recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Persia i 1736
Graven til Nadir Shah Afshar, en populær turistattraksjon i Mashad.

| Artikkelen inngår i serien om
**Irans historie** |
| --- |
|  |
| **Epoker** |
| Elamittriket
Mederriket
Akamenide-dynastiet
Selevkid-dynastiet
Parterriket
Sasanide-dynastiet
Ziyarid-dynastiet
Samanid-dynastiet
Buwayhid-dynastiet
Ghaznavid-imperiet
Seldsjukkene
Khoresm-dynastiet
Ilkhanate
Muzaffarid-dynastiet
Timurid-dynastiet
Safavid-dynastiet
Afsharid-dynastiet
Zand-dynastiet
Qajar-dynastiet
Pahlavi-dynastiet
Den iranske revolusjon
Den islamske republikk Iran |

**Afsharidene** var et persisk dynasti som hersket i Persia i det 18. århundre og var basert i Khorasan.

Dynastiet startet med Nadir Shah, som erklærte seg sjah i Persia i 1736. Kort tid etterpå førte han en krig mot afghanerne og erobret Kandahar, hjemmet til ghilizai-afghanerne.

I 1738 invaderte han India, og i en eneste kampanje erobret han en enorm rikdom, inkludert den legendariske Påfugltronen og Koh-i-Noor-diamanten. Han ser ut til å ha fortsatt en karriere av erobringer i mangel av noe bedre å gjøre. Han gjorde Mashad til sin hovedstad og, antagelig for å gjenforene seg med afghanerne, favoriserte sine sunni-undersåtter på bekostning av sjiamuslimene.

Han var en despotisk hersker og ble myrdet i et attentat i 1747, og i de neste femti årene var der i essensen en tre-sidet kamp mellom etterkommere av Nadir Shah, Zand-dynastiet og Qajar-dynastiet. I mye av tiden forble Shahrokh, barnebarn av både Nadir og sjah Hossein på tronen i Mashad, men da han var blindet og for en tid fengslet, utøvet han ingen effektiv makt.

Liste over afsharide-monarkene
------------------------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **År** | **Sjah** | **Merknader** |
| 1736–1747 | Nadir Shah |  |
| 1747–1748 | Adil Shah |  |
| 1748 | Ebrahim Afshar |  |
| 1748–1797 | Shahrokh Shah | Han tapte makten i 1750, men forble sjah med minimal makt. |
| 1797–1802 | Nadir Mirza av Khorasan |  |
|

Se også
-------

* Full liste over iranske kongedømmer
**Gonzalo Sánchez de Lozada y Sánchez Bustamante** (født 1. juli 1930 i La Paz) med kallenavnet «Goni», er en politiker og tidligere president i Bolivia, hvor han fullførte nesten to presidentperioder. Han ble kjent for å bruke «økonomisk sjokkterapi» for å kvitte seg med hyperinflasjonen i landet, som skyldtes overdreven bruk av statlige midler.[] Lozada var medlem av Movimiento Nacionalista Revolucionario, MNR, og fikk 22,46% av stemmene ved valget i juni 2002.

Lozada vokste delvis opp i USA hvor han også studerte litteratur og filosofi. På grunn av hans politiske ståsted som pro-USA, samt at han snakker spansk med amerikansk aksent, har han fått kallenavnet «El Gringo».[]

Gasskrig og fratredelse
-----------------------

I løpet av 2003 kom det til et politisk opprør mot Lozada, hvor politiske opponenter ville stoppe eksporten av naturgass til nabolandet Chile. Dette førte til opptøyer i nabobyene La Paz og El Alto samt at om lag 50 personer døde. Da det ikke så ut til at opptøyene ville roe seg, ble Lozada tvunget til å fratre den 17. oktober 2003. Samme dag flyktet han i politisk eksil i USA. Visepresidenten Carlos Mesa ble deretter innsatt som ny president i landet.

Referanser
----------

1. ↑   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id sanchez-de-lozada-gonzalo, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Jaime Paz Zamora** | **Bolivias president**(1993–1997) | Etterfølger:**Hugo Banzer Suárez** |
| Forgjenger:**Jorge Quiroga Ramírez** | **Bolivias president**(2002–2003) | Etterfølger:**Carlos Mesa** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
**Roald Bruun-Hanssen** (født 14. januar 1962) er en tidligere norsk fotballspiller og fotballtrener. Roald Bruun-Hanssen er født og oppvokst på Åstveit i Åsane, Hordaland og var til 2014 daglig leder i Sportsklubben Brann. 

Bruun-Hanssen er utdannet cand.mag. med fagkretsen idrett (Norges idrettshøgskole), offentlig administrasjon (Universitetet i Bergen) og bedriftsøkonomi (NHHK). Han har vært regionsansvarlig for spillerutvikling innen fotball i fylkene Hordaland, Rogaland og Sogn og Fjordane, og i fra 2000–2006 var han daglig leder i Hordaland Fotballkrets. Høsten 2006 ble han ansatt i Sportsklubben Brann som ny sportsdirektør i klubben, etter at Per-Ove Ludvigsen trakk seg. Denne stillingen hadde han frem til mai 2010, da han ble gitt en administrativ stilling i klubben.

Før han ble ansatt som sportsdirektør i Brann, var han toppfotballsjef i Norges Fotballforbund.

Han er bror til Norges tidligere forsvarssjef Haakon Bruun-Hanssen.

Spillerkarriere
---------------

Roald Bruun-Hanssen hadde en aktiv karriere i Tertnes, Varegg, Åsane og i Drøbak/Frogn. 1. divisjon var det høyeste nivået han spilte på (Varegg i 1981). Bruun-Hanssen la opp som spiller i 1991.

Trenerkarriere
--------------

Roald Bruun-Hanssen har vært hovedtrener Åsane i to perioder. I sesongene 1992–1993 og 1995–1996.

Referanser
----------

1. ↑   arkiveringsdato 9. oktober 2017, arkiv-URL web.archive.org, www.fotballtreneren.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  bt.no All sportslig makt til Nilsen Arkivert 5. mai 2010 hos Wayback Machine.
**Sukrose**, også kalt **rørsukker** eller **sakkarose**, er en sukkertype som utvinnes fra sukkerrør og sukkerbete. Det er dette sukkeret som brukes som søtningsstoff og konserveringsmiddel i matlaging. I dagligtale kalles sukrose «vanlig sukker» eller rett og slett «sukker», men i organisk kjemi brukes ordet *sukker* også om flere andre søte og spiselige karbohydrater. Råsukkeret raffineres til handelsvarer som farin, raffinade (sukkerbiter), kandissukker, brunt sukker, sirup og melis. Avfallsproduktet melasse inneholder omtrent 50 % sukrose.

Rørsukker er et disakkarid av monosakkaridene druesukker (glukose) og fruktsukker (fruktose) og har den kjemiske formelen C12H22O11. Molekylet reagerer spontant med vann:

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| C12H22O11
(rørsukker) |   +   | H2O
(vann) |   →   | C6H12O6
(druesukker) |   +   | C6H12O6
(fruktsukker) |

Hydrolysereaksjon har imidlertid så høy aktiveringsenergi at det kan gå år før en nevneverdig mengde brytes ned. For å få reaksjonen til å gå raskere kan en katalysator tilsettes, for eksempel enzymet sukrase, eller syrer som sitronsyre eller eddik.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sucrose – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Sugar – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** NKC
 |
«Solberg gård i Bærum». Tegning av Erik Werenskiold fra 1889. Tilhører Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design
**Solberg gård** i Bærum har vært bebodd fra eldre jernalder. I middelalderen var gården et kirkegods, og ved reformasjonen i 1537 ble gården krongods. Fra midten av 1600-tallet har gården vært i privat eie.

Bebyggelsen er fra 2. halvdel av 1800-tallet til institusjonsbygninger fra 1990-tallet. Restene av det gamle gårdsanlegget består av drengestue, bryggerhus og stabbur. Drengestuen og bryggerhuset er bevart med sin opprinnelige plassering på tomta, mens stabburet er flyttet til en ny plassering. Resten av sykehusanlegget er oppført i perioden fra 1948 og fram til 1994, samtlige tegnet av arkitektene Eliassen & Lambertz-Nilssen. På gården ligger også Solbergbakken som var i bruk frem til 1990.

Helseforetak på Solberg gård
----------------------------

I 1911 ble gården solgt til *Det norske pleiehjem for epileptiske*. I 1954 åpnet en ny klinikk for epileptiske barn på området; klinikken var bygget av Norges Røde Kors, som overrakte den det ferdige anlegget til Staten. Ved åpningen i 1954 hadde kurklinikken plass til 36 barn, fordelt på to paviljonger.

Klinikken ble drevet under navnet *Statens senter for epilepsi* – nå Spesialsykehuset for epilepsi – som var ett av 4 somatiske sykehus eid av staten.

Fra 2002 ble senteret del av Helse Sør og fra 1. juli 2005 del av **Nevroklinikken** på Rikshospitalet-Radiumhospitalet. Sykehuset har omtrent 200 ansatte og 90 senger.

Referanser
----------

1. ↑  *Det lysner litt for epileptikerne*. Vågan: Lofotposten. 4. oktober 1954.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** VIAF
 |
***Afrothorictus*** er en slekt av biller som hører til familien klannere (Dermestidae). De lever av dødt animalsk materiale, for eksempel kjøtt, hud, pelsverk og ull. Mange arter kan gjøre betydelig skade på lagrede matvarer, tekstiler og biologiske samlinger. En del av disse artene har blitt spredt med handel over store deler av verden.

Utseende
--------

Små (3-4 millimeter), ovale, fint hårete, blanke, brunlige klannere. Pronotum har bakhjørnene tett kledt med lange, gule hår.

Levevis
-------

Klannerne lever av dødt dyrisk materiale og kan klare seg med svært lite fuktighet, slik at de kan spise tørrfisk, nålede tørre insekter, lær og andre tørre materialer. Ute i naturen lever de av kadavere, matrester i fuglereir, insektrester i vepse- og humlebol og lignende. De nyklekte larvene er svært aktive og kan komme seg inn gjennom ganske små åpninger. De voksne hos noen arter (særlig i slekten *Anthrenus*) finnes ofte på blomster av skjermplanter. Andre, særlig i slekten *Dermestes*, tiltrekkes til åtsler.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i det sørlige Afrika (Sør-Afrika).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien klannere, Dermestoidea – bare én familie
			* Familien klannere, Dermestidae
				+ Underfamilien **Thorictinae** Agassiz, 1846 (=Thaumaphrastinae) - ikke i Norge
					- Stammen Thorictini Agassiz, 1846
						* Slekten ***Afrothorictus*** Andreae, 1967
							+ *Afrothorictus latus* Andreae, 1967
							+ *Afrothorictus splendidus* Háva, 2013

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 2. oktober 2020. Besøkt 2. oktober 2020.
2. ↑  Jiri Háva (2013) A revision of the subfamily Thorictinae, tribe Thorictini (Coleoptera: Dermestidae) from Afrotrotropical Region. Part 1 - genera *Afrothorictus*, *Macrothorictus*. *Annals of the Ditsong National Museum of Natural History* 3: 91–98.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Afrothorictus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
**Per Ragnar Møkleby** (født 3. juli 1974) er en norsk illustratør, tegner og grafiker. Han kommer fra Lørenskog, har kunstutdannelse fra Einar Granum Kunstfagskole i Oslo og bachelor i illustrasjon fra Kingston University i London. Han har arbeidet fulltid som illustratør siden 1998 og laget illustrasjoner for blant annet aviser, tidsskrifter, skolebøker og barnebøker, deriblant tre bildebøker skrevet av dramatikeren Gyrid Axe Øvsteng. Han bor og arbeider i Skien. 

Møkleby er medlem i Grafill, Tegnerforbundet, Norske Billedkunstnere og Billedkunstnere i Telemark (BiT). 

For bildeboka *Førstemamma på Mars* ble Møkleby sammen med forfatteren Gyrid Axe Øvsteng premiert med både Kritikerprisen for beste barnebok  og Kulturdepartementets bildebokpris for barnebøker utgitt i 2013.

Illustrasjoner i bildebøker
---------------------------

> (...) Varierte bildeoppslag i eit ekspressivt formspråk fortel om jenta sine reaksjonar, (...) Ærleg alvor og originale bildeløysingar gjer dette til ei bildebok ein vil hugse.
> 
> 
> Fra juryens begrunnelse for 
> nominasjonen til Kulturdepartementets billedbokpris for *Førstemamma på Mars* (2013)
> 
> 
> 
> 

* 2009: Gyrid Axe Øvsteng: *Finn!*, utgitt på Samlaget
* 2011: Gyrid Axe Øvsteng: *Draumar*, utgitt på Samlaget
* 2013: Gyrid Axe Øvsteng: *Førstemamma på Mars*, utgitt på Samlaget
* 2014: Lisbeth Dreyer: *Konrad Kråkebolle og andre fjærefanter*, utgitt på Skald
* 2015: Erna Osland: *Når det regnar i Afrika*, utgitt på Samlaget

Referanser
----------

1. ↑  Nominasjoner til Kritikerprisene 2013
2. ↑  Kritikerprisen for beste barne- og ungdomsbok 2013
3. 1 2  Nominasjoner til Kulturdepartementets priser for barne- og ungdomslitteratur utgitt i 2013
4. ↑  Kulturdepartementets priser for barne- og ungdomslitteratur 2013

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Per Ragnar Møkleby i BIBSYS
* Egenpresentasjon med bildeeksempler
* Månedens illustratør i Norsk barnebokinstitutts nettgalleri (november 2013)
* Intervju om bildeboksamarbeid 2014

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** MusicBrainz
 |
Oppsettet for et gennettverk
Et **gennettverk** (engelsk *gene regulatory network*) er en rekke gener som enten virker på hverandre (indirekte via RNA, proteiner eller andre stoff i cellen) eller danner en kaskade, og ulike gennettverk styrer genuttrykkingen i hver celle. Genene kan kode for proteiner som påvirker strukturen og formen til cellen, og som endrer cellens fysiske egenskaper. De kan også kode for enzymer som hjelper til med å bryte ned energikilder (som sukker eller fett) eller giftstoffer; eller de kan kode for transkripsjonsfaktorer, proteiner som har som oppgave å styre hvorvidt andre gener er skrudd av eller på. Disse transkripsjonsfaktorene er nøkkelfigurene i de regulatoriske gennettverkene. De binder til promotorregionen ved starten til de genene de slår på, eller i enhancerregionene til disse genene, og leder dermed transkripsjonsmaskineriet til å uttrykke disse genene. Sekvensene en transkripsjonsfaktor binder til kan finnes mange steder i genomet, og hver enkelt av transkripsjonsfaktorene kan dermed styre uttrykkingen av mange gener.

I encellende organismer vil de regulatoriske nettverkene reagere på miljøet, slik at cellen til enhver tid kan vokse og dele seg fortest mulig i det miljøet den befinner seg i. For eksempel vil en gjærcelle som er i et miljø med sukker skru på genene som brukes til å bryte ned sukkeret og danne alkohol. Og under miljømessig stress - som matmangel, eller annet - vil Gram-positive bakterier skru på genene som gjør at de danner en endospore, en struktur som kan tåle uttørking, varme, nedbrytende enzymer, og stråling langt bedre enn bakterien ville kunne gjøre i en vanlig dvaletilstand.

I flercellede dyr brukes det samme prinsippet i genkaskader som bestemmer kroppsform. Hver gang en celle deler seg har begge de to dattercellene det samme genomet, men ulike gener kan være uttrykt i dem. Via epigenetiske mekanismer som endrer kromatinstrukturen til DNA kan en celles identitet – som altså avhenger av hvilke gennettverk som er slått på, og hvilken tilstand de er i – bevares, selv i videre celledelinger, slik at de samme genene uttrykkes.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 5. juni 2009. Besøkt 18. september 2009.
2. ↑  Driks, A. «development in bacteria: spore formation in Bacillus subtilis». *Cellular and Molecular Life Sciences*. [*død lenke*]
NRF, norsk rødt fe, er Genos mest populære produkt
**Geno SA** er morselskap i det produsenteide samvirkekonsernet Geno Gruppa. Kjernevirksomheten er utvikling, produksjon og salg av oksesæd, embryo og andre avls- og fruktbarhetsprodukter for storfeholdet i Norge og utlandet. Konsernet omfatter morselskapet Geno SA og flere hel- og deleide datterselskaper innen bioteknologi. 

Organisasjonen ble stiftet 6. desember 1935 som *Avlsforeningen for Hedemarksfe* (AFH). 28. februar 1939 gikk foreningen sammen med *Norsk Avlsforening for Hornet Slettefe*, stiftet 9. mars 1923, for å danne en ny avlsforening. Den nye foreningen fikk navnet *Norsk Avlsforening for Rødt og Hvitt fe* (NRF), og det var altså i denne sammenheng at begrepet NRF offisielt ble brukt for første gang. I løpet av 50- og 60-tallet gikk NRF inn i forhandlinger om sammenslåelse med hver og en av de andre avlsforeningene, og ble den dominerende avlsforeningen i Norge. I 1999 skiftet organisasjonen navn til Geno, som ble et SA i 2010

Geno er et av de 13 bondeeide landsdekkende samvirkevirksomhetene som er medlem av interesseorganisasjonen Norsk Landbrukssamvirke.

Hel- eller deleide datterselskaper
----------------------------------

* Geno Global AS – heleid datterselskap som står for salg, markedsføring og distribusjon av oksesæd globalt.
* Geno R&D AS – heleid datterselskap for forskning og utviklingsarbeid innen bioteknologi
* Spermvital Invest AS - deleid (69 %) datterselskap.
* SpermVital AS – deleid (88 %) datterselskap som utvikler langtidsholdbar sæd.

### Datterdatterselskaper

* Xsires Crossbreeding BV - deleid (90%) datterselskap.

### Tilknyttede selskaper

* Cryo Genetics AS – deleid (50 %) datterselskap. (Cryo Invest eier 12,15%)
* Cryo Invest AS - deleid (50 %) datterselskap.
* BioBank AS – deleid (33 %)

Se også
-------

* Norsk rødt fe

Litteratur
----------

* Bækkedal, Helge (1980) *NRF og norsk feavl*. Oslo: Landbruksforlaget. ISBN 82-529-0442-4
* Risan, L. C. (2003) *Hva er ei ku? : Norsk rødt fe som teknovitenskap og naturkultur*. Oslo : Det historisk-filosofisk fakultet, Universitetet i Oslo Unipub.

Referanser
----------

1. ↑   Arkivert 21. oktober 2017 hos Wayback Machine. Geno SA – Årsberetning og regnskap 2020

Eksterne lenker
---------------

* Selskapets nettside
* Ett feavlsrike, NRF 60 år (Sperma nr. 3, 1995)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Eikeflatvikler** (*Acleris ferrugana*) er en sommerfugl som tilhører familien viklere (Tortricidae).

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 14–18 mm), gulbrun vikler. Arten er svært variabel i fargen og kan være vanskelig å skille fra bjørkeflatvikler (*Acleris notana*), som også varierer mye. For sikker bestemming av disse to artene er det gjerne nødvendig å dissekere ut kjønnsorganene, men ofte kan eikeflatvikleren kjennes på at den har en liten kvast av svarte skjell i ca. en fjerdedel ut i forvingen. Forvingen har også ofte et brunt siksak-tverrbånd på midten.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg mellom sammenspundne blader av eik (*Quercus* spp.) og bøk (*Fagus sylvatica*). De voksne sommerfuglene flyr i september-oktober og igjen om våren etter å ha overvintret.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt over det meste av Europa, unntatt lengst i nord og sørøst. I Norge er den funnet nord til Hordaland.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Acleris ferrugana* på UK moths:
* Fauna Europaea Web Service, utbredelsesdatabase for europeiske dyr:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *eikeflatvikler* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *eikeflatvikler* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *eikeflatvikler* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *eikeflatvikler* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *eikeflatvikler* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Acleris ferrugana* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**University of Louisiana System**  utgjøres av to delstatseide universiteter i Lafayette og Monroe i delstaten Louisiana, USA.

Lærestedet i Lafayette ble opprettet i 1898 som Southwestern Louisiana Industrial Institute. Monroe-skolen ble grunnlagt 1931 som Ouachita Parish Junior College. Dagens universitetsnavn ble tildelt i 1999.

Bare få måneder etter *Brown v. Board of Education* (Brown mot Skolestyret) ble 40 svarte studenter tatt opp i 1954. Dermed ble universitetet i Lafayette det første i Sørstatene som åpnet opp for afroamerikanske studenter etter å ha vært lukket for svarte i deler av etterkrigstiden.

Campusene er:

* University of Louisiana at Lafayette (1898) – 16 032 studenter
* University of Louisiana at Monroe (1931) – 8 571 studenter

Studiene i fransk er spesielt kjente i Lafayette, mens Monroe-campusen fokuserer på farmasi og økonomifag.

Ved universitetet var det 24 873 studenter og 1 124 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 3 382 for studenter folkeregistrert i Louisiana. Studiene gis opp til doktorgradsnivå ved begge campuser.

Eksterne lenker
---------------

* University of Louisiana at Lafayette
* University of Louisiana at Monroe
***Tower Heist*** er en amerikansk krimkomedie fra 2011 regissert av Brett Ratner. Filmen handler om en gruppe menn som iverksetter en listig plan for å robbe sjefen etter at han har svindlet alle sine ansatte for sparepengene. Sjefen er blitt satt i husarrest i sin egen luksusleilighet i samme skyskraper hvor de arbeider. Hovedrollene spilles av Ben Stiller, Casey Affleck og Michael Peña,

Sammendrag
----------

Josh Kovaks (Ben Stiller) arbeider som manager i en bygning kalt det The Tower, et stort og luksuriøst leilighetskompleks i New York City. En formiddag blir den velstående Arthur Shaw, som bor i The Tower arrestert av flere FBI-agenter ledet av Claire Denham. Shaw er mistenkt for underslag og svindel av to milliarder dollar i en Ponzi-svindel. Josh sier til flere av de ansatte i The Tower at han ga alle deres pensjoner til Shaw, som skulle investere pengene for dem på aksje-markedet - men nå har de har mistet alle pengene deres. 

De konfronterer Shaw, som sitter i husarrest i luksus-leiligheten sin. Men Shaw bryr seg ikke om dem. Josh snakker med Denham, og hun sier at Shaw har skjult store pengesummer ett eller annet sted. Men at FBI ikke har klart å finne igjen pengene han har gjemt unna. Josh bestemmer seg for å stjele pengene til Shaw. Flere ansatte i The Tower - Josh, Charlie, Enrique og Mr. Fitzhugh legger en slagplan for å finne og stjele pengene til Shaw. Samtidig som de må unngå å bli oppdaget av FBI, som også holder øye med Shaw.

Rolleliste
----------

Ben Stiller
* Ben Stiller som Josh Kovaks
* Eddie Murphy som Slide
* Casey Affleck as Charlie Gibbs
* Alan Alda som Arthur Shaw. En milliardær satt i husarrest for å ha stjålet 2 milliarder dollar.
* Matthew Broderick som Mr. Fitzhugh.
* Téa Leoni som FBI-agent Claire Denham
* Michael Peña som Enrique Dev'reaux

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Tower Heist* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Tower Heist* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Tower Heist* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Tower Heist* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Tower Heist* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Tower Heist* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Tower Heist* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Tower Heist* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Tower Heist* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Tower Heist* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
* Offisiell trailer, youtube.com


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |

Portal: Film
**Sørhaugøy fyr** ble bygget i 1846 og ligger i Haugesund kommune. Sørhaugøy er den nordligste øyene i øygruppen som samlet omtales som Vibrandsøy. Sørhaugøy ligger ut mot det værharde havstykket Slettå, i den nordlige innseilingen til den travle skipsleden gjennom Karmsundet og til Haugesund havn. Øyen er adskilt fra de øvrige øyene på Vibrandsøy med et smalt sund uten bro. Fyrets kai og et tilhørende, mindre sjøhus ligger ned til dette sundet. Selve fyret består av sammenbygd fyrtårn og vokterbolig med karakteristisk kirkelignende form. Fyret ble nedlagt i 1952 og erstattet av en lykt på stativ like vest for den gamle fyrbygningen. 

Sørhaugøy fyr
Sørhaugøy fyr kalles på folkemunne Tonjer. Tonjer er en holme like nord for Sørhaugøy.

Sørhaugøy med fyrbygning og sjøhus er fredet etter kulturminneloven og tilhører Karmsund Folkemuseum i Haugesund. Fyret har et restaureringsbehov og er stengt for publikum.

Se også
-------

* Liste over norske fyr
* Norsk Fyrhistorisk Forening

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Fyrliste 2008
* «Sørhaugøy fyr». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

| * v
* d
* r
Fyr i Rogaland |
| --- |
|  | Eigerøy fyr **·** Feistein fyr **·** Fjøløy fyr **·** Flatholmen fyr **·** Geitungen fyr **·** Høgevarde fyr **·** Kvassheim fyr **·** Kvitsøy fyr **·** Lille Presteskjær fyr **·** Obrestad fyr **·** Røværsholmen fyr **·** Skudenes fyr **·** Sørhaugøy (Tonjer) fyr **·** Tungenes fyr **·** Utsira fyr **·** Vibberodden fyr **·** Vikeholmen fyr | Norges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Eikehettebladbille** (*Cryptocephalus querceti*) er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den er utbredt i det sentrale og sydlige Europa. Den er registrert i Norge.

Kroppen er kort, noe langsmal og oval som bladbillene ofte er. Den er butt både foran og bak. Det siste leddet av bakkroppen er synlig bak dekkvingene. Dekkvingene har regelmessig punktur, ordnet i langsgående rekker. Undersiden er noe «oppsvulmet». Den har et brunlig eller svart halsskjold (pronotum) og dekkvinger. Antennene er trådformet og lange i forhold til hva som er vanlig for andre bladbiller. Beina er lyse, gulbrune.

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten.

Eikehettebladbille tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 23. september 2020. Besøkt 23. september 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 23. september 2020. Besøkt 23. september 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *eikehettebladbille* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *eikehettebladbille* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *eikehettebladbille* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *eikehettebladbille* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *eikehettebladbille* hos NCBI Rediger på Wikidata
* Eikehettebladbille *Cryptocephalus querceti* – www.biol.uni.wroc.pl
* Eikehettebladbille *Cryptocephalus querceti* - Fauna Europaea
* Norsk entomologisk forening
**Tower of the Sun** er et kunstverk laget av den japanske kunstneren Taro Okamoto og ble plassert i Suita i Osaka i Japan. 

Tårnet har tre ansikter på forsiden og tre ansikter på baksiden og tårnet var åpent for publikum og de besøkende kunne gå inn i tårnet under verdensutstillingen som ble avholdt i 1970, men tårnet ble stengt kort tid etter etter denne verdensutstillingen. Galleriet som finnes inne i tårnet, viser et stort kunstverk som blir kalt «Tre av livet», som representerer utviklingen av menneskelige skapninger. Tårnet forfalt gradvis etter at verdensutstillingen var avsluttet i 1970. Men det ble senere besluttet at tårnet skulle bevares og reparasjoner startet i november 1994, og ble gjort ferdig i mars 1995. 

Tårnets høyde er 70 meter, og diameteren i kjelleren er 20 meter, og lengden på armene er 25 meter. Tårnet har i dag tre ansikter, to ansikter på forsiden, og et ansikt på baksiden. Ansiktet som er plassert på toppen av tårnet, der diameteren måler 11 meter, og som representerer fremtiden. De taggete røde maleriene på forsiden av tårnet representerer torden. En liten versjon av Tower of the Sun er plassert i Taro Okamoto Museum of Art. Tårnet har også blitt oppført som en av de beste 100 Media Arts i Japan av et byrå tilhørende det japanske kulturdepartementet.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NDL
 |
CIPR holder til i realfagsbygget, Det matematisk-naturvitenskapelige fakultets hovedbygg.
**Centre for Integrated Petroleum Research** (CIPR) er et senter for integrert petroleumsforskning ved Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet ved Universitetet i Bergen. Senterets leder er professor Arne Skauge. Hovedfokuset til senteret er på det som skjer under havbunnen, reservoardrift og økt oljeutvinning, ikke på det tekniske som foregår på dekk. 

Petroleumsfaget ved Universitetet i Bergen bygger på fire ulike fagområder: matematikk, kjemi, fysikk og geologi. CIPR er involvert i både undervisning og veiledning på petroleumsfaget. 

CIPR er et av de 13 sentre for fremragende forskning (SFF) som ble opprettet av forskningsrådet i 2003, og er det eneste av de norske SFF-ene som fokuserer på petroleumsteknologi. Senteret omfatter 120 forskere og studenter. Deres vitenskapelige hovedmål er å karakterisere, beskrive og modellere de viktigste geologiske, fysiske, og kjemiske prosessene som begrenser oljeutvinningen. Videre å utvikle grunnlag for bruk av metoder for økt oljeutvinning for felt i produksjon.

Eksterne lenker
---------------

* CIPR sine hjemmesider ved Universitetet i Bergen
* CIPRs egne hjemmesider (en)
I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard er **Helm Hammerhand** (2691 – 2759 tredje tideverv) den niende kongen av Rohan, og den siste kongen av den *første ættelinjen*. Han var sønn av kong Gram. Han etterfulgte sin far da han døde i en urolig tid. Hans far hadde allerede kjempet i åpen krig mot Dunnlendingene, som opererte fra fortet Jarnagard som de hadde *overtatt*.

Sener i hans styre dukket det opp en mann ved navn Freka, som var dunnlending med rohansk blod. Freka holdt land på en av sidene av elva Adorn, ved Rohans grenser, og hevdet at han var en etterkommer av kong Frëawin av Rohan. Han planla å la sin sønn, Wulf, gifte seg med Helms datter. Freka marsjerte til Edoras med en stor hærstyrke menn, og planla å true kongen til å godta hans krav, men Helm Hammerhand knuser han med hånda si. Rasende dro Frekas menn fra Edoras, men kom igjen med en stor styrke av dunnleninger. Under ledelse av Wulf angrep de Rohan, men Helm trakk seg tilbake til Hornborg ved Helmsdjupet (som senere gitt nytt navn i hans ære), og der ble det en lang beleiring.

Hornburg hold et stort krigshorn, og alltid når det ble blåst i det brøt Helm gjennom fiendens rekker og drepte mange av mennene deres. Det er sagt at mange av de mennene han drepte ble drept med hans bare hender. Dette førte til den troen blant dunnlendingene at Helm Hammerhands vrede ennå vandret gjennom Rohan, og forsvarte Hornburg. Men på slutten av beleiringen ble Helm Hammerhand og begge hans sønner, Haleth og Háma, drept. Da Helm døde ble kroppen oppdaget frosset, mens den sto oppreist med åpne øyne og klar til kamp.

På gravhaugen til Helm Hammerhand skal blomsten Simbelmynë ha vokst hvitest og tettest. Dette anses som et bevis på at han var den største av alle kongene som Rohan hadde hatt.

Han ble etterfulgt av sin nevø, sønnen av Helms søster Hild ved navn Fréaláf Hildason, som beseiret Dunnlendingene.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Gram** | **Konge av Rohan**(2741–2759 T.T.) | Etterfølger:**Fréaláf Hildason** |

Portal: Litteratur
***Rojo amanecer*** er en meksikansk dramafilm fra 1990 regissert av Jorge Fons. Filmen omhandler Tlatelolcomassakeren, som fant sted i latelolco i Mexico by i forkant av de olympiske sommerlekene i 1968.

Handling
--------

Det er onsdag 2. oktober 1968, og en meksikansk familie fra middelklassen er i ferd med å starte dagen. Til frokost krangler de eldre brødrene, Jorge og Sergio med faren Humberto. Guttene studerer ved et universitet, og faren deres jobber ved myndighetene i Mexico. Krangelen eskalerer raskt, og faren begynner å klage over at alt guttene gjør er galt. Guttene mener at universitetets autonomi blir krenket, og at mexicanske myndighetene gjør ting som bryter grunnloven. 

Deres bestefar Roque (som slåss mot den meksikanske revolusjonen) bryter også inn i krangelen. Deres yngre søsken Carlos og Graciela, ved grunnskole og ungdomsskole, forstår knapt hva krangelen handler om på grunn av deres unge alder. Carlos kommer tilbake fra skolen. Han forteller at han spurte læreren om det brødrene hans sa, og læreren bekreftet dette. I løpet av dagen slutter telefonene å fungere. På et torg i nærheten av hjemmet deres, begynner det å samles en folkemengde. Carlos og Graciela anslår at publikum er mer enn 10 000 mennesker. Flere mennesker blir snart drept. Familien gjemmer seg, og to kuler treffer vinduet, og folk med våpen forsøker gjentatte ganger å komme seg inn i huset deres.

Skuespillere
------------

* Héctor Bonilla som Humberto
* María Rojo som Alicia
* Jorge Fegán som Don Roque
* Ademar Arau som Carlos
* Demián Bichir som Jorge
* Bruno Bichir som Sergio
* Marta Aura som en kvinne i nabolaget
* Eduardo Palomo som en skadd gutt
* Carlos Cardán som en løytnant
* Leonor Bonilla som en lite jente
* Paloma Robles som Graciela

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Rojo amanecer* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Rojo amanecer* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Rojo amanecer* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Rojo amanecer* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Rojo amanecer* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Rojo amanecer* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film
**Rok Stojanovič** (født 24. oktober 2002) er en slovensk alpinist, som representerer klubben SK Alpetour.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2018/19

Stojanovič deltok i sitt første FIS-renn i november 2018, i storslalåm i Solda i Italia, der han kom på femteplass. Han deltok i Bosnia-Hercegovinas juniormesterskap i alpint i desember, og kom der på 23.-plass i slalåm og 17.-plass i storslalåm. Under det slovenske mesterskapet i alpint kom han på 46.-plass i super-G, og i det slovenske juniormesterskapet kom han på 43.-plass i super-G og 42.-plass i utfor.

### Sesongen 2019/20

Han deltok i alpint under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom han på 31.-plass i super-G, der Adam Hofstedt fra Sverige vant. I den påfølgende kombinasjonsslalåmen kjørte han seg opp til 16.-plass i kombinasjonen. I storslalåm kom han på 24.-plass, og i slalåm kjørte han ut.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  FIS - *Rok Stojanovic - Results*, besøkt 15. mars 2020.
3. ↑  Lausanne 2020 - *Alpine Skiing - Men's Super-G* Arkivert 10. januar 2020 hos Wayback Machine. besøkt 11. mars 2020.
4. ↑  Lausanne 2020 - *Rok Stojanovic*[*død lenke*], besøkt 15. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rok Stojanovič – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Rok Stojanovič – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Rok Stojanovič – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020[*død lenke*]
***Alfa*** er et norsk magasin utgitt av Egmont Hjemmet Mortensen, som overtok som utgiver etter Aller Media i november 2011. Første redaktør var Magnus Rønningen.
Den 2. november 2011 tok Mats Schølberg Ulshagen over som redaktør i magasinet.

Magasinet ble lansert i september 2010 og er ifølge utgiver rettet mot norske menn. Bladet fikk enorm PR allerede ved første utgivelse på grunn av en artikkel om holdninger hos norske soldater i Afghanistan.

Første utgave solgte 35 000 eksemplarer, mens salgstallet stupte på andreutgaven, og solgte omtrent halvparten.
Magasinet gikk så konkurs i slutten av 2011,
og ble deretter kjøpt opp av Egmont. Ny redaktør er Mats Ulshagen.

Referanser
----------

1. ↑  ALFA - nytt magasin fra for menn fra Aller Media[*død lenke*]
2. ↑
3. ↑  Sier Afghanistan-kommandoen godkjente soldat-sitatene Aftenposten
4. ↑  E24Media – 44 pupper og Alfa-krøll
5. ↑  Dagbladet – Vulgært og Viktig. Samtidig.
6. ↑  E24 – Norges nye manneblad solgte 35 000
7. ↑  e24 Media – Kraftig nedtur for mannebladet Alfa
8. ↑  NRK – Mannebladet Alfa er konkurs
9. ↑  e24.no – Mannebladet Alfa kommer tilbake
Omtrentlig utstrekning inntil 1940, da Mengjiang formelt (men ikke reelt) tilkom og ble formelt inkorporert som en region.
Statssjef Wang Jingwei skåler med den tyske ambassadør Heinrich Georg Stahmer i 1942.
Slagord til støtte for Wang Jingweis regjering
**Wang Jingweis regjering** i Nanjing i Kina var en marionettregjering som Japan opprettet under den andre sino-japanske krig. Regjeringen bestod fra 1937 til 1945. Offisielt styrte den hele Kina, unntatt de nordlige marionettstatene Manchukuo og Mengjiang, men i praksis hadde regjeringen kun administrasjon av visse provinser av det østlige Kina som lå innenfor de japanske linjer: Jiangxi, Anhui, og de nordlige deler av Zhejiang.

Statssjef var den avhoppede nasjonalistpolitikeren Wang Jingwei, som senere er blitt omtalt som «Kinas *Quisling*». Wang Jingweis regjering fremstilte seg selv som Kinas lovlige regjering, og benyttet det samme offisielle navn (Republikken Kina), samme flagg, emblem, og så videre, som Chiang Kai-sheks regjering (som noe før Nanjings fall vinteren 1937 hadde forflyttet seg til Hankou og så enda lengre inn i landet til Chongqing). Wangs Kina ble imidlertid bare anerkjent av aksemaktene og de japanske lydstatene i det nordlige Kina.

Litteratur
----------

* David P. Barrett og Larry N. Shyu: *Chinese Collaboration with Japan, 1932-1945: The Limits of Accommodation* Stanford University Press 2001
* John H. Boyle: *China and Japan at War, 1937–1945: The Politics of Collaboration*, Harvard University Press, 1972.
* Hsi-sheng Ch'i: *Nationalist China at War: Military Defeats and Political Collapse, 1937–1945*, Ann Arbor: University of Michigan Press, 1982.
* James C. Hsiung og Steven I. Levine (redaktører): *China's Bitter Victory: The War with Japan, 1937–1945* Armonk, N.Y.: M. E. Sharpe, 1992
* Tetsuya Kataoka: *Resistance and Revolution in China, The Communists and the Second United Front*, University of California Press, 1974
* Frederick W. Mote: *Japanese-Sponsored Governments in China, 1937–1945*, Stanford University Press, 1954.
**SS-Anwärter** er den nest laveste paramilitære grad som ble brukt i Schutzstaffel (SS). Den ble gitt til rekrutter som hadde blitt godkjent som kandidat til medlemskap; den lavere graden SS-Bewerber ble mellom 1942 og 1945 gitt til de som ble vurdert som kandidater. Navnet på graden kan oversettes med «rekrutt» eller «kandidat». Anwärter ble også brukt for å omtale de som var kandidater til medlemskap i NSDAP.

Den som hadde graden SS-Anwärter gjennomgikk en prøveperiode, og kunne etter denne oppnå fullt medlemskap og bli SS-Mann, menig soldat. Rangen ble innført i 1932, men allerede siden 1925 hadde den blitt brukt som en tittel på kandidater.

Prøveperioden varte normalt minst ett år. I tillegg til fysisk fostring var det omfattende politisk indoktrinering, og kandidatens bakgrunn ble sjekket. Seremonien ved overgangen til SS-Mann var normalt omfattende, slik at det skulle bli en stor dag for de som oppnådde fullt medlemskap. 

I 1941 ble SS-Anwärter innført som rang også i Waffen-SS, men den ble der mindre brukt. Den vanlige SS-Anwärter i Waffen-SS var en rekrutt som hadde blitt innført i rullene, men som ikke hadde gjennomgått grnntreningen. Så snart treningen startet ble han uten noen videre seremoni forfremmet til SS-Schütze.

Rangen hadde ingen insignier.

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Lavere grad:**SS-Bewerber** | ***Grad i Schutzstaffel*****SS-Anwärter** | Høyere grad:**SS-Mann / SS-Schütze** |
**Tamara Rojo** (født 17. mai 1974 i Montréal, Canada) er en spansk prima ballerina, og er i dag førstedanser ved det anerkjente Royal Ballet i London. 

Rojo ble født i Canada av spanske foreldre som flyttet tilbake til Spania da hun var fire måneder gammel. Rojo begynte å ta dansetimer i en alder av fem år. Før hun nådde 11 år, var hun fulltidsstudent ved Royal Conservatory of Madrid, der hun studerte under Victor Ullate og Karemia Moreno. Selv om foreldrene var begeistret for dansetalentet hennes, insisterte de helhjertet på at datteren også skulle fullføre sin akademiske utdannelse.[] Tamara begynte å danse i en alder av ti år ved Víctor Ullate Dance Centre i Madrid på 1980-tallet, og hun fullførte sin danseopplæring i 1991 under ledelse av David Howard og Renato Baron. Rojo fortsatte å arbeide med Ullate Dance Company mellom 1991 og 1996. I en alder av tjue år ble Rojo tilbudt en kontrakt med Scottish Ballet, av Galina Samsova.[]

Rojo ble overflyttet til English National Ballet i juni 1997 og der ble hun forfremmet til førstedanser i januar 1998.[] Rojo ble offisielt gjort til medlem av Royal Ballet som førstedanser i begynnelsen av 2000/2001-sesongen.[]

Rojo ble tildelt utmerkelsen Fyrsten av Asturias' pris for kunst i 2005. Kongen av Spania presenterte henne også med den høythengende utmerkelsen Royal Gold Medal of Fine Arts som er en prestisjefylt ære som kun få mennesker i verden kan si at de har oppnådd å bli tildelt.[]

Referanser
----------

1. ↑   ČSFD, ČSFD person-ID 303374[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.lanacion.com.ar[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Tamara Rojo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Tamara Rojo på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* Tamara Rojo på Twitter Rediger på Wikidata

* Tamara Rojo på Instagram Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE **·** BBC Things **·** Discogs
 |
**SSP Group plc** er et britisk selskap med hovedkvarter i London i England. Det driver catering og detaljhandel i over 125 lufthavner og 270 togstasjoner rundt om i verden som konsesjonshaver. Selskapet er notert på London Stock Exchange og er en del av FTSE 250-indeksen.

Historie
--------

Virksomheten ble etablert som en divisjon i SAS Group under navnet SAS Catering i 1961. Det ble senere omdøpt til Select Service Partner (SSP) og kjøpt opp av Compass Group i mai 1993 for 72 millioner euro. I 2006 ble virksomheten kjøpt opp av EQT Partners for 1,8 milliarder pund. I 2014 ble selskapet børsnotert.

Referanser
----------

1. ↑  «EQT to acquire Select Service Partner from Compass». EQT. Arkivert fra originalen 9. september 2014. Besøkt 8. september 2014.
2. ↑  «Compass sells Moto service stations and Upper Crust food chain for £1.8bn». Besøkt 8. september 2014.
3. ↑  «Shares rise in SSP stock market debut». The Telegraph. Besøkt 8. september 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Leder for SS-Hauptamt fra 1939, Gottlob Berger
***SS-Hauptamt*** («SS hovedkontor») ( forkortet **SS-HA**) var den sentrale kommandoavdelingen innen det tyske *Schutzstaffel* (SS) i det nasjonalsosialistiske Tyskland fram til 1940. Som følge av oppbyggingen av den militære delen Waffen-SS i 1940 overtok SS Führungshauptamt («SS ledende hovedkontor») mye av den sentrale rollen.

Opprettelse
-----------

Avdelingens opprinnelse kan spores tilbake til 1931 da SS opprettet et *SS-Amt* («SS-kontor») som skulle fungere som et hovedkontor i forhold til de ulike enhetene innen *Allgemeine-SS*. Etter at det nasjonalsosialistiske NSDAP kom til makten i 1933, ble *SS-Amt* gitt nytt navn til *SS-Oberführerbereichen* («SS toppledelsesområdet») og fikk øverste kommando over alle SS-enhetene i Tyskland. 

30. januar 1935 ble avdelingen til SS-HA, og var ansvarlig for Allgemeine-SS, de tyske konsentrasjonsleirene, SS-Verfügungstruppe og grensepolitiet.

Avdelingens makt og innflytelse steg stadig utover på 1930-tallet og ble den største og viktigste avdelingen i SS som kontrollerte nesten alle aspekter innen den paramilitære organisasjonen. Men da SS-Verfügungstruppe i 1940 ble omdannet til Waffen SS og ekspanderte raskt, kunne ikke lengre SS\_HA administrere hele oragnisasjonen og ble bygget ned og mistet mye av sin tidligere makt til SS Führungshauptamt og hovedkontorene i Allgemeine SS.

Organisasjon
------------

Fra 1940 beholdt *SS-Hauptamt* ansvaret for administrative saker innen SS, som fordeling av mannskaper, forsyninger, personelloverføringer og forfremmelser. 
SS-HA hadde 11 avdelinger (tysk:Ämter eller Amtsgruppe):

* ***Amt Zentralamt*** («sentralavdelingen»)
* ***Amt Leitender Ärzt beim Chef SS-HA*** («medisinsk hovedkontor»)
* ***Amt Verwaltung*** («administrasjon»)
* ***Amt Ergänzungsamt der Waffen-SS*** («Waffen-SS forsterkninger»)
* ***Amt Erfassungsamt*** («rekvireringer»)
* ***Amt für Weltanschauliche Erziehung*** («ideologisk opplæring»)
* ***Amt für Leibeserziehhung*** («fysisk fostring»)
* ***Amt für Berufserziehung*** («handelsopplæring»)
* ***Amt Germanische Leitstelle*** («germansk kontroll»)
* ***Amt Germanische Ergänzung*** («germansk rekruttering»)
* ***Amt Germanische Erziehung*** («germansk opplæring»)

SS-HA var formelt sett underlagt *Persönlicher Stab Reichsführer-SS*, men var i praksis selvstyrt.

Ledere
------

* Curt Wittje (1934–1935)
* August Heissmeyer (1935–1939)
* Gottlob Berger (1939–1945)

Referanser
----------

1. ↑  Mark C Yerger: *Allgemeine-SS*, side 13, Schiffer Publishing Ltd, 1997, Atglen, PA, ISBN 0-7643-0145-4
2. ↑  Yerger, ss. 14-15
***Les Transmutations imperceptibles*** er en fransk stumfilm fra 1904, regissert av Georges Méliès.

Handling
--------

En prins går til kongens private teater. Han finner på noen mystiske triks til publikums underholdning. Han tar litt papp som han ruller slik at den former et rør. Selv om røret var helt tomt, kommer en skikkelse gradvis komme til syne.

Piken står på bordet, med papp-røret rundt seg. Prinsen løfter røret over hodet hennes, hjelper henne ned fra bordet og hun utfører en dans. Deretter hypnotiserer han henne. Hun blir deretter forvandlet til en prinsesse, og prinsen forsøker å kysse henne - før de forlater scenen.

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Internet Movie Database*, IMDb-nummer tt0224286, Wikidata Q37312,
2. ↑  Philippe Rège. *Encyclopedia of French Film Directors, Volume 1*
3. ↑  THE IMPERCEPTIBLE TRANSMUTATIONS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Les Transmutations imperceptibles* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Les Transmutations imperceptibles* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata
**SS-Oberstgruppenführer** var den høyeste graden i Schutzstaffel (SS) med unntak av den helt spesielle graden Reichsführer-SS. Graden tilsvarte en generaloberst (eller generaladmiral) i Wehrmacht. Det var en grad over Obergruppenführer.

Den ble opprettet i 1942, og i de tre årene som fulgte før det tredje rikes undergang var det bare fire personer som fikk den tildelt:

* Kurt Daluege (20. april 1942, *SS-Oberstgruppenführer und Generaloberst der Polizei*)
* Sepp Dietrich (1. august 1944, *SS-Oberstgruppenführer und Generaloberst der Waffen-SS*)
* Paul Hausser (1. august 1944, *SS-Oberstgruppenführer und Generaloberst der Waffen-SS*)
* Franz Xaver Schwarz (20. april 1942, *SS-Oberstgruppenführer*)

De som hadde graden fikk også tilsvarende grad i politiet eller Waffen-SS, med unntak av Schwarz som fikk graden som *Ehrenführer*, det vil si en æresgrad og ikke en reell kommandograd.

Heinrich Himmler tilbød i 1944 graden til Albert Speer, som senere fortalte at han avslo på grunn av sin avsmak for SS. Hermann Göring fikk samme tilbud, men også han avslo, i dette tilfellet på grunn av avsmak for Himmler.

Referanser
----------

1. ↑  *Norsk krigsleksikon 1940-45*. Oslo: Cappelen. 1995. s. 393. ISBN 8202141389.