterne lenker
---------------

* Miljødirektoratets side om deklarering av kjemikalier Arkivert 10. mai 2019 hos Wayback Machine.
**August Hanning** (født 16. februar 1946 i Nordwalde) er en tysk jurist og partiløs politiker. Fra 1998 til 2005 var han president for BND, og fra 1. desember 2005 har han vært statssekretær i det føderale innenriksministeriet.

Karriere
--------

Hanning studerte jus i Freiburg og Münster. Fra 1976 til 1981 arbeidet han i finansministeriet i Nordrhein-Westfalen, før han i 1981 ble ansatt i Kanzleramt, først under Helmut Schmidt og senere Helmut Kohl. Fra 1986 til 1990 arbeidet han ved Forbundsrepublikken Tysklands representasjon i Øst-Berlin med bl.a. frikjøp av fanger.[] Etter gjenforeningen i 1990 ble han igjen knyttet til Kanzleramt, hvor han ble en nær medarbeider av etterretningskoordinator Bernd Schmidbauer.[] Hanning ble avdelingsleder i Kanzleramt i 1996. Han ble utnevnt til president for BND den 17. desember 1998.

Under Hannings ledelse viste BND mer åpenhet enn tidligere.[] Han gikk også inn for beslutningen om å flytte BNDs hovedkvarter fra Bayern til Berlin. Han utvidet også samarbeidet med andre deler av statsapparatet.

Hanning ble etterfulgt som president for BND den 1. desember 2005 av Ernst Uhrlau, og ble samtidig utnevnt til føderal statssekretær i innenriksministeriet. Han har der ansvar for politianliggender, indre sikkerhet, migrasjon, integrasjon, flyktninger, europeisk harmonisering samt krisehåndtering.[]

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000022854, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

| * v
* d
* r
Presidenter for BND |
| --- |
| Våpen | Reinhard Gehlen **·** Gerhard Wessel **·** Klaus Kinkel **·** Eberhard Blum **·** Heribert Hellenbroich **·** Hans-Georg Wieck **·** Konrad Porzner **·** Gerhard Güllich (fungerende) **·** Hansjörg Geiger **·** August Hanning **·** Ernst Uhrlau **·** Gerhard Schindler **·** Bruno Kahl | Tysklands flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** Munzinger (iba)
 |

Portal: Tyskland
Sirkelillustrasjon med omkretsen (C) i svart, diameteren (D) i turkis, radius i rødt og senter, eller origo, (O) i lilla.
Lengden på en rett linje som går gjennom en sirkel (eller en kule), og gjennom sentrum i denne, er sirkelens **diameter**. Avstanden fra sentrum og ut til sirkelen er radius (r), og sirkelens diameter er derfor dobbelt så lang som radius (2 × r).

Symbolet for diameter er en sirkel med en skrå strek igjennom, som bokstaven Ø på norsk.

Generalisering
--------------

Ved en projeksjon vil en sirkel forandres til en ellipse eller et annet kjeglesnitt. Disse kurvene kan derfor også sies å ha en diameter. I alminnelighet defineres en diametral linje for en kurve som midtpunktet av parallelle korder. Vanligvis er denne linjen ikke rett, men en kurve. Men for kjeglesnittene kan det vises at de diametrale linjene er rette linjer, og de kalles for diametre. De ble først studert systematisk av den greske matematiker Apollonios for over to tusen år siden. Som for sirkelen har hvert kjeglesnitt uendelig mange diametre. Hver av dem går gjennom kjeglesnittets sentrum. 

### Konjugerte diametre

Konjugerte diametre i en ellipse. Den er innskrevet i et tangentparallellogram.
For et kjeglesnitt er to diametre *konjugerte* hvis kordene som er parallelle til den ene diameteren, halveres av den andre. Ut fra dette følger at tangenten til kjeglesnittet i de to punktene en diameter skjærer kjeglesnittet, vil være parallell med den konjugerte diameteren. For en ellipse vil derfor hvert par av konjugerte diametre gi opphav til et tangentparallellogram. Disse har alle samme areal, et resultat som går tilbake til Apollonios.

Diameter (rød) i en parabel som midtpunktet av parallelle korder.
For en sirkel står to konjugerte diametre vinkelrett på hverandre. Det betyr at tangentparallellogrammet er et kvadrat med sidekant like stor som selve diameteren.

Når kjeglesnittet er en hyperbel, vil man kunne trekke parallelle korder som ligger på begge av dens to grener. Deres halveringslinje vil gå gjennom hyperbelens sentrum, men den vil ikke selv være en korde. Derimot vil den være en korde i den konjugerte hyperbelen.

For en parabel vil også alle diametrene gå gjennom dens sentrum. Men da dette ligger uendelig langt borte i retning av dens akse, vil de alle være parallelle med aksen. Dette kommer tydelig frem i figuren til høyre. Da parabelens sentrum ligger uendelig langt borte, er også her som i ellipsen hver diameter en korde.

Litteratur
----------

* A. Søgaard og R. Tambs Lyche, *Matematikk for den høgre skolen, vol. III*, Gyldendal Norsk Forlag, Oslo (1955).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** MathWorld **·** GND **·** LCCN
 |
Innen prosjektledelsemetodikken PRINCE2 er en **produktbeskrivelse** et strukturert format som presenterer informasjon om produktet i et prosjekt. Det er et ledelsesprodukt (styringsdokument) som vanligvis er utarbeidet av prosjektlederen under initiereringen av et prosjekt i den innledende fasen. Produktbeskrivelsen må godkjennes av prosjektstyret som en del av dokumentasjonen av prosjektplanen.

Produktbeskrivelsen inneholder en beskrivelse av hensikten med et produktet, hvordan det er satt sammen og kriterier for å evaluere kvaliteten til produktet. Produktbeskrivelsen lages så fort som mulig etter at behovet for produktet er identifisert.

Sammenlignet med prosjektproduktbeskrivelsen
--------------------------------------------

Produktbeskrivelsen må ikke forveksles med prosjektproduktbeskrivelsen. Innen PRINCE2 blir prosjektproduktbeskrivelsen generert i oppstartsprosessen i forprosjektsfasen, og utgjør en del av prosjektforslaget. Prosjektproduktbeskrivelsen er knyttet til de endelige produktene som leveres til kunden på slutten av prosjektet, mens produktbeskrivelsen refererer til alle prosjektproduktene inkludert alle mellomprodukter som er nødvendige i prosjektets livssyklus og som trenger å bli definert.

Et eksempel kan være et prosjekt hvor det skal bygges en flyvinge, hvor det endelige produktet er den faktiske vingen og som har akseptansekriterier beskrevet i den korresponderende prosjektproduktbeskrivelsen. Imidlertid vil prosjektet også kreve simuleringer og fremstilling av prototyper og en testrigg for testing i vindtunnel. Disse mellomproduktene blir ikke levert til kunden, men er likevel underlagt definisjonene og kvalitetskriteriene som er angitt i de tilhørendee produktbeskrivelsene. Derfor vil alle produktene i produktbeskrivelsene også være inkludert i prosjektproduktbeskrivelsen, men ikke omvendt.

Stukturen til produktbeskrivelsen
---------------------------------

Strukturen til en produktbeskrivelse i henhold til PRINCE2 er:

* Identifikator
* Tittel
* Hensikt
* Sammensetning
* Utledningen
* Format og presentasjon
* Utviklingsferdigheter som kreves
* Kvalitetskriterier
* Kvalitetstoleranser
* Kvalitetsmetode
* Kvalitetferdigheter som kreves
* Kvalitetansvar

Se også
-------

* Prosjektplan

Referanser
----------

1. ↑  PRINCE2 Components Jay Siegelaub
2. 1 2  «PRINCE2® Ordliste». *Metier OEC PRINCE2®*. Besøkt 18. oktober 2021.
**August Frederick «Fred» Kammer, Jr.** (født 3. juni 1912 i Montclair i New Jersey, død 21. februar 1996 i Hobe Sound i Florida) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1936 i Garmisch-Partenkirchen.

Kammer vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen. Han spilte på det amerikanske laget som kom på tredjeplass i ishockeyturneringen.

USA vant sin semifinalegruppe og i finalerunden beseiret de Tsjekkoslovakia med 2-0, spilte uavgjort 0-0 mot Storbritannia og tapte med 0-1 til Canada. Storbritannia ble olympiske mestere, Canada fikk sølv og bronsemedaljene gikk til USA.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Tysklands flagg Berlin - Bronse Bronse i ishockey, USAs flagg USA

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) August Kammer – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) August Kammer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) August Kammer – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) August Kammer – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND
 |
**Julius Edvard Ailio** (født 19. juli 1872 i Loppis, som kollegaen Pälsi, død 4. mars 1933 i Helsingfors) hette opprinnelig Ax. Finsk arkeolog, politiker, direktør for det finske nasjonalmuseets forhistoriske avdeling 1920-30, riksdagsmann (sosialdemokrat) 1919-21 og 1924-32, utdanningsminister 1926-27. En av grunnleggerne av Työväen akatemia og dets første leder 1924-33.

Den første autoritative beskrivelsen av et større kamkeramisk fundmaterial inngår i hans avhandling fra i 1909. Ailio observerte avvikende leirekar mellom båtøkskulturen og kamkeramikken. Hans typeinndelning som framlegges der var banebrytende, selv om visse deler har blitt revidert. 

Ailio framla allerede i 1917 flere argumenter till støtte for teorien om en kontinuitet i befolkningen, i det minste i Tavastland. Han grunnla Tavastlands landskapsmuseum.

Politiker
---------

Julius Ailio var politisk engasjert, og sluttet seg til seg etter storstreiken 1905 til sosialdemokratene; han grunnla Arbetarakademien (fi. *Työväen akatemia*) i Grankulla, som han var leder for 1924-33.

Bibliografi
-----------

* *Die Steinzeitlichen Wohnplatzfunde in Finnland* (2 bd, 1909)
* *Die geographische Entwicklung des Ladogases* (1915)
* *Fragen der russischen Steinzeit* (1922)

Litteratur
----------

* *Finlands historia*, 1. (1993)

Referanser
----------

1. ↑   Biografiskt lexikon för Finland, «Julius Ailio», Biografisk leksikon for Finland ID 4154-1416928956760[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* «Julius Ailio». *Biografiskt lexikon för Finland* **(svensk)**. Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland. 2008–2011. URN:NBN:fi:sls-4154-1416928956760.
* (sv) Julius Ailio hos Finlands riksdag Rediger på Wikidata

* (sv) Julius Ailio hos Finlands statsråd Rediger på Wikidata

  

Portal: Arkeologi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Uppslagsverket Finland **·** Biografiskt lexikon för Finland **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Det store hamskiftet** er et begrep som blir brukt om den omfattende endringsprosessen Norge gikk gjennom på 1800-tallet. Å skifte ham, betyr å få et nytt, ytre kroppsdekke. Slanger skifter f. eks. huden flere ganger i løpet av livet. Begrepet «hamskifte» ble brukt av dikteren Inge Krokann da han skulle beskrive de store endringene som fant sted i det norske bondesamfunnet. På samme måte som dyra skiftet samfunnet ham og fikk et helt nytt «utseende».

På begynnelsen av 1800-tallet drev man et arbeidsintensivt landbruk i Norge med lite bruk av landbruksmaskiner, og det var mye arbeidskraft tilgjengelig i bygdenorge. Men utover på 1800-tallet kom det til omfattende endringer i det norske samfunnet – i jordbruket og i demografien. Mennesker som hadde vært vant til å leve av marken de bodde på, ble en del av en større økonomisk helhet. Nye typer redskaper og maskiner endret på gårdsdriften, og handelen mellom land og by økte. I tillegg kom «Jordskiftelovene» i 1827 (Lov angående Jords og Skovs Udskiftning af Fællesskap, 17. august 1821) og 1859 (Lov om Jords og Skovs Udskiftning af Fællesskab av 12. oktober 1857), som gjorde at bøndene fikk samlet sine jordteiger og fikk dermed større hele stykker til å arbeide med, noe som forenklet arbeidet og gjorde det lettere for bruk av maskiner. Det store hamskiftet representerer det tidsrommet hvor Norge gikk fra å være et førindustrielt samfunn til å være et industrisamfunn, hvor man gikk fra naturalhusholdning til salgsjordbruk.

Importen av billig amerikansk korn tok til midt på 1800-tallet og var en viktig forutsetning for hamskiftet. For norske bønder ble det ulønnsomt å dyrke korn på den måten en hadde gjort tidligere. Bøndene la om driften til større vekt på husdyr og særlig melkeproduksjon. 

Ettersom gårdsdriften ble effektivisert, og det ble lønnsomt å avle opp livdyr og dyrke mark, var det ikke behov for husmenn og ekstra arbeidere i så stor grad lenger. Jordbruket ble en egen industri, og mengder av fattige og arbeidsledige folk vandret inn til byer og handelssteder for å skaffe seg et levebrød. Slik startet en sentralisering av det norske folk, og mekanisk industri gjorde sitt inntog. Behovet for nyere redskap på gårdene lå til grunn for produksjon av landbruksutstyr. Som en effekt av dette, begynte byene å vokse, og det ble større behov for produksjon av andre ting også, som spiker, sement og trevarer. Utenlandske investorer begynte også å se utviklingspotensialet i Norge, og investerte i ny industri. Industrialiseringen var i gang, og husmennsordningen ble avviklet.

Ringvirkningene var i gang, og samferdselen ble bygd ut. Tross den store utvandringen til Amerika, økte innbyggertallet i Norge drastisk. Bedre forståelse for hygiene, økt levealder og høyere overlevelsesprosent blant barn var faktorene som gjorde dette mulig.

Se også
-------

* Klassereise

Eksterne lenker
---------------

* «Det store hamskiftet», artikkel hos Norgeshistorie.no
Plakett for «Train Robbers Bridge Network Rail»
**Det store togrøveriet** ble gjennomført 8. august 1963 av en bande av yrkeskriminelle engelskmenn, blant annet Bruce Reynolds, Buster Edwards og Ronald Biggs. Selve ranet besto i at posttoget mellom Glasgow og London ble stoppet ute på den engelske landsbygda og ranet. Byttet ble 2,6 millioner pund.

Hjernen bak ranet, Bruce Reynolds, gjemte seg først i en gårdbygning etter ranet, og flyktet deretter til Mexico via Belgia. Han bodde i Mexico de neste fem årene, men vendte tilbake til England da pengene tok slutt. Han ble arrestert i 1968, og satt 10 år i fengsel. Han døde 28. februar 2013.

Ronald Biggs lyktes i å flykte og bodde fram til 2001 i Rio de Janeiro, men valgte på grunn av sviktende helse å vende tilbake til England der han ble pågrepet og fengslet umiddelbart. En kuriositet er Biggs' opptreden på en grammofonplate sammen med Sex Pistols. Han skrev også en selvbiografi. Helsen forfalt raskt i fengsel, og han ble løslatt 6. august 2009 av humanitære årsaker. Han døde 18. desember 2013. 

Det store togrøveriet ble filmatisert i 1967 av Peter Yates i filmen *Robbery*. Historien om Buster Edwards ble filmatisert 1988 som *Buster*, med Phil Collins i tittelrollen. Edwards døde 28. november 1994.

Eksterne lenker
---------------

* BBC News «On This Day»
* BBCs omtaler av saken

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Et **resumptivt pronomen** (i relativsetninger) er et personlig pronomen som befinner seg på plassen til den relativiserte posisjonen og som er koreferent med korrelatet. 
Norsk har ikke resumptive pronomener, men de finnes i mange andre språk. I denne setningen fra engelsk dagligtale - *They noticed the house that its roof was damaged* – er *it* et resumptivt pronomen, siden det er et personlig pronomen som fyller en syntaktisk posisjon (i dette tilfellet subjektet) inne i relativsetningen.

Resumptive pronomen har mye til felles med relativprononomen, men skiller seg fra dem på to måter. Relativpronomen befinner seg alltid først i relativsetningen, mens resumptive pronomen forblir i sin utgangsposisjon, dvs at de har den samme posisjonen de ville ha hatt om de hadde vært vanlige pronomener i oversetningen. I en relativfrase som *the girl that I talked to her* er *her* et resumptivt pronomen i sin utgangsposisjon. Dette kan sammenlignes med *the girl whom I talked to*, der *whom* er et relativpronomen som innleder relativsetningen. En annen forskjell – særlig når det gjelder indoeuropeiske språk – er at relativpronomen vanligvis er homonyme med spørrepronomen (jf Engelsk *who* og *which*). Resumptive pronomen derimot er vanlige personlige pronomen (eller klitiske varianter av disse).
Resumptive pronomener er særlig vanlige ved syntaktiske posisjoner som ligger lavt på relativiseringshierarkiet.

Mira Ariel hevder at insettingen av resumptive pronomener er kognitivt motivert og har å gjøre med hvor tilgjengelig («accessible») korrelatet er. Dette er avhengig av faktorer som avstanden mellom korrelatet og den relativiserte posisjonen, hvorvidt korrelatet er bestemt eller ubestemt, hvor mange ord korrelatet inneholder, samt andre forhold. Ariels analyse av resumptive pronomen følger av hennes mer generelle teori om noun phrase accessibility. 
Resumptive pronomen kan også brukes mer generelt om et pronomen som "dupliserer"et ledd tidligere i setningen som det har felles referanse med. De er kjent fra romanske språk, f eks italiensk: *Luigi lo vide* = «Luigi jeg ser ham».

Referanser
----------

1. ↑  Ariel, Mira 1999: 'Cognitive Universals and Linguistic Conventions, *Studies in Language* 23:2, s. 217–269

Litteratur
----------

* Ariel, Mira 1999: 'Cognitive Universals and Linguistic Conventions, *Studies in Language* 23:2, s. 217–269
* Harbert, Wayne 2007: *The Germanic Languages*, Cambridge: Cambridge University Press, s. 420–472
* Keenan, Edward og Shopen, Timothy (red.) 1985: *Language typology and syntactic description*, Cambridge: Cambridge University Press, s. 146–160
**Warren M. Anderson** (født 29. november 1921 i Brooklyn, New York, død 29. september 2014) var en amerikansk styreleder og administrerende direktør i industriselskapet Union Carbide. Han holdt disse stillingene under Bhopal-katastrofen, som drepte anslagsvis 10 000-25 000 mennesker og som fant sted i et anlegg som tilhørte et indisk datterselskap, Union Carbide India Limited (UCIL), i den indiske byen Bhopal. Ulykken regnes som en av de verste miljøkatastrofer i historien.

Personlig liv
-------------

Anderson ble født i 1921 i strøket Bay Ridge i Brooklyn, New York til svenske innvandrere. Han fikk sitt navn etter den amerikanske presidenten Warren Harding. Han gikk senere på marinens pre-pilotskole i Chapel Hill i delstaten Nord-Carolina. Han var gift med Lillian Anderson. De bodde i Bridgehampton på Long Island i delstaten New York og har også eiendom i Vero Beach i Florida og Greenwich i Connecticut.

Bhopal-katastrofen
------------------

Som administrerende direktør i Union Carbide frem til sin pensjonering i 1986 ble han tiltalt for uaktsomt drap i saken knyttet til Bhopal-katastrofen. Anderson ble arrestert og løslatt mot kausjon av Bhopal-politiet i Madhya Pradesh den 7. desember 1984. Han flyktet til USA og nektet å dra tilbake til India. Han ble erklært en flyktning av den indiske sorenskriveren i Bhopal den 1. februar 1992 for ikke å ha dukket opp ved domstolens høringer i en skyldig drapssak, der han ble kalt den hovedtiltalte. Bhopals fremste sorenskriver, Prakash Mohan Tiwari, utstedte en arrestordre på Anderson den 31. juli 2009. Åtte tidligere ledere i industriselskapet ble funnet skyldige 7. juni 2010. Anderson var ikke blant dem siden han ble erklært en flyktning etter at han ikke returnerte for å stille for retten i saken som startet for 23 år siden.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6   The New York Times, Douglas Martin, «Warren Anderson, 92, Dies; Faced India Plant Disaster», verkets språk engelsk, utgitt 30. oktober 2014, besøkt 8. november 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Long, Tony (3. desember 2008). «Dec. 3, 1984: Bhopal, 'Worst Industrial Accident in History'». Wired News. Besøkt 3. desember 2008.
3. 1 2
4. ↑  «knowmore.org». Arkivert fra originalen 3. mars 2009. Besøkt 3. desember 2008.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 3. mars 2009. Besøkt 8. juni 2010.
5. ↑  «Court issues arrest warrant for former CEO of Union Carbide in gas leak case». Guardian UK. 31. juli 2009. Besøkt 31. juli 2009.
6. ↑  
«Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 10. juni 2010. Besøkt 7. juni 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rettferdighet for ofre av gasstragedien i Bhopal
* (en) Rettferdighet for Warren Anderson? (Greenpeace)
**Warren George Brittingham** (født 2. september 1886, død 19. desember 1962 i El Paso County i Texas) var en amerikansk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.

Brittingham vant en olympisk sølvmedalje i fotball under OL 1904 i St. Louis. Han var med på det amerikanske laget *Christian Brothers College* som kom på andreplass i fotballturneringen bak det canadiske laget *Galt Football Club*.
*Christian Brothers* tapte første kampen med 0-7 til det canadiske laget som også vant over det andre amerikanske laget, *St. Rose Parish*, med 4-0 og ble olympiske mestere i fotball.

De amerikanske lagene *Christian Brothers College* og *St. Rose Parish* spilte siden tre kamper innen de kunne kåre en sølvvinner. De to første kampene endte 0-0 og den tredje kampen vant *Christian Brothers College* med 2-0. Det var kun tre lag som deltok i fotballturneringen som ble gjennomført 16. til 23. november 1904. 
Brittingham var angrepsspiller og spilte alle fire kampene.

OL-medaljer
-----------

* 1904 USAs flagg St. Louis - Sølv Sølv i fotball, USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Warren Brittingham – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Warren Brittingham – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Warren Brittingham – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Figuren Kate Austen ble spilt av Evangeline Lilly fra Canada.
**Kate Austen** (fullt navn var *Katherine Anne «Kate» Austen*) er en fiktiv figur i den amerikanske TV-serien *Lost*, framstilt av den kanadiske skuespilleren Evangeline Lilly. Hun var den faktiske kvinnelige hovedrollen i serien, motstykket til den mannlige hovedrollen, Jack Shephard (spilt av Matthew Fox). Hennes bakgrunnshistorie er at hun er en 27 år gammel kvinne fra Iowa som flykter fra loven.

I den opprinnelige planleggingen av serien var den meningen at Jack Shephard skulle omkomme i første episode under flystyrten og at det var Kate Austen som skulle bli lederen av de overlevende og den som motiverte dem til å bygge vern og overleve i kampen mot «de andre». Hun var også tenkt som en noe eldre kvinne som ble adskilt fra sin ektemann. Imidlertid ble denne rollen isteden utviklet for Rose Henderson (spilt av L. Scott Caldwell) og hennes ektemann Bernard Nadler (spilt av Sam Anderson). Isteden ble Kate Austen framstilt som involvert i en kjærlighetstriangel mellom Jack Shephard på den ene siden og Sawyer (spilt av Josh Holloway) på den andre siden. Hun hadde også en beskyttende andel overfor Claire (spilt av Emilie de Ravin) og hennes baby Aaron.

Se også
-------

* Liste over rollefigurer i Lost
**Hal Barwood** (født i Hanover i New Hampshire i USA) er en amerikansk manusforfatter, produsent og videospilldesigner som er mest kjent for å ha designet spill basert på Indiana Jones.

Barwood studerte kunst på Brown University og gikk deretter på University of Southern Californias School of Cinema-Television, hvor han møtte og ble venn med George Lucas.

Han skrev på manuset til filmen *Nærkontakt av tredje grad* (ukreditert), og han produserte og skrev *Dragonslayer* sammen med Matthew Robbins.

Han fikk jobb som prosjektleder hos LucasArts i 1990 hvor han jobbet frem til 2003. Hos LucasArts designet han spillet *Indiana Jones and the Fate of Atlantis*, som ble utgitt i 1992. Han regisserte også filmsekvensene i *Star Wars: Rebel Assault II: The Hidden Empire* og designet *Indiana Jones and the Infernal Machine*.

I august 1999 utropte *PC Gamer* Barwood som en av de 25 beste spilldesignerne i USA.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hal Barwood på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Hal Barwood på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (fr) Hal Barwood på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Hal Barwood hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Hal Barwood hos TV Guide Rediger på Wikidata

* (en) Hal Barwood hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Hal Barwoods hjemmeside
* (en) Hal Barwood hos MobyGames

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |

Portal: Videospill
Orange: Land som har produsert egne versjon av programmet (2007).
***Det svakeste ledd*** er en norsk TV-quiz med Anne Grosvold som gikk på NRK1 i 2004. Programmet var en norsk versjon av det britiske programmet *The Weakest Link*. Spillet startet med åtte deltakere og bestod av syv runder. Etter hver runde skulle deltakerne stemme på hvem de mente var den dårligste spilleren (det svakeste ledd). I hver runde var det en tidsfrist, og programlederen stilte spørsmål til deltakerne i tur og orden. For hvert riktige svar som ble avgitt la man på et ledd i pengekjeden. Svarte man feil, gikk alle pengene i kjeden tapt, og man måtte starte på nytt med 500 kr-spørsmålet. Hvis man sa «Spar» ble de pengene som var opptjent i den kjeden sikret, men man må samtidig starte på nytt på 500 kr-spørsmålet. Programmet gikk på mandager.

Premieren ble sett av 912 000. Deretter falt seertallene betraktelig.

Opphav
------

I den britiske originalutgaven er programlederen Anne Robinson kjent for sin mildt sagt nedlatende og bøllete holdning overfor deltakerne. Programmet ble omstridt og motstandere av programmet har påstått at programmet oppmuntrer til mobbing.

Navnet på programmet kommer i fra ordtaket «En kjede er aldri sterkere enn sitt svakeste ledd».

Referanser
----------

1. ↑  «Hvem ler sist og hvem er svakest?». *www.nrk.no*. 6.12.2004. Besøkt 20. september 2016.
2. ↑  «Hvem er det svakeste ledd?». *arkiv.nrk.no*. 30.8.2004. Besøkt 20. september 2016.
3. ↑  «- Sterkere reaksjon enn jeg hadde trodd». VG. 25.10.2004. Besøkt 20. september 2016.
4. ↑  «Traff blink med Amors piler». VG. 28.11.2004. Besøkt 20. september 2016. ««Det svakeste ledd»-programleder Anne Grosvold har imidlertid vist sviktende høstform, og har tapt nærmere 250000 seere siden uke 36.»
5. ↑  Slår alarm mot mobbe-TV av Jørn Pettersen og Jonas Tjersland, VG Nett 8. oktober 2004

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
**Den europeiske sosialpakt** er en traktat mellom europeiske stater på området for sosiale og økonomiske spørsmål. Pakten ble opprettet av Europarådet i 1961 og revidert i 1996. Sosialpakten utfyller Den europeiske menneskerettighetskonvensjon på området økonomiske og sosiale menneskerettigheter. Den garanterer en bredt register av menneskerettigheter, knyttet til arbeidsliv, herunder retten til å streike, bolig, helse, utdannelse, sosiale rettigheter og velferd. Paktens innhold tilsvarer langt på vei FNs konvensjon om økonomiske, sosiale og kulturelle rettigheter.

Pakten gjelder mellom stater. Den gir ikke grunnlag for søksmål fra den enkelte borger. Overholdelse av pakten blir overvåket av traktatstatene. I tillegg finnes et rettssystem som er basert på de innberetninger som statene gir om praktiseringen av pakten. Slike innberetninger må hver av statene gi til Europarådet annethvert år. Disse prøves av Europarådets europeiske utvalg for sosiale rettigheter og av et regjeringsutvalg. Ministerrådet kan deretter avgjøre nødvendige anbefalinger til de aktuelle regjeringer. En sak for ministerrådet tar vanligvis fem år.

Av Europarådets 47 medlemmer har 45 stater ratifisert enten den opprinnelige pakten fra 1961 eller revisjonen fra 1996. Bare Liechtenstein, Monaco, San Marino og Sveits har ikke ratifisert noen av versjonene.

Den europeiske sosialpakt har også innflytelse på EUs lovgivning. De fleste bestemmelser om sosiale rettigheter i Den europeiske unions pakt om grunnleggende rettigheter vedtatt av EU i 2000, er basert på Den europeiske sosialpakt.

Referanser
----------

1. 1 2  «The European Social Charter». *European Social Charter* **(engelsk)**. Besøkt 4. juli 2020.
2. 1 2  «Wörterbuch der Sozialpolitik : Sozialcharta (Europäische)». *web.archive.org*. 27. september 2007. Arkivert fra originalen 27. september 2007. Besøkt 4. juli 2020.
3. ↑  «Den europeiske sosialpakt - norsk tekst». Europarådet. Besøkt 4. juli 2020.
4. ↑  «Innstilling fra arbeids- og sosialkomiteen om lov om forbud mot diskriminering på grunn av nedsatt funksjonsevne (diskriminerings- og tilgjengelighetsloven)». *Stortinget* **(norsk)**. 3. juni 2008. Besøkt 13. juli 2020.
5. ↑  Den europeiske sosialpakt, artikkel 6, 4
6. ↑  «The Charter in four steps». *European Social Charter* **(engelsk)**. Besøkt 4. juli 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Kniv, sag og øks forbindes noen ganger ved villmarksteknikk.
**Villmarksteknikker** (engelsk *bushcraft*) er overlevelsesteknikker for bruk i villmarken. Villmarksteknikker omfatter blant annet båltenning, sporjakt, jakt, fiske, bygging av bivuakk, navigasjon (gjerne uten kart og kompass), bruk av verktøy som kniv, øks og sag, sanking, finne drikkevann, verktøymaking (eksempelvis produksjon av tau og hyssing), med mere. 

Det meste av villmarksteknikkene har selvfølgelig røtter langt tilbake i tid, men de har fått en renessanse i nyere tid hos urbane mennesker som ønsker å lære mer om hvordan man kan overleve i samarbeid med naturen. Villmarksteknikker har blant annet blitt behandlet eller brukt i mange TV-programmer, såvel som videokanaler på forskjellige nettsteder.

Se også
-------

* Egenberedskap
* Overlevelsesteknikk

Referanser
----------

1. ↑  Wade Cox, Stephen. «About Ray Mears». Ray Mears Bushcraft. Besøkt 22. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Survival Evasion Resistance Escape (SERE) Operations - 27 March 2017 - U.S. Department of the Air Force - AF Handbook 10-644
* The Texas Manual on Rainwater Harvesting - Third Edition 2005 - Texas Water Development Board
**Hal Sutton** (født 28. april 1958) er en amerikansk golfspiller.

Sutton er født i Shreveport i Louisiana og var en lovende golfspiller mens han studerte ved Centenary College of Louisiana; han ble utnevnt til årets collegegolfer av *Golf Magazine* i 1980. Han etablerte seg som en av de lovende, unge stjernene på PGA-touren på begynnelsen av 1980-tallet, blant annet med en seier i *major*-turneringen PGA Championship i 1983. Etter dette mistet han imidlertid toppformen og gikk fra 1986 til 1995 uten en eneste seier på touren. Mot slutten var han nær ved å miste spilleretten på touren, men beholdt den ved å bruke en engangsdispensasjon for de 50 spillerne som har vunnet mest penger på PGA-touren i karrieren. Fra 1998 til 2001 var toppformen tilbake, og i 2001 gjorde han en av sine beste sesonger da han klarte cutten i 22 av 26 turneringer og vant Shell Houston Open.

Sutton ble valgt til kaptein for det amerikanske laget i Ryder Cup i 2004. Konkurransen, som gikk på Oakland Hills Country Club, ble vunnet av det europeiske laget med 18½–9½. Sutton fikk kritikk for sin innsats som kaptein, spesielt beslutningen om å la Tiger Woods spille i par med Phil Mickelson på den første dagen.

Meritter
--------

### Seire på PGA-touren

* 2001: Shell Houston Open
* 2000: The Players Championship; Greater Greensboro Chrysler Classic
* 1999: Bell Canadian Open
* 1998: Westin Texas Open; The Tour Championship
* 1995: B.C. Open
* 1986: Phoenix Open; Memorial Tournament
* 1985: St. Jude Memphis Classic; Southwest Golf Classic
* 1983: Tournament Players Championship; *PGA Championship*
* 1982: Walt Disney World Golf Classic

Eksterne lenker
---------------

* (de) Hal Sutton – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Hal Sutton – Louisiana Sports Hall of Fame Rediger på Wikidata

* (en) Hal Sutton – PGA-touren Rediger på Wikidata

* (en) Hal Sutton – Japantouren Rediger på Wikidata

* (en) Hal Sutton – Verdensrankingen Rediger på Wikidata

Portal: Golf

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |