**Przewalskihesten** (*Equus ferus przewalskii*) eller **takhi** - av mongolsk tахь *takhi*, kinesisk 野马 *yehmah/yěmǎ*) var lenge regnet som verdens siste overlevende villhest (*E. ferus*), men nye studier har reist tvil om dette. Underarten er meget sjelden og sterkt truet av utryddelse, selv om det eksisterer et program for å sikre fortsatt eksistens.

Taksonomi
---------

Przewalskihester er også satt ut andre steder enn i Mongolia, men kun i viltreservater. Disse befinner seg i et viltreservat i Lelystad i Nederland
Przewalskihest i et viltreservat i Ukraina
Przewalskihesten har 66 kromosomer, i motsetning til hester flest som har 64 kromosomer. Hybridisering med vanlige hester vil gi avkom med 65 kromosomer, som det er lite sannsynlig vil bli fertile.

En studie publisert i 2018 reiser tvil om przewalskihestens opphav. Studien viser at przewalskihesten mest sannsynlig ikke nedstammer direkte fra villhesten, men mer sannsynlig fra tidlig domestiserte hester i Botai-kulturen, som eksisterte i Sentral-Asia (Kasakhstan) for omkring 5 500 år siden. Przewalskihesten må i så fall ha forvillet seg på et senere tidspunkt.

Den 6. september 2020 meldte Time at San Diego Zoo Global Frozen Zoo hadde lykkes med å klone en przewalskihest ved et veterinærinstitutt i Texas. Selve kloningen foregikk med bevart DNA fra en hann som ble kryo-bevart ved San Diego Zoo i 1980. Det klonede føllet har fått navnet «Kurt», etter dr. Kurt Benirschke som grunnla San Diego Zoo Global Frozen Zoo.

Biologi
-------

Przewalskihesten, som lokalt i Mongolia kalles *takhi* (som betyr *ånd*), minner om en fjordhest i utseende, men den er fysisk mindre og har en mer tønneformet kroppsbygning enn andre hester. Skulderhøyden er cirka 130–150 cm og kroppslengden cirka 220–260 cm. Vekten ligger rundt 250–360 kg.

I likhet med fjordhesten har også przewalskihest stående kortvokst (stri) man. Przewalskihesten var utbredt i Mongolia og i tilstøtende landområder på Kinas side av grensen mellom disse landene, og da spesielt i enkelte områder av Gobiørkenen.

Den eurasiske villhesten døde ut i vill tilstand på 1960-tallet, men 13 eller 14 individer overlevde i dyrehager rundt om i verden, hvorav dagens przewalskihester er etterkommere av 12 av dem. Den tyske zoologen Friedrich von Falz-Fein var den første som fanget en przewalskihest og klarte å få den til å formere seg i fangenskap. Etterkommere av hans avl dannet siden grunnlaget for å restituere villhesten, som nå bare overlever i egenskap av przewalskihesten. I 1945 var populasjonen av villhester i fangenskap på 31 dyr, et antall som etter planmessig avl var økt til cirka 150 dyr på begynnelsen av 1990-tallet. Eksemplarer etter dette avlsarbeidet har siden blitt ført tilbake til sitt naturlige habitat i Mongolia, der villhesten nå trives og formerer seg fritt i naturen. Et program for å sikre artens framtid som villhest er også igangsatt.

Przewalskihesten døde faktisk ut i vill tilstand og måtte gjenskapes, basert på eksemplarer som overlevde i ulike dyrehager rundt om i verden. En liten gruppe slike hester er siden gjenintrodusert i Mongolia, der hestene nå lever fritt igjen. For å bevare denne unike villhesten har man beskyttet hestens naturlige beiteområder som nasjonalpark.

I 2005 ble denne villhestbestanden beregnet til 258 dyr. Per januar 2008 var det ifølge IUCN omkring 325 frittlevende przewalskihester i Mongolia. I tillegg finnes det omkring 120 slike villhester som brukes i avl av kinesiske myndigheter. Per 1. januar 2014 var det totale antallet (både frittlevende og i fangenskap) hester oppe i 1 988, hvorav 883 hingster og 1 101 hopper (4 hester hadde ukjent kjønn). Det frittlevende antallet i Mongolia var oppe i 387 individer.

En flokk Przewalskihesten finner man i Cévennes National Park, Massif Central, i Frankrike. Flokken var i 2022 på ca. 30 hester som senere skal flyttes til sine naturlige leveområder i Mongolia.

Det finnes også en flokk som virker til å trives i Tsjernobylområdet i Ukraina. Hesterasen ble satt ut der på 1990-tallet, og i 2018 ble det født minst 22 føll

Referanser
----------

1. 1 2 3  King, S.R.B. Boyd, L. Zimmermann, W. & Kendall, B.E. 2015. *Equus ferus* ssp. *przewalskii* (errata version published in 2016). The *IUCN Red List of Threatened Species* 2015: e.T7961A97205530.. Downloaded on 07 September 2020.
2. 1 2 3 4 5 6 7  Smithsonian (2020) Przewalski's horse. Smithsonian’s National Zoo & Conservation Biology Institute. Besøkt 2020-09-07
3. ↑  Gaunitz, C. Fages, A. Hanghøj, K. Albrechtsen, A. Khan, N. Schubert, M. ... & de Barros Damgaard, P. (2018). Ancient genomes revisit the ancestry of domestic and Przewalski’s horses. *Science*, **360**(6384), 111-114. DOI:
4. ↑  Sarah Gibbens (2018) How DNA Proved Wild Horses No Longer Exist. *National Geographic.* 2019-10-03.
5. ↑  Elizabeth Pennisi (2018) Ancient DNA upends the horse family tree. *Science.* 2019-10-03.
6. 1 2 3  Madeleine Carlisle (2020) First Clone of Endangered Przewalski’s Horse Born in Conservation Effort to Save the Species. *TIME*, September 6, 2020. Besøkt 2020-09-07
7. ↑  Clare Kingston (2005) «An extraordinary return from the brink of extinction for worlds last wild horse». Innovations report, 20.12.2005. Besøkt 2020-09-07
8. ↑  «The Prjewalski horse on the Causse Méjean». *Le chemin de Saint Guilhem* **(engelsk)**. Besøkt 19. mars 2022.
9. ↑  «Spør en forsker: Tåler dyr og planter mer radioaktivitet enn oss?». *forskning.no*. 26. mars 2016. Besøkt 28. mars 2022.
10. ↑  Orizaola, Germán. «The mystery of Chernobyl's wild horses». *The Conversation* **(engelsk)**. Besøkt 28. mars 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Przewalskihest* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Przewalskihest* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Equus przewalskii* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Equus przewalskii* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Equus ferus przewalskii* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |