recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hallkjell Agmundssøn Krøkedans** (–1287) var en norsk baron og høvedsmann. 

Han var sønn av lendmann og sysselmann Ogmund Krøkedans. Hallkel var sentral i den kirkefiendtlige politikken til formynderregjeringen under Eirik II Magnusson. Han ble i 1285 høvedsmann under hertug Haakon.

Som representant for kongens råd foretok han forskjellige reiser, deriblant til keiser Rudolf av Habsburg for å få bilagt en strid med hansestederne. Da jarl Alv Erlingssøn i 1287 gjorde opprør mot hertug Haakon tok han høvedsmannen til fange og førte ham til sin borg Isengran hvor Hallkjell Krøkedans
ble drept.

Referanser
----------

1. ↑  Bjørgo, Narve (29. juni 2022). «Hallkjell Ogmundsson Krøkedans». *Norsk biografisk leksikon* **(norsk)**. Besøkt 4. mars 2023.
2. ↑  «Hallkel Agmundssøn Krøkedans (Salmonsens konversationsleksikon / Anden Udgave / Bind X: Gradischa—Hasselgren)». *runeberg.org* **(dansk)**. Besøkt 4. mars 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Geni
 |
**Knud Axelsen Urne til Aarsmarke** (1564–1622) var en dansk lensherre, blant annet til Bergenhus. 

Han ble født i Roskilde på Sjælland som sønn av Axel Knudsen Urne (d. 1577) og dennes andre hustru Birte Rud (d. 1573). Han gikk i skole hos teologen Niels Hemmingsen, gikk to år på Herlufsholm og deretter i Nykjøbing skole. Etter å ha tjent hos flere godseiere, dro han 18 år gammel hjem og overtok sin fedrene gård, hvoretter han giftet seg med Margrethe Eilersdatter Grubbe (d. 1654). 

I 1594 forlente enkedronning Sophie ham med Ravnsborg og Halsted kloster på Lolland, som han hadde frem til 1614. I 1606 tilkom Aalholm og Nykøbing, som han fratrådte i 1616. Samme år ble han lensherre på Bergenshus, som han ombyttet i 1619 til Tryggevælde på Sjælland. 

Da boksamleren Henrik Høyer døde i Bergen, overtok Urne hans samling som ble sendt til København og innlemmet i Universitetsbibliotekets arkiver.

Urne selv døde i København i 1622. Hans enke fikk Bækkeskov i forlening. De ble begge bisatt i Helligåndskirken i København.

Familie
-------

Med Margrethe Grubbe fikk han flere barn, deriblant den senere stattholder i Norge, Christoffer Urne, og lensherre på Bratsberg og Gimsø, Eiler Urne. Datteren Else giftet seg med Preben von Ahnen.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Genealogics[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Fossen, Anders Bjarne (28. september 2014). «Henrik Høyer». *Norsk biografisk leksikon*. Besøkt 11. april 2021.
3. ↑  Bricka, Carl Frederik. «102 (Dansk biografisk Lexikon / XVIII. Bind. Ubbe - Wimpffen)». *runeberg.org* **(dansk)**. Besøkt 11. april 2021.
4. ↑  «Helligåndskirken» (PDF). *Danmarks Kirker*: 713. 1945–58. CS1-vedlikehold: Datoformat (link)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** WikiTree **·** VIAF
 |
**Bernt Johan Holger Collet** (født 23. november 1941 i København) er en dansk godseier og tidligere konservativ politiker. Han var medlem av Folketinget 1981–1990 og forsvarsminister i Schlüter-regjeringen 1987–1988. Collet var pådriver bak etableringen av tankesmien CEPOS i 2004.

Liv og virke
------------

Han tilhører slekten Collet (også skrevet Collett) på Lundbygård sør på Sjælland. Han er sønn av kammerherre, hoffjegermester og godseier Harald Collet og hagearkitekt Else Collett. Moren tilhørte den norske grenen av samme slekt, som datter av Johan Collett, disponent i Firma Albert Collett i Namdalen.

Han gikk på kostskole på Herlufsholm, avtjente verneplikten i Den Kongelige Livgarde, og tok deretter praktisk landbruksutdannelse og driftslederkurs. Han er utdannet siviløkonom fra Handelshøjskolen i København fra 1968. Deretter overtok han som eier av den 11 000 dekar store Lundbygård, der det produseres juletrær. Collet arbeidet også for General Mills i USA 1968–1971, som konsulent for Carlsen-Langes Legatstiftelse 1973–2005 og som forstander ved Herlufsholm 1991–1993. Han har vært reserveoffiser.

Collet valgt til Folketinget fra Storstrøms amtskrets 1981–1990. Collet var de konservatives landbrukspolitiske og finanspolitiske talsmann. Han var forsvarsminister i Poul Schlüters andre regjering 1987–1988 og så formann i Folketingets landbruks- og fiskeriutvalg 1988–1990.

Han er medforfatter av *Kilder til Danmarks Historie 1945-82* (1984) og *13 værdier bag den danske velfærdsstat* (2007). I 2012 utgav CEPOS et festskrift til Collet. Han var styreformann i CEPOS 2004–2012.

Han giftet seg i 1968 med psykolog Catharina Marie Löwegren fra Stockholm, datter av direktør i Svenska Handelsbanken Gunnar Löwegren og hustru Karin Leo. Hennes farfar og morfar var de svenske sosialdemokratiske politikerne Gunnar Löwegren og Henning Leo.

Utmerkelser
-----------

Collet er kommandør av Dannebrogordenen fra 1988, hoffjegermester fra 1989 og kammerherre fra 2000, og mottok Dannebrogordenens hederstegn i 1993 og Den Kongelige Norske Fortjenstorden.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  «Bernt Johan Collet (KF)» **(dansk)**. Folketinget. Besøkt 30. april 2021.
2. ↑  «Bernt Johan Collet» **(dansk)**. CEPOS. Arkivert fra originalen 6. januar 2011. Besøkt 12. mai 2014.
3. ↑  *Primus Motor. Festskrift til Bernt Johan Collet* (PDF) **(dansk)**. CEPOS. 2012. ISBN 978-87-92581-27-3. Arkivert fra originalen (PDF) 26. februar 2014.
4. ↑  Harnesk, Paul (red.) (1964). «Löwegren, Gunnar H.». *Vem är Vem? Svealand utom Stor-Stockholm 1964*. Stockholm: Bokförlaget Vem är Vem. s. 568.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bernt Johan Collet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Prabook
 |

Portaler: Konservatisme | Danmark
**Tommy Skar** (født 20. mai 1971) er generalsekretær i LHL Hjerneslag og Afasi og redaktør for hjernehelsemagasinet *SlagNytt & Afasiposten.* LHL Hjerneslag og Afasi er en del av LHL, en interesseorganisasjon for personer som har hatt hjerneslag, personer med afasi og pårørende. 

Skar har tidligere vært kommunikasjons- og markedssjef i Landsforeningen for hjerte- og lungesyke (2015), kommunikasjonssjef i Landsforeningen for hjerte- og lungesyke (2012-2015), spesialrådgiver i LO og rådgiver for LO-leder Roar Flåthen (2006-2012), informasjonssjef i Arbeiderpartiet (2000-2006), politisk rådgiver i Arbeiderpartiet (1999-2000), journalist i Aktuelt Perspektiv (1998-1999), fylkessekretær i Oppland Arbeiderparti (1995-1998), ungdomssekretær i AUF i Oppland (1995), journalist i Dagningen (1993-1995) og journalist i Vigga (1992-1993).

Skar var vararepresentant til Stortinget fra Oppland i 1993-1997. Han har tidligere vært kommunestyrerepresentant i Ås og i Dovre.

Skar er opprinnelig fra Dombås, men er nå bosatt i Ås.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (no) Tommy Skar hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Tommy Skar hos Virksomme ord Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Språkvask:** Teksten i denne artikkelen kan ha behov for språkvask for å oppnå en høyere standard. Om du leser gjennom og korrigerer der nødvendig, kan du gjerne deretter fjerne denne malen.

Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.
**Sacoleva** eller **Sakoleva** er et seilskip fra 1600-tallet til 1800-tallet med en noe uvanlig rigging fra de greske øyene som var et allment syn på østre middelhavsområdet helt fram til Malta i vest.

Sacoleva
--------

Den uvanlige riggingen på en eller to mindre aktermaster med latinerseil og en foroverstrøken pålemast som reist seg over forskipet kjennpreget en *sacoleva*. Skværseil på tre rær ble heist opp på hovedmasten, deretter en stor sprisseil med en lang stang og en stor klyverseil til baugspydet samt en stagseil.

Den greske øya Psará var kjent for å ha bygget de fineste sacoleva seilskipene som hadde stort spring på den utadvendte baugen og et overheng med dekk fra akterenden på det spissgattede skroget som kunne ha en mindre aktermast med latinerseil. Gjennom overhenget hadde man skåret ut åpningen for rorkulten til roret festet på akterstevnen. I senere tid ble overhenget forkortet og et halvdekk ble reist på akterskipet.

Betegnelsen «sacoleva» var benyttet om andre allerede typebestemte seilbåter som en henvisning til riggingen med den foroverstrøkne masten og den lange stangen for sprisseilen.

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av en Tserniki med Sakoleva rigging
* Nordisk familjebok Ryssläder-Sekretär Nr. b er den egentlige sacolevaen.
* Vakker modell av Sakoleva med hovedmasten som heller sterkt forutover
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Irans flagg |
| Sjakk |
| Asialekene Asialekene |
| Gull | Hangzhou 2022 | Lag, menn |
| Sjakk Ungdoms-VM |
| Gull | Al Ain 2013 |  U18  |

**Pouya Idani** (persisk: پویا ایدنی‎; født 22. september 1995 i Ahvaz) er en iransk stormester i sjakk, som ble verdensmester for ungdom under 18 år i 2013.

Karriere
--------

Han har deltatt i flere sjakkolympiader, blant annet i 2012 og 2014.

Under Verdenscupen i sjakk 2015 røk han ut i første runde mot Şəhriyar Məmmədyarov.

Han tok sølv under Iransk mesterskap i sjakk 2019, 1,5 poeng bak Alireza Firouzja.

Under Verdenscupen i sjakk 2021 kom han helt til fjerde runde, hvor han tapte mot Jan-Krzysztof Duda – som senere slo ut Magnus Carlsen og vant hele mesterskapet.

Idani tok gull med det iranske herrelaget under Asialekene 2022 i Hangzhou.

Referanser
----------

1. ↑  Chess24.com - *Iranian Championship | Final 2019*. Besøkt 29. desember 2019.
2. ↑  «Tournament tree — FIDE World Cup 2021». *worldcup-results.fide.com*. Besøkt 20. juli 2021.
3. ↑  «Finaleplass røk for Carlsen: – Utilgivelig og smertefullt». Nettavisen. 3. august 2021. Besøkt 28. desember 2023.
4. ↑  «Sjakk-Carlsen treer i Sotsji – fikk god trening før VM». Nettavisen. 5. august 2021. Besøkt 28. desember 2023.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
***Karatel*** (originaltittel: *Каратель*) er en sovjetisk film fra 1968, regissert av Manos Zakharias.

Handling
--------

Historien er lagt til Hellas under Den greske militærjuntaen 1967–1974. Soldaten Vangelis blir beordret til å delta i henrettelsen av en ung kommunist - etter at en annen soldat, Dimitris, nekter. Vangelis føler seg skyldig over sin rolle i henrettelsen, og forsøker å betro seg til kjæresten Maria - men han klarer ikke å gjøre det. I stedet havner Vangelis i en konflikt med en beruset forbipasserende, og flykter fra en militær-patrulje. Han søker ly i en lokal kirke, hvor han tilstår for presten.

Presten forteller Vangelis at han selv tok livet av en rekke Gestapo-medlemmer under andre verdenskrig for å hevne foreldrenes død. Men at han likevel ikke var i stand til å finne fred i sinnet. Presten er av den oppfatning at det å drepe mennesker er en forferdelig ting, uavhengig av omstendighetene. Skyldfølelsen blir dypere for ham, etter at Vangelis tilbringer tid sammen med gamle venner. Han innser at i tilfelle det blir borgerkrig blir han sannsynligvis nødt til å slåss mot (og drepe) sine egne venner.

Skuespillere
------------

* Yevgeny Kindinov
* Mariya Vandova.
* Viktor Sotsky-Voinicescu.
* Georgiy Burkov.
* Sergey Shakurov.
* Sotiros Belevendis
* Armen Dzhigarkhanyan
* Leonid Kanevsky
* Svetlana Orlova
* Irina Paikina.

Referanser
----------

1. ↑  «Для детей и родителей: чем заняться в первые дни лета». Arkivert fra originalen 1. mai 2021. Besøkt 3. mai 2022.
2. ↑  Каратель

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Karatel* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
**Bare moro impro** (**BMI**) er en improvisasjonsteatergruppe som består av Christian Mikkelsen, Emil Lystvedt Berntsen, Leo Magnus de la Nuez og Olav Svarstad Haugland.

Gruppen ble startet i 2012 i studietiden i Bergen, hvor de hadde sine første show på Klubb Kosmo. Videre hadde de show på Ole Bull Scene og i Grieghallen. Under ett av showene i Grieghallen ble de oppdaget av NRK-ansatte, som fattet interesse for både BMI og Christian Mikkelsen. Resultatet av dette ble NRK-serien *BMI turné*.[]

I 2016 startet de podcasten *Ukentlig* med BMI. Podcasten gir et alternativt og humoristisk syn på siste ukes hendelser, med faste innslag som *Syng om det*, *Bokbadet*, *Oppdag ukentlig*, *Fatale fem* og *Hvilken nøtt*.[]

I 2019 satte de opp sitt første helaftens show med tittelen *Verdens beste show*. I tilknytning til dette ga de ut sangen *Vjiardnz Bieste Sjáàvh*.[]

Referanser
----------

1. ↑  Karlsen, Thomas (2017). *Opp å stå : Stand Up Norge 20 år : fortalt av de som er der, var der, trodde de var der eller har fortrengt det meste*. Gyldendal. ISBN 9788205505544.

Eksterne lenker
---------------

* latter.no/komikere/bmi
* facebook.com/BareMoroImpro/
* youtube.com/@baremoroimpro7146
* tv.nrk.no/serie/bmi-turne
**Aviso** var et lite, hurtigtseilende og lettbevæpnet krigsskip som ble benyttet til kommunikasjon og oppklaring (utspeidning av motstandere). Navnet kommer av de spanske og portugisiske ord for *meddelelse*, *råd* og *etterretning*. I den danske marinen har man aldri hatt egentlige avisoer, oppgaven har kunnet utføres av lette kryssere eller mindre skip. Den franske, den tyske og den portugisiske marinen har imidlertid benyttet skipstypen. 

«Hela» (1941)
«Afonso de Albuquerque», senket i kamp mot indiske marinefartøyer utenfor Goa i 1961
Det siste skip i Kriegsmarine med den betegnelse var «Hela», som ble sjøsatt i 1940. Den franske og den portugisiske marinen benyttet typebetegnelsen også etter annen verdenskrig.

Referanser
----------

1. ↑  Bennike, J. (1907). *Spansk-Dansk Ordbog*. Buenos Aires: Syd og Nord. s. 48.
2. ↑  Gregersen, Axel Heide (2000). *Portugisik-Dansk/Dansk-Portugisik Ordbog*. Gyldendal. s. 36.

Eksterne lenker
---------------

* Søk etter *Aviso* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok
* Ordbog over det danske sprog
* Salmonsens Leksikon om Aviso

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin
 |
**Hans Brockenhuus von Løwenhielm til Vejrupgaard** (1679-1734) var en dansk-norsk offiser og godseier. 

Brockenhuus var sønn av generalmajor Caspar Christopher Brockenhuus og Cathrine Hedevig von Løwenhielm. Han ble hovedarving til morfaren Hans von Løwenhielms store eiendommer på det vilkår, at han skulle anta familien Løwenhielms navn og våpenskjold. Han arvet således flere gårder, hvoriblant Vejrup og Selleberg, mens han selv tilkjøpte Sanderumsgård, alle på Fyn. 

Brockenhuus von Løwenhielm var tidlig trådt i militær tjeneste. Han deltok i felttoget i Skåne og ble i 1710 oberst i rytteriet og sjef for 1. sjællandske rytterregiment. I slaget ved Gadebusch i 1712 fikk han hesten skutt under seg, ble tatt til fange men senere utlevert. Han døde 22. september 1734 som generalmajor.

Familie
-------

Brockenhuus von Løwenhielm giftet seg i 1701 med Ide Sophie von Gersdorff (1686–1726), en datter av generalløytnant Frederik von Gersdorff (1651-1724) og Edele Margrethe Krag (1665-1739), og ble herigjennom stamfar til slekten. De fikk seksten børn, hvorav 8 døde som unge.

Referanser
----------

1. 1 2   Danmarks Adels Aarbog, bind 1962[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Forsberg, Turi (2000). *herregårds historie*. [Kjølberg herregård]. s. 80. ISBN 8299575907.
3. 1 2  Bricka, Carl Frederik. «119 (Dansk biografisk Lexikon / III. Bind. Brandt - Clavus)». *runeberg.org* **(dansk)**. Besøkt 15. januar 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** WikiTree
 |
**Addisjonsreaksjon** er en kjemisk reaksjon der alle atomene i alle reaktantene er til stede i produktet. En del polymerer blir dannet ved hjelp av denne typen reaksjon.

Addisjonsreaksjoner kan bare skje med molekyler som har minst en dobbeltbinding eller trippelbinding. 

En addisjonsreaksjon er det motsatte av en eliminasjonsreaksjon. 
Vi kan dele inn addisjonsreaksjoner i tre hovedtyper, de to første er polare mekanismer:

* Elektrofil addisjon
* Nukleofil addisjon
* Friradikal-addisjon

  

Oversikt over hovedtypene av addisjonsreaksjoner. Ovenfra: elektrofil addisjon til et alken, nukleofil addisjon til en karbonylforbindelse og friradikal-addisjon av halogenion til et alken

Eksempler på addisjonsreaksjoner
--------------------------------

* **Addisjon av brom**

CH2=CH2 + Br2 → BrH2C-CH2Br

En tilsvarende reaksjon skjer med alle umettede forbindelser, og danner grunnlaget for en enkel test på umettethet, idet brom mister sin brune farge når det adderes til en dobbel- eller trippelbinding. 

* **Addisjon av vann**

CH2=CH2 + H2O → H3C-CH2OH

Denne reaksjonen danner grunnlaget for produksjon av etanol fra naturgass.

* **Addisjon av hydrogen**

CH2=CH2 + H2 → H3C-CH3

Dette skjer gjerne under høyt trykk. En tilsvarende prosess med hydrogen og umettet fett kalles gjerne herding, og brukes blant annet i margarinproduksjon.

Kilder
------

* (da) additionsreaktion i Den Store Danske Encyklopædi
* (en) addition reaction i Encyclopædia Britannica

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
Annen betydning: Kjølhaling (straffemetode)
Kjølhaling av et skip ved å krenge det mot en kai.
**Kjølhaling**, også kalt overhaling, er å krenge en fartøy så mye over på siden at en kan komme til å arbeide under bunnen på det, én side av gangen. Til kjølhaling ble det brukt kraftige taljer, halinger og spill. Som regel ble den ene enden av taljen festet et stykke opp i masten(e). Den andre enden ble godt festet på en lekter eller i en kai på land, en strand eller et svaberg med helling eller en holk eller pram med kran. Kjølhaling ble foretatt først og fremst for å stoffe og tette bordkledningen med drev og bek, såkalt kalfatring. I mange havner var det kjølhalingsklamper hvor en kunne feste taljeblokken.

Kjølhaling var krevende både for mannskap og fartøy. I tillegg til at alt løst måtte stues og surres, ble fartøyet gjerne stivet av innvendig. Blant annet ble det satt støtter mot masten nede ved kjølsvinet. Ofte ble riggen forsterket, og det ble tatt hensyn til mulig skamfiling. En dro i taljene til fartøyet krenket så mye at kjølen var over vannet.

Seilskuta Stockholmsbriggen i tørrdokk, sluseporten er bak fotografen.
Metoden med å vippe kjølen fri fra vannet har vært vanlig langs hele norskekysten, og det er mange lokale stedsnavn som antyder hvor kjølhalingen foregikk. Navn og betegnelser som «Bekhus», «Bekhuskai», "Bradbenk", "Bradbenken" og «Steinkar» antyder at det har vært kjølhaling av båter like ved. På flere sjøfartsmuseer er det utstilt kjølhalingsblokker, det vil si ekstra grove blokker med en skivediameter på rundt en halv meter. Slike blokker ble rigget med løper for å lage de kraftige taljene som trengtes for å krenge store skuter 40, 50, og kanskje 60 grader.

I havna i Jondal i Hardanger kan man se et skjær som ble brukt til kjølhaling ved overhaling (vøling) av seilskuter i eldre tider.

Rundt 1930 ble skonnerten «Gerd» kjølhalt i Mandal. Det regnes som siste gang et skip ble kjølhalt i Norge.

Istedenfor kjølhaling brukes i dag slipp, der hele farkosten heves opp på land, eller dokk, en pongtongkonstruksjon eller et basseng med sluseporter (tørrdokk) der skipene kan laste, losse eller repareres.

Referanser
----------

1. ↑  Edvard Bull: *Nordmenn før oss* bind 1 (s. 149), forlaget Tano, 1985, ISBN 82-518-2080-4

Kilder
------

* Jens Kusk Jensen: *Haandbog i praktisk sømandsskab.* København 1982.

Eksterne lenker
---------------

* Oppslagsordet «Kölhala» i *Nordisk familjebok* fra 1911 (på svensk)
* Oppslagsordet «Kölhala» i *Svenska Akademins ordbok* (på svensk)
* Oppslagsordet «Kølhale» i *Ordbog over det danske sprog 1700-1950* (på dansk)
* Kjølhalingsskjeret i Jondal[*død lenke*]
Sibeliushusets eksteriør
Sibeliushuset innvendig
**Sibeliushuset** (finsk: *Sibeliustalo*) er en kongress- og konsertsal ved bredden av innsjøen Vesijärvi i Lahtis. Den er oppkalt etter komponisten Jean Sibelius.

Allment
-------

Bygningen stod klar i mars 2000. Arkitektene Kimmo Lintula og Hannu Tikka utformet konserthuset som er bygget i tre. Akustikken var det et amerikansk firma, Artec Consultants fra New York, som var ansvarlig for. Konsertsalen har 1 229 sitteplasser. Idéen til bygget oppstod etter en arkitektkonkurranse som stilte krav om at at et gammelt snekkerverksted fra 1907 skulle inkorporeres i nybygget.

Arrangementer
-------------

Sibeliushuset var åsted for et uformelt EU-toppmøte i forbindelse med Finlands EU-formannskap i oktober 2006.

Lahtis internasjonalt kjente orgelbyggeri, Grönlunds Orgelbyggeri som holder til i Ristinkirko har også lokaler i Sibeliushuset. Sibeliushusets orgel i fransk-romantisk stil ble tatt i bruk i 2007. Orgelet er bygget av Grönlunds Orgelbyggeri i Gammelstad (Luleå). Også Sinfonia Lahti (*Lahtis byorkester*) har sitt sete i Sibeliushuset.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 26. mai 2016. Besøkt 2. juni 2016.
2. ↑  «Ranskalaisromanttiset urut soivat muhkeasti» **(finsk)**. Lahden Sibeliustalo Oy. 27. januar 2008. Arkivert fra originalen 9. februar 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Fjågesundstraumen** (eller bare **Straumen**) er ei kort elvestrekning i Kviteseid kommune i Telemark, mellom Kviteseidvatnet i vest og Flåvatn i øst. Den er rundt 1,6 kilometer lang og ligger rundt to kilometer nordvest for bygda Fjågesund.

Etter oppdemmingen av Flåvatn ved Hogga er vannstanden blitt hevet så mye at Flåvatn og Kviteseidvatn som regel ligger på samme nivå, bortsett fra når magasinet tappes langt ned. Fjågesundstraumen har dermed fått mer karakter av sund enn elv, men det store nedbørfeltet oppstrøms (2 985 km²) gir likevel en middelvannføring i Straumen på 98,6 m³/s, som er godt merkbar tross den lave høydeforskjellen.

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Elvenett.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 29. september 2018
2. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 29. september 2018

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Erik Henrik Lind** (1849–1931) var en svensk bibliotekar og navneforsker, kjente for sin samling av vestnordiske personnavn fra middelalderen.

Liv
---

Han var født i Färnebo i Värmland som sønn av skomaker Erik Johan Eriksson og Ingeborg Henriksdatter, ble student i 1871 og *filos. dr.* ved Universitetet i Uppsala i 1900. Lind var ansatt som amanuensis ved Universitetsbiblioteket i Uppsala fra 1879 og ble i 1910 utnevnt til andrebibliotekar samme sted.

Linds livsverk var en samling av alle kjente vestnordiske personnavn fra middelalderen, som han utga som *Norsk-isländska dopnamn och fingerade namn från medeltiden* (1905 og senere). Lind fikk økonomisk støtte til utgivelsen av blant andre Nansenfondet. For dette verket fikk han *Letterstedtska priset* i 1922. Han ble æresdoktor ved Uppsala universitet i 1900.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Svenskt biografiskt lexikon, «Erik H Lind», Svensk biografisk leksikon-ID 10397[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Svenskagravar.se, www.svenskagravar.se, oppført som Lind, Erik Henrik, besøkt 23. august 2022[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* «Lind, Erik Henrik», i *Nordisk familjebok*, 16. bind. Stockholm, 1912
* Roland Otterbjörk: «Erik H. Lind», i *Svenskt biografiskt lexikon*, 23. bind (1980–1981), s. 169

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt biografiskt lexikon **·** Svenske Litteraturbanken **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Bag-in-box til vin, også kalt kartongvin, pappvin, posevin, eller vin på pappboks.
**Bag-in-box** (**BIB**) er en patentert oppfinnelse, beregnet til transport og oppbevaring av væsker. BIB er systemet man bruker til pappvin.

Vinoppbevaring skjer i en plastpose som er lagt inne i en solid pappeske som er utstyrt med bærehank. Posen er påsveiset en tappemekanisme av plast som er utstyrt med forsegling. Tappen skal trekkes ut av boksen gjennom en åpning som er klargjort som perforerte spor. Posen er for øvrig diffusjonstett og av en plasttype som ikke setter smak.

Ved bruk vil posen falle sammen inne i boksen, uten at der slipper luft til. Vinen i boksen vil derfor kunne forbrukes over en lengre periode uten å bli vesentlig forringet. Holdbarheten er under stadig utbedring. En del fabrikanter har merket kartongene med «best før», og noen har antydet holdbarhet på inntil 3 måneder etter åpning, dersom det ikke slipper luft inn. 

Til å begynne med var det bare produsenter av rimelige masseforbruksviner som leverte vin i BiB. Boksene ble raskt populære, siden «nyttevekten» ble vesentlig lavere enn tilsvarende for fire vinflasker, og at innholdet kunne drikkes over en lengre periode. Vinhus som ønsket å regne seg for mere seriøse har etterhvert fulgt etter, slik at utvalget er blitt bredere. BIB er mest utbredt fra Tyskland og nordover. Sydover i Europa er fortsatt vin på flasker klart i overvekt, også i supermarkedskjedene.
**Frederik Otto von Rappe** (1679–1758) var en dansk-norsk offiser. Han var stiftamtmann i Akershus stift 1740–1750.

Slekt
-----

Han var sønn av den tyskfødte offiseren og kommandanten på Fredriksten festning Joachim Caspar von Rappe (–1699). Moren var av slekten Winterfeld. I 1728 ble han gift med den rike Dorothea Gjordsdatter (1686–1742), datter av justisråd Gjord Andersen.

Liv
---

### Militær løpebane

von Rappe ble i 1699 fenrik i Smålenske infanteriregiment, hvor han avanserte til løytnant i 1704 og kaptein i 1709. I 1717 ble han major og adjutant (*aide de camp*) hos general Erhard Wedel. Samme år fikk han oberstløytnants tittel og ble forflyttet til Akershusiske nasjonale infanteriregiment. Da dette regimentet ble delt i 1718 ble han virkelig obersløytnant ved 2. akershusiske regiment og deltok samme år i krigen under Armfeldts innfall i Trøndelag. I 1728 ble han oberst og sjef for 1. akershusiske infanteriregiment. Fra 1732 hadde han samme stilling ved det gevorbne regimentet. Han ble utnevnt til generalmajor i 1735 og var fra 1736 kommissær ved grensereguleringen.

### Embetsmann

von Rappe ble utnevnt til stiftsamtmann i Akershus stift og amtmann i Akershus amt i 1740. Han fikk tittelen geheimeråd i 1747. Fra 1750 var han overpresident i København. I 1752 fikk han tittelen generalløytnant. Som overpresident var han også overdirektør for det kongelige skuespillhuset i København. Han måtte ta avskjed på grunn av sykdom i 1754 og døde i 1758.

Ved hans død noterte presten Otto Holmboe i Christiania følgende dom om ham i sine dagboksopptegnelser: «Han var yndet af Faa, mens han levede, begrædt af Ingen, da han døde, saa han ved sin Død gjorde Verden den største Tjeneste, han nogen Tid har gjort. 3 Stene i Blæren.»

Utmerkelser
-----------

Han ble ridder av Dannebrog i 1740, og mottok troskapsordenen *L'union parfaite* i 1752.

Referanser
----------

1. 1 2   Eneveldets menn i Norge, side(r) 269[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Otto Holmboe: «Stiftsprovst Dr. Theol. Otto Holmboes Dagbogs-Optegnelser 1751–1773», i *Historisk Tidsskrift* (1880), s. 132.

Litteratur
----------

* Henrik Jørgen Huitfeldt-Kaas: «Rappe, Frederik Otto», i *Dansk Biografisk Lexikon*, XIII. Bind. Kjøbenhavn: Gyldendalske Boghandels Forlag, 1899

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** VIAF
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Paulo Muwanga** (født i 1924, død 1. april 1991) var en politiker og statsleder for Uganda.

Han satt som formann for den styrende militærkommisjonen, og han var det de-facto president for Uganda i noen få dager i mai 1980 frem til etableringen av Presidential Commission of Uganda. Denne kommisjonen, med Muwanga som øverste leder, hadde posisjonen som president i Uganda mellom 22. mai og 15. desember 1980. 

Denne kommisjonen ble innsatt etter at Muwanga, sammen med flere militære ledere, deriblant Yoweri Museveni, Oyite Ojok og Tito Okello hadde avsatt Godfrey Binaisa i et statskupp, den 12. mai 1980.

Fra 1. august til 25. august 1980, satt han som statsminister. Etter valget holdt 10. desember 1980, installerte Muwanga seg selv som leder for valgkommisjonen og erklærte Milton Obote og hans politiske parti Uganda People's Congress som valgvinner. Men valget var omstridt. Yoweri Museveni førte en geriljakrig i protest mot sin tidligere samarbeidspartner, og til slutt ble han innsatt som president.

Referanser
----------

1. 1 2   www.monitor.co.ug[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   www.monitor.co.ug[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** Munzinger (iba)
 |
Hospitalskirken i Trondheim.
Bakke kirke i Trondheim.
Det gamle rådhuset i Trondheim, som i dag fungerer som bibliotek.
**Johan Christopher Hempel** (også kjent som **J. C. Hempel** eller J. Christoffer H.) var en arkitekt og byggmester (eller såkalt murmester, ifølge historiske dokumenter) som virket i Trondheim fra først på 1680-årene og utover. Hempel tegnet og/eller ledet oppføringen av flere viktige bygg i Trondheim på begynnelsen av 1700-tallet. Han er kjent for å ha tegnet Hospitalskirken og Bakke kirke, samt det gamle rådhuset i Kongens gate 2, det som i dag er Trondheim folkebibliotek.

Bakgrunn
--------

Hempel kom trolig fra Nederland. Hans fødelsdato og herkomst er ukjent, men han døde i 1727.

Hans interesse for hollandsk barokk styrker antakelsen om hans opphav, ifølge Grankvist. Hempel kom til Trondheim etter den store bybrannen i 1681 og ble deretter benevnt som "vores murmester" av byens magistrat. Han var sannsynligvis tilkalt på kommanderende general Johan Wibes initiativ som ledd i gjennomføringen av nye, strenge brannforskriftene etter bybrannen.

Utvalgt virke i Trondheim
-------------------------

* Rådhuset i Trondheim (gamle), reist ferdig 1706 i pusset tegl med tårn. Utkast til dette ble laget både i 1688 og i 1700.
* Hospitalskirken, reist ferdig 1706 av panelt tømmer.
* Bakke kirke, reist ferdig 1715, forstørret kopi av ovennevnte kirke.

Litteratur
----------

* Gunnarsjaa, Arne (2007). *Arkitekturleksikon*. Oslo: Abstrakt Forlag AS. s. 332. ISBN 978-82-7935-197-9.

Referanser
----------

1. ↑  Trondhjems arkitektforening (1999). *Arkitektur i 1000 år. En arkitekturguide for Trondheim*. Trondhjems arkitektforening. ISBN 8299543304.
2. 1 2  Sørensen, Einar (20. februar 2017). «Johan Christopher Hempel». *Norsk kunstnerleksikon* **(norsk)**. Besøkt 29. desember 2018.
3. ↑  Grankvist, Rolf (1982). *Nidaros kirkes spital 700 år. Trondhjems hospital 1277-1977*. Trondheim: Brun. ISBN 8270284645.

Eksterne lenker
---------------

* Johan Christopher Hempel i Norsk kunstnerleksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** KulturNav
 |
**Lano Places** var en norsk rockegruppe med base i Bergen med medlemmer fra Ålesund og Stavanger.

Bandet startet som et studentband og begynte å spille på fagfester i 1997. De deltok på by:Larm i Stavanger i 1999, hvor de kom på 2.-plass i en demo-konkurranse. Lano Places fikk platekontrakt med Checkpoint Charlie Audio Productions som gav ut det første albumet, *Everyone likes to be lonely*, i 2001. Sangen «Isolation Street» fra denne platen ble A-listet på NRK P3 sommeren 2001. Albumet ble nominert til Alarmprisen 2002 i klassen årets popalbum. Samme året spilte de på Øyafestivalen og la på høsten ut på en liten turné hvor de spilte i Trondheim, Oslo, Stavanger og Bergen. Våren 2002 spilte bandet inn sitt andre album, *Walk Again*, i Musikkforum i Sandnes. Albumet ble utgitt høsten 2002 og høstet gode anmeldelser. På den etterfølgende turneen spilte de på samme steder som sist, samt Årdal, Skien, Ålesund og Etne. I desember 2011 kom Lano Places med en samling av tidligere uutgitte låter som ble spilt inn i perioden 1998-2002. Albumet het *Besides* og ble kun utgitt digitalt.

Medlemmer
---------

* Ola Kvaløy - vokal, gitar
* Ole Idar Kvelvane – bass
* Eivind Finnøy - gitar
* Pål Tore Bentsen - keyboard
* Karl Fredrik Alnes - trommer

Diskografi
----------

* *Everyone likes to be lonely* (CCAP, 2001)
* *Walk Again* (CCAP, 2002)
* *Besides* (CCAP, 2011)

Referanser
----------

1. ↑  «Lano Places». *nrk.no*. 4. mars 2002.
2. ↑  «Lano Places – på vei til noe større». *ballade.no*. 19. februar 2002. Besøkt 28. desember 2023.
3. ↑  «Pop fra Lano-steder». *aftenbladet.no*. 16. november 2001. Besøkt 28. desember 2023.
4. ↑  «Nominerte til årets Alarmpris». *ballade.no*. 12. desember 2001. Besøkt 28. desember 2023.
5. ↑  «Plate: Lano Places - Lano for liten, Lano for stor». *aftenbladet.no*. 14. oktober 2002. Besøkt 28. desember 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lano Places på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Lano Places på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Nesøytjern naturreservat** omfatter Nesøytjern på Nesøya i Asker kommune, og nedbørsfeltet som omslutter tjernet med noe tilleggsareal. Verneområdet ble fredet den 10. mars 1978 og er på ca 500 daa.

Tjernet er uten særlig påvirkning av tilsig fra omkringliggende områder. Sammen med nedbørsfeltet utgjør tjernet antagelig det eneste noenlunde intakte naturmiljø av denne typen på de kambrosilurske bergarter ved Indre Oslofjord. 

Reservatet har et stort innslag av rike vegetasjonstyper og skogtyper som ellers er sjeldne i Norge. Rik sumpskog er en av våre mest truede skogtyper som har blitt sterkt redusert i areal. Nedbygging, drenering og hogst av disse arealene er blant de største truslene. 

Det er ferdselsforbud utenom eksisterende stier i tiden 1. april – 1. desember. Dette er regulert i forskriften for reservatet som også inneholder regler om øvrig ferdsel og bruk av området.

Referanser
----------

1. ↑  (no) Nesøytjern naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

Eksterne lenker
---------------

* (no) Nesøytjern naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
* Naturreservatets verneforskrift hos Lovdata
* Brosjyren *Nesøytjern naturreservat*, utgitt av Fylkesmannens miljøvernavdeling og Statens naturoppsyn
* Skjøtselsplan for Nesøytjern naturreservat

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Søndre Verksøya naturreservat** ligger i Asker kommune i Viken, tidligere i Hurum kommune i Buskerud. Naturreservatet ble oppretta 14. desember 2007. 

Verksøya ligger i Drammensfjorden på østsida av Svelvikstrømmen, rett sør for tettstedet Verket på Hurumlandet. Formålet med vernet er å bevare et område med regionalt sjeldne strandenger, og en særegen og nasjonalt viktig insektfauna.

På øyafinnes en engvegetasjon med salttolerante grasarter og urter. Typiske planter på den tørreste delen av strandenga er engkvein, gjeldkarve, gulmaure og markmalurt. Nærmere stranda i sør finnes det forsenkninger med noe fuktigere preg med arter som kattehale, blåtopp og ormetunge. 

Sandstrandområdet har en rik og spesiell insektsfauna. Det er gjort funn av tovingene *Platypalpus vividus* og *Chersodromia speculifera* som eneste sted i Norge, og det er funnet en sjelden fauna av *aculate* (broddveps), som for eksempel veiveps, gravveps og gullveps. Dette er en av to kjente lokaliteter i Norge for den rødlista veivepsen. 

Verksøya eies av Svelvik kommune. Bruken av øya som friluftsområde er i stor konflikt med hensynet til vernet av naturmangfoldet, og slitasjen på naturen er stor. Naturmangfoldet trues også av spredning av den uønska arten rynkerose. Det er forbudt å telte og å gjøre opp ild i naturreservatet. 

Mellom 1779 og 1832 tilhørte Verksøya det Schimmelmannske glassverk på Verket. Glassverket hadde blant annet en lagerbygning for glassvarer til utskipning her.

Referanser
----------

1. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Søndre Verksøya naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
* Naturreservatets verneforskrift hos Lovdata
* Brosjyren *Søndre Verksøya naturreservat*, utgitt av Fylkesmannens miljøvernavdeling og Statens naturoppsyn

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Holtnesdalen** er en ravinedal mellom Holmsbu og Rødtangen, ved Drammensfjorden sørvest på Hurumlandet i Asker kommune. En liten bekk med mange sidebekker har over tid gravd ut dype, mørke dalsøkk i leirjordsterrenget, med bregner og løvskog på leirjorden, og barskog på knausene av drammensgranitt. 

Hele dalen på 262 dekar ble vernet som naturreservat i 1974, med en utvidelse i 2007. Naturreservatet ble opprettet for å verne et viktig edelløvskogsområde, hvor alle norske løvtrearter bortsett fra bøk forekommer. Her finnes eksempler på svartor–sumpskog, snelle–askeskog, gråor–askeskog og alm–lindeskog. I bekkekløftene finnes også velutviklede mosesamfunn. Av karplanter finnes blant annet firblad, maiblom og skogsivaks. 

Helt i nordvest finnes også den fremmede og uønskde arten kjempespringfrø.

Sørvest for naturreservatet ligger gården Holtnes, hvor det er gjort mange funn fra forhistorisk tid. Enkelte gravhauger fra jernalderen ligger innenfor grensen til naturreservatet.

Referanser
----------

1. ↑  Forfatterens observasjon, 20. juli 2008. Individene spres fra hyttefelt helt nordvest for naturreservatet.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Holtnesdalen naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
* Naturreservatets verneforskrift hos Lovdata
* Brosjyren *Holtnesdalen naturreservat*, utgitt av Fylkesmannens miljøvernavdeling og Statens naturoppsyn

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
Stol laget av den franske ebenisten Georges Jacob. Stolen er i Versailles slott.
En **ebenist** er en kunstsnekker som utfører finere snekkerarbeider og arbeider i edle tresorter. Produktene var særlig eksklusive møbler og interiørdetaljer.

Ordet er avledet fra ibenholt (*ebenholz*, *ebony* osv.), en tresort som gjerne har blitt benyttet av kunstsnekkere opp i gjennom tidene.

Betegnelsen *ebenist* er oppstått i Frankrike på 1600-tallet, og faget er særlig kjent derfra, men er også brukt i en rekke andre europeiske land. Kundene hørte til i de øvre sosiale lag.

Ebenisten var en eksklusiv møbelsnekker, og det er generelt ingen klar grense mellom møbelsnekkerfaget og ebenist. I Norge har det vært få håndverkere som har kalt seg ebenister, og møbler av slik kvalitet kom oftest til Norge som importvarer.

Blant norske møbelsnekkere i nyere tid har kalt seg ebenist var snekkermester John Bjerga (1926-2009) i Stavanger.

Referanser
----------

1. 1 2  *Salmonsens konversationsleksikon* Oppslagsord Ebenist

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Gerlof Nettelhorst** (–1643) var en livlandsk adelsmann som var lensherre i Norge. 

Han stammet fra en gammel adelsslekt som var utbredt i Pommern, Preussen og Baltikum. Nettelhorst nevnes som hoffjunker 1599–1607 hos kong Christian IV, og reiste ofte sammen med ham, blant annet til Norge. I 1602 ledsaget han kongens bror Hans på hans russiske reise. Under Kalmarkrigen gjorde han tjeneste som kaptein, og fra 1628 var han oberstløytnant og sjef for Båhusiske infanteriregiment. Når lensherren på Båhus var fraværende, førte han ofte også kommandoen her.

Lensherre og godseier
---------------------

I 1609 ble han forlent med Idd og Marker len, som han ble sittende med til sin død i 1643, men bodde for det meste på setegården Os i Halden. Hans selvrådighet skal ha fremkaldt klager fra bønder og andre, men han ble allikevel betrodd både offentlige og private gjøremål.

Nettelhorst skrev seg til flere steder, hvoriblant Os, Bergby, Holleby og Evje i Smaalenene. Han var gift først med Anne Due af Gedsholm, senere med Viveke Bielke, en søster til kansler Jens Bjelke. Nettelhorst døde i 1643, og ble bisatt i Berg kirke ved Frederikshald (Halden). Hans våpenskjold ses på altertavlen i samme kirke.

Referanser
----------

1. 1 2  Bratberg, Terje (29. juni 2022). «Gerlof Nettelhorst». *Norsk biografisk leksikon* **(norsk)**. Besøkt 7. januar 2023.
2. 1 2 3 4  Bricka, Carl Frederik. «Nettelhorst, Gerlof (Dansk biografisk Lexikon / XII. Bind. Münch - Peirup)». *runeberg.org* **(dansk)**. Besøkt 7. januar 2023.
3. 1 2  Paulsen, Erik O. (21. desember 2021). «Gerlof Nettelhorst». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 7. januar 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Geni
 |
**Jon Samseth** (født 23. juli 1954 i Trondheim) er en norsk sivilingeniør og professor i fysikk. Han har eksamen fra NTNU (tidligere Norges tekniske høgskole (NTH), i 1981. Han har Diplôme d'ingénieur (Petroleum economics) fra École Nationale Supérieure du Pétrole et des Moteurs (ENSPM) i Frankrike i 1983. Samseth har doktorgrad i fysikk (PhD) fra Massachusetts Institute of Technology i 1988.

Han er professor i energifysikk ved Oslomet – storbyuniversitetet og fast vitenskapelig rådgiver for SINTEF industri. I tillegg var han professor II ved Institutt for kjemisk prosessteknologi ved NTNU i perioden 2007-2015.

Professor Samseth har forsket på såkalte myke materialer. Innenfor dette feltet har han brukt nøytronspredning til å studere surfaktant-systemer, herunder miceller og mikroemulsjoner, aerogeler og blokk-copolymerer. Siden 2004 har han vært involvert i studiet av nanostrukturelle polymer-membraner til separering av ulike gasser.

Samseth har vært engasjert i internasjonalt arbeid gjennom IUPAP. Mellom anna var han medlem av IUPAPs første arbeidsgruppe i energi en de studerte de ulike energikildene. I 2012 har han fått i oppdrag å etablere og lede ei ny arbeidsgruppe i energi av IUPAP. Han var medlem SCOPEs evalueringsgruppe på biodrivstoff. I åra 2010 til 2013 har han vært vitenskapelig sakkyndig og deltatt i skrivearbeidet av UNEPs årbøker. I årboka for 2012 var han ansvarlig for kapittelet om dekommisjonering av kjernekraftverk.

Samseth er president i SCOPE fra 2014 .

Professor Samseth er med i den offentlige debatten på energispørsmål, særlig om bruk av kjernekraft og holder mange faglige og populærvitenskapelige foredrag om disse emnene. Samseth tar opp etiske spørsmål knyttet til energi og ser på kjernekraft som en naturlig del av energisystemet på linje med fornybar energi. 
Han blir ofte brukt av media, ikke minst i forbindelse med ulykken i Fukushima.

I 2012 ble Samseth valgt inn i Norges Tekniske Vitenskapsakademi (NTVA)..

Referanser
----------

1. ↑   Thesis
2. ↑  Lei Shao, Jon Samseth, May-Britt Hägg. "Crosslinking and Stabilization of Nanoparticle Filled Poly(1-trimethylsilyl-1-propyne) Nanocomposite Membranes for Gas Separations", Journal of Applied Polymer Science, 113, 3078-3088, 2009
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 16. september 2013. Besøkt 4. mai 2012.  IUPAP working on energy
4. ↑   SCOPE biofuel report
5. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 8. februar 2015. Besøkt 29. november 2012.  UNEP yearbook 2012
6. ↑

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av Jon Samseth i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* 

* (no) Publikasjoner av Jon Samseth i BIBSYS
* Samseth i media

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** CRIStin
 |
**Vardetjern**, også kalt Vardåstjern, er en liten myrsjø på Vardåsen i Asker. Tjernet er litt over en dekar stort, og ligger på et lite platå på om lag 300 moh. Terrenget på platået er myrlendt, med furuskog og svaberg. Tjernets nedbørsfelt er bare åtte dekar stort. Det aller meste av dette ligger på granitt, og vannet i tjernet er kalkfattig, rikt på humus og naturlig surt. Det er observert ca 30 cm lang dvergmalle, men det har ellers lite fisk. Tjernet ble kalket i 1996, for å nøytralisere effekten av sur nedbør i de foregående tiårene. Det har to utløp, som begge renner ut i Barlindbekken som igjen renner ned til i sørenden av Bondivann. Vardetjern hører dermed til Askervassdraget. Tjernet er kjent lokalt som et godt badevann, og som et fint skøytevann senhøstes.

Malle observert i Vardetjern mai 2020

Eksterne lenker
---------------

* Norges vassdrags- og energidirektorats innsjødatabase[*død lenke*]
* Miljødirektoratets faktaark om målinger av vannkvaliteten i Vardetjern
* Kartverkets faktaark om stedsnavnet Vardetjern

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Sr Ckarlottas maleri av den hellige Birgitta.
**Charlotta «Lotten» Sophia Ehrenpohl** (født 28. juli 1841 i Halmstad i Sverige, død 31. desember 1914 i Weert i Nederland) var en svensk birgittinernonne og billedkunstner (malerinne).

Liv og virke
------------

Hun var ett av syv barn of den eldste av seks døtre til løytnant Carl Adolf Ehrenpohl og Katarina Sofia Henrika Lagergren.

Clarlotta Ehrenpohl gikk i pikepensjon i Växjö og Halmstad frem til femten års alder, da hun fikk komme hjem for å undervise sine søstre i hjemmet. Hun studerte maleriunder Kilian Zoll i 1860 og bedrev 1864-1868 studier i malerkunst ved Konstakademien i Stockholm med Johan Christoffer Boklund og Fredrik Wilhelm Scholander som lærer. Hun ble ansett å ha en stor kunstnerisk begavelse og ble tildelt premier, stipendier og lovord i studieårene.

Etter eksamen i 1868 arbeidet Ehrenpohl som tegnelærer og guvernante, gav privattimer og ble engasjert for renovering av gamle familieportretter. Hun ble ansatt i 1872 som lærer i kunst ved *franska katolska skolan* i Stockholm, også kalt Slavonska skolan, som ble derevet av de franske ordenssøstrene *Filles du Coeur de Marie*. Hun var ansatt som sekretær for dronning Josefina.

Hun hadde i lengre tid opplevd en dragning til katolisismen, noe som vokste under hennes ansettelse hos den katolske Josefina. Hun ble ansatt i 1874 som tegnelærer ved en skole i Breslau, og konverterte den 7. april 1875 til den katolskr kirke. 

I 1877 forlot hun Sverige for å inntre som nonne i birgittinerklostret Maria Haart i Weert i Nederland under ordensnavnet søster **Maria Catharina av Jesus och Marias Heliga Hjärtan**. I sin tid vrd klostrret utførte hun et stort antall malerier med religiøse motiver for kirker og kloster.

Charlotta Ehrenpohl er representert ved Norrköpings konstmuseum.

Kilder
------

* Svenskt konstnärslexikon del II sid 80-81 Allhems Förlag Malmö
* *Kultur- och personhistoriska anteckningar / Andra delen*

Referanser
----------

1. ↑  *Norrköpings konstmuseum : katalog*. Norrköpings konstmuseum. ISBN 91-88244-22-9.