**E** (forenklet kinesisk: 诶话; tradisjonell kinesisk: 誒話; pinyin: *Ē huà*) eller **wuse/wusehua** (forenklet kinesisk: 五色话; tradisjonell kinesisk: 五色話; pinyin: *Wŭsè huà*; bokstavelig «farget språk») er et blandingsspråk som er en blanding mellom tai-språk og kinesisk som snakkes primært i det autonome fylket Rongshui i Guangxi i Kina. E inneholder trekk fra både kinesisk og tai-språk, hovedsakelig der kinesiske ord tilpasses grammatikken til tai-språkene. E er et tonespråk med sju toner og inneholder noen sjeldne fonemer: ustemte versjoner av nasale konsonanter og alveolar lateral approksimant.

Etymologi
---------

Es uvanlige korte navn skrevet med pinyin, som også er dets autonym, består av enkeltbokstaven *e*. Tegnet, som skrives «诶» i forenklet kinesisk og «誒» i tradisjonell kinesisk, uttrykker vanligvis bekreftelse. Språkets brukere refererer også til språket som *kjang e*. *wusehua* er et annet, nedlatende navn på e.

Geografisk utbredelse
---------------------

I 1992 ble e snakket av rundt 30 000 mennesker, men innen 2008 hadde dette tallet sunket til 9 000. De fleste etalende klassifiseres som zhuanger av den kinesiske regjeringen. Etalere bor primært i Guangxi, mer spesifikt i det autonome fylket Rongshui og tilgrensende områder i Luocheng Mulao. Etnlogoue klassifiserer e som rang 6b (truet). Andre språk etalere bruker er kantonesisk og guiliu-varianten av sørvestmandarin.

Fonologi
--------

Konsonantene og vokalene i e er for det meste de samme som i foreldrespråkene. Det har imidlertid noen uvanlige konsonanter: de ustemte nasale konsonantene [n̥], [ŋ̥] og [m̥], og den ustemte alveolare laterale approksimanten [l̥]. Alle er ustemte varianter av konsonanter som i de fleste andre språk nesten alltid er stemte. E tillater stavingsbærende konsonanter og diftonger.

Konsonanter|  | Labial | Alveolar | Alveo-palatal | Velar | Glottal |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| vanlig | sib. | vanlig | lab. |
| Nasal | mm̥ | nn̥ |  |  | ŋŋ̥ |  |  |
| Plosiv | vanlig | p | t | t͡s |  | k | kʷ |  |
| aspirert | pʰ | tʰ | t͡sʰ |  | kʰ |  |  |
| Frikativ | f |  | s | ɕ |  |  | h |
| Approksimant |  | ll̥ |  | j |  | w |  |

Vokaler|  | Fremre | Bakre |
| --- | --- | --- |
| urundet | urundet | rundet |
| Trang | iy |  | u |
| Halvtrang | e |  | o |
| Sentral |  | ə |  |
| Halvåpen | ɛ |  |  |
| Åpen |  | a |  |

I likhet med de fleste andre språk i Sørøst-Asia, inkludert tai-språkene og variantene av kinesisk, er e et tonespråk. Det beskrives at språket har sju toner, der den sjuende varierer allofonisk med lengden på vokalen den tilhører. Med numre fra 1 til 5, der 1 er den laveste og 5 er den høyeste tonen, er konturene til de forskjellige tonene i e som følger.

Tonekonturer| Tone | Kontur | Tonebokstav |
| --- | --- | --- |
| 1. | 42 | ˦˨ |
| 2. | 231 | ˨˧˩ |
| 3. | 44 | ˦ |
| 4. | 35 | ˧˥ |
| 5. | 24 | ˨˦ |
| 6. | 55 | ˥ |
| 7. | Kort | 24 | ˨˦ |
| Lang | 22 | ˨ |

Grammatikk og ordforråd
-----------------------

E klassifiseres vanligvis som et blandingsspråk som blander tai-kadai-språk og sinotibetanske språk, som begge har utbredelse i Kina og Sørøst-Asia. Noen ikke-kinesiske akademikere regner det imidlertid som et tai-kadai-språk med innflytelse fra kinesisk. Uansett hvordan man klassifiserer det er grammatikken lik den i tai-grenen av tai-kadai-språkene. Mer spesifikt regnes grammatikken som en blanding av grammatikken i zhuang, mulam og kam. Språket caolan i Vietnam har mange likhetstrekk med e.

Ordforrådet er imidlertid for det meste kinesisk, basert på guiliu- og tuguai-variantene av pinghua. Av de 2 000 vanligste ordene i e har bare 200 tai-kadai-opphav. E arver også elementer av disse kinesiske variantenes fonologi og hvordan sammensatte ord dannes. Es morfologi er primært analytisk, der konsepter som nektingsord uttrykkes med hjelpeord (*pat6*, *m2*), og ingen pronominal samsvarsbøyning.

I pronomenene skiller e mellom første, andre og tredje person, mellom entall og flertall; og, i andre person flertall, mellom inklusiv og eksklusiv «vi». E har ikke noen grammatiske kjønn.

Pronomen| Person | Entall | Flertall |
| --- | --- | --- |
| 1. | *ku1* | *lau2* (inkl.)*kju1* (ekskl.) |
| 2. | *ŋ2* | *su1* |
| 3. | *mo5* | *mo5 kjau1* |

Tall| Nr. | E |
| --- | --- |
| 1 | *je:t6* |
| 2 | *soŋ1**ŋ̥i5* |
| 3 | *sam1* |
| 4 | *si4* |
| 5 | *ŋ̥a3**ŋo3* |
| 6 | *l̥ok6**lok7* |
| 7 | *tshat6* |
| 8 | *pe:t6* |
| 9 | *kjəu3* |
| 10 | *tɕəp7**ɕəp7* |

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7  «ABVD: Wusehua (Rongshui)» **(engelsk)**. Austronesian Basic Vocabulary Database. Arkivert fra originalen 19. desember 2014. Besøkt 13. mars 2017.
2. 1 2 3 4 5 6  Jerold A. Edmondson (1992). *The language game: papers in memory of Donald C. Laycock* **(engelsk)**. Canberra: Australian National University.
3. ↑  «Unihan data for U+8A92» **(engelsk)**. Unihan Database. Besøkt 13. mars 2017.
4. 1 2  *International Encyclopedia of Linguistics: AAVE–Esperanto* **(engelsk)**. Oxford University Press. 2003. ISBN 978-0-195-16783-2.
5. 1 2 3 4 5  «E» **(engelsk)**. *Ethnologue*. Besøkt 13. mars 2017.
6. ↑  Christopher Moseley (2012). *Atlas of the World's Languages in Danger* **(engelsk)**. UNESCO Publishing. ISBN 978-0-956-60524-5.
7. ↑  Luo Meizhin (2007). *中国的语言* **(kinesisk)**. Commercial Press.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | UNESCO lang
 |