**Lockheed Martin X-33** var et eksperimetelt romfly, og var en halvskala prototype til et gjenbrukbart romfartøy kalt «VentureStar».

Historie
--------

Kunsnerisk fremstilling av X-33 klar til oppskyting
USAs aldrende romferge-flåte trengte en avløser, og 2. juli 1996 ble Lockheed Martin utvalgt til å lede et samarbeid mellom USAs regjering ved NASA og en rekke industriselskaper om å designe, bygge og fly X-33. NASAs budsjett for dette RLV-prosjektet (**R**eusable **L**aunch **V**ehicle) var på 941 millioner USD. Etter planen skulle testprogrammet med 15 testflyvninger fra Edwards Air Force Base starte rundt årtusen-skiftet. Konseptet var et ettrinns romfartøy – SSTO (**S**ingle **S**tage **T**o **O**rbit) med en pluggdyse rakettmotor (*aerospike*) med flytende drivstoff. 

Arbeidet med de forskjellige komponentene og utskytningsfasilitetene startet, men prosjektet støtte raskt på store vanskeligheter, blant annet med motoren og med kompositt-tankene som skulle inneholde flytende hydrogen. Forsinkelsene og kostnadsoverskridelser relatert til hydrogentankene var en viktig grunn til at NASA trakk seg fra prosjektet i mars 2001, etter at X-33 var 75% ferdigbygd. Lockheed Martin hadde investert omkring 200 millioner USD av egne midler i prosjektet, og var nå fristilt til å fullføre X-33, men de valgte i stedet å kansellere hele prosjektet.

Skjebnen til den halvferdige X-33 er ukjent.

Formål
------

X-33 skulle demonstrere avanserte teknologier som ville øke sikkerheten og påliteligheten til gjenbrukbare romfartøy. Et annet mål var å redusere kostnadene ved å sette nyttelast i jordbane fra 22 000 USD per kg til 2 200 USD per kg. Videre skulle X-33 være enkel og billig å vedlikeholde og ha klargjøringstid på 7 døgn. Planen var at klargjøringstiden skulle ned i 2 døgn under testprogrammet.

Design
------

Testkjøring av pluggdyse-moteren som var ment for X-33
Utformingen av X-33 er basert på fasongen til vingeløse fly (*lifting body*). Det var kileformet med to halefinner og to korte vinger. Det skulle utstyres med to revolusjonerende, pluggdyse rakettmotorer og et sterkt, metallisk varmeskjold-system istedenfor romfergens system med silikafiber-blokker. Drivstofftankene var av lettvekts komposittmateriale og skulle integreres i skroget. X-33 skulle være ubemannet og helt selvstyrt. Oppskytningen skulle foregå vertikalt som en rakett, mens det skulle lande horisontalt som et fly. X-33 skulle bringes opp til en høyde på 96 000 meter (60 000 fot) og til en hastighet på Mach 13 før det returnerte til bakken.

Spesifikasjoner
---------------

**Dimensjoner**

* **Mannskap:** Ubemannet
* **Lengde:** 21 m
* **Høyde:** 6,76 m
* **Bredde:** 23,5 m
* **Vekt (tom):** 28 440 kg
* **Drivstoffvekt:** 95 250 kg

**Ytelse**

* **Motor:** 2 stk. J-2S linjære pluggdyse-motorer (*Aerospike*)
* **Drivstoff:** Flytende hydrogen (**H**2) og oksygen (**O**2)
* **Skyvekraft:** 1 823 kN ved havnivå, 2 384 kN i vakuum
* **Toppfart:** Mach 13+
* **Maks operasjonshøyde:** Lav jordbane

Kilder
------

* NASA – American X-vehicles, An Inventory—X-1 to X-50 (side 42) Utgitt 2003 (pdf) Besøkt 20. mars 2015
* NASA Historical Fact Sheet: X-33 Besøkt 20. mars 2015

| * v
* d
* r
USAs X-fly (eksperiment-fly) |
| --- |
| 
* X-1
* X-2
* X-3
* X-4
* X-5
* X-6
* X-7
* X-8
* X-9
* X-10
* X-11
* X-12
* X-13
* X-14
* X-15
* X-16
* X-17
* X-18
* X-19
* X-20
* X-21
* X-22
* X-23
* X-24
* X-25
* X-26
* X-27
* X-28
* X-29
* X-30
* X-31
* X-32
* X-33
* X-34
* X-35
* X-36
* X-37
* X-38
* *X-39*
* X-40
* X-41
* X-42
* X-43
* X-44
* X-45
* X-46
* X-47
* X-48
* X-49
* X-50
* X-51
* *X-52*
* X-53
* X-54
* X-55
* X-56
* X-57
* *X-58*
* X-59
* X-60
* X-61
* X-62
* *X-63*
* *X-64*
* X-65
* X-66

 |