recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vrangforestillinger** eller **virkelighetsbrist** er oppfatninger som ikke samsvarer med virkeligheten, er åpenbart urimelige, og som normalt ikke deles av andre. For at en feilaktig oppfatning skal bedømmes som en vrangforestilling, må den representere en nokså fast overbevisning som ikke lar seg korrigere med letthet.

Vrangforestillinger kan opptre ved diverse psykiatriske tilstander, spesielt ved psykotiske lidelser. De kan variere i alvorlighetsgrad og omfang, fra enkeltstående forestillinger med minimal innvirkning på innehaverens liv til altomfattende og innfløkte systemer av vrangforestillinger som er uforenlig med normal livsførsel og sosial fungering. Innholdet i vrangforestillingene varierer. I DSM IV har man subtypene: 

* Erotomaniske vrangforestillinger. En overbevisning om at man blir elsket eller begjært. Ofte av personer med høy status.
* Grandiose vrangforestillinger. En overbevisning om at man er spesiell, eller står i et spesielt forhold til universet, maktpersoner eller Gud.
* Vrangforestillinger med sjalusitematikk. Man mener ens ektefelle eller kjæreste har et seksuelt forhold til noen andre.
* Persekutoriske vrangforestillinger. Man føler seg forfulgt av noen ukjente eller navngitte personer eller organisasjoner.
* Somatiske vrangforestillinger. Man er overbevist om at man har eksempelvis parasitter under huden.
* Mikset subtype. Flere av de ovenstående, hvor ingen er mer dominerende.
* Uspesifisert subtype.

Vrangforestillinger er *stemningskongruente* hvis de samsvarer med en patologisk stemningstilstand, som for eksempel ubegrunnede skyldforestillinger ved alvorlig depresjon eller storhetsforestillinger ved mani.

*Bisarre* vrangforestillinger betegner oppfatninger som er fullstendig umulige, og som ikke har noen gjenklang i kulturen som individet lever i. For eksempel vil en forestilling om at man er forfulgt av hemmelige Mossad-agenter være svært usannsynlig, men forsåvidt ikke umulig. Det samme gjelder en oppfatning om at man er Jesus – ut fra en kulturell kontekst er ikke dette umulig, i og med at det er en utbredt tro at Jesus en dag skal returnere.

Forestillinger som at man egentlig er to personer, at en del av kroppen er død, eller at man fjernstyres av en annen person, derimot, er ikke bare åpenbare umuligheter, men også kulturelt sett fullstendig fremmed. Slike bisarre forestillinger finnes først og fremst ved schizofreni.

Se også
-------

* Fordom
* Paranoia
* Vranglære
* Virkelighet
* Ontologi
* Konspirasjonsteorier
* Sansebedrag
* Hallusinasjoner
* Psykose

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Stanford Encyclopedia of Philosophy **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN **·** NDL
 |
Romersk Britannia, med Fosse Way i rødt
**Fosse Way** var en romersk vei i England som var en forbindelsen mellom Exeter (*Isca Dumnoniorum*) i sørvest England og Lincoln (*Lindum Colonia*) i the East Midlands, via Ilchester (*Lindinis*), Bath (*Aquae Sulis*), Cirencester (*Corinium Dobunnorum*) og Leicester (*Ratae Corieltauvorum*).

Den traff Akeman Street og Ermin Way i Cirencester, krysset Watling Street ved *Venonis* («High Cross») sør for Leicester, og løp sammen med Ermine Street i Lincoln.

Ordet *Fosse* er fra det latinske *fossa*, norsk: *grøft* og er den eneste av Englands romerske veier som fortsatt har et latinsk navn. I de første tiårene etter den romerske erobringen av England i AD 43, tilsvarte Fosse Way den vestlige grensen av det romerske området. Det forklarer at flere byer på veien ender på *-cester* eller *-chester* som stammer vanligvis fra det romerske *castrum*. Det er mulig at veien begynte som forsvarsgrøft som senere ble umgjort til en vei, eller at grøfta forløp parallell med veien ihvert fall ideler av strekningen. 

Veien var ekstrem rett: fra Lincoln til Ilchester i Somerset, det vil si bortimot 300 km, er den aldri mer en 10 km fra en rett linje. Større deler av Fosse Way er også i dag i bruk som for eksempel *A46* mellom Lincoln og Leicester eller mellom Bath og Shepton Mallet der den følger delvis gjennom blant annet en by som heter Stratton-on-the-Fosse.

Eksterne lenker
---------------

* *Roman Roads of Britain*, Chapter 7, The Foss Way , Thomas Codrington (1903)
* The Fosse Way – A Journey through Roman Britain BBC, 10. sept 2007

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Grev Vrana
**Vrana Konti**, eller **grev Vrana** fl.(1442, død 1458) var en napolitansk adelsmann, som hadde fått tittelen *conte* (greve) av Alfonso V av Aragon og som senere ble en av de nærmeste medarbeiderne til George Kastriota Skanderbeg i Albania. Han var Skanderbegs rådgiver og en av hans beste generaler, og tjenestegjorde hos ham i 16 år, fra han gikk inn i Skanderbegs tjeneste i 1442 og fram til sin død.

Vrana deltok i alle av Skanderbegs viktigste slag fram til sin død i 1458. Han er særlig kjent for sin motstand som kommandør over den albanske garnisonen under den første beleiringen av Kruja. Han ble tilbudt store pengesummer og en høy stilling i Det osmanske rike av sultan Murad II dersom han gikk over i deres tjeneste, men han avslo disse tilbudene.

Navn
----

Han er av mange historikere omtalt som «grev Vrana» eller «Urana» (albansk: Vrana Konti, italiensk: Vrana Conte, Brana Conte, conte d' Urana, latin: Uranocontes) og i noe mindre grad som **Vran** eller **Vranjanin**. Han blir også omtalt som **Vrana Altisferi** og **Uran Altisferi**, Vrana er ikke et albansk navn, men slavisk, selv om noen kilder kaller ham «en greker ved navn Vranas».

Referanser
----------

1. 1 2  Noli, Fan Stilian: *George Castrioti Scanderbeg (1405–1468)*, side 54, International Universities Press, 1947, OCLC 732882
2. ↑  Alois Schmaus 1971, ss. 242, 369
3. ↑  Noli 1947, s. 48
4. 1 2  Hetzer 1979, s. 138: «Vranakonti, Graf Uran Altisferi (auch kein sehr albanischer Name !)»
5. ↑  Byzantinoslavica 1959, s. 325: « un greco di nome Vranas» (ib. 65, 66), portait en réalité un nom slave (cf. aussi ibid. 106: Vranaconte)
***Argulus piperatus*** er en art av fiskelus. Dette er en type krepsdyr som lever som parasitter på større dyr, i regelen fisk, men også tidvis på for eksempel rumpetroll. Arten ble beskrevet først i 1921.

Anatomien er særegen, kroppen er sammenklemt og et stort skjold dekker det meste av den, men på undersiden er kroppens ledd og anatomi godt synlig. Inndelingen i hode, kropp (thorax) og bakkropp (abdomen) er tydelig. Arten er mellomstor, den er noen mm lange. Øynene er store tydelige, og de har også et *naupilus*-øye. Begge antenne-parene er omdannet til haker som holder fiskelusen fast i vertsdyret.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Argulus piperatus* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Argulus piperatus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Argulus piperatus* hos ITIS Rediger på Wikidata
* Argulidae - oppslaget i *WORMS*-databasen. Besøkt 5. januar 2014.
* Oversikt over Argulus-arter i USA - *United States Environmental Protection Agency*. Besøkt 5. januar 2014.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Tsjekkias flagg Tsjekkia |
|  i skihopping: |
| Skihopp European Youth Olympic Festival |
| Bronse | 2015 Vorarlberg |  Lagkonkurranse  |

**Zdeňka Pešatová** (født 18. januar 1999 i Jablonec) er en tsjekkisk skihopper, som representerer JKL Desná.

Pešatová debuterte i kontinentalcupen den 18. januar 2015 i Falun, hvor hun endte på en 3.- og 5.-plass i rennene. Tolv dager senere tok hun bronse i lagkonkurransen i Vinter-EYOF 2015 i Vorarlberg.

Hun ble tatt ut i den tsjekkiske troppen til Ski-VM 2015 i Falun, der hun akkurat ikke klarte å kvalifisere seg til normalbakkerennet med en 31.-plass.

Pešatová debuterte i verdenscupen i skihopping den 12. desember 2015 i Nizjnij Tagil i 2015/16-sesongen.

Hun deltok i Vinter-OL for ungdom 2016 på Lillehammer, der Pešatová endte på 10.-plass i normalbakken og 7.-plass i mikslagkonkurransen.

Pešatová ble tatt ut i den tsjekkiske troppen til Ski-VM 2019 i Seefeld. Først deltok hun i lagkonkurransen for kvinner, på lag med Marta Křepelková, Štěpánka Ptáčková og Karolína Indráčková, før hun dagen etterpå forsøkte å kvalifisere seg til normalbakkerennet, men endte akkurat utenfor topp 40 i kvalifiseringen.

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Zdenka Pesatova, www.olympijskytym.cz[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zdeňka Pešatová – Olympedia Rediger på Wikidata

* (cz) Zdeňka Pešatová – Tsjekkias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Zdeňka Pešatová – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Zdeňka Pešatová – skijumping.pl Rediger på Wikidata
**Ørkenvaran** er en middelsstor varan som er utbredt i Nord-Afrika, Sørvest-Asia og Sentral-Asia.

Totallengden kan bli opptil 150 cm. Grunnfargen varierer fra lysebrun eller gul til mørkegrå. På ryggen og halen er det ofte tverrstriper, og noen individer har gule flekker. Antall, bredde og farge på tverrstripene varierer med underarten. Formen på halen er også forskjellig hos de ulike underartene. Ungene har en skarp oransje farge med tydelige svarte tverrstriper på ryggen og halen. De avlange neseborene sitter nærmere øynene enn snutetippen.

Nominatunderarten *V. g. griseus* finnes i hele Nord-Afrika, unntatt nord for Atlasfjellene. Videre lever den på Den arabiske halvøy, og i Israel, Syria, sørøstre Tyrkia, Jordan og Irak. Det er usikkert om den også finnes i Libanon. Øst for Zagrosfjellene i Iran overtar underarten *V. g. caspius*, som også er utbredt i Turkmenistan, Afghanistan, Usbekistan, Tadsjikistan, Kirgisistan, og i Kasakhstan, der arten når sin nordgrense på 46° nord. En tredje underart *V. g. koniecznyi* finnes i Pakistan og nordvestre India.

Innenfor det enorme utbredelseområdet finnes ørkenvaran i en rekke ulike klimatyper: subtropisk ørkenklima (Sahara), middelhavsklima (sørlige del av den israelske kystsletten), tropisk ørkenklima (Tharørkenen), og innlandsklima (Kysylkum). Totallengden varierer med klimaet, slik at de lengste individene lever i det kaldeste klimaet. Merkelig nok varer vinterdvalen fra oktober–november til mars–april i hele utbredelsesområdet uavhengig av klima.

Arten har ingen nære slektninger blant nålevende varaner, og plasseres alene i underslekten *Psammosaurus*. De utdødde artene *V. marathonensis* fra Europa, og *V. darveskii* fra Tadsjikistan regnes til samme underslekt.

Litteratur
----------

* Eric R. Pianka, Dennis King og Ruth Allen King, red. (2004). *Varanoid Lizards of the World*. Indiana University Press. ISBN 0-253-34366-6.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ørkenvaran* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Ørkenvaran* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Ørkenvaran* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Ørkenvaran* hos Reptile Database Rediger på Wikidata

* (en) *Ørkenvaran* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Ørkenvaran* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Varanus griseus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Varanus griseus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Varanus griseus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Myrtis fra Anthedon** (gresk: Μυρτίς; virksom 500-tallet f.Kr.) var antikk gresk poet og den påståtte læreren av Pindaros av Theben og Korinna av Tanagra. Forskere antar at hun var den første i rekken av lyriske poeter som kom fra området Boiotia. Hennes hjemby Anthedon var en liten by i dette distriktet som grenset mot Attika i nordvest.

Av hennes poesi er alt som kjent er hva som kan bli antatt fra Plutarks parafrase fra et av hennes prosadikt. Plutark, som selv kom fra Boiotia, siterer Myrtis som kilden for fortellingen som forklarte hvorfor kvinner hadde forbud mot å sette foten i den hellige lund som var dedikert til en lokal helt, Eunostos, i byen Tanagra. Øyensynlig fortalte Myrtis' dikt om hvordan en kvinne ved navn Okna, kusine av Eunostos, ble avvist av ham, og i raseri og desperasjon over ikke gjengjeldte kjærlighet, fortalte hun sine brødre at Eunostos hadde voldtatt henne. Brødrene drepte Eunostos, men de ble deretter tatt til fange av hans far Elievs, sønn av Kifisos. Okna fikk medlidenhet for brødrene sine og tilsto at hun hadde løyet. Brødrene ble løslatt, men måtte gå i landflyktighet mens Okna avsluttet sitt liv ved å kaste seg utenfor en klippe.

I henhold til bysantinske *Suda* ble Myrtis kalt for «søtklingende», av Antipatros fra Thessalonike, og «klarlydende» av Korinna. Velklingende eller melodisk ville vi kanskje ha sagt i dag. Tilsynelatende skal Korinna også ha kritisert Myrtis, som en kvinne, for å ha dristet seg til å konkurrere med Pindaros. Tatianus, en reisende retoriker og kristen apologet fra siste halvdel av 100-tallet e.Kr. skal ha sagt at en bronsestatue av Myrtis ble framstilt av skulptøren Boiskos, men det er ellers ukjent.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Snyder, Jane McIntosh (1970): *The Woman and the Lyre: Women Writers in Classical Greece and Rome*. Carbondale, Ill: Southern Illinois University Press.
2. ↑  Plutark: *Quaestiones Graecae* 40.
3. ↑  *Suda*, oppslagsord Κορίννα , Adler-nummer: kappa 2087, Suda-Online Arkivert 13. januar 2016 hos Wayback Machine.; *Suda*, oppslagsord Πίνδαρος , Adler-nummer: pi 1617, Suda-Online[*død lenke*]
4. ↑  Antipatros i *Anthologia Palatina* 9, 26,. 7
5. ↑  Plant, Ian Michael, red. (2004): *Women Writers of Ancient Greece and Rome: An Anthology*. London: University of Oklahoma Press & Equinox Publishing.
6. ↑  Segal, Charles (1985): *The Cambridge History of Classical Literature*. Cambridge: Cambridge University Press. s. 222–244.

Litteratur
----------

* Plant, Ian Michael (2004): *Women Writers of Ancient Greece and Rome: An Anthology*. University of Oklahoma Press, Norman, ISBN 0806136219, s. 36–37.

Portaler: Litteratur | Antikkens Hellas

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC
 |
En mann som myser på en solrik dag.
Å **myse** er vil si at man ser på noe med delvis lukkede øyne. Dette kan sammenlignes med å redusere blenderåpningen på en irisblender. Mysing demper lysmengden inn til øyet slik at omgivelsene ser mørkere ut, og gir bedre dybdeskarphet på bekostning av mindre lys. Mysing kan brukes for å se i ukomfortabellt skarpt lys, eller av nær- og langsynte for å se skarpt (så lenge det er nok lys).

Som refleks
-----------

Mysing er en vanlig ufrivillig refleks for å unngå smerte eller ubehag i øynene under tilpasning til en plutselig endring i belysning, som for eksempel når man går fra et mørkt rom til utendørs på en solrik dag, spesielt blant personer med lys øyenfarge.

Pupillreaksjonen (lysrefleksen) tar omtrent fem minutter hos personer med friske øyne, og mysing og smerter utover dette kan være et tegn på lysskyhet (fotofobi).

Helseeffekter
-------------

Den eneste skaden som kan oppstå ved mysing er forbigående hodepine på grunn av langvarige muskelsammentrekninger i ansiktet.

Enkelte tror at utbredt mysing kan forverre synet permanent, men ifølge oftalmologiprofessor Robert MacLaren ved Universitetet i Oxford er dette bare en myte.

Nærsynthet, langsynthet og skjeve hornhinner
--------------------------------------------

Mysing gjøres ofte av mennesker som lider av brytningsfeil i øyet (nærsynthet, langsynthet eller skjeve hornhinner) når de ikke bruker briller. Mysingen endrer da formen til øyet slik at det midlertidig blir rundere, hvilket gjør det lettere for lyset å nå fovea på en korrekt måte.

Mysing reduserer også mengden lys som kommer inn i øyet med stor vinkel og som ellers må fokuseres med observatørens uperfekte linse og hornhinne.

Rasterbriller (engelsk *pinhole glasses*) som sterkt begrenser mengden av lys som kommer inn i hornhinnen har samme virkning som skjeling.

Se også
-------

* Lysømfintlighet

Referanser
----------

1. ↑  «the definition of squint». Besøkt 20. juli 2016.
2. ↑  Horne, Anupama. «Myth or fact: people with light eyes are more sensitive to sunlight | Duke Health». Besøkt 20. juli 2016.
3. 1 2  MacLaren, Robert. «Eyesight myths: True or false». Express.co.uk. Besøkt 20. juli 2016.
4. ↑  «UCSB Science Line». Besøkt 20. juli 2016.
5. ↑  Louisiana, Eye Specialists of. «How Does Squinting Improve Vision?». Arkivert fra originalen 10. august 2016. Besøkt 20. juli 2016.
6. ↑  Gallop, O.D. Steve. «Pinhole Glasses: Do they work for myopia reduction?». Besøkt 17. februar 2018.
Kart over kameruns topografi, med Sanaga som det sentrale vassdraget midt i landet.
**Sanaga** er ei 918 km lang elv i det sørlig-sentrale Kamerun. Elva er landets største og har to utspring, på hhv 1.150 moh. og 1.200 moh. Vassdragets nedslagsfelt er på 129 212 km². Den renner sørvestover og ut i Atlanterhavet og Biafrabukta i vest, om lag 50 km sør for Douala, etter å ha passert tropisk regnskog på begge elvens sider. 

De største byene langs elva er Ngana Ekobo (631 moh.) og Bélabo (610 moh.). Storbyen Yaoundé ligger sør for elva, men i nedslagsfeltet. Ved elva ligger bl.a Song Loulou-demningen med tilhørende vannkraftverk på 384 MW. Ved småbyen Edéa er det jernbane-overgang og hydrografisk målestasjon.

De største sideelvene er øverst *Mbuku*, og lengre nede *Mbam* på 425 km, begge kommer fra nord og renner inn på høyrebredden.

Eksterne lenker
---------------

* Sanaga Basin – Edea station.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Mandapam** er en liten landsby i Ramanathapuram i Tamil Nadu. Den berømte Pamban jernbanebro ligger øst for denne landsbyen.. Fra Rameswaram ytterst på halvøya er det fergeforbindelse over Adam's Bridge til Jaffna på Sri Lanka

Geografi
--------

Mandapam ligger på 9°17′N 79°07′Ø. og høyden over havet er 9 meter

Demografi
---------

Etter Folketellingen i India 2001 hadde, Mandapam 15799 innbyggere. Menn utgjorde 51 %, kvinner 49 %. Lesekyndigheten var 71 %, høyere enn landsgjennomsnittet, 59,5 % menn, 75 %, kvinner 66 %. I Mandapam var 13 % under 6 år. Livsgrunnlaget er først og fremst fiske. Deler av fangsten selges lokalt i Tamil Nadu, resten eksporteres.

Det indisk-norske fiskerisamsrbeidet
------------------------------------

I Mandapam hadde Fiskeriprosjektet i Kerala en underavdeling, et "sattelittprosjekt". I tillegg til to andre, i Cannanore og Karwar. I Mandapam ble det bl.a. bygget en fiskemelsfabrikk, levert fra Stord Bartz

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 30. juli 2015. Besøkt 28. juli 2015.
2. ↑  Falling Rain Genomics, Inc - Mandapam
3. ↑  «Census of India 2001: Data from the 2001 Census, including cities, villages and towns (Provisional)». Census Commission of India. Arkivert fra originalen 16. juni 2004. Besøkt 1. november 2008.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 16. juni 2004. Besøkt 15. november 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Myrtelg** (latin: *Thelypteris palustris*) er en art av bregner innenfor myrtelgslekten i hengevingfamilien. Den er den eneste arten i denne slekten som vokser i Norge, men det er to andre arter i hengevingfamilien.

Vanlig myrtelg, *Thelypteris palustris*. Bilde fra Polen.
Myrtelg er 30-60 cm høy, og opprett. Bladskaftene kan ha noen, spredte skjell, ellers er de glatte. Skaftet er litt kortere enn bladet, og brekker lett. Det er to karstrenger nederst på bladskaftene. 

Bladene er dobbelt parflikede, med litt avstand mellom bladene når man kommer nedover bladstilken. Lengre oppe sitter primærflikene helt tett, generelt har arten litt spredte og uregelmessig stående blader. Den inenrste sekundærfliken er ofte litt større enn de neste. Bladene har ikke skjell eller hår. 

De fertile bladene som bærer sporer, er lengre enn sterile blad. fertile blad har trekantete sekundærfliker som sporehushopene (sori) sitter under. Disse trekantete spore-flikene har en nedbrettet ytterkant. 

Sporehushopene på disse bregnene er små og runde med hovformet struktur, og sitter tett på "tradisjonelt" vis midt mellom midtnerven og bladkanten. Kromosomtallet (x) er 35.

Myrtelg vokser generelt i det sørlige Norden, men går litt lengre nord i Finland og grensetraktene mellom Finland og Sverige. Ellers finner vi den i Eurasia og østlige Nord-Amerika. 

I Norge finnes arten på Østlandet, på næringsrik grunn med sumpskog eller kanten av tjern og små vann. Den liker også halvskygge i bekkedrag, fukteng, kildedrag, småstrender, og myrkanter. Den vokser fra Ringsaker og Gran i nord (Hedmark, Oppland), og nedover til Halden i sørøst og Kristiansand i sørvest.

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 2. mars 2022. Besøkt 2. mars 2022.
2. ↑  Solstad H, Elven R, Arnesen G, Eidesen PB, Gaarder G, Hegre H, Høitomt T, Mjelde M og Pedersen O (24. november 2021). *Norsk rødliste for arter 2021*. Artsdatabanken. Besøkt 29. mars 2023.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Myrtelg* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Myrtelg* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Myrtelg* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Myrtelg* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Myrtelg* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Myrtelg* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Myrtelg* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Myrtelg* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Thelypteris palustris* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Thelypteris palustris* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Thelypteris palustris* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Thelypteris i Flora of North America.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |

* Myrtelg i Østfold, på Lokalhistoriewiki
**Vårmarihand** (*Orchis mascula*) er en plante i orkidéfamilien (marihandfamilien).

Utseende
--------

Vårmarihand som blomstrer 4. mai 2008, Hurum.
Vårmarihand er et fargerikt innslag i den norske orkidéfloraen, og blomstrer allerede i mai. Vanligvis har de relativt store blomstene en lilla farge, men de kan variere fra helt hvite til dypt purpurfarga. Blomstene har ofte en umiskjennelig, vond lukt som blir forsterket hvis blomstene plukkes og tas med inn.

Vårmarihand trives i god jord og er et tegn på fruktbart jordsmonn.

En vårmarihandplante strekker seg som regel opp mot 40 centimeter, og den får brede, avrundede blader oppover hele stengelen. En sjelden gang kan bladene ha flekker, noe som er mye vanligere i *Dactylorhiza*-slekta enn i *Orchis*-slekta der vårmarihand hører til.

Forekomster i Norge
-------------------

Vårmarihand er en kystbunden orkidé i Norge. I tillegg foretrekker den at det er kalk i grunnen. Allikevel er planta ganske vanlig, muligens fordi den kan vokse både i skog, myr og på kulturmark. Vårmarihand er dermed ikke freda, og er i rødlistevurderingen 2021 regnet som livskraftig (LC).

I sør har Vårmarihand forekomster langs kysten inn til Ringerike, Kongsberg og indre Telemark og Aust-Agder. Faktisk vokser den til over 100 meter over havet i Bykle. Nordover følger den kysten sammenhengende til Bodø, med flere innlandsforekomster i Trøndelag. Fra Bodø finnes den spredt til Karlsøy i nord-Troms.

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 24. november 2021. Besøkt 20. februar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *vårmarihand* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *vårmarihand* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *vårmarihand* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *vårmarihand* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *vårmarihand* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *vårmarihand* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *vårmarihand* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Orchis mascula* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Orchis mascula* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Orchis mascula* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
Myrveien.
**Myrveien** (2–32, 5–29) er en vei i tidligere Norderhov herredskommune som er oppkalt etter området den ligger i, **Myrene** eller **Myra**. Myrene tilhørte opprinnelig Kvernbergsunds-Ødegaarden, i likhet med Helgesbråten og de østre og sørlige delene av Veienmoen. Området ligger mellom Randsfjordbanen og Veienmoen og det er tilkomst dit fra Ringveien via Askveien.

Veien er i dag en blindvei. Tidligere var det mulig å ta seg til og fra Hvelven over en planovergang på Randsfjordbanen. Veien var opprinnelig forbundet med Veienmoen via Johnsebakken (som imidlertid ble kalt «Barbroen» av folk som bodde der), som lenge var farbar med både hest og kjerre og bil. Denne bakken er imidlertid nå kun en sti. Imidlertid var det tidligere en hovedvei inn til byen fra Hvelven og Tolpinrud, via den beryktede Riperbakken, der den endte opp i Stabells gate ved hotellet vi i dag kjenner som Grand Hotel, men som tidligere het Jernbanehotellet. Denne muligheten er imidlertid nå stengt for all ferdsel.

En liten avstikker midt på veistrekningen stikker opp mot krysset mellom Johnsebakken og Ringveien. Strekningen mellom Johnsebakken og Askveien var i tidligere tider en del av stamveien mellom Hønefoss og Drammen.

Se også
-------

* Ringveien
* Johnsebakken
* Askveien

Referanser
----------

1. ↑  Posten (2022) Myrveien, 3517 Hønefoss. Postens adressesøk.
2. ↑  L. E. W. «Kvernberg, Kvernbergsund, Kvernbergsund-Ødegaard». *Ringerikes Blad* 111(38). 15.02.1955. s. 4.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Mandarin Oriental** er en sørøstasiatisk hotellkjede som spesialiserer seg på hoteller i 4 og 5-stjerneskategoriene.

Det første hotellet ble åpnet i 1963, og selskapet fikk sin nåværende navn i 1963. Det har hovedtilknytning til Hongkong, og drev i 2008 21 hoteller med flere nye under planlegging: Hongkong (tre hoteller), Macao, Jakarta, Surabaya, Tokyo, Kuala Lumpur, Manila, Singapore, Bangkok, Chiang Mai, Bermuda, Miami, New York City, San Francisco, Washington D.C. Hawaii, Riviera Maya i Mexico, München, Genève, Praha, London. 

Planlagte: 

**2008**

* Beijing
* Boston
* Sanya

**2009**

* Barcelona
* Chicago
* Costa Rica
* Dellis Cay på Turks- og Caicosøyene
* Las Vegas
* Marrakech

**2010**

* Dallas
* Grand Cayman
* Guangzhou
* Milano
* Marbella
* Paris
* St. Kitts
* Taipei

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Mandarin Oriental – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Wal Hannington** (født 17. juni 1896, død i 1966) var en av grunnleggerne av Communist Party of Great Britain (CPGB) i 1920.

I 1925 var Hannington et av tolv medlemmer av det britiske kommunistpartiet som ble dømt ved Old Bailey under Oppfordring til Munity Act fra 1797, og han var en av de fem tiltalte som ble dømt til tolv måneder i fengsel.[] I 1936 publiserte Hannington sine memoarer. I denne boken forteller han om sine mange fengslinger på grunn av sine politiske standpunkt og aktiviteter, og hvordan den britiske regjeringen hadde ham og andre medlemmer av det britiske kommunistpartiet under overvåking.[]

Hannington døde den 17. november 1966 i en alder av 70 år.

Referanser
----------

1. ↑   MAK, PLWABN-ID 9810686892105606[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Oxford Dictionary of National Biography, oppført som Walter Hannington, Oxford Biography Index Number 37509[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   NUKAT, NUKAT autoritetspost n97032937[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Library of Congress Authorities, Library of Congress autoritets-ID n85033501, besøkt 16. februar 2020[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |
Inngangsparti Walaker Hotell 
**Walaker Hotell** er et hotell i Solvorn ved Lustrafjorden i Luster, i Sogn. Hotellet ligger på Vetle-Vollåker. Walaker er Norges eldste hotell (opprinnelig i som gjestgiveri) som fortsatt er i drift. Solvorn var handels- og tingsted, og strandsted for mange gårder i bygda Hafslo - mange gårder i Hafslo hadde naust i Solvorn. Hotellet ble benyttet til rettsmøtet når tinget var samlet. Hotellet har vært i drift siden 1640 og familien Nitter har drevet det siden 1690. Familienavnet Nitter skriver seg trolig fra Skottland og den første Nitter kom til Sogn i 1618. I dag er hotellets direktør Ole-Henrik Nitter Walaker og han er niende generasjon i denne stillingen.

Hotellet har en hovedbygning fra ca. 1650 som inneholder salonger, kjøkken og spisesal i første etasje, og syv gjesterom i annen etasje. I tillegg er det fire rom i «tingstova» som også er midten av sekstenhundretallet. Her er første etasje restaurert som rettslokale som bygningen opprinnelig ble brukt til. Det er også rom i et moderne motellbygg som er oppført i 1964.

Ved trehundreårsjubileet i 1990 ble en tidligere fjøs- og låvebygning ferdig restaurert og med navnet Galleri Walaker 300 brukes den til kunstutstillinger og seminarer.

Hotellet er med i samarbeidet De Historiske Hotel og Spisesteder og er tildelt Olavsrosa som er et kvalitetsmerke som tildeles av stiftelsen Norsk Kulturarv.

Referanser
----------

1. ↑  Underdal, Hans Martin (1996). *Tradisjon og atmosfære: en reise til norske trehoteller*. Kristiansund: KOM forl. ISBN 8252535968.
2. 1 2  Walaker Hotell - Galleri Walaker 300 Arkivert 22. mars 2012 hos Wayback Machine. på Olavsrosa.no Besøkt 2. mai 2013.
3. ↑  Knagenhjelm, Wibeke (1990). *Tradisjonsrike turisthotell i Sogn og Fjordane*. [Oslo]: Samlaget. ISBN 8252130763.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Walaker Hotell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Walaker Hotell på NRK Sogn og Fjordanes fylkesleksikon.
**T-banestasjoner** er jernbanestasjoner som betjener et t-banesystem, ofte kjent ved navn som "undergrunnsbane", "tunnelbane", "metro" etc. De befinner seg ofte under bakken, på bakken og i enkelte tilfeller over bakkenivå, i hevede traséer. En t-banestasjon kan betjene én eller flere linjer og ha plattformer for av og påstigning i flere nivåer eller knyttet til forskjellige tunneler i samme plan.

176 byer har t-baner med en samlet lengde på mer enn 8 000 km og mer enn 7 000 stasjoner.

På gatenivå markerer ofte t-baneselskapets logo inngangen til stasjonen. Informasjonstavler som viser linjenettet og avgangs- og ankomsttider er også viktige elementer på stasjonen. Ofte har én stasjon flere inn- og utganger for å gjøre det enklere og raskere for passasjerene og komme til og fra. Disse kan være kombinert med fotgjengerunderganger, -overganger, -tunneler, -broer og liknende installasjoner og konstruksjoner som gir økt tilgjengelighet. Stasjoner er mange steder knyttet direkte til store bygninger eller sentre som har stor publikumstilstrømning.

Noen stasjoner, spesielt langs linjer som kjører fullautomatiserte tog, er hele plattformen skjermet fra sporene med en vegg, oftest av glass, med automatiske dører. De åpner seg på samme måte som heisdører når et tog er stoppet for av- og påstigning og på denne måten elimineres faren for at passasjerer faller i sporene ved et uhell eller hopper foran toget og blir overkjørt eller skadet av de stømførende skinnene. 

Den største t-banestasjonen i verden er komplekset rundt Châtelet/Les Halles i Paris.

Enkelte t-banesystemer som i Montreal, Stockholm, Praha og Moskva er kjent for sin vakre arkitektur og kunstneriske utsmykning. Metroen i Paris er berømt for sine stasjonsinnganger i art nouveau, mens anlegget i Athen er kjent for utstilling av arkeologiske funn som ble gjort under byggingen. 

I større grad enn på jernbaner og busslinjer, har t-banestasjoner ofte karakteristisk design som bidrar til å gi den enkelte stasjon en egen identitet. Noen har skulpurer eller fresker. Baker Street-stasjon i London er dekorert med fliser som viser Sherlock Holmes. Tunnelen til Concorde-stasjonen i Paris har fått fliser med teksten fra Menneskerettighetserklæringen. I Valencia i Spania har hver eneste stasjon en egen skulptur i billetteringsområdet.

Referanser
----------

1. ↑  «World Metro List». Metro Bits. Arkivert fra originalen 23. september 2010. Besøkt 12. juli 2010.

Portal: Undergrunnsbane

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
**Wake on LAN** er en standard som gjør det mulig å slå på en datamaskin ved fjernstyring gjennom et datanettverk.

Teknisk
-------

Wake on LAN krever støtte i hovedkortet og nettverkskortet i datamaskinen. Hvis nettverkskortet er separat fra hovedkortet, for eksempel ved at det er tilkoblet PCI-bussen, må det gå en signalledning fra nettverkskortet til hovedkortet for å gi nettverkskortet strøm mens datamaskinen er slått av. Et unntak er hvis både hovedkortet og nettverkskortet har støtte for PCI 2.2. Da kan nettverkskortet ofte få den nødvendige spenningen fra PCI-sokkelen, uten bruk av en ekstra signalkabel.

Når datamaskinen slås av, settes nettverkskortet i en modus der det venter på en *Magic Packet*. Dette er en pakke som kringkastes på det lokale nettverket, og som inneholder informasjon om hvilken datamaskin som skal slås på. Når et nettverkskort mottar en slik pakke blir pakken analysert, og datamaskinen startet om mottageradressen stemmer.

Mer spesifikt utgjøres en Magic Packet av en Ethernet-ramme som består av en pakke i en tilkoblingsløs protokoll, som for eksempel UDP, adressert til en lokal kringkastingsadresse. Denne pakken inneholder en byte-sekvens spesifikk for maskinen som skal slås på. Denne sekvensen består av seks repetisjoner av byte-verdien 0xFF, og deretter 16 repetisjoner av MAC-adressen til maskinen som skal slås på.

Eksterne lenker
---------------

* AMD: Magic Packet Technology white paper
**Thomas Dexter «T.D.» Jakes sr.** (født 9. juni 1957) er en amerikansk pastor ved menigheten **The Potter's House**, en kirke med 30 000[*når?*] medlemmer i Dallas, Texas.

Bakgrunn
--------

Thomas Dexter Jakes ble født i South Charleston, Vest-Virginia Allerede som barn var han kjent i sitt nabolag som «bibelgutten». Han ble fortalt at han aldri ville være i stand til å preke på grunn av at han lespet.

Jakes ble pastor kort tid etter sin fars død, og startet sin egen menighet i Montgomery, West Virginia i 1979. Han ble fulltids pastor fra 1982, og i løpet av de første ti årene vokste menigheten til over 1 000 personer.

I en alder av 38, i 1995, ble Jakes tv-pastor. og året etter, i 1996 stiftet han The Potter's House in Dallas, Texas. Kirken bestod først av rundt 50 familier som flyttet med han. I løpet av 12 år vokste menigheten til over 30 000 medlemmer.

Referanser
----------

1. ↑   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Bishop T.D. Jakes. «Biography». T.D. Jakes Webside. Arkivert fra originalen 28. oktober 2008. Besøkt 2. november 2008.
3. 1 2  Washington Post Article Arkivert 12. juni 2008 hos Wayback Machine.
4. 1 2  «Cover Story: Bishop T.D. Jakes». PBS. Besøkt 2. november 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) T. D. Jakes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Fredrikke Tønder-Olsen** (født 26. september 1856 på handelsstedet Kopardal på øya Løkta i Dønna kommune, Helgeland i Nordland den, død 30. desember 1931 i Oslo) var en norsk gründer og landets første kvinnelige forsikringsagent. Hun gikk i gravørlære i Bodø, men svaksyn tvang henne til å velge en annen karrierevei, og hun fikk Helgelandagenturet for forsikrings-selskapet *Norden* og ble landets første kvinnelige forsikringsagent. I Kristiania startet hun *Kristiania Visergutkontor*, landets første (1894). Hun var initiativtaker til tidsskriftet *Landets Kvinder* og mottok Kongens fortjenstmedalje i 1926.

Hennes livsmotto var «Er du halt er du lam, har du vilje kjem du fram». En minnestatue over henne er reist på Vår Frelsers gravlund. Fredrikke Olsen-Tønders legat forvaltes i dag av Nordlændingernes Forening, som i 2006 arrangerte 150-årsjubileum i Oslo rådhus.

Ved Høgskolen i Nesna utgis skriftserien «Fredrikke» i hennes navn.

Litteratur
----------

* Astrid Tåvær, *Fredrikke Tønder Olsen – Høvedskvinnen fra Helgeland*, i Årbok for Helgeland, 1997
* Sanstøl, Jorunn: *Fredrikke Tønder-Olsen - grunnlegger av Kristiania Visergutkontor.* I Byminner nr.1-2008, s.32-35

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF
 |
**Mandapam leir** ble bygget tidlig på 1900-tallet av Storbritannias regjering for å huse innvandrere til India fra Ceylon som kom som for å arbeide på indiske plantasjer. Leiren ligger i Syd-India, 700 km syd for Chennai (tidligere Madras), Tamil Nadus hovedstad.

Sent på 1970-tallet startet tamiltigrene en væpnet konflikt mot regjeringen i Sri Lanka. Det toppet seg tidlig på 1980-tallet og brøt ut i en regulær borgerkrig i 1983. Tusener ble drept og mange fler deportert. Mange tamiler forlot Sri Lanka og søkte status som flyktninger i land som Canada, Storbritannia og Australia. De som ikke hadde midler eller familietilknytning måtte bli igjen. Uten noe annet sted å gå forlot de Sri Lanka med ferge fra en by i nord, Mannar, 18 km fra den indiske kyst og kom til Mandapam. Tamil Nadus regjering plasserte disse i leiren. Til tider var 70 000 flyktninger bosatt her.

En fem-års fredsavtale ble undertegnet i 2002, men konflikten fortsatte i 2005 og i 2008 var om lag 4 000 drept.

Behandling av flyktningene
--------------------------

Etter Flyktningkonvensjonen ble flyktningene ved ankomst tatt til politistatsjonen, satt i karantene og forhørt i 72 timer før de ble plassert i Mandapam leir. De fikk et mindre beløp, mat og drikke. Rasjonene var: 500 gram ris per dag, barn 400 gram. Det var tydelig at barna var underernærte.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Thomas Southcliffe Ashton** (født 1899, død 1968) var historiker. Han var professor i økonomisk historie ved London School of Economics ved University of London fra 1944 til 1954. Hans mest kjente publikasjon er *The Industrial Revolution (1760 – 1830)* (1961), som presenterte et positivt syn på denne historiske perioden.

Han donerte penger til T. S. Ashton Prize, en årlig pris fra Economic History Society som nå utgjør £750 og blir tildelt til beste artikkel i Economic History Review i de foregående to kalenderår.

Utdannelse
----------

Thomas Ashton ble utdannet ved Ashton-under-Lyne secondary school og Manchester University. Hans akademiske karriere var fokusert på økonomisk historie og finans. Ashton var assisterende foreleser i økonomi ved Sheffield University fra 1912 til 1919, og fra 1919 til 1921 foreleser og rektor ved Birmingham University. I 1921 ble han utnevnt til Senior-foreleser i økonomi ved Manchester University. Til slutt ble han Dean of the Faculty of Commerce and Administration fra 1938 til 1944. Så ble han professor i økonomisk historie ved London School of Economics hvor han var fra 1944 til 1954. Han var president for både Manchester Statistical Society (1938 – 1940), og Economic History Society (1960 – 1963).

Bibliografi
-----------

Publikasjonene hans dekker økonomien i det 18. århundre og omfatter, jern, stål og kullindustrien:

* *Iron and Steel in the Industrial Revolution* (1924)
* *The Coal Industry* (with Joseph Sykes) (1929)
* *Economic and Social Investigations in Manchester 1833 – 1933* (1934)
* *An Eighteenth-Century Industrialist: Peter Stubs of Warrington 1756 – 1806* (1939)
* *The Industrial Revolution (1760 - 1830)* (1948, 1997) online edition
* *An Economic History of the Eighteenth Century* (1955) online edition
* *Economic Fluctuations in England 1700 – 1800* (1959) edited by EB Schumpeter
* *English Overseas Trade Statistics 1697 – 1808* (1960)

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 12279824m, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   AlKindi, oppført som Thomas Southcliffe Ashton, General Diamond Catalogue ID 103833[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som T. S. Ashton, SNAC Ark-ID w6kf7632, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Oxford Dictionary of National Biography[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside til *Economic History Society*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC
 |
**Taylor Joseph «T. J.» Foster** (født 28. mai 1992 i Slave Lake i Alberta) er en canadisk ishockeyspiller som spiller for den norske klubben Frisk Asker.

Karriere
--------

Foster spilte i Western Hockey League og vant ligaen med Edmonton Oil Kings i 2011/12-sesongen. I 2013 begynte Foster på University of Alberta hvor han første året ble tatt ut på «All Rookie Team» og andre året ble tatt ut på «First All-Star Team» og «All Canadian First Team». Denne andre sesongen fikk han flest poeng i ligaen og ble kåret til «Most Valuable Player».

Etter et kort opphold i American Hockey League for Toronto Marlies og to sesonger i ECHL med Orlando Solar Bears og Norfolk Admirals, signerte Foster for GET-ligaklubben Frisk Asker foran 2017/18-sesongen.

Referanser
----------

1. 1 2   Elite Prospects[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  To nye canadiere klare

Eksterne lenker
---------------

* (en) T. J. Foster – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) T. J. Foster – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) T. J. Foster – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Zenas Leonard** (født 19. mars 1809 i Clearfield County i Pennsylvania i USA, død 14. juli 1857) var en amerikansk mountain man, oppdagelsesreisende og pelshandler, best kjent for sin dagbok *Narrative of the Adventures of Zenas Leonard*

Som ung mann arbeidet han for sin onkel i Pittsburgh før han flyttet til St. Louis for der å arbeide i kontorene til handelskompaniet Gannt and Blackwell.

I 1831 dro han avsted med et *Gant and Blackwell*-kompani på ca 70 mann på en fangst- og handelsekspedisjon. De levde av det de fikk ut av landet (Leonard skriver at 

*«The flesh of the Buffaloe is the wholesomest and most palatable of meat kind»*).
De slet under mangelen på mange fornødenheter, men samlet set en veldig rikdom av pelser. Hestene døde under den strenge vinteren, og folklene var også bær ved sultedøden. En av grunnene til at de klarte seg var at de handlet med indianerne. Blant de mest hjelpsomme av stammefolkene var en *negro* som levde blant kråkeindianerne i det nordlige sentrale Wyoming; han hevdet at han hadde vært med på Lewis og Clarks ekspedisjon; det kan ha dreid seg om slaven og oppdageren York. 

*> In this village we found a negro man, who informed us that he first came to this country with Lewis & Clark – with whom he also returned to the State of Missouri, and in a few years returned again with a Mr. Mackinney, a trader on the Missouri river, and has remained here ever since - which is about ten or twelve years. He has acquired a correct knowledge of their manner of living, and speaks their language fluently. He has rose [sic] to be quite a considerable character, or chief, in their village; at least he assumes all the dignities of a chief, for he has four wives, with whom he lives alternately.
> 
>*
I 1835 kom Leonard tilbake til Independence i Missouri med nok pelser til å kunne stablere en forretning og handelspost ved Fort Osage. Han fortsatte å handle langs elven der resten av livet.

Leonards dagbok ble utgitt i bokform av D.W. Moore fra Clearfield i Pennsylvania i 1839, etter å ha vært føljetong i avisen *Clearfield Republican*. Den har med mange detaljer om de forskjellige indianerstammer som han og hans folk hadde kontakt med.

Se også
-------

* Wildcat Bill

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w67967dn, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Zenas Leonard (1839). «Narrative of the Adventures of Zenas Leonard». Besøkt 16. juli 2011.
3. ↑  Zenas Leonard (1839). «Narrative of the Adventures of Zenas Leonard». Besøkt 16. juli 2011.
4. ↑  Sierra Nevada Virtual Museum. «Zenas Leonard». Besøkt 16. juli 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA
 |
**Jakub Jiroutek** (født 13. august 1977) er en tsjekkisk tidligere skihopper som representerte Dukla Liberec.

Han konkurrerte internasjonalt i årene 1994-2003. I verdenscupen var 1997/98 hans beste sesong, da han ble nummer 49 sammenlagt. Samme sesong ble han 10 sammenlagt i kontinentalcupen. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 5.-plass i Vikersund 1. mars 1998.

I VM i 1999 ble han nummer 50 av 67 deltakere i storbakken i Bischofshofen og nummer 51 av 69 deltakere i normalbakken i Ramsau, og han var på det tsjekkiske laget som ble nummer 7 av 12 lag i lagkonkurransen. Han deltok i VM i skiflyging i 1996, 2000 og 2002, med 21.-plass i Bad Mitterndorf (Kulm) i 1996 som beste plassering.

I senere år har han vært trener for det tsjekkiske og det italienske landslaget.

Referanser
----------

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Italy Ski Jumping Team: Jakub Jiroutek[*død lenke*] (besøkt 11. september 2011)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jakub Jiroutek – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Alyattes II** var en konge av Lydia som regjerte 619–560 f.Kr. Han var sønn av Sadyattes og kom fra mermnadedynastiet som stammet fra kong Gyges.

Kongetid
--------

Alyattes betraktes som den som grunnla det lydiske riket. I flere år fortsatte han krigen mot den greske bystaten Milet som hans far han startet, men ble til sist tvunget til å vende sin oppmerksomhet mot mederne og babylonerne lengre øst. Den 28. mai 585 f.Kr. under slaget ved Halys (ved dagens elv Kızılırmak), utkjempet mot Kyaxares av Media, skjedde det samtidig en solformørkelse (se filosofen Tales fra Milet), fiendtlighetene ble innstilt, fred ble inngått og elven Halys ble grensen mellom de to kongedømmene.

Alyattes fordrev kimmeriere fra Anatolia, underkastet karerne, og erobret flere joniske byer, inkludert Smyrna og Kolofon. Smyrna ble ødelagt og brent, i alle fall deler av den.

Han standardiserte myntvekten (1 stater motsvarte 168 hvetekorn). Myntene ble produsert ved å benytte en teknikk med ambolt og stempel hvor de fikk påtrykt et løvehode, mermnadedynastiets symbol.

Han ble etterfulgt av sin sønn Kroisos (bedre kjent i mytene som Krøsus). Hans datter Aryenis ble gift med Astyages, konge av Media.

Hans grav står fortsatt på et platå mellom innsjøen Gygaia og elven Hermos nord for Sardis. Det er en stor gravhaug med et underlag av store steiner. Den ble utgravd i 1854, ikke av profesjonelle arkeologer, men av Ludwig Peter Spiegelthal, prøyssisk konsul i Smyrna, som gravde en tunnel inn og fant et stor gravhvelv gjort av store marmorblokker med inngang ved passasje i samme stein fra sør. Sarkofagen og dens innhold hadde derimot blitt fjernet av tidligere gravplyndrere. Det som var igjen var en del ødelagte vaser i alabast, keramikk og trekull. På toppen av gravhaugen struttet en stor fallos av stein.

Referanser
----------

1. ↑   Q45270064[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Q45260873[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Gewertz, Ken (2003): Artists' visions/versions of ancient Sardis Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. Harvard News Office

Litteratur
----------

* Settipani, Christian (1991): *Nos ancêtres de l'Antiquité*, s. 152
* Lendering, Jona: «Alyattes of Lydia», *Livius.org*


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Sadyattes** | **Konger av Lydia**(619 f.Kr.–560 f.Kr.) | Etterfølger:**Krøsus** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin
 |