recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Elias Ottosen** (født 1993) er en norsk friidrettsutøver fra Spydeberg. Han driver i hovedsak med 800 og 1500 meter, mellomdistanse. Han konkurrerer for Ullensaker/Kisa. Ottosen er kjent som en god avslutter, noe som gjør han god i mesterskap.[] Hans personlige rekorder er 1,48,32 på 800 meter og 3,46,66 på 1500 meter.[]

Ottosen kom til friidretten fra fotballbakgrunn og begynte med friidrett da han var 16 år gammel, og tok da sin beste mesterskapsplassering hittil, med 4 plass på 1500 meter fra Byrkjelo.[]

Han var ankermann for Ullensaker/Kisa da de tok sitt første NM-gull fra NM Stafetter i Grimstad 2014.[]

Ottosen har også ved flere anledninger representert Norge i internasjonale mesterskap.[]

Referanser
----------

1. ↑   Diamond League athletes database, Diamond League athlete ID 14473432, verkets språk engelsk, besøkt 14. april 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 014473432, verkets språk engelsk, besøkt 14. april 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Slo tyver med pokal». *Smaalenens avis*. 16. august 2014.
4. ↑  «Elias (20) kjemper for plass». *Smaalenenes avis*. 23. januar 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Elias Ottosen – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Elias Ottosen – Diamond League Rediger på Wikidata
**Dylan Groenewegen** (født 21. juni 1993) er en nederlandsk syklist.

Meritter
--------

2013
Ronde van Noord-Holland
Kernen Omloop Echt-Susteren
2014
2. etappe, Normandie rundt
Flandern rundt - U23
Rund um Düren
2015
Arnhem-Veenendaal Classic
Brussels Cycling Classic
2016
3. etappe, Vuelta Ciclista a la Communidad Valenciana
1. etappe, Driedaagse van West-Vlaanderen
1. etappe, Tour de Yorkshire
Heistse Pijl
Rund um Köln
3. etappe, Ster ZLM Toer
Nederlandsk mester i landeveisritt
Arnhem-Veenendaal Classic
4. etappe, Tour of Britain
1. etappe, Eneco Tour
Tour de l'Eurométropole
2017
1. etappe, Tour de Yorkshire
2. og 4. etappe, Tour of Norway
2. og 3. etappe, Ster ZLM Toer
21. etappe, Tour de France
7. etappe, Tour of Britain
5. etappe, Tour of Guangxi
2018
1. etappe, Dubai Tour
1. og 4. etappe, Volta ao Algarve
Kuurne–Brussel–Kuurne
2. etappe, Paris–Nice
1. 3. og 4. etappe, Tour of Norway
2. etappe, Slovenia rundt
7. og 8. etappe, Tour de France
Veenendaal-Veenendaal Classic
Kampioenschap van Vlaanderen
1. etappe, Tour of Guangxi
2019
5. etappe, Volta a la Comunitat Valenciana
4. etappe, Volta ao Algarve
1. og 2. etappe, Paris–Nice
Driedaagse Brugge-De Panne
1. 2. og 3. etappe, Firedagers i Dunkerque
1. og 2. etappe, ZLM Tour
7. etappe, Tour de France
1. 3. og 5. etappe, Tour of Britain
Tacx Pro Classic
2020
1. og 3. etappe, Volta a la Comunitat Valenciana
4. etappe, UAE Tour
2021
1. og 4. etappe, Tour de Wallonie
1. etappe, Danmark rundt
2022
3. og 5. etappe, Saudi Tour
4. etappe, Ungarn rundt
Veenendaal-Veenendaal Classic
2. etappe, Tour of Slovenia
3. etappe, Tour de France
2. etappe, Arctic Race of Norway
2023
1. etappe, Saudi Tour
5. etappe, UAE Tour
1. etappe, Tour de Hongrie
1. og 2. etappe, Slovenia rundt

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (de) Dylan Groenewegen – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Dylan Groenewegen – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Dylan Groenewegen – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Dylan Groenewegen – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Dylan Groenewegen – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Dylan Groenewegen – CycleBase Rediger på Wikidata


| * v
* d
* r
Team Jayco AlUla (2023) |
| --- |
| 
* Balmer
* Berhe
* Colleoni
* Craddock
* De Marchi
* Dunbar
* Durbridge
* Engelhardt
* Grmay
* Groenewegen
* Hamilton
* Harper
* Hepburn
* Jansen
* Juul-Jensen
* Maas
* Matthews
* Mezgec
* O’Brien
* Peña
* Porter
* Pöstlberger
* Quick
* Reinders
* Scotson
* Sobrero
* Stewart
* Štybar
* Yates
* Zana

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |
*For tegneserieantologien, se Slagg (tegneserieantologi).*
Slaggklump av myrmalm fra Vest-Torpa.
**Slagg** er først og fremst betegnelsen på brent/delvis smeltet gråberg og *slaggdannere*. Mange forveksler fels med slagg. Dette er ikke rart, siden begge deler kan være avfall fra gruveindustri, men det er avfall fra forskjellige ledd i prosessen for å få fram ren malm, og benevnelsene må derfor ikke blandes. 

Slagg er egentlig avfallet fra en smelteprosess for å foredle metaller. Om en har en stein som inneholder kobbermalm, kan denne varmes opp slik at kobberet blir flytende – og en kan få ut rent kobber. I tillegg tilsettes stoffer, som olivin, kvarts, kalkstein eller lignende, som er såkalte *slaggdannere*. Disse danner kjemiske forbindelser, og dermed slagg, som er avfallet fra prosessen. Slagget flyter som regel oppå metallet som foredles (smeltebadet), og kan dermed tappes eller skrapes av overflaten, og en vil stå igjen med rent metall i smeltedigelen.

Eksempler
---------

* De berømte *Slagghaugene* på Røros er altså avfall fra smeltehyttene, hvor kobberholdig malm ble varmet opp for å få ut rent kobber.
* *Felshaugene* vi kan se ved gruvene på Blaafarveværket er derimot gråberg, som er sortert ut rett etter at de kom ut fra gruvene, fordi de ikke inneholder malm i det hele tatt.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** NDL
 |
**Ci** (kinesisk: 詞, eller 辭, pinyin: *cí*) er en kinesisk form for lyrikk som utviklet seg under Liang-dynastiet etter inspirasjon fra *Shijing* og *Yuefu*. 

Det dreide seg opprinnelig om folkelige uttrykk for lengselsfølelser slik en delvis fiktiv person skulle oppleve dem. Det oppstod ofte anonymt, ikke minst i de større byenes bordellområder. Stilen ble grepet fatt i av store kinesiske diktere som åpnet lyrikkstilen for et bredere tematisk spektrum. Ci-diktningen nådde et høydepunkt under Song-tiden, og både Taizong- og Renzong-keiserne bidro til dens popularitet. 

I formen var ci-diktene heller fri, og var ikke bundet av de mangfoldige begrensninger som lyrikkstiler som for eksempel *Gushi* eller særlig *Jintishi*. De ble imidlertid sunget til bestemte fastlagte melodier som var å finne i rikholdige håndbøker. Særlig berømt er en håndbok med 875 melodier til utvalg (*Cilü*) og en annen med 826 melodier med 2306 varianter (*Cipu*).

Til de viktigste *ci*-diktere hører Wen Tingyun, Wei Zhuang, Li Houzhu, Su Dongpo, Liu Yong, Xin Qiji og Ouyang Xiu.

Litteratur
----------

* Helwig Schmidt-Glintzer: *Geschichte der chinesischen Literatur*, Bern 1990, ISBN 3406453376

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN **·** NDL
 |
| Indianerkrigene |
| --- |
| Konflikt: Siouxopprøret |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 18. august 1862 |
| Sted | det nedre siouxreservatet, Minnesota44°31'38"N 94°57'31"V |
| Resultat | Dakota-sioux seier |

 |
| Stridende parter |
| Dakota | USA |
| Kommandanter og ledere |
| Lille Kråke |
| Tap |
| ingen | 20 drepte
10 tilfangetatte

47 flyktet |

| Siouxopprøret |
| --- |
| Det nedre indianeragenturet – Redwood Ferry – New Ulm – Fort Ridgely – Birch Coulee – Wood Lake |

**Slaget ved det nedre siouxagenturet** var åpningsslaget i siouxopprøret i august 1862. Etter den innledende konflikten ved Acton den 17. august, hvor fem hvite nybyggere ble drept, var spenningen svært høy hos indianerne i området. Siouxene fryktet at mordene ville bringe represalier fra den amerikanske hær. Høvdingene Shakopee og Red Middle Voice samlet sammen til et rådsmøte der hvor Lille Kråke bodde for å diskutere situasjonen. Lille Kråke hadde svært liten lyst til å gå til krig, men etter lengre diskusjoner ble han med på å lede indianerne i en krig som skulle drive de hvite vekk fra området.

På morgenen den 18. august ankom og omringet en stor gruppe med krigsklare indianere bygningene ved det nedre sioux-agenturet, ett tettsted befolket av indianeragenten og flere av myndighetenes utsendinger. Siouxene gav signal og de utførte et overraskelsesangrep. Indianeragenten Andrew Myrick klarte å rømme fra stasjonens lagerbygning gjennom et vindu i andre etasje, men ble drept før han nådde dekning. Liket hans ble ifølge vitner senere funnet med munnen full av gress i hevn for hans merknad om at indianerne kunne spise gress om de var sultne. Tilsammen ble 20 mennesker drept, ti tilfangetatt og 47 klarte å stikke av. Når flyktingene nådde Fort Ridgely, ble en unnsetningsstyrke på 40 mann sendt ut, men de skulle bli slått i slaget ved Redwood Ferry.

Portal: Militærhistorie
Folio 309r fra Kellsboken, et eksempel på insulær majuskelskrift med forstørrede initialer og diminuendoeffekt
**Insulær skrift** er en form for håndskreven skrifttype fra middelalderen som utviklet seg i Irland og senere Storbritannia. Den spredte seg siden til kontinentet gjennom innflytelse fra keltisk kristendom, hvor irske, skotske og angelsaksiske misjonærer opprettet klostere kjent som Schottenklöster.

Skrifttypen er assosiert med insulær kunst og først og fremst bevart gjennom illuminerte insulære manuskript. Den er nært beslektet med uncial-skrift, og den mest kjente formen for insulær skrift er en majuskelskrift (skrift med «store bokstaver») kjent som *insulær majuskel*.

Manuskripter skrevet i insulær skrift har forstørrede initialer, ofte vakkert dekorerte. Dette er et fellestrekk for mange skrifttyper fra middelalderen, men et særtrekk ved insulær stil var at også de første bokstavene etter initialene var forstørret, men gradvis ble mindre inntil de nådde vanlig teksstørrelse. Dette fenomenet er kjent som *diminuendo*. Høye bokstaver som b, d og h er skrevet med trekant- eller kileformet topp. Buene på bokstaver som b, d, p og q er svært vide.

Skrifttypen bruker mange ligaturer (sammenvokste bokstavpar), og låner også stenografiske tegn fra notae Tironianae, mest utbredt et tegn for ampersand som minner om et senket sjutall, 7. Boktavene kunne formet for å tegnes med et enkelt pennestrøk, noe som var mulig fordi manuskripter på De britiske øyer ble skrevet på glatt vellum og ikke papyrus som hadde er mer ujevn overflate. Det ble vanligvis skrevet uten mellomrom mellom ordene.

* Den moderne gæliske skrifttypen Ceanannas (midterste kolonne) er formet etter skriften i KellsbokenDen moderne gæliske skrifttypen *Ceanannas* (midterste kolonne) er formet etter skriften i Kellsboken
* Forenklet oversikt over forholdet mellom ulike historiske skrifttyper. Uncial-skriften utviklet seg fra romersk (Trajan) og gresk uncial (Greek Uncial) og dannet grunnlag for karolingisk minuskel (Caroline) som igjen videreutviklet seg til gotisk trykkskrift (Textura quadrata og Fraktur) som også ble påvirket av insulær skrift (Insular).Forenklet oversikt over forholdet mellom ulike historiske skrifttyper. Uncial-skriften utviklet seg fra romersk (*Trajan*) og gresk uncial (*Greek Uncial*) og dannet grunnlag for karolingisk minuskel (*Caroline*) som igjen videreutviklet seg til gotisk trykkskrift (*Textura quadrata* og *Fraktur*) som også ble påvirket av insulær skrift (*Insular*).

Se også
-------

* Uncial-skrift, rund skrifttype for gresk, latin og gotisk i bruk fra 300- til 700-tallet
* Karolingisk minuskel, «standardisert» skriveskrift med små og store bokstaver for middelalderlatin i bruk fra 800- til 1200-tallet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Hovedbygningen på Lesja Jernverk i 1752, det året Jens Holmboe ble født.
**Jens Holmboe** (født 5. november 1752 i Lesja, død 4. desember 1804) var fra 1781 fogd i Senjen og Tromsø fogderi, og er kjent for å ha bidratt til bureisningen i Målselvdalen.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Jens Holmboe var sønn av Hans Jenssen Holmboe (1721–1756) og Birgitte Marie Reinholtsdatter Ziegler (1723–1778), som var datter av Reinhold Ziegler (1677–1729) som eide jernverket i Lesjaverk (etablert 1659). Hans Jenssen Holmboe hadde i 1750 kjøpt jernverket av svigerfarens etterkommere, men døde i 1756 da Jens var kun fire år. Så mora giftet seg med Paul Holst Irgens (1724–1784) som var sjef ved Folldals kopperverk. 

I 1783 giftet han seg med Anna Margrethe Irgens (1766–1851) fra Tromsø, datter av presten Johannes Irgens (1723–1782) som var storebroren til stefaren Paul.

### Virke

Etter å ha vært fullmektig hos amtmann Even Hammer (1732–1800) i Molde 1773, altså for Romsdals amt, jobbet han hos Finanskollegiet i København fra 1775 til 1781 og var med i Det Norske Selskab. Samtidig tok han en dansk juridisk eksamen i 1776 og fikk begynne ved Københavns Universitet. Han ble i 1781 utnevnt til fogd i Senjen og Tromsø fogderi som hadde blitt etablert i 1668 som en del av Nordlandenes amt.

**Målselvdalen:** Jens Holmboe fikk tilflyttere fra Østerdalen til å flytte til Målselvdalen og etablere jordbruk der. Sammen med skoginspektør Nicolai Hersleb Ramm (1756–1830) fra Røros saumfarte Holmboe dalen i 1789, og med hjelp fra storbonden Ole Olsen Evenstad fra Stor-Elvdal kom flyttingen i gang.

Han sluttet i jobben i 1800 og døde fire år etterpå. Han hadde fra 1785 eid og bebodd gården Ervik i Trondenes. Gården ble bra og han fikk i 1801 en gullmedalje fra *Det kgl. danske Landhuusholdningsselskab*.

Se også
-------

* Holmboe – slekt
* Ziegler (adelsslekt)
* Irgens – slekt

Referanser
----------

1. ↑  Tove Bull. (no) Jens Holmboe (1752–1804) i Norsk biografisk leksikon
2. ↑  Nicolai Hersleb Ramm i lokalhistoriewiki.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Ciadenac** (ladinsk, uttales «tsja-denatsj»), **Rosengarten** (tysk, uttales «rå:zn-gartn») eller **Catinaccio** (italiensk, uttales «katinatsj-jå»), er en 10 km lang fjellkjede i Dolomittene (Nord-Italia), som skiller Eisack-, Tierser- og Eggendalen (Syd-Tirol) fra Fassadalen (Trentino).

De høyeste toppene er

* *Antermoa* (ty. *Kesselkogel*, it. *Catinaccio d'Antermoia*, 3004 moh.),
* *Rosengartenspitze* (it. *Cima Catinaccio*, 2981 moh.),
* *Tor de Vaiolet* (ty. *Vajolet-Türme*, it. *Torri del Vajolet*, 2821 moh.) og
* *Laurinswand* (it. *Croda di Re Laurino*, 2813 moh.).

Ciadenac ligger på grensen mellom det ladinske språkområdet i øst og det tyske i vest, selv om det også fins italiensktalende minoriteter i begge områdene (rundt 16 %). Fjellene som Ciadenac grenser til, er Schlern og Saslonch i nord, og Latemar syd for Costalungapasset. På den motsatte siden av Fassadalen ligger Marmolada.

Fjellenes tyske navn, *Rosengarten* (= «rosehage»), henspiller på den rosa fargen som fjellene – sett fra vest – får i solnedgang. Fargen skyldes bl.a. mineralet dolomitt, som kjeden er oppbygd av. Ifølge et sydtirolsk sagn lå dvergekongen Laurins rike på Rosengarten. Da han ble tatt til fange av menneskene, forbannet Laurin rosehagen sin og sa at den skulle være usynlig «både dag og natt». Siden han ikke nevnte skumringen, kan man fremdeles se Laurins rosehage før mørkets frembrudd.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rosengarten group – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Rosengarten group – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Nærkamp mellom Ali ibn Abi Talib (venstre) og Amr ibn ‘Abd Wudd (høyre) i løpet slaget ved diket. Ukjent tegner.
**Slaget ved diket** (arabisk: غزوة الخندق, *Ghazwah al-Khandaq*), også kjent som «Forbundfellenes krig» (arabisk: غزوة الاحزاب‎, *Ghazwah al-Ahzab‎*), var en 27 dagers lang beleiring av Yathrib (dagens Medina) av arabiske og jødiske stammer som ble innledet den 31. mars 627. Antallet til forbundshæren er beregnet til rundt 10 000 menn med seks hundre hester og en del kameler. Forsvarerne i Medina utgjorde kanskje 3 000 menn. Slaget ble utkjempet i barsk vintervær i tiden januar-februar 627.

Forsvarerne i Medina, hovedsakelig muslimer ledet av den islamske lderen Muhammad grov et dike på forslag av Salman Farsi («Salman perseren»), som sammen med Medinas naturlige befestninger, gjorde fiendens kavaleri (hester og kameler) nytteløse, og lukket de to sidene inn i en fastlåst situasjon. I håp om å gjøre flere angrep med samtidig forsøkte forbundshæren å overtale den jødiske stammen Banu Qurayza i Medina, som var allierte med muslimene, til å angripe byen fra sør. Imidlertid sørget Muhammads diplomati for å spore av forhandlingene og brøt opp forbundene mot ham. Beleiringen endte i en fiasko grunnet at forsvarerne var godt organisert, at forbundsfellenes moral var synkende, og grunnet de dårlige værforholdene.

Beleiringen var en kamp mellom personligheter og strategi hvor muslimene taktisk beseiret sine motstandere mens de selv fikk få tap. Anstrengelsene for å beseire muslimene ble mislykket, og islam ble innflytelsesrikt i region. Nederlaget førte til at Mekka mistet sin handel med Syria og mye av sin prestisje. En konsekvens av den feilslåtte beleiringen var at jødene i stammen Banu Qurayza ble anklaget for forræderi og halshogd.

Referanser
----------

1. ↑   Mubarakpuri, Safiur Rahman: *Ar-Raheeq Al-Makhtum* (engelsk tittel: *The Sealed Nectar*)
2. ↑   Watt, William M. (1974): *Muhammad: Prophet and Statesman*, Oxford University Press, ISBN 0-19-881078-4, s. 167–174.
3. ↑   Peterson, Daniel C. (2007): *Muhammad: the prophet of God*. Grand Rapids, Michigan: William B. Eerdmans, s. 125-127.

Litteratur
----------

* Guillaume, Alfred (1955): *The Life of Muhammad: A Translation of Ibn Ishaq's Sirat Rasul Allah*, Oxford University Press, ISBN 0-19-636033-1
* Peterson, Daniel C. (2007): *Muhammad: the prophet of God*. Grand Rapids, Michigan: William B. Eerdmans
* Watt, William M. (1974): *Muhammad: Prophet and Statesman*, Oxford University Press. ISBN 0-19-881078-4.

Eksterne lenker
---------------

* The Battle Of The Trench Arkivert 16. september 2018 hos Wayback Machine.
* Al-Ahzab (the Confederates) Invasion

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Jens Alexandersen Hoppener** (fødsels- og dødsår ukjent) var en norsk jurist.

Liv
---

Han var født i Oslo, var elev ved katedralskolen og ble student i 1652. Fra 1670 var han rådmann i Fredrikstad og fra 1680 borgermester i Oslo samt dommer i overhoffretten. I 1685 ble han avskjediget for å ha fornærmet visestattholder Just Høeg.

Hoppener var sekretær i kommisjonen som forberedte en ny norsk lovsamling under Christian V. I 1672 sendte han en kritikk av Christian IVs norske lov til København. Av skriftet går det fram at Hoppener hadde gransket den gammelnorske landsloven, siden han kunne påvise mange misforståelser i Christian IVs lov. Han skrev også at han arbeidet på et stort verk om Norges gamle lover, men det er ukjent om dette ble fullført.

Litteratur
----------

* Haukaas, Kaare (1992). *norske rettslitteraturen - og dei som skreiv han*. [Det juridiske fakultetsbibliotek].
* Taranger, Absalon (1898). *Udsigt over den norske rets historie*. Christiania: Forlagt af Cammermeyers Boghandel.
| Slaget ved Zorndorf |
| --- |
| Konflikt: Syvårskrigen |
|  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 25. august 1758 |
| Sted | Utenfor Zorndorf52°40'7,13"N 14°40'8,26"Ø |
| Resultat | Uavklart |

 |
| Stridende parter |
| Preussens flagg Preussen | Russlands flagg Russland |
| Kommandanter og ledere |
| Fredrik II den store | Wilhelm von Fermor |
| Styrker |
| 36 000 | 43 000 |
| Tap |
| 12 800 | 18 000 |

| Syvårskrigen |
| --- |
| Menorca – Lobositz – Reichenberg – Praha – Kolín – Hastenbeck – Gross-Jägersdorf – Moys – Rochefort – Rossbach – Breslau – Leuthen – Rheinberg – Krefeld – Domstadtl – Cherbourg – Zorndorf – Saint Cast – Tornow – Lutterberg – Hochkirch – Bergen – Kay – Minden – Kunersdorf – Hoyerswerda – Frisches Haff – Maxen – Meissen – Landshut – Korbach – Emsdorf – Warburg – Liegnitz – Kloster Kampen – Torgau – Villinghausen – Kolberg – Wilhelmstahl – Burkersdorf – Lutterberg – Almeida – Kassel – Freiberg |

**Slaget ved Zorndorf** ble utkjempet mellom Preussen og Russland 25. august 1758, under syvårskrigen. 

Slagstedet var ved landsbyen Zorndorf i Preussen, nå Sarbinowo i Polen.

Fredrik II av Preussen måtte slå til raskt for å forhindre at de russiske og østerrikske styrkene skulle møtes i et felles framstøt mot Berlin. Han manøvrerte seg derfor bak de russiske styrkene mens de beleiret Küstrin øst for Berlin. Tidlig om morgenen 25. august oppdaget russiske kosakker at de prøyssiske styrkene befant seg bak byen Zorndorf etter å ha marsjert rundt den russiske høyre flanken.

Dette var første gang at Fredrik selv møtte russiske styrker under sjuårskrigen, og dette skulle bli et av de aller blodigste slagene.

Russerne led betraktelig større tap enn prøysserne, men hadde også større styrker i utgangspunktet. Det kom derfor ikke til noen avgjørelse i slaget, og begge styrker trakk seg tilbake. Resultatet for krigens gang var at prøysserne fikk et pusterom, samtidig som de måtte akseptere at det sto fiendtlige styrker inne på deres territorium.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NKC
 |
**Jens Hanssen Collin** (født 8. november 1651 i Kolding, død 8. mars 1708 i Trondhjem) regnes som stamfar til slekten Collin i Norge. Han var bergamtsassessor, tollskriver og handelsmann i Trondhjem.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han var sønn av rittmester Hans Jensen i Kolding, som tjente under kong Frederik III. Jens Hanssen Collin kom til Trondhjem som ung, og tok da navnet Collin som familienavn etter hjembyen Kolding. Han etablerte seg som handelsmann i Trondhjem. Det sies at Collin eide en hel tønne gull.

### Ekteskap og familie

Collin giftet seg 9. oktober 1679 med Karen Tønder. Hun var datter av sogneprest i Vår Frue kirke, Ole Christophersen Tønder og Maren Schelderup. Selv om Karen Tønder gjennom sitt ekteskap med Jens Hanssen Collin ble en velstående kvinne, sies hun å ha vært umåtelig pengegjerrig. Etter Collins død i 1708 giftet hun seg med en annen av Trondhjems velstående menn; Abraham Dreyer. Jens Hanssen Collin og Karen Tønder fikk flere barn. Blant dem var magistratspresident Hans Jenssen Collin og Maren Jensdatter Collin.

### Næringsdrivende

Jens Hanssen Collin kjøpte i 1689 Øvre Rotvoll gård. Året etter kjøpte han også Nedre Rotvoll. Gjennom sitt ekteskap med Karen Tønder ble han også eier av Ringve gård.

Collin gjorde det stort som skipsreder i Trondheim på slutten av 1600-tallet. Tidlig på 1700-tallet var han også nest største eier i Kvikne kobberverk.

Død
---

Jens Hanssen Collin døde i Trondhjem. Han ble gravlagt på domkirkegården.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Eneveldets menn i Norge, side(r) 152, oppført som Collin, Jens Hansen[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Jens Hanssen Collin i Blix Dahle slektsforum, sist endret 20.08.2012[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Jens Hanssen Collin på NLIs Lokalhistoriewiki.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Lokalhistoriewiki **·** Geni
 |
**Horst Feistel** (født 30. januar 1915 i Berlin i Tyskland, død 14. november 1990) var en kryptograf som jobbet med design av kryptografi hos IBM, og initierte det som senere skulle bli utviklingen av Data Encryption Standard (DES) på 1970-tallet.

Liv og arbeide
--------------

Feistel ble født i Berlin i 1915 og flyttet til USA i 1934. Under andre verdenskrig ble han plassert i husarrest, men han ble til tross for dette amerikansk statsborger 31. januar 1944. Dagen etter ble han sikkerhetsklarert og begynte å jobbe for Air Force Cambridge Research Center (AFCRC) med *Identification Friend or Foe* (IFF) enheter frem til 1950-tallet. Etter dette ble han ansatt ved Lincoln-laboratoriet ved MIT, og deretter ved MITRE. Til slutt begynte han hos IBM, hvor han mottok en pris for sitt arbeide med kryptografi. Forskningen hans ved IBM førte til utviklingen av Lucifer og Data Encryption Standard (DES) krypteringsalgoritmer. Feistel var en av de første privatansatte forskere som studerte designet og teoriene rundt blokkchiffer.

Feistel har lånt ut navnet sitt til feistel-chiffer, som er en vanlig metode å konstruere blokkchiffer på.

Feistel hadde en bachelorgrad fra Massachusetts Institute of Technology og en mastergrad fra Harvard, begge innen fysikk. Han ble gift med Leona (Gage) i 1945, og sammen fikk de datteren Peggy.

Litteratur
----------

* Whitfield Diffie, Susan Landau (1998). *Privacy on the Line: The Politics of Wiretapping and Encryption*.
* Horst Feistel, "Cryptography and Computer Privacy." *Scientific American*, Vol. 228, No. 5, 1973. (JPEG format skannet)
* Horst Feistel, H, W. Notz, J. Lynn Smith. "Some cryptographic techniques for machine-to-machine data communications." IEEE proceedings, 63(11), 1545–1554, 1975.
* Steven Levy, *Crypto: How the Code Rebels Beat the Government Saving Privacy in the Digital Age*, 2001.

Eksterne lenker
---------------

* Kort biografi og bilde (en)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook
 |
**Ioannis M. Papadakis** (født 1947 i Alexandria) er en egyptisk økonom, som har vært visesentralbanksjef i Den greske sentralbanken siden mars 2009. 

Han har en mastergrad (M.A) og en filosofisk doktorgrad (Ph.D) i sosialøkonomi fra Clark University i Worcester (Massachusetts).

Papadakis jobbet fra 1975 til 1987 i *Stiftelsen for Økonomisk og Industriell Forskning* (IOBE – ΙΔΡΥΜΑ ΟΙΚΟΝΟΜΙΚΩΝ ΚΑΙ ΒΙΟΜΗΧΑΝΙΚΩΝ ΕΡΕΥΝΩΝ), først som divisjonssjef, senere som fungerende generaldirektør. Etter to år som rådgiver for den greske EU-delegasjonen (1987–89) jobbet han et år som rådgiver for Ministeriet for Nasjonaløkonomi, deretter to år i EUs *Monetary Committee*, fram til 1992. Fra 1992 til 1994 var han fungerende adm. dir. i Det internasjonale pengefondet (IMF) i Washington, før han returnerte til IOBE som sjefsrådgiver fram til 1998. 

De påfølgende årene jobbet han for flere banker, som Geniki Bank, European Investment Bank og Emporiki Bank. I 2007 begynte han i Den greske sentralbanken, som medlem av det pengepolitiske rådet, før han 3. mars 2009 overtok stillingen som visesentralbanksjef, under sentralbanksjef Georgios Provopoulos.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon på sentralbankens hjemmeside
**Horst Söhnlein** (født 13. oktober 1943) var en venn av Andreas Baader fra Baaders oppvekst i München. Sammen med Andreas Baader, Gudrun Ensslin og Thorwald Proll satte han 16. april 1968 fyr på varehusene Kaufhaus Schneider og Kaufhof i Frankfurt am Main. Tysk politi mottok senere samme kveld et anonymt tips som førte dem direkte til brannstifterne, hvor de fant overveldende bevis for at de var skyldige. Det gikk ingen menneskeliv tapt i brannene.

Rettssaken
----------

Rettssaken begynte 14. oktober 1968 i Frankfurt. De fire tiltalte hadde sammenlagt 9 advokater, blant dem Horst Mahler, Otto Schily og professor Ernst Heinitz. De tiltalte forholdt seg fullstendig tause og først etter tre dager begynte Gudrun Ensslin å snakke. Hun tilsto at hun selv og Andreas Baader hadde satt fyr på kjøpesentret Kaufhaus Schneider som en protest mot USAs krig i Vietnam. De øvrige to, hevdet hun, var uskyldige. Den 3. oktober 1968 ble alle fire dømt til tre års fengsel for ildspåsettelse.

Løslatelse
----------

De fire brannstifterne ble løslatt 13. juni 1969, et forhold tysk politi anket. I november 1969 fikk politiet medhold i sin anke i tysk høyesterett. Andreas Baader, Gudrun Ensslin og Thorwald Proll bestemte seg da for å gå i dekning og flyktet til Paris, senere Italia. Horst Söhnlein derimot meldte seg for tysk politi og sonet resten av straffen. Han hadde senere ingen befatning med Rote Armee Fraktion.

Referanser
----------

1. ↑   web.archive.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.filmportal.de[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Aust, Stefan: The Bade Meinhof Complex, Hofman und Clampe Verlag, 2008, English Translation, ISBN 9781847920454

Eksterne lenker
---------------

* (en) Horst Söhnlein på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
**Horst Gustav Friedrich von Pflugk-Harttung** (født 17. juni 1889 i Basel, død 9. mars 1967 i Hamburg) var en tysk marineoffiser som i januar 1919 var direkte involvert i mordet på Karl Liebknecht. Han deltok som marineoffiser i første verdenskrig og spion under andre verdenskrig.

I 1920-årene var han bosatt i Sverige, og utførte spionasjearbeid til fordel for Tyskland. Han deltok også i våpensmugling. Fra 1934 frem til 1939 var han leder av et tysk meldenett i Danmark og under krigen var han ansatt i Abwehr frem til han ble tatt til fange i 1944 og ført til USA. Han var ikke medlem av nazipartiet, men hatet alt sosialistisk, kommunistisk og asiatisk.

Referanser
----------

1. ↑  «„Akten der Reichskanzlei. Weimarer Republik" online». Besøkt 28. januar 2020.
2. ↑  Biographie, Deutsche. «Pflugk-Harttung, Horst von - Deutsche Biographie». *www.deutsche-biographie.de* **(tysk)**. Besøkt 28. januar 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
En 16 måneder gammel fallabellahest
Falabella
**Falabella** er verdens minste hesterase, og kan bli omkring 65–75 cm. På grunn av høyden blir den brukt som kjørehest eller kjæledyr, og har et familievennlig og sindig temperament. Rasen stammer fra Argentina, er en varmblodshest og kan ha alle farger. Den har en forholdsvis spinkel beinstruktur.

Rasen er populær i USA, der mange har dem som kjæledyr. Den betraktes ikke som et egnet ridedyr, fordi hestens fysiske styrke er mindre enn vanlige hester. Falabella er ikke en ponni, men en minihest, og den kan gjerne bli opptil 30 eller 40 år gammel. Falabellaen har kun 17 ryggvirvler i stedet for de 18 som er vanlig hos andre hesteraser. Den har derfor også et par ribben mindre.

Historie
--------

Falabellaen er oppkalt etter familien Falabella, som avlet den fram på ranchen Recreo de Roca utenfor for Buenos Aires. Selv om rasen ikke er mere enn hundre år gammel, finnes det ingen opplysninger om hvordan rasen ble avlet fram. Det er derfor vanskelig å finne ut av rasens nøyaktige opprinnelse. En myte forteller at Falabella nedstammer fra en liten fullblodshest som familien hadde, og som ble avlet med de minste shetlandsponniene. En annen myte forteller, at Señor Falabella så en masse indianere når de hver dag kom for la hestene deres drikke i elven som renner gjennom familiens ranch. En dag la han merke til at de hadde en svært liten hingst med seg, og som hadde noe de kalte «dvergsyke». Señor Falabella syntes det var en merkelig og fascinerende hingst, kjøpte den og avlet fram små hester fra den til datteren sin.

Referanser
----------

1. ↑  «Falabella». *Breeds of Livestock*. 2014. Arkivert fra originalen 28. november 2014. Besøkt 7. juni 2014.
2. ↑  «A Brief History of the Falabella». *Equiworld*. 2014. Besøkt 7. juni 2014.
3. ↑  «Falabella history - The Facts». *falabellahorses*. 2014. Besøkt 7. juni 2014.
***Lachnodactyla*** er en slekt av kamfølerbiller.

Utseende
--------

Små (ca. 4-5 millimeter), avlangt-ovale, fint hårete, brunlige kamfølerbiller. Antennene er nokså lange og tynne, kamformede hos hannene og trådformede hos hunnene.

Levevis
-------

De fleste artene lever i eller ved ferskvann. De voksne billene kan ofte finnes på vannplanter. Andre kjente habitater er råtten ved, løvstrø og inne i beverhytter. En del arter i underfamilien Ptilodactylinae er ikke knyttet til vann, men lever av sporer og hyfer av mikroskopiske sopper som de skraper fra død og levende vegetasjon. Noen arter har spredt seg over mye av jorden i drivhus. *Ptilodactyla exotica*, som finnes i drivhus over store deler av verden, blir regnet som en mulig skadegjører i drivhus. Man forsøker å begrense den videre utbredelsen til denne billen ved hjelp av kontroll av planteimport, karantenerestriksjoner etc. Det er uklart hvor denne billen opprinnelig stammer fra, men den er funnet frittlevende på Mauritius og Réunion i Det indiske hav.

Utbredelse
----------

Slekten er kjent fra Nord- og Mellom-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
			* Familien **kamfølerbiller**, **Ptilodactylidae** Laporte de Castelnau, 1836
				+ Underfamilien Kamfølerbiller (Ptilodactylinae)
					- Slekten ***Lachnodactyla*** Champion, 1897
						* *Lachnodactyla arizonica* Schaeffer, 1906
						* *Lachnodactyla monticola* Champion, 1897
						* *Lachnodactyla parviscutum* Champion, 1897
						* *Lachnodactyla texana* Schaeffer, 1906

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
* (en) *Lachnodactyla* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Lachnodactyla* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Lachnodactyla* hos ITIS Rediger på Wikidata
**Maren Pauline Holst Vinsnes** (født 9. januar 1826 i Hurdal , død 16. mars 1910 i Kristiania) var en norsk forfatter. 

Hun var datter av forfatteren Hanna Winsnes og presten Paul Winsnes. Hun ble oppkalt etter foreldrenes nære venner Poul Holst og hans hustru Maren. Hun vokste opp på Tanum prestegård i Vestfold, og da hun var 19 flyttet familien til Vang i Hedmark. Som ung underviste foreldrene henne i bl.a. fransk, tysk, historie og kristendom. Hun bodde med foreldrene store deler av sitt liv og drev husholdningen for dem. Da faren pensjonerte seg i 1875 flyttet hun med ham til Nøste like utenfor Drammen, der hun ble boende noen år etter hans død. Hun forble ugift og barnløs, og de siste seksten år av sitt liv bodde hun i Kristiania. 

I tillegg til sine egne utgivelser omarbeidet hun også noen av morens koke- og husholdningsbøker. I sin første bok skrev hun bl.a. om svenske krigsfanger i Drammen, og denne ble oversatt til svensk. Hun fikk også trykket flere fortellinger i tidsskrifter, så som *En Søndag hos gamle Professor Strøm på Eker* (1889), *Træet. Et eventyr* (1892), *Professorens nye Pige* (1894), *Spådommen* (1897) og diktet *Da høsten kom* (1898). 

Hun ble begravet på Vår Frelsers Gravlund.

Bibliografi
-----------

* *I Drammen for sytti Aar siden*, 1880
* *Prestens Ansøgning*, 1881
* *Herodes den store. Dramatisk digtning*, 1883
* *Den fremmede Svend – Fortælling omarbeidet efter Hanna Vinsnes,* 1901

Referanser
----------

1. ↑  Hurdal ministerialbok for årene 1815–1828
2. ↑  Dødsannonse i Aftenposten på trykk 19. mars 1910
3. ↑  Ring, Barbra (1924). *For hundrede aar siden*. Aschehoug. s. 58.
4. ↑  Aasen, Elisabeth (1978). *Vår bestemmelse er å giftes*. Tanum-Norli. s. 39.
5. ↑  «Vinsnes, Maren Pauline (1826 – 1907) | Drammen Byleksikon». *byleksikon.drmk.no*. Besøkt 25. juli 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF
 |
**Saudafjorden** er en fjordarm som strekker seg fra Sandsfjorden i Suldal og helt inn til byen Sauda. Den er en utstikker av Boknafjorden, og den delen av fjorden som strekker seg lengst nord i Rogaland. Saudafjorden er en åpen, vid fjord med største dyp nesten 400 meter. Fjorden har ingen markerte terskler.

Miljø
-----

Innerst i fjorden finnes Sauda Smelteverk som i 1981 bl.a. tilførte fjorden ca. 100 tonn mangan (hvorav 75 tonn frafiltrerbart), ca. 25 tonn sink (nesten 100 % frafiltrerbart) samt ca. 2 tonn PAH. Fjorden bærer preg av å være sterkt forurenset, og den innerste delen av fjordbunnen er dekket med et flere meter tykt lag av sediment som består av avfallsstoffer som er dumpet av Sauda Smelteverk. Dumpingen pågikk fra 1912 og frem til slutten av 1980-tallet. PAH og tungmetallutslipp akkumuleres i skjell og fisk. Omfattende tiltak er satt igang for å snu utviklingen, og fjorden har blitt betraktelig renere i løpet av de siste 20 årene. Saudafjorden er ikke lenger en av landets mest forurensede steder, og det er nå gitt klart signal på å spise fisk, blåskjell og annen sjømat som *står* i fjorden. Fjorden ble også brukt som søppelfylling frem til 1970-tallet. Det har de siste årene vært stor oppblomstring av fisk og annet liv.[]

Referanser
----------

1. ↑  Saudafjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
**Fakultet for informasjonsteknologi, matematikk og elektroteknikk**, bedre kjent som **IME-fakultetet,** var et fakultet ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU). Fakultetets fagområder var blant annet datateknikk/informasjonsvitenskap, matematikk, elektronikk, kommunikasjonsteknologi, teknisk kybernetikk og elkraftteknikk. 

IME-fakultetet hadde et hovedansvar for den integrerte lektorutdanningen i realfag. IME stod dessuten for en betydelig studiepoengproduksjon gjennom grunnundervisning i matematiske og datatekniske fag for universitetets øvrige fagmiljøer. Bedrifter som FAST og Mison er eksempler på bedrifter kommersialisert med grunnlag i aktivitet ved fakultetet. Fakultetet var også initiativtaker til prosjektet Trådløse Trondheim.

Som en følge av fusjonen mellom NTNU, Høgskolen i Gjøvik (nå: NTNU i Gjøvik), Høgskolen i Sør-Trøndelag (HiST) og Høgskolen i Ålesund (nå: NTNU i Ålesund) ble det til dels store endringer i institutt- og fakultetsstruktur ved NTNU fra 1. januar 2017. Virksomheten ved de seks IME-instituttene videreføres i det nye Fakultet for informasjonsteknologi og elektroteknikk, der også enheter fra Gjøvik og tidligere HiST inngår.

Fusjonen trådte i kraft 1. januar 2016, men aktiviteten ved de ulike enhetene fortsatte med små endringer i 2016, samtidig som det ble arbeidet på ulike områder med planer for studier, faglig og administrativ organisering, og kvalitetssikring på alle områder, slik at alt var klart 1. januar 2017.

Fakultetet omfattet seks institutter:

* Institutt for datateknikk og informasjonsvitenskap
* Institutt for elkraftteknikk
* Institutt for elektronikk og telekommunikasjon
* Institutt for matematiske fag
* Institutt for teknisk kybernetikk
* Institutt for telematikk

Referanser
----------

1. ↑  *Saksfremlegg …*, s. 15
2. ↑  Tidsplan for fusjonen

Kilder
------

* Saksfremlegg til NTNUs styremøte 25. august 2016
* Fakultet for informasjonsteknologi, matematikk og elektroteknikk (15. september 2015) *Innspill til ulike konsepter for faglig organisering*
**Mount Andrus** er en skjoldvulkan som ligger 3,2 km sørøst for Mount Boennighausen helt sørøst i Amesfjellene i Marie Byrd Land i Antarktis. Den ble kartlagt av USGS gjennom landmålinger og flyfoto tatt av den amerikanske marinen i perioden 1964−68. Vulkanen fikk sitt navn av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter løytnant Carl H. Andrus i den amerikanske marinen, som tjente som militærlege og øverstkommanderende på Byrd-stasjonen i 1964. 

Andrus har en 4,5 km bred kaldera ved toppen. Det ble oppdaget svak fumaroleaktivitet i 1977 ved Mount Kaufmann i nordenden av Amesfjellene der Mount Andrus er den sørligste vulkanen. Det vokser lav i fjellsiden.

Mount Andrus ble klatret første gang av Michael J. Andrus, som stod på ski ned fjellet i august 2006. Han er ikke i slekt med Carl H. Andrus, som fjellet er kalt opp etter. 

Topografisk kart over Amesfjellene i skala 1:250 000

Se også
-------

* Liste over vulkaner i Antarktis

Referanser
----------

1. ↑  John Stewart (2011). *Antarctica: An Encyclopedia*. 1 (2 utg.). McFarland. s. 58. ISBN 978-0786435906.

* Mount Andrus. Global Volcanism Program, Smithsonian Institution. (en)
* LeMasurier, W. E. (1990). *Volcanoes of the Antarctic Plate and Southern Oceans*. American Geophysical Union. s. 512 ff. ISBN 0-87590-172-7.
* Mount Andrus SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (USA). Katalognr. 391

Eksterne lenker
---------------

* Mount Andrus − skimountaineer.com (en)

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
1910 FAL-Bil Reklame
Andel av FAL Motor Company, som er utstedt 11. August 1910
**Fal-Car**, opprinnelig kjent som «A Car Without a Name» ' var en amerikansk bil som ble produsert fra 1909 til 1914 av et selskap, bare identifisert i annonser som *Department C, 19 Nord May Street, Chicago*, en adresse som tidligere hadde vært stedet hvor Reliable Dayton bil var blitt bygget.. Den ble annonsert som «trim, classy, speedy and efficient»

Idéen bak navnet, eller mangel på sådan, var at det ville tillate sin kjøpere av et kjøretøy for å kalle bilen som de ønsket (eller som sin egen) uten å tenke på eller bry om å sette opp sin egen bilfabrikk. Slik praksis var i bilalderens tidlige dager ikke uvanlig, men de fleste selskapene som var involvert med slike prosjekter hadde i det minste et offentlig kjent navn.

A Car Without Engines var utstyrt med en 30 Hk motor, tre-trinns girkasse og kom i tre karosserivarianter (roadster, coupe-tonneau og touring) og priset under 1 700 dollar per enhet. Fordi bilen hadde ikke noe navn, er det umulig å finne et konkret produksjonstall for perioden da den ble bygget.

I 1910 fikk biilen et offisielt navn, F. A. L. eller Fal-Car, som ble avledet av etternavnet til dens støttespillere: Fauntleroy, Averill og Lowe. Fal-Car var fortsatt i produksjon gjennom 1914 i fabrikken i Chicago til dets eiendeler ble solgt på auksjon. Den tidligere virksomheten ble en ubygget tomt

Referanser
----------

1. ↑  Kimes, Beverly Rae (1996). Standard Catalog of American Cars: 1805–1942. Iola, WI: Krause Publications. s. 556. ISBN 978-0-87341-428-9.

Litteratur
----------

* Burgess-Wise, David: *The New Illustrated Encyclopedia of Automobiles*. Utgiver: BookSales Inc; |isbn=0-7858-1106-0
* *The Standard Catalog of American Cars 1805-1945*. |isbn=0-87341-428-4
**Mount Apo** er en stor stratovulkan på øya Mindanao på Filippinene. Det er med sine 2954 moh det høyeste fjellet i landet, og ligger noen få kilometer sørvest for byen Davao. 

Navnet betyr «mester» eller «bestefar». Apo har tre topper, og er avkortet med et 500 m bredt vulkansk krater som inneholder en liten kratersjø. Den er en kilde til geotermisk energi. Datoen for siste utbrudd er ikke kjent; ingen er bekreftet i historisk tid. 

Mount Apo er en av de mest populære klatredestinasjoner på Filippinene, og toppen er enkel å nå. Første kjente bestigning var 10. oktober 1880 med en ekspedisjon ledet av Don Joaquin Rajal.

Fredning
--------

Mount Apo ble erklært som nasjonalpark av president Manuel L. Quezon, den 9. mai 1936. Fjellet er hjem til over 270 fuglearter, mer enn hundre av dem er endemiske. 

Selv om den er en nasjonalpark, er den gjeldende klatrestien veldig forsøplet og utsatt for jorderosjon.
Noen fjellklatringsgrupper driver opprydning i området etter påskesesongen, tiden da det er flest besøkende på fjellet.

*The Department of Environment and Natural Resources* har meldt Mount Apo inn for inkludering i UNESCOs liste over verdens kultur- og naturarvsteder. Mount Apo anses for å være det området med flest endemiske arter på Mindanao. Det er et av områdene med det største biologiske mangfoldet av flora og fauna. Fjellet har tre forskjellige skogtyper; fra tropisk regnskog i lavlandet til midtfjells skog, og til slutt høyfjellsskog.

Referanser
----------

1. ↑  Encyclopædia Britannica
2. ↑   peakbagger.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mount Apo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GeoNames
 |
**Gerard Damiano** (1928–2008) var en amerikansk filmregissør- og produsent som nesten bare befattet seg med pornografiske filmer. Han er mest kjent for å ha regissert den omtalte pornofilmen *Deep Throat* fra 1972.

Damiano ble født i The Bronx, New York City, av katolske foreldre av italiensk herkomst. Hans far døde da Gerard var seks år. Da han ble 17 år vervet han seg til Marinen for fire år. Etter det studerte han i en periode røntgenteknologi under G.I. Bill-programmet før han åpnet en frisørsalong i New York.

Damiano kom inn i filmbransjen som medhjelper på diverse lavbudsjettskrekkfilmer på 1960-tallet. I 1969 debuterte han som regissør med den relativt ukjente dramafilmen *We All Go Down*, og i 1970 lagde han sin første pornofilm, *Teenie Tulip*. To år etter det lagde han den omtalte *Deep Throat*, som skulle vise seg å bli en av filmhistoriense mest innbringende, uansett sjanger. Både reelt og symbolsk traff filmen mirakuløst – eller katastrofalt – midt i det kulturelle, politiske og sosiologiske stormsentrum i USA på denne tiden. Hans mest kjente pornofilmer utover denne er *The Devil in Miss Jones* (1973) og den sadomasochistiske klassikeren *The Story of Joanna* (1975). Han regisserte sin siste pornofilm i 1994, *Naked Goddess 2*. Han var også produsent og hadde manus på en rekke av de pornofilmene han regisserte, samt noen mindre birolleopptredener.

Han giftet seg med pornostjernen Paula Morton i 1975, og fikk to barn med henne.

Damiano døde i Miami grunnet senvirkningene av et hjerneslag han hadde hatt en måned tidligere. Han ble 80 år gammel.

Han var også kjent under navn som Jerry Damiano, D. Furred, Jerry Gerard, Albert Gork og Al Gork.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 28. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   filmportal.de, Filmportal-ID 89483e47633947459b29ec32c21968a0, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 31016684, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6zx65vc, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  «Gerard Damiano, adult film director, dies in Fort Myers». *News press com*. 27. oktober 2008. Besøkt 28. oktober 2008. [*død lenke*]
7. ↑  ««Deep Throat»-regissøren død». *VG*. 28. oktober 2008. Arkivert fra originalen 30. oktober 2008. Besøkt 28. oktober 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gerard Damiano på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Gerard Damiano i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Gerard Damiano på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (fr) Gerard Damiano på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Gerard Damiano hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Gerard Damiano på Adult Film Database Rediger på Wikidata

* (en) Gerard Damiano på Internet Adult Film Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Tiedemannsjordet** er et tidligere friområde på Hovin i Oslo, som fra 2006 er bebygd med boliger.

Jordet ligger ved Hovinveien, vis-à-vis Lille Tøyen hageby og vest for Narvesens hovedlager. Det hadde tidligere adresse Hovinveien 29–35.

Sommeren 2006 starta utbygging av ca. 190 leiligheter. Utforminga er en ytre «hestesko» av blokker på 5–6 etasjer og noen indre lameller på tre etasjer. Arkitekter er Scala arkitekter AS. Blokkene har adresse til Bertrand Narvesens vei. De er organisert i et sameie med navn Tiedemannsjordet. Området inngår i det store prosjektet Ensjøbyen.

Utbygginga førte til lokale protester, da jordet – tross at det var privateid og regulert til industri – i lang tid hadde vært brukt som friområde for strøka Hovin og Lille Tøyen, samt Hasle skole. Bystyret vedtok derfor at eksisterende fotballøkker skulle erstattes i umiddelbar nærhet til Tiedemannsjordet. Som en del av utbyggingsavtalen med Ferd ble det derfor i bakkant av området oppretta to ballbinger. Disse ble senere fjernet i forbindelse med utbygging av Tiedemannsparken, og da "erstattet" av en kunstgressbane ved Hasle skole. Denne plasseringen er bare sikret til 2016, og står i fare ved en eventuell utvidelse av Hasle skole til fire paralleller.

Videre er det regulert inn et parkdrag, Tiedemannsparken, noe lenger sør.

Referanser
----------

1. ↑  «Brev fra Norconsult til Oslo kommune, Bydel Grünerløkka» (PDF). 14. februar 2012. Arkivert fra originalen (PDF) 7. mars 2016. Besøkt 29. februar 2016.
2. ↑  «Planforslag». 5. februar 2016. s. 37. Besøkt 29. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Aksjon Bevar Tiedemannsjordet[*død lenke*]
* Boligsameiets nettsted

Portal: Oslo