recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jason Becker** (født 22. juli 1969 i Richmond i California) er en amerikansk neoklassisk gitarist. Allerede 16 år gammel hadde han sitt gjennombrudd som en virtuos gitarist sammen med Marty Friedman i Cacophony.

Han utga to studioalbum med bandet Cacophony sammen med gitaristen Marty Friedman, som var med i Megadeth i 1990-1999. Da Becker var 20 år gammel, ble han invitert til å bli med i bandet til den tidligere Van Halen-vokalisten David Lee Roth. I forkant av en turné begynte han å føle seg svak i armer og ben. Han ble kort tid senere diagnostisert med nervesykdommen amyotrofisk lateralsklerose (ALS). Han måtte gi opp gitarlivet og er nå fullstendig lam. Jason Becker fikk beskjed om at han ville dø om 5 år, noe som ikke har funnet sted. Tilstanden har vært stabil siden 1997, noe som er svært sjeldent med ALS. Mentalt sett er han fullstendig klar. Etter å ha mistet førligheten i armer og ben, og i tillegg hodet og haken, komponerer han fortsatt musikk med hjelp av avansert teknisk utstyr som lar ham skrive ved hjelp av øyebevegelser og med hjelp fra faren.

Diskografi
----------

### Cacophony

* *Speed Metal Symphony* (1987)
* *Go Off!* (1988)

### Jason Becker

* *Perpetual Burn* (1988)
* *Perspective* (1996)
* *The Raspberry Jams* (1999)
* *The Blackberry Jams* (2003)
* *Collection* (2008)
* *Boy Meets Guitar, Vol. 1 of the Youngster Tapes* (2012)
* *Triumphant Hearts* (2018)

### David Lee Roth

* *A Little Ain't Enough* (1991)

Referanser
----------

1. ↑  Biografi om Jason Becker av James Christopher Monger på *AllMusic*
2. ↑  «Jason Becker: In Rare Company» av Roxanne Furlong i *New Mobility* 1. mars 2014

Eksterne lenker
---------------

* Jason Beckers offisielle side

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Mikroskopbilde av to lukkeceller som danner en spalteåpning hos vårskrinneblom. De røde områdene viser cellenes kloroplaster.
**Spalteåpninger** (latin: *stomata*) er spalteformede åpninger i huden (epidermis) som finnes hos høyere planter. Hver åpning omkranses av to lukkeceller som regulerer åpningen ved hjelp av safttrykket i lukkecellene. Safttrykket reguleres av konsentrasjonen av glukose og kaliumioner i lukkecellene. Gjennom spalteåpningen tar plantene opp karbondioksid til bruk ved fotosyntesen, mens de skiller ut oksygen og vanndamp. Spalteåpningene er hos de fleste planter vanligvis åpne om dagen og lukket om natten. Antall spalteåpninger kan gå opp til 30 000 pr. cm² på undersiden av bladene. Planter med flyteblader, som for eksempel vannliljer, har åpningene på oversiden av bladene, ellers ville de ikke kunne ta opp CO2 til fotosyntesen, eller kvitte seg med overskudd av O2.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
**Fritz Zulauf** (født 19. april 1893, død 1941) var en sveitsisk skytter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Zulauf vant to olympiske medaljer i skyting under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han kom på tredjeplass på 30 meter militærpistol bak brasilianske Guilherme Paraense og Raymond Bracken fra USA. Han var også med på de sveitsiske laget som kom på tredjeplass i lagskytingen 30 meter militærpistol bak USA og Hellas. De andre på laget var Domenico Giambonini, Hans Egli, Gustave Amoudruz og Joseph Jehle.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1920 Belgias flagg Antwerpen – Bronse i skyting, 30 meter militærpistol Sveits’ flagg Sveits
* Bronse 1920 Belgias flagg Antwerpen – Bronse i skyting, 30 meter militærpistol lagskyting Sveits’ flagg Sveits

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, Sports-Reference.com olympisk utøver-ID zu/fritz-zulauf-1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fritz Zulauf – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Fritz Zulauf – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***With the Enemy's Help*** er en amerikansk stumfilm fra 1912, regissert av Wilfred Lucas.

Handling
--------

En motløs prospektør er i ferd med å gi opp letingen etter ettertraktet malm, når han hører de to små barna sine be: «Vær så snill, Gud, hjelp pappa med å finne gull». og barnas tro gir ham nytt håp. Kort tid senere oppdager mannen edelt metall, og har til hensikt å registrere kravet ved den første anledningen han får.

Men samtidig som den lille familien spiser lunsj i leiren deres, kjører Faro Kate og ektemannen hennes forbi området deres - og gjør den samme oppdagelsen som prospektøren nettopp hadde sett. En konflikt oppstår, og et kappløp begynner for å være den første som registrerer denne oppdagelsen.

Skuespillere
------------

* Charles West som en prospektør.
* Blanche Sweet som prospektørens kone.
* Mary Pickford som Faro Kate.
* Charles Hill Mailes som ektemannen til Faro Kate.
* Edna Foster som prospektørens datter
* Charles Gorman som en Sheriff

Referanser
----------

1. ↑  With the Enemy’s Help
2. ↑  With the Enemy’s Help

Eksterne lenker
---------------

* (en) *With the Enemy's Help* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *With the Enemy's Help* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Fritz Stuckenberg** (født 18. august 1881, død 18. mai 1944) var en tysk maler med tilknytning til ekspresjonismen.

Liv og virke
------------

«Das Liebespaar», 1919
Friedrich Bernhard Stuckenberg ble født 16. august 1881 i München, og flyttet som 12-åring til Delmenhorst, hvor faren fikk stilling som direktør for salgsavdelingen i en linoleumsfabrikk. Etter et avbrutt arkitekturstudium i Weimar og München, dro han til Paris i 1907. Paris var på den tid den førende kulturhovedstad i verden, og trakk til seg kunstnere fra mange land. Også Stuckenberg fant sin plass der, i kretsen omkring «Café du Dôme» og fikk stille ut i saloner og gallerier, og fikk bra presseomtaler og kritikker.

Han dro til Berlin i 1912, hvor han ble med i kretsen rundt tidsskriftet «Der Sturm», med spesiell kontakt med Georg Muche, Arnold Topp, Walter Mehring og Mynona. Da kretsen utviklet seg bort fra hverandre, ble han sammen med Walter Gropius og Bruno Taut, (senere som *Novembergruppen*). Hans betydning på den tid viste igjen i tallrike utstillinger og presentasjon i den tredje Bauhaus-publikasjonen

Både i tysk, russisk og USAs kunstverden ble han regnet som en av de banebrytende. Helsen var imidlertid sviktende, og det tok på ham å være i front. Han flyttet tilbake til Delmenhorst. Hans siste større verker ble til der, mot en økende ytre motstand fra blant andre de fremadstormende nazistene, som fant slike malerfakter for entartet. Etterhvert ble alle bilder renset ut fra tyske museer og andre steder. Bildet *Straße mit Häusern* (Gate med hus) (1921) ble stilt ut i den store utstillingen i 1937. Han flyttet til Füssen i 1941, og døde der i Zell am See 1944.

Etter å ha vært glemt i nesten femti år, ble der arrangert en retrospektiv minneutstilling i Delmenhorst, Berlin og Neuss. Utstillingen tok sikte på å vise hans plass i sin tids avant-garde. *Delmenhorst offentlige kunstgalleri* har den største samlingen av hans verker.

Referanser
----------

1. ↑  Beslaglagte verk

Litteratur
----------

* Wandschneider, Andrea; Alms, Barbara, red. (1993): *Fritz Stuckenberg 1881-1944,* Berlin: Argon.
* Alms, Barbara, red. (1998): *Fritz Stuckenberg. Vertrauter der Farben* (utstillingskatalog), Bremen: Hauschild.
* Alms, Barbara, red. (2007): *Paris leuchtet*. Bremen: Hachmannedition.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Verk av og om Fritz Stuckenberg i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
* Städtische Galerie Delmenhorst - Haus Coburg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ULAN
 |

Portal: Andre verdenskrig
Korets dirigent Svein Bruun i 1965
**Sanct Johannes-Guttene** (også noen ganger skrevet **Sankt Johannes-Guttene**) var et guttekor i Oslo. Koret ble etablert i 1965 av operasanger og senere inspisient ved Den Norske Opera Svein Bruun som var korets dirigent helt frem til sin død i 1988 da koret også opphørte.

I den omtrent siste halvdelen av korets eksistens hadde det også en undertittel, *Akershus slottkirkes guttekor.*

Bruun ønsket å bringe kormusikken ut til alle deler av Norge. Koret hadde tre faste turneer: påsketurneen som foregikk rundt i Sør-Norge, sommerturneen som i hovedsak var myntet på Nord-Norge og juleturneen som også gikk i Sør-Norge.

I tillegg hadde koret konserter i Oslo-området hver søndag i advent. De fleste årene var Trefoldighetskirken og Frogner kirke blant korets konsertsteder i Oslo; konsertene i Trefoldighetskirken var de eneste som det ble solgt billetter til. Juleaften hadde koret sin faste konsert i Akershus slottskirke.

Sanct Johannes-Guttene var også faste deltakere under den årlige markeringen på retterstedet på Akershus festning til minne om de nordmennene som ble henrettet der under andre verdenskrig.

Referanser
----------

1. ↑  «Sanct Johannes-Guttene». SNL. Besøkt 14. desember 2012.
2. ↑  «Svein Bruun». Norsk musikkhistorisk arkiv. 18. juni 2010. Besøkt 14. desember 2012.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Skanningelektronmikroskopi-bilde av en T-celle (høyre), en blodplate (i midten) og en rød blodcelle (venstre).
**T-celler** eller **T-lymfocytter** er hvite blodceller som utgjør en viktig del av det ervervede immunforsvaret. 

T-cellen, B-cellen og den naturlige drepercellen er til sammen lymfocyttene i immunforsvaret, og T-cellen kan skilles fra de andre ved at den har en T-cellereseptor på cellemembranen. T-celler kan kun kjenne igjen antigener som de får presentert på HLA-I eller HLA-II ved hjelp av sin T-cellereseptor, men de kan til gjengjeld danne svært spesifikke reseptorer mot vevstypeantigenene. T-celler er oppkalt etter brisselen som på latin er *thymus*, og er organet hvor T-celler modnes.

Det finnes flere undergrupper av T-celler, de kvantitativt viktigste er T-hjelpeceller og T-dreperceller. Disse har ulike membranmolekyler uttrykt, blant de viktigste har T-hjelpeceller CD4, mens T-drepecelle har CD8. T-drepercellene er mest virksomme mot intracellulære bakterier og virus, og disse T-cellene er effektorcellene i den cellemedierte immuniteten. Av T-hjelpecellene har vi tre hovedtyper, TH1-hjelpeceller, TH2-hjelpeceller og TH17-hjelpeceller. TH1-hjelpeceller aktiverer makrofager, naturlige dreperceller og T-drepeceller, TH2-hjelpeceller bidrar i aktiveringen av naive[*bør utdypes*] B-celler, og TH17-hjelpeceller hjelper til med å danne nøytrofile granulocytter.

T-cellesvikt
------------

Mennesker kan rammes av enten medfødt eller ervervet T-cellesvikt.

Hiv-viruset rammer T-hjelpeceller ved å trenge seg inn i cellen hjulpet av CD4-molekylet. Uten adekvat behandling vil kroppens T-hjelpeceller settes ut av funksjon, noe som vil føre til et sterkt hemmet immunforsvar og sykdommen aids, ervervet immunsviktsyndrom. Alvorlig kombinert immunsvikt (SCID) er en alvorlig genetisk sykdom hvor mutasjoner i en rekke gener fører til T-cellenes utvikling og funksjon. Uten behandling vil barn med alvorlig kombinert immunsvikt dø innen to år. Ved DiGeorges syndrom finnes en delesjon på kromosom 22, noe som blant annet kan føre til manglende utvikling av brisselen og således feil i modningen av T-celler som er avhengige av dette organet i sin utvikling.

Litteratur
----------

* Anne Spurkland *Immun - Kroppens evige kamp for å overleve* Spartacus 2017 ISBN 9788243008304

Referanser
----------

1. 1 2  Abbas, Abdul K.: *Basic Immunology*, Saunders Elsevier, 2. utgave, 2006, s. 11.
2. ↑  Abbas, Abdul K.: *Basic Immunology*, Saunders Elsevier, 2. utgave, 2006, s. 97.
3. ↑  eMedicine.com: *Pediatric Severe Combined Immunodeficiency*. Hentet 02.06.2013
4. ↑  Tidsskrift for Den norske legeforening: *DiGeorges syndrom*. Hentet 02.06.2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE
 |
***Nemapogon fungivorellus*** er en liten sommerfugl som hører til familien ekte møll (Tineidae). Denne sjeldne arten er knyttet til eikestubber angrepet av soppen eikemusling (*Daedalea quercina*).

Utseende
--------

En liten (vingespenn 11-15 millimeter), brunspraglete møll. Antennene er trådformede og knapt to tredjedeler så lange som forvingene. Hodet er kledt med brunhvite, hårlignende skjell, forkroppen er skittenhvit med svarte flekker på skuldrene. Forvingen er spraglet i hvitt, brunt og svart uten noe påfallende mønster. Bakvingene er mørkt gråbrune.

Levevis
-------

Denne arten ser ut til bare å forekomme i eikeskog der det finnes rikelig med stubber, for eksempel etter hogst. Larvene utvikler seg trolig bare på soppen eikemusling (*Daedalea quercina*), som spirer fra eikestubber noen år etter at treet er felt. Denne arten kommer ikke til lys, og man finner ganske sjelden voksne eksemplarer, det er derimot forholdsvis enkelt å påvise larvene på grunn av utkastede ekskrementer som henger i lange poser under fruktlegemene til eikemuslingen. Det ser ut til at arten har en ujevn kjønnsrate med betydelig flere hunner enn hanner.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i deler av Nord-, Mellom- og Øst-Europa. I Norge er den funnet noen få steder langs kysten av Sør- og Østlandet.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
	+ Gruppen Glossata – Homoneura
		- Gruppen Coelolepida
			* Gruppen Myoglossata
				+ Gruppen Neolepidoptera
					- Gruppen Heteroneura
						* Gruppen Eulepidoptera
							+ Gruppen Ditrysia
								- Overfamilien Tineoidea
									* Familien ekte møll, Tineidae
									* Underfamilien Nematopogoninae
										+ *Nemapogon fungivorellus* (Benander, 1939)

Kilder
------

* Bengtsson, B.Å. Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 381 – 489. ISBN 978-91-88506-60-3
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) Catalogus Lepidopterorum Norvegiae. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe, Zoologisk Museum, Universitetet i Oslo, og Norsk institutt for skogforskning, Ås.
* Nettsiden *Norges sommerfugler*:
* Nettsiden Svenska fjärilar, *Nemapogon fungivorellus*:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nemapogon fungivorellus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (sv) *Nemapogon fungivorellus* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata
**Tollef Nielsen Mykleby** (født 23. juni 1844, død 20. desember 1918) var en norsk folkemusiker (fløyte), komponist, dirigent og godseier.

Mykleby eide Melgården på Deset i Åmot og var derved en av østerdalens største skogeiere. Hans rikdom gjorde at han kunne dyrke sin lidenskap for musikk på heltid og han komponerte mange dansemelodier som mazurkaer, reinlendere, valser og poloneser.

Han hadde ni barn og dannet med dem et eget barneorkester. I tillegg etablerte og dirigerte han et bygdeorkester. Han samarbeidet særlig ofte med Oluf Melvold og fikk mye inspirasjon av sin venn komponisten Christian Teilman. Flesteparten av Myklebys komposisjoner er fortsatt bevart og spilles også i dag. Blant flere har Mjøsensemblet og Østerdølenes spellmannslag spilt inn cd-plater med flere av hans stykker.

Polonaise komponert av Tollef Nielsen Mykleby
Mykleby var også en ivrig fotograf og tok bilder av både bygningsmiljøer, mennesker i fest og sorg, samt dagligliv både i sitt hjem og i omegnen. Fotografiene fremkalte han selv i sitt eget mørkerom. Glassplatene og bildene er bevart.

Litteratur
----------

Paul Tage Halberg: *Bjelker i Bygde-Norge*, Glommen Skogeierforening 1999, ISBN 82-995031-0-8

Referanser
----------

1. ↑  *Bjelker i Bygde-Norge*

Eksterne lenker
---------------

* (en) T. N. Mykleby – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Lydspor av T. N. Mykleby sin musikk på Rockipedia.no.[*død lenke*]
* Festpolonaise av T. N. Mykleby, Østerdølens spellemannslag
* Musikk fra Åmot.
* Historiske bilder

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** NMFF **·** KulturNav
 |
**T.F. Thomsen** er en grossist- og handelsbedrift på Tvøroyri på Færøyene. T.F. Thomsen drev før i tiden handel med dagligvarer, husholdningsartikler og fiskeredskaper på Tvøroyri. Siden 1954 har T.F. Thomsen vært et lokalt salgskontor først for Shell og senere for Magn. Datterselskapet Seglloftið driver museum, pub og kafé, der det holdes kulturelle tilstelninger. Tvøroyrar kommuna leier et av pakkhusene til ungdomshus, Pakkhús 4.

I 1856 ble handelsmonopolet på Færøyene oppløst. Thomas Frederik Thomsen (1814–1871) fra København kjøpte handelsmonopolets filial på Tvøroyri for 4 410 riksdaler på en auksjon samme år. Siden etableringen har virksomheten vært familieeid, men den ble styrt av en faktor frem til grunnleggerens sønn, Hans Georg Thomsen, flyttet til Færøyene i 1868. Sønnene Richard, Tummas og Herluf Thomsen overtok virksomheten i 1911, men Richard B. Thomsen trådte ut og dannet handelsbedriften Rich. B. Thomsen & Søn på Tvøroyri i 1927.

T.F. Thomsen hadde fra begynnelsen kjøpmannsforretning og rederivirksomhet. Sammen med virksomheten til Johan Mortensen ble T.F. Thomsen en hovedaktør i industrireisingen på Tvøroyri. I 1863 fikk T.F. Thomsen tillatelse til å kjøpe saltet torsk fra engelske og shetlandske fiskebåter til klippfiskproduksjon. Etter bankkrisen solgte T.F. Thomsen sitt siste fartøy i 1996. I over 100 år var T.F. Thomsen handelsagent for rederiet DFDS på Færøyene.

Referanser
----------

1. ↑  «Sp/f T.F. Thomsen» **(færøysk)**. Business-Line. Arkivert fra originalen 27. juli 2014. Besøkt 21. juni 2014.
2. ↑  Patursson, Sverre (1918). *Fra Færøernes næringsveie i tekst og billeder. Med historisk oversigt* **(dansk)**. Kristiania: Aktieforlaget Johannes Hanche. s. 65–67.
3. ↑  Arge, Uni (2011). «Anna Kirstin kveikir lív i søguligan dýrgrip». *Atlantic Review* **(færøysk og engelsk)**: 6–12.

Portal: Færøyene
**Zala** er en elv i det vestlige Ungarn. Den er 126 kilometer lang og drenerer et område på 5 737 km².

Zala springer ut fra det skogkledde høylandet i grenseregionen mellom Ungarn og Slovenia, en kilometer øst for den slovenske grensen. Dette kuperte landskapet danner vannskillet mellom Zala og nedslagsfeltet til Rába, som renner nordover.
Etter omtrent 25 kilometer østover forlater elven fylket Vas nær Felsőjánosfa og flyter derfra gjennom Zala fylke. Fra fylkessetet Zalaegerszeg strømmer elven i en nordøstlig retning. Nord for Zalaszentgrót svinger elven i en stor bue mot sør og følger terrenget i Zala-åsene (*Zalai-dombság*) mot sør. Etter omtrent 50 kilometer nås sumpområdet Kis-Balaton nær Zalavár, og elva drenerer mot nordøst gjennom engene og sumplandskapet inn i den vestlige bredden av Balatonsjøen ved Keszthely. Her danner elva et kort stykke grensen til fylket Somogy.

Zala har gitt navn til fylket med samme navn, samt en rekke steder med forbindelse til elva.

Det finnes en kanalforbindelse, *Principális csatorna* (ikke seilbar), mellom Zala og elva Mur.

Referanser
----------

1. 1 2  «Zala folyó». *www.zalaber.hu*. Besøkt 24. april 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zala River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
SongZiwens tidligere residens i Nanjing (foro fra 2011)
**Tse-ven Soong**, best kjent som **T.V. Soong**, alternative skrivemåter *Soong Tzu-wen* 宋子文, pinyin: *Sòng Zǐwén* (født 4. desember 1894 i Shanghai i Kina, død 26. april 1971 i San Francisco i USA) var en ledende forretningsmann og politiker i Republikken Kina tidlig på 1900-tallet. Han var i to perioder Republikken Kinas statsminister (25. september – 4. desember 1930 og senere 31. mai 1945–1. mars 1947).

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

T.V. (Tse-ven) Soongs far var Charlie Soong. Han var dennes eneste sønn. Blant hans søsken var Soong-søstrene; Soong Ai-ling, Soong Ching-ling og Soong May-ling, som giftet seg med H.H. Kung, Sun Yat-sen respektive Chiang Kai-shek, noe som innebar at Tse-ven ble svoger med flere av Kinas mektigste menn, noe som fikk betydning for hans karriere.

Familiens hjemstavn i Kina er Wenchang på Hainan. Hans kristne navn var **Paul**.

Selv ble T.V. Soong gift med Chang Yüeh-ch'ia (張樂恰 Zhang Yueqia).

### Forretningsmann, politiker

T. V. Soong fikk sin høyere utdannelse ved Harvard University i USA og vendte tilbake til Kina for å gå inn i forretningslivet. I den Kuomintang-kontrollerte regjeringen ble han guvernør for Den kinesiske sentralbank og finansminister (1928–1931, 1932 – 1933), utenriksminister (1942 – 1945), og president for det eksekutive Yuan (1945–1947). Soong var leder for den kinesiske delegasjonen til *The United Nations Conference on International Organization* i San Francisco i april 1945, den organisasjon som ble til FN.

I krigsårene finansierte han «The Flying Tigers», det amerikanske korps av frivillige som senere ble inkorporert i U.S. Air Force. Flyverkorpsets øverstkommanderende, general Claire Chennault, var faktisk oppføret som en av *Bank of China* ansatte, og fikk dermed sin lønn derfra. På dette prosjektet samarbeidet han tett med sin søster, Madame Chiang Kai-shek.

Etter nasjonalistenes nederlag i den kinesiske borgerkrig flyttet han til New York City og forble bosatt der ut livet. Han døde av et slag under et forretningsbesøk i San Francisco, i en alder av 77 år.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, oppført som Zǐwén Sòng, BNF-ID 17017493z[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   The Search for Modern China, First Edition, side(r) 345, kapittel 14[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Howard L. Boorman, Richard C. Howard (red.): *Biographical Dictionary of Republican China*. New York: Columbia U.P. 1967-1979.
* Parks M. Coble: *The Shanghai capitalists and the Nationalist government*, 1927-1937. Harvard East Asian monographs, 0073-0483 ; Cambridge, Mass.: Harvard U.P. for the Council on East Asian studies, Harvard university. 1980. ISBN 0-674-80535-6
* Sterling Seagrave: *The Soong Dynasty*: 1996, Corgi Books, ISBN 0-552-14108-9

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
Evolusjonært **slektskap** betegner den relative tiden som har gått siden to arter har hatt en felles stamform.
Vitenskapen som forsker på organismers slektskapsforhold er fylogenetikken.
Resultater av slike fylogenetiske slektskapsanalyser presenteres ofte i form av stamtrær.

**Evolusjonært slektskap.** Figuren viser et stamtre, der bokstavene A til H symboliserer nålevende arter (aller grupper). Det er lett å se at G og H er hverandres nærmeste slektninger (søsterarter). Det samme gjelder for E og F. Men hva er Bs nærmeste slektning(er)? Svaret er: C, D, E, F, G og H. Grunnen er at man må gå 5 millioner år tilbake i tid for å finne den siste felles stamarten for B og for eksempel F. Derimot må man gå 6 millioner år tilbake i tid for å finne den siste felles stamarten for B og A.
Figuren til høyre illustrerer hvordan man leser slektskap ut av et stamtre.
Man ser blant annet at slektskap kan ikke angis i noen *absolutt* målestokk.
Istedenfor kan man for eksempel slå fast hvilke av tre arter eller gruppe som er hverandres nærmeste slektninger.
Når man har funnet ut at lungefisker er nærmere beslektet med oss enn med andre fisker, så betyr dette at den siste felles stamarten for lungefisker og mennesket har levd for kortere tid siden enn den siste felles stamarten for lungefisker og andre fisker.
Lungefiskene «skilte altså lag» fra andre fisker før de skilte lag fra oss.

Som dette eksemplet viser, trenger ikke slektskap å ha noen sammenheng med **likhet**.
Dette kommer av at noen grener i stamtreet endrer seg mer enn andre.
Selv om lungefiskene altså står nærmere oss, er ikke dette uforenlig med at de på mange måter *ligner* mer på andre fisker.
Grunnen ligger i dette tilfellet i at vår «gren» i stamtreet har gjennomgått mange gjennomgripende evolusjonære endringer etter at lungefisken og vi skilte lag.

Av og til ser man at slektskap mellom arter er uttrykt i prosent.
I slike tilfeller er det brukt en annen definisjon på slektskap, nemlig den genetiske.
Det er en viss fare for feiltolkninger når man beregner genetisk slektskap på tvers av ulike arter, se genetisk slektskap mellom ulike arter.
Motsatt kan man bruke den evolusjonære slektskapsdefinisjonen på individer i arter uten kjønnet formering.
Dette fordi individer i slike arter kun har én forelder, og at genetiske likheter derfor (pga. mutasjoner) avtar i tråd med tiden som har gått siden det siste felles stamindividet.
**Vrangselva** (svensk: *Vrångsälven*) er ei elv som renner fra Lierfløyta i Kongsvinger kommune, gjennom Eidskog kommune og videre over grensen inn i Eda kommune i Sverige hvor den renner ut i sjøen Hugn. Derfra renner vannmassene videre gjennom andre elver og sjøer før det når Vänern og følger Göta älv ut i Kattegat.

Ettersom vannskillet mellom Vingersjøen og Vrangselva bare er noen få meter høyt, vil vann ved høy vannstand i Glomma renne via Vingersjøen og over i Vrangselva. Vannskillet er på 145,56 meter ved gården Gropa om lag 500 meter sør for Granli stasjon. Dette fenomenet kalles bifurkasjon. Flom i Glomma kan på denne måten skape flom i Vrangselva. Det er mulig at Vrangselva følger Glommas tidligere løp slik det var før noe fikk Glomma til å renne vestover ved Kongsvinger.

Krepsepestangrepet i 1971
-------------------------

Vrangselva ble i 1971 rammet av krepsepest som spredte seg oppover fra Sverige. Det ble forsøkt å stoppe spredningen med elektriske gjerder, men disse mislyktes. Spredningen stoppet først ved en betongdemning nesten øverst i elva.[]

Referanser
----------

1. ↑  Pettersson, Lars-Evan: *Glommas bifurkasjon ved Kongsvinger* NVE 2001
2. ↑  Pettersson, Lars-Evan (2001). *Glommas bifurkasjon ved Kongsvinger*. Oslo: Norges vassdrags- og energidirektorat. ISBN 8241004338.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Slektskapsseleksjon** er en evolusjonær mekanisme som blir brukt som forklaring på hvordan altruisme kan oppstå evolusjonært. Prinsippet ble lansert av J. B. S. Haldane (1955), uttrykt matematisk av William D. Hamilton (1963), og fikk navnet *kin selection* i 1964 av John Maynard Smith.

Hovedpoenget med slektskapsseleksjon er såkalt **inklusiv fitness**, at det finnes flere måter enn formering en organisasme kan bruke for å spre genene sine til neste generasjon. Det er f.eks. rent statistisk 50 % sjanse for at en deler et gitt gen med en bror, en søster, en forelder eller eget avkom. Gener som får en organisme til å hjelpe slektninger å få avkom kan dermed spre seg indirekte.

Det klassiske eksemplet på slektskapsseleksjon er eusosiale insekter som maur og bier; insektsamfunn hvor sterile arbeidere jobber på spreng for å hjelpe moren (dronningen) å produsere flere søsken.

Hamilton-ligningen
------------------

{\displaystyle \ rB>C}

William D. Hamilton blir av mange regnet som slektskapsseleksjonens far på grunn av ligningen han stilte opp, som viser hvilke forhold som må til for at slektskapsseleksjon skal finne sted.

I denne ligningen er **r** den såkalte *slektskapskoeffisienten*, som forteller hvor sannsynlig det er at et gitt gen er å finne i slektningen en hjelper. Dette tallet er alltid mellom 0 og 1 – for helsøsken er det normalt 50 %, mens for halvsøsken er det 25 %. I Vepser, som er *haplodiploide* (hunnene har kromosomene sine i par som vanlige dyr, mens hannene er *haploide* og har bare en kopi av hvert) er helsøsken hele 75 %.

Variabelen **B** står for hvilken vinning slektninger får ut av tjenesten, målt i hvor mange flere avkom hjelpen vil føre til. Denne verdien baserer seg på regnestykker om forventet tall på avkom, og vil følgelig variere ut fra alder og kjønn; gutter vil favoriseres foran jenter fordi de i teorien kan gi oppgav til flere tusen ganger så mange barn, og unge vil favoriseres foran gamle fordi vil være fruktbare for et lengre tidsrom.

Til slutt står **C** for omkostningen hjelpen påfører organismen. Denne er også målt i tall på avkom.

Samlet forteller ligningen at sannsynligheten for slektskapsseleksjon øker når slektskapet er nært og når hjelpen gir slektningen en vesentlig større fordel enn ulempen hjelperen pådrar seg.

Litteratur
----------

* Freeman, Scott & Herron, Jon C: *Evolutionary analysis* Pearson Education 2007
* Giske, Jarl & Jacobsen, Per: *Evolusjon og økologi – en innføring* Fagbokforlaget 2007

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** LCCN
 |
**Theodor «Theo» Haag** (født 13. mars 1901, død 27. august 1956) var en tysk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.

Haag vant en olympisk bronsemedalje i landhockey i OL 1928 i Amsterdam. Han var med på det tyske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak India og Nederland. Etter at laget fra Tsjekkoslovakia hadde trukket seg, var det ni lag fra ni nasjoner som deltok i turneringen som ble spilt i perioden 17. til 26. mai. Tyskland ble nummer to i sin gruppe og møtte Belgia som ble nummer to i den andre gruppen. Bronsefinalen, som ble spilt 26. mai 1928 på Olympiastadion i Amsterdam med 23 400 tilskuere, vant Tyskland med 3-0. Haag spilte alle fire kampene i OL-turneringen og scoret fem mål.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1928 Nederlands flagg Amsterdam - Bronse i landhockey Tysklands flagg Tyskland.

Referanser
----------

1. ↑   www.sports-reference.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Theodor Haag – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Theodor Haag – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Theodor Haag – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Theodor Haag – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
Denne artikkelen omhandler kunstneren.  For musikeren, se Tore Hansen (sanger).  For fotballdommeren, se Tore Hansen (dommer).  For illustratøren, se Thore Hansen.

**Tore Hansen** (født 7. mai 1949 på Grue Finnskog) er en norsk billedkunstner. Han er utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole (1967–71) og Statens kunstakademi (1973–75) og (1976–79) under Alf Jørgen Aas, Knut Rose og Arne Malmedal. Han arbeider med maleri, grafikk, skulptur og installasjon. Hansen bor og arbeider på Finnskogen, i Grue kommune i Hedmark, sammen med billedkunstner Hanne Borchgrevink.

Hansen var med på å gjeninnføre det figurative maleri i Norge i begynnelsen av 1980-årene. Han flyttet etter akademitiden tilbake til sitt opphavlige miljø, stiliserte det og flyttet det fra skogen, inn i kunsten. De hverdagslige observasjonene glir helt naturlig over i eksistensielle menneskelige metaforer, - svært ofte akkompagnert av en skrå humor. Han har etter hvert økonomisert mer og mer med virkemidlene. Det å redusere og konsentrere har blitt en arbeidsmetode for å skape poesi. Motivkretsen har hele tiden vært skog, trær, elg og mennesker i «et tidløst og stedløst landskap».

Hansen har hatt separatutstillinger i bl.a. Bomuldsfabriken Kunsthall i Arendal (2001), Kunstbanken på Hamar (2004), Kunstnerforbundet i Oslo (2006) og Lillehammer Kunstmuseum (1995 og 2010).

Hans arbeider er innkjøpt av sentrale private og offentlige samlinger i Norge og utlandet, som Nasjonalmuseet, Lillehammer Kunstmuseum, British Museum, Astrup Fearnley-samlingen, Chr Bjellands samling og dronning Sonjas kunstsamling. Han har utsmykket blant annet NRK Elverum (1982), Norges Handelshøyskole i Bergen (1995), Hamar Tinghus (2001), Vestfold sentralsykehus, Tønsberg (2005), Hamar katedralskole (2007) og Regjeringens representasjonsanlegg, Oslo (2009).

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Tore\_Hansen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, KulturNav-ID c6dae310-9e20-42ae-b314-ec33aff3c75c, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Hoff, Svein Olav (1995): Tore Hansen[*død lenke*], Labyrinth Press
4. ↑   Fløgstad, Kjartan (2010): essay i boka: *Tore Hansen, arbeider på papir* Arkivert 12. mars 2011 hos Wayback Machine. Labyrinth Press/Lillehammer Kunstmuseum
5. ↑   Brun, Hans-Jakob (2006): Øyenvitne Chr Bjellands samling Arkivert 9. mars 2016 hos Wayback Machine. Press
6. ↑   Hansen, Tore (2008): *Samtale om kunst*, katalog
7. ↑  Brun, Hans-Jakob (1992): *Samtidsbilder* Arkivert 3. april 2009 hos Wayback Machine. Museet for samtidskunst/Aschehoug
8. ↑  «Tore Hansens CV». Arkivert fra originalen 20. august 2010. Besøkt 7. desember 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Omtale fra Kunstnerforbundet Arkivert 20. august 2010 hos Wayback Machine.
* Langt inni granskogen, utstilling i Lillehammer Kunstmuseum 2010[*død lenke*]
* Omtale fra Kunst1.no[*død lenke*]
* Omtale fra Listen.no

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** KulturNav
 |
**Theodor Henriksen Nag** (født 1. oktober 1890 i Strand, Rogaland, død 2. september 1959 i Stavanger) var en norsk roer som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Nag vant en olympisk bronsemedalje i roing i OL 1920 i Antwerpen. Han var med som roer på den norske åtteren som kom på tredjeplass bak USA og Storbritannia. Mannskapet på den norske båten var; Theodor Nag, Conrad Olsen, Adolf Nilsen, Håkon Ellingsen, Thore Michelsen, Arne Mortensen, Karl Nag, Tollef Tollefsen og Thoralf Hagen som var styrmann. Totalt deltok åtte båter fra åtte nasjoner og konkurransen, som ble avviklet 28. og 29. august 1920, ble gjennomført i cupform. To og to båter møttes i kvart- og semifinaler. Norge møtte og beseiret Tsjekkoslovakia i kvartfinalen, men tapte siden i semifinalen til Storbritannia. Theodor er bror til Karl Nag, som også satt i båten som tok bronse i 1920.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1920 Belgias flagg Antwerpen - Bronse i roing, åtter Norges flagg Norge

Referanser
----------

1. 1 2   sports-reference.com, «Theodor Nag», Sports-Reference.com olympisk utøver-ID na/theodor-nag-1, besøkt 31. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   World Rowing athlete database, «Theodor Nag», World Rowing-ID 7c8825ab-757b-4263-88bd-48ff9dc4fc76, besøkt 8. mars 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Theodor Nag – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Theodor Nag – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Theodor Nag – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Theodor Nag – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Theodor Nag – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Theodor Nag – FISA Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
*Se også Siljan kommune i Telemark, som fram til 1917 het Slemdal*
Slemdal skole  Foto: Kjetil Ree 
**Slemdal** er et boligstrøk i administrativ bydel Vestre Aker i Oslo. På Slemdal ligger blant annet Slemdal skole, Slemdal stasjon og et mindre kjøpesenter som ble oppført fra midten av 1980-årene. Slemdalsveien ender her. Slemdal ligger syd for Vettakollen og har navn etter en husmannsplassene Slemdal og Slemdalbråten på Ris og Grimelund gård. Dette er et stoppested ved Holmenkollbanen, 144,6 meter over havet. 

Utparselleringen begynte i 1890-årene ved anlegget av forstadsbanen, som hadde Slemdal som midlertidig endestasjon den første tiden. Den bevaringsverdige stasjonsbygningen som ble revet i 1978 er gjenoppført ved Vinterbro. Middelskole startet 1911, nedlagt 1922 da Ris skole sto ferdig. Slemdal ble utskilt som egen skolekrets 1922, barneskolen var opprinnelig privatskole, senere utvidet flere ganger, senest i 1980-årene. Hemingbanen idrettsanlegg ligger ved Gråkammen. «Vindern – slemdal» etappen i Holmenkollstafetten er også kjent som «Lille Besserud» og regnes som den tredje hardeste etappen i stafetten. 

Filosofen Arne Næss ble født på Slemdal.

Emanuel Vigelands Museum ligger på Slemdal.

Slemdal er representert i den norske utgaven av brettspillet Monopol.

Se også
-------

* Grimelund
* Vinderen
* Vettakollen

Kilder
------

* Oslo byleksikon, 1987

Eksterne lenker
---------------

* (en) Slemdal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon **·** GeoNames
 |
**Elkana** er navnet på flere personer i Bibelen. Mest kjent er Samuels far.

1. En av Levi stamme, og stamfar til en ved navn Berekja.

2. En sønn av den opprørske levitten Korah.

3. En etterkommer av Korah, stamfar til Samuel.

4. En stamfar til Samuel, nevnt som oldesønn av nr. 3.

5. En stamfar til Samuel, nevnt som tipptippoldesønn av nr. 4.

6. Samuels far, en levitt som var etterkommer av Korah og som bodde i Ramatajim i Efraim. I det første kapittelet i 1. Samuelsbok kan man lese om at han hadde to koner, Hanna og Peninna. Peninna hadde barn, men det hadde ikke Hanna. Da de drog opp til Tabernakelet hvert år pleide Hanna å be om å få barn. Til sist ble hun bønnhørt og ble mor til Samuel og fem barn til. Elkana og Hanna lot Samuel innvie til en spesiell form for tempeltjeneste fra han var meget liten. Han bodde da sammen med prestene og hjalp til ved møteteltet.

7. En som var portvakt da David sørget for at Paktens ark ble ført til Jerusalem.

8. En som tjente ved hoffet til kong Akas.
**Elka de Levie** (født 21. november 1905 i Amsterdam død 29. desember 1979 i Amsterdam) var en nederlandsk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1928 i Amsterdam.

De Levie ble olympisk mester i turn under sommer-OL 1928 i Amsterdam. Hun var med på det nederlandske laget som vant lagkonkurransen i mangekamp med 316,75 poeng foran Italia med 289.

De Levie var den eneste jødiske turneren på laget som overlevde Holocaust, Anna Polak, Jud Simons og Helena Nordheim døde i Sobibór tilintetgjørelsesleir og Estella Agsteribbe ble gasset ihjel i konsentrasjonsleiren i Auschwitz.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1928 Nederlands flagg Amsterdam - **Gull** i turn, mangekamp damer lagkonkurranse Nederlands flagg Nederland

Referanser
----------

1. ↑   books.google.by[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  van Rossem, G. (1928). *The ninth olympiad Amsterdam 1928 Official report*. Amsterdam: The Netherlands olympic comitee. s. 670.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Elka de Levie – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Elka de Levie – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Elka de Levie – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Sleiv** (slev) er et kjøkkenredskap til å røre i gryter og stekepanner med under matlaging og å øse opp maten med når den serveres. En sleiv har form som en stor skje med blad og skaft og kan lages i tre, metall eller plast. Sleiver lages i en lang rekke størrelser tilpasset kokekar og serveringsfat, og kan være opptil 50 cm lange. Enkelte har en praktisk mothake øverst på skaftet for å forhindre at de faller ned i gryten. I sammesetninger er blant annet ordene tresleiv og grøtsleiv vanlig.

Ystesleiv
---------

Ved koking av ost og prim brukte man en stor sleiv med langt skaft eller en *ystespade* (spade med langt skaft og flatt blad) til å røre med.

Rømmesleiv
----------

Stor sleiv til å ta rømmen fra toppen av melkeringer. Rømmesleiver kan være laget av tre eller horn. De har gjerne et ovalt, grunt blad og et relativt kort skaft. Det har også vært brukt rømmeskeier eller rømmesleiver av blikk, med et rundt blad og et innoverbøyd skaft.

Annet
-----

Størrelsen på sleivbladet har gitt opphav til uttrykket *sleivkjeft* som brukes om folk som er uforsiktige med hva de sier, er store i munnen eller flåkjeftet.

Eksterne lenker
---------------

* Se sleiver i Digitaltmuseum
**Vårhalvspinner** (*Achlya flavicornis*) er en sommerfugl som tilhører familien sigdvinger (Drepanidae). Den er vanlig over det aller meste av Norge og flyr tidlig på våren, som en av de første sommerfuglene.

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 40 – 43 mm), ganske kraftig bygd, grå spinner med lange, smale forvinger. Antennene er forholdsvis kraftige, gulaktige på farge om omtrent halvparten så lange som forvingen. Forvingen er temmelig smal, grå, ved roten med tre – fire mørke tverrstriper, lenger ute med en slik tverrstripe. Omtrent midt i vingen er det en firkantet, lysgrå flekk, noen ganger en mindre flekk utenfor denne. Bakvingen er lys grå. Larven er naken, lang og tynn, blek til ganske mørk, litt gjennomsiktig, med små, hvite prikker. Hodekapselen er brungul.

Levevis
-------

Vårhalvspinneren finnes i alle slags skog med innslag av bjørk (*Betula* spp.), som er larvenes næringsplante. Den finnes også opp i fjellbjørkeskogen. Den flyr om natten i mars – mai og er en av de første sommerfuglene ut om våren. Den kommer ofte til lys.

Utbredelse
----------

Vårhalvspinneren finnes i Mellom- og Nord-Europa, videre østover til Stillehavet i Øst-Sibir. I Norge ser den ut til å finnes i hele landet bortsett fra i høyfjellet, og den er vanlig de fleste steder.

Kilder
------

* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norvegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* Nettsiden *Norges sommerfugler*:
* Kimmo's Lep Site, med bilde av larven:  Arkivert 30. september 2013 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Vårhalvspinner* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Vårhalvspinner* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Vårhalvspinner* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Vårhalvspinner* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Vårhalvspinner* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Vårhalvspinner* hos MycoBank Rediger på Wikidata

* (en) *Vårhalvspinner* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Achlya flavicornis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Achlya flavicornis* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Achlya flavicornis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Vannfallet i 2008, fire tiår etter at vannet ble ledet over til vannkraftverk.
Churchill Falls beliggenhet i Labrador
**Churchill Falls** er et vannfall med vannkraftverk fra 1971 i elven Churchill i provinsen Newfoundland og Labrador, Canada. Verket ligger nordøst på Labrador-halvøya, ikke langt fra utløpet i Atlanterhavet. Området og vannfallet ble oppdaget av ansatte i Hudson's Bay Company så sent som i 1839. Vannfallet er 75 meter høyt, men totalt fall over et litt lengre strekk er 316 meter. 

Tanken om å demme opp vannmengdene her stammer fra 1942, men først med tilgjengelighet av teknologi for å frakte strøm over store avstander, ble det innledet arbeider med oppdemming i 1967. Et antall demninger og underjordiske vannledninger demmer opp Smallwood-reservoaret på hele 6 000 km² – verdens nest største kunstige reservoar og provinsens største innsjø. Vannmengder fra det tidligere Twin Falls-anlegget er siden 1974 ledet over til Churchill Falls-anlegget via Smallwood-reservoaret.

Siden 1970 har vann blitt ledet til underjordiske tunneler som gir vannkraft til ***Churchill Falls hydroelectric power station***. Installert effekt er 5 428 MW, og dette kan utvides til 6 300 MW. Det er 11 turbiner som produserer opptil 35 TWh årlig. Kraftstasjonen ligger under fjell, og er den nest største i Nord-Amerika etter installert produksjonskapasitet. Det er også verdens nest største underjordiske kraftstasjon, etter Robert-Bourassa vannkraftverk.

Eksterne lenker
---------------

* Churchill Falls Arkivert 24. september 2010 hos Wayback Machine. – webside med informasjon om anlegget.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia
 |
**Wakefield Highland** er et snødekt høyland sentralt på Antarktishalvøya, som grenser i nord til Hermesbreen og toppen av Weyerhaeuserbreen og Aphroditebreen, i vest til toppen av Airybreen, Rotzbreen og Sellerbreen, og i sør til Flemingbreen og i øst til Lurabeebreen, Sunfixbreen og Grimleybreen. Det ble fotografert fra luften av Ronne Antarctic Research Expedition (RARE) den 22. desember 1947 og kartlagt av Falkland Islands Dependencies Survey (FIDS) i november 1960. Det er oppkalt etter vicomte Wakefield av Hythe, som støttet British Graham Land Expedition (BGLE), 1934-37. Navnet ble gitt av UK Antarctic Place-Names Committee (UK-APC) og Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN).

Kilder
------

* *Denne artikkelen inneholder stoff som er offentlig eiendom fra nettside eller dokument fra United States Geological Survey-artikkelen* (innhold fra Geographic Names Information System).

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Tore Furberg** (født 1924 i Nagpur i Britisk India, død 8. september 2019 i Uppsala) var en svensk biskop av Visby innen Svenska kyrkan.

Liv og virke
------------

Furberg ble cand. filol. i 1947 og cand. theol. i 1953, begge deler ved Uppsala universitet. Han ble ordinert i 1953. Dr.theol. ble han ved Uppsala universitet i 1962 med avhandlingen *Kyrka och mission i Sverige 1868-1901*. Etter disputasen ble han så dosent i misjonshistorie i Uppsala. Han var lærer fra 1965 til 1968 vid Trinity Theology College i Singapore og misjonsdirektør for Svenska kyrkans misjon fra 1970 til 1980.

Furberg var biskop i Visby stift i årene 1980 til 1991.

Tore Furbergs fremste økumeniske innsats var at han som ordfører for de lutherske kirkene ledet arbeidet som resulterte i en overenskomst mellom noen nordiske folkekirker og noen anglikanske kirker, de såkalte Porvoo-fellesskapet (1992). Han var og initiativtager til det økumeniske nettverket Theobalt (*Theology in the Baltic region*) som muliggjorde unike samtaler mellom kirkene rundt Østersjøen.

Hans siste bok om økumenikk er *Ett ekumeniskt tecken: svenska kyrkans biskopsämbete i mission och ekumenik under första hälften av 1900-talet* (2004).

I *Salmer 1997* og *Norsk salmebok 2013* er han representert med en salme han har oversatt.

Referanser
----------

1. ↑  *Fellesuttalelsen fra Porvoo-med Porvoo-erklæringen*, Mellomkirkelig råd, 1994/2002. Side 7
2. ↑  Historical background Arkivert 20. november 2008 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
***Parkinson*** er et britisk talkshow ledet av Michael Parkinson som gikk på TV fra 1971 til 2007 (med noen års opphold). Programmet ble ble opprinnelig sendt på BBC, deretter på ITV.

Programmet hadde sin glanstid i 1970-årene og starten av 1980-årene. Det ble nedlagt i 1982, men gjenoppstod i 1987–1988 og 1998–2007, dog uten samme suksess. BFI har rangert den på åttendeplass over sin liste over over landets 100 beste tv-produksjoner i det 20de århundre. Listen ble sammenfattet i 2000 og var basert på uttalelser fra 1600 tv-anmeldere, manusforfattere og programskapere.

*Parkinson* ble sendt på BBC fra 1971 til 1982 og igjen fra 1998 til 2004, og på ITV fra 1987 til 1988 og igjen fra 2004 til 2007. Versjonen som ble sendt fra 1987 til 1988 het *Parkinson One to One* og hadde bare en gjest i hver episode.

Referanser
----------

1. ↑  Richards, John Winterson. «Parkinson». *Television Heaven*. Besøkt 6. september 2022.
2. ↑  «BBC News | ENTERTAINMENT | Fawlty Towers tops TV hits». *news.bbc.co.uk*. Besøkt 6. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Parkinson* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Parkinson* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata