recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Alan Richard Knill** (født 8. oktober 1964) er en tidligere walisisk fotballspiller og -trener. Hans spillerkarriere strakk seg fra 1982 til 2001 for lag som Southampton, Scunthorpe, Swansea, Halifax og Rotherham. Han har i tillegg en landskamp for Wales.

Etter en nokså suksessfull spillerkarriere, hvor han ble et ikon i lavere ligaer i England, fikk han i 2005 jobben som assisterende manager for den daværende League Two-klubben Rotherham, samme år ble han forfremmet til manager, en posisjon han holdt til 2007. Året etter ble han ansatt som manager for Bury FC, men etter tre år fikk Knill sparken fra denne jobben også. Han ble deretter manager for sin gamle klubb Scounthorpe United, men det varte bare ett år, derfra gikk turen til Torquay. Knill fikk sparken i Torquay i januar 2014.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 208531, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alan Knill – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Alan Knill – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Alan Knill – Soccerbase.com (manager) Rediger på Wikidata

* (en) Alan Knill – EU-Football.info Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Gravmonumentet over Kyros den store
«Jeg er Kyros kongen, en akamenide», inskripsjon på en søyle i Pasargadae på gammelpersisk, elamittisk og akkadisk.
**Pasargadae** (persisk:پاسارگاد; *Pāsārgād*) er en oldtidsby som ligger nær Persepolis og Shiraz i dagens Iran. Det var den gamle hovedstaden til den persiske kongen Kyros den store (559–530 f.Kr.) og dessuten hvor han er gravlagt. Det er i dag et betydningsfullt arkeologisk sted og er på Unescos verdensarvliste. Grunnet utbygning av en moderne demning er levningene truet av raskere nedbrytning.

Historie
--------

Kyros den store begynte konstruksjonen av sin hovedstad i 546 f.Kr. eller kanskje noe senere. Den var fortsatt uferdig da han døde i et slag, i 530 eller 529 f.Kr. Levningene av graven til Kyros' sønn og etterfølger Kambyses finnes i Pasargadae, nær festningen Toll-e Takht, og ble identifisert i 2006.

Pasargadae forble den persiske hovedstaden fram til Kambyses II flyttet den til Susa. Senere opprettet Dareios den store en ny hovedstad i Persepolis. Det arkeologiske stedet Pasargadae dekker et område på 1,6 km og omfatter en struktur som er antatt å være gravstedet til Dareios, festningen Toll-e Takht er lokalisert på toppen av en høyde rett ved, og restene av to kongelige palasser og hageanlegg. Pasargads persiske hageanlegg er det antatt tidligste eksempelet på persisk firefoldig hageanlegg som kalles *sjerbag*.

Nyere forskning av Pasargadaes struktur har vist at akamenideingeniører har bygget byen til å stå imot kraftige jordskjelv, opptil det som i dag er klassifisert som 7,0 på Richters skala.

Referanser
----------

1. ↑  Ancient Pasargadae threatened by construction of dam Arkivert 11. mars 2007 hos Wayback Machine. *Mehr News Agency*, 28. august 2004
2. ↑   Tabeshian, Maryam: «Discovered Stone Slab Proved to be Gate of Cambyses' Tomb», Payvand News. 14. desember 2006
3. ↑   «Achaemenid Engineers Constructed Pasargadae to Withstand Seven Richter Scale Earthquake», *CAIS News*, 27. august 2006

Eksterne lenker
---------------

* Excavation Documentation and Fragments of Wall Paintings from Pasargadae
* *World Heritage Center*, Unesco,  .

Portal: Arkeologi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** GeoNames
 |
«Pará» har flere betydninger.

**Pará** er ei elv og et estuar i delstaten Pará i Brasil. Den ligger sør for øya Marajó og munner ut i Marajóbukta i Atlanterhavet. 

Pará anses ofte som en av Amazonas munninger, men mesteparten av vannføringen er fra elva Tocantins. Noe av vannføringen i Amazonas renner riktignok gjennom smale naturlige kanaler, såkalte *Furos*, vest for den store øya Marajó og inn i Pará. Selv om dette bare utgjør en liten prosentandel av Amazonas' vannføring så er det likevel nok til at vannet i Marajóbukta er farget av sedimenter fra Amazonas.

Den 4-20 km brede vannveien går fra rundt 50°15' til 49°45’ vestlig lengde og er rundt 200 kilometer lang. Omtrent på midten kommer elva Tocantins inn fra sør. Mot øst går Pará over i Marajóbukta, som i sin tur åpner seg mot Sør-Atlanteren. 

På sørøstbredden av Pará ligger havnebyen Belém, som er hovedstad i delstaten Pará.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rio Pará – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Japansk pengegave i tradisjonell konvolutt.
En rød julegave
**Gave** er noe, særlig gjenstander eller tjenester, som en gir eller får uten gjenytelser eller betaling. I vestlige land og i den kristne kulturkrets er julegavene det vanligste eksemplet på skikken å gi gaver.

Å gi gaver finnes innen mange kulturer, og styres ofte av uskrevne regler om hvem som skal gi hva til hvem, hvor dyre gavene skal være og hva mottaker forventes å gjøre som takk for gaven. Den franske sosiologen Marcel Mauss beskrev fenomenet i 1924 i artikkelen «Gaven». I artikkelen viser han til gavetradisjoner i «primitive kulturer» og argumenterer for at en gave aldri er gratis, men inngår i et system for å bygge relasjoner innen en gruppe. 

Mauss bygger bl.a. arbeidene til Franz Boas om indianerfolket kwakiutl på USAs nordøstkyst, samt på boken Argonauts of the Western Pacific av Bronislaw Malinowski. Boas beskriver rivaliserende gavebytte, såkalt potlatch. Malinowski beskriver hvordan høvdinger på Trobrianderøyene utenfor Ny-Guinea inngikk i bytterelasjoner med hverandre, der de byttet prestisjegjenstander som armringer og halsbånd. Dette ble kalt kula-handel. 

Gaveutveksling har også vært studert i forbindelse med antikken og middelalderen.

Juridisk sett er det vanlig å definere en gave som "en vederlagsfri formuesoverføring med den hensikt å berike mottageren", og begrepet har betydning blant annet i arveretten. 

Tanstaafl-prinsippet er en benevnelse som ble brukt litterært av sciencefictionforfatteren Robert Heinlein for å beskrive nettverk av større og mindre gjensidige forpliktelser som fulgte med «gratisytelser». På amerikansk folkemunne finnes oppfordringen om ikke å se for nøye på tannsettet til en «giborthest».

Litteratur
----------

* Marcel Mauss. *Gaven : utvekslingens form og årsak i arkaiske samfunn*. Cappelen, 1995. ISBN 978-82-456-0039-1. ( Cappelens upopulære skrifter). Opprinnelig utgitt på fransk som *Essai sur le don\* - forme et raison de l'echange dans les sociétés archaïgues*, 1925
* Lewis Hyde: *The Gift: Imagination and the Erotic Life of Property*, 1983 (ISBN 0-394-71519-5), especially part I, "A Theory of Gifts", part of which was originally published as "The Gift Must Always Move" in *Co-Evolution Quarterly* No. 35, Fall 1982.
* Fredrik Barth: "Political leadership among Swat Pathans", 1959.
* Bronislaw Malinowski: "Argonauts of the Western Pacific", 1922.
* Marshall Sahlins: "Stone age economics", 1972.
* F.G.Bailey: "Stratagems and spoils. A social anthropology of politics", 1969.
* Sverre Bagge: *Society and politics in Snorri Stuluson's Heimskringla. University of California Press, 1991.*
* Jørgen Christian Meyer: "Antikkens historie", 1997.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** NKC
 |
**Tulum** er en kommune i den meksikanske delstaten Quintana Roo. Den hadde 28 263 innbyggere i 2010. Arealet er på 2040 km². Den grenser til Solidaridad kommune i nord, Det karibiske hav i øst, Felipe Carrillo Puerto kommune i sør, og delstaten Yucatán i vest.

Kommunens administrasjonssentrum er byen Tulum. Andre store landsbyer i kommunen er Chemuyil og Akumal.

I Tulum kommune ligger også ruinene av mayabyene Tulum, som den har fått navnet sitt fra, og Cobá. Tulum er et populært turistmål på grunn av sine flotte karibiske strender som ennå ikke har blitt overutbygd av turistindustrien i like stor grad som nærtliggende Playa del Carmen og Cancún. I sør ligger en liten del av biosfærereservatet Sian Ka'an.

Tulum er en av landets yngste kommuner. Den blei skilt ut fra Solidaridad kommune 13. mars 2008.

Rundt en tredjedel av kommunens innbyggere snakker et indiansk språk, hovedsakelig yukatansk maya. 1066 av innbyggerne over fem år som snakker et indiansk språk, snakker ikke spansk.

Referanser
----------

1. ↑  ; *Mexicos statistikkbyrå*.
2. ↑  ; *Mexicos manntall av 2020*; utgiver: Mexicos statistikkbyrå.
3. 1 2 3  INEGI – Censo de Población y Vivienda 2010

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Tulum Municipality – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Kommuner i delstaten Quintana Roo |
| --- |
| Bacalar **·** Benito Juárez **·** Cozumel **·** Felipe Carrillo Puerto **·** Isla Mujeres **·** José María Morelos **·** Othón P. Blanco **·** Lázaro Cárdenas **·** Solidaridad **·** Tulum | Mexicos flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Parzival og Condviramur, fra en håndskrevet utgave fra det 15. århundre.
**«Parzival»** er et epos (heltedikt) skrevet av Wolfram von Eschenbach omkring år 1200 på middelhøytysk.

Eposet skildrer Parsivals og Gawains bedrifter. Diktet, ofte datert til første fjerdedel av det 13. århundre, er i stor grad basert på Chrétien de Troyes' Gralsfortellingen , historien om gralen og hovedsakelig sentrert rundt helten og ridderen til kong Arthur, Parzival (Percival på engelsk) og hans lange søken etter den hellige gral etter hans første manglende evne til å oppnå det.

Operaen *Parsifal* av Richard Wagner fra 1882 er basert på eposet.

Referanser
----------

1. ↑  Wolfram von Eschenbach (1947). *Parzival og Gavan: gralkongen og helten frå Noreg : fortalt etter Wolfram von Eschenbachs riddardikt*. Oslo: Noregs boklag.
2. ↑  Perceval Arkivert 27. desember 2015 hos Wayback Machine.; The Camelot Project, University of Rochester
3. ↑  Wærenskjold, Leif (1907-1977) (1962). *Parsifal og gralen*. Oslo: Antropos.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Dewey Jackson Short** (født 7. april 1898 i Galena i Missouri, død 19. november 1979 i Washington, D.C.) var en amerikansk professor, pastor og republikansk politiker.

Etter militærtjeneste under den første verdenskrig studerte han ved Baker University, Boston University, Harvard University, Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg, Humboldt-Universität zu Berlin og University of Oxford. Tilbake i Midtvesten var han professor i etikk, psykologi og politisk filosofi ved Southwestern College i Kansas i 1920- og 1930-årene. I 1927 var han pastor i en metodistisk kirke i Springfield i Missouri. Mot slutten av livet var han president emeritus i National Rivers and Harbors Congress og foredragsholder.

Short var valgt til Representantenes hus fra Missouris 14. distrikt 1929–1931, men tapte gjenvalg. Han var delegat til Det republikanske partis landsmøte i 1932 og mislyktes samme år i å bli nominert til Senatet. I 1940 tapte han 108–848 på landsmøtet mot senator Charles L. McNary fra Oregon om å bli Det republikanske partis visepresidentkandidat. Short var en sterk kritiker av New Deal. Short var valgt til Representantenes hus fra Missouris 7. distrikt 1935–1957, og satt som formann i den faste komiteen for de væpnede styrker 1953–1955. Han tapte gjenvalg i 1956, men satt som visearméminister i Forsvarsdepartementet under president Dwight D. Eisenhower 1957–1961.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, oppført som Dewey Jackson Short, Find a Grave 7129249, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   bioguide.congress.gov[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Bain, Richard C. og Parris, Judith H. (1973). *Convention Decisions and Voting Records* **(engelsk)** (2 utg.). Washington, D.C.: Brookings Institution Press. s. 254–256. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

Litteratur
----------

* Wiley, Robert S. (1985). *Dewey Short. Orator of the Ozarks* **(engelsk)**. Cassville: Litho Printers and Bindery.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dewey Short hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** US Congress
 |
**Devonport** er en by i den nordvestlige delen av Tasmania i Australia. Devonport ligger langs elven Mersey. Sammen med den litt mindre byen Burnie er Devonport et regionalt senter på den nordlige kysten av Tasmania.

Historikk
---------

Området ble først kartlagt av kaptein Charles Hardwicke i 1823. Det var opprinnelig kjent som Port Frederick. Senere ble denne byen delt i to, med *Formby* på vestbredden av Mersey og *Torquay* på østbredden. I 1890 ble disse byene samlet under navnet Devonport. Som igjen er oppkalt etter Devonport i England. 

Devonport fikk bystatus i 1981.

Transport
---------

Devonport er fergeleie for Spirit of Tasmania-bilfergen til Melbourne. Devonport lufthavn ligger 7 km øst for byen og har flyvninger til Melbourne.

Referanser
----------

1. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Devonport, Tasmania – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Carl Leo Holger Nielsen** (født 5. mars 1909, død 15. juni 1968) var en dansk syklist som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam og 1932 i Los Angeles.

Nielsen ble olympisk mester i sykkel under OL 1928 i Amsterdam. Han var med på det danske laget som lagkonkurransen landeveisritt over 168 kilometer. De andre på laget var Orla Jørgensen og Henry Hansen. Fire år senere, under OL 1932 i Los Angeles var med på det danske laget, Nielsen, Frode Sörensen og Henry Hansen, som kom på andreplass i landeveisrittet over 100 kilometer bak Italia.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1928 Nederlands flagg Amsterdam - **Gull** i sykling, landeveisritt lag Danmarks flagg Danmark
* Sølv 1932 USAs flagg Los Angeles - Sølv i sykling, landeveisritt lag Danmarks flagg Danmark

Portaler: Sport | Danmark

Eksterne lenker
---------------

* (en) Leo Nielsen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Leo Nielsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Leo Nielsen – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Leo Nielsen – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Leo Nielsen – Cycling Archives Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Leo Huberman** (født 17. oktober 1903 i Newark i New Jersey, død 9. november 1968) var en amerikansk marxistisk teoretiker og sammen med Paul Sweezy redaktør av Monthly Review fra grunnleggelsen i 1949 frem til sin død.

På tross av sin arbeiderklassebakgrunn fikk han seg høyere utdannelse, og i mellomkrigstidene jobbet han blant annet på prestisjefylte London School of Economics og på Columbia University. Han var også medredaktør for tidsskriftet Scholastic og en periode fast spaltist for U.S. Week. Han ga også i denne perioden ut flere bøker, deriblant *Man's Worldly Goods*, senere utgitt på norsk under tittelen *Menneskehetens Rikdommer*, et forsøk på å fremstille menneskehetens historie fra et marxistisk utgangspunkt på en enkel måte. Denne boka solgte over en halv million eksemplarer. Under andre verdenskrig jobbet Huberman for fagorganisasjonen Congress of Industrial Organizations.

Huberman var aktiv i valgkampanjen til tidligere visepresident Henry Wallace i 1948, og det var her han ble kjent både med Sweezy og F.O. Matthiessen, hvis økonomiske bidrag muliggjorde oppstarten av Monthly Review. Huberman var også den viktigste for å opprette forlaget Monthly Review Press i 1952. Etter den cubanske revolusjonen besøkte Huberman landet flere ganger, og omtalte revolusjonen som sosialistisk også lenge før regimet selv gjorde det. Selv om han hele sitt voksne liv var dedikert marxist, forble han partipolitisk uorganisert.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6jh85bj, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** CiNii
 |
**Leo Leonhardsen** (født 28. september 1956 i Kjøllefjord) er en norsk visesanger, komponist, tekstforfatter, gitarist og pedagog. I 1978 reiste han på sin første turne som visesanger for Rikskonsertene i Nord-Norge. Han ble en kjent profil i Nord-Norge ved hjelp av Festspillene i Harstad, Troilltampen og andre festivaler. Etter opptreden på Skagenfestivalen og Frederikssundfestivalen i Danmark ble han invitert til Waxholms Visfestival og Mosebacke i Stockholm, og dette medførte et langvarig samarbeid med den svenske viseutøveren og arrangøren Git Magnusson. Han ble en mye brukt akkompagnatør i det nordiske visemiljøet, hvor han blant annet medvirket i mange av Kalle Zwilgmeyer viseprogram og kom til å bli en gjenganger i det nordiske visetreffet i Skagen. 

I to perioder har han vært leder i Norsk viseforum, og i mange år har han deltatt i styret for den nordiske viseorganisasjonen Nordvisa.

Diskografi
----------

* *Etter vinter kjem det vår* (1983)
* *Åsull* (1996)
* *Åsull og venner* (1997)
* *Morgenland* (2003)
* *Til Ithaka* (2005)

Leonhardsen har også medvirket som musiker eller produsent på en del andre utgivelser.
10 eurocent  Foto: Mark Morgan 
**10 eurocent** er i sirkulasjon i land som bruker valutaen euro.

Beskrivelse
-----------

10 eurocent-myntene består av en sammensetning med en legering av nordisk gull. De har en diameter på 19,75 mm, en tykkelse på 1,93 mm og veier 4,10 gram. Kanten på mynten er raglete striper.

Sider
-----

Som alle euromynter har 10 eurocent en felles side og en nasjonal side.

* Alle 10 eurocent-myntenes kantAlle 10 eurocent-myntenes kant

### Nåværende nasjonale sider

For øyeblikket (2008) utsteder 18 land euromynter.

### Tidligere nasjonale sider

Det var ikke meningen at de nasjonale sidene skulle utstedes før år 2008.

Nye regler
----------

Ifølge en ny lov skal alle eurolandene skrive deres navn eller forkortelsen av deres navn på alle euromynters nasjonale sider. Men landene bestemmer selv, hvor og når de vil gjøre denne endringen. Finland var det første landet som gjorde dette gjennom å skrive (FI) på myntene. 

### Fremtidige nasjonale sider

Ettersom Latvia og Litauen skal ta i bruk euro som valuta, har de laget noen utkast til hvordan de vil at de skal se ut. Designene kan forandre seg før de får euro som nasjonal valuta.

Referanser
----------

1. ↑  EUR-Lex. Denominations and technical specifications of Euro coins. Besøkt 27. september 2016. (en)
2. ↑  National sides Den europeiske sentralbank
Storebæltforbindelsen på kart, tunnelen som stiplet linje.
**Storebælttunnelen** er en undersjøisk jernbanetunnel i Danmark som er 8024 meter lang. Tunnelen går mellom øyene Sprogø og Sjælland. Sammen med Storebæltsbroen forbinder den øyene Sjælland og Fyn. Den har ett løp i hver retning og bredden gir plass til gangbane på hver side av sporet. Det er 31 tverrslag mellom tunnelene, et for hver 250 meter. Den er godt opplyst og har hele 80 ventilasjonsvifter. Maksimalhastighet gjennom tunnelen er 140 km. i timen. EG (lokomotiv) er konstruert for å trekke 2000 tonn i stigningen opp fra Storebælttunnelen (15,6 ‰). På det dypeste er den 75 meter under havoverflaten. Fra havbunnen er det mellom 12 og 40 meter ned til tunnelen.

Tunnelen ble bygget i perioden 1988 til 1996. Den er boret av fire spesialboremaskiner, en i hver retning i hvert tunnelrør, som ble bygget for anledningen. De 31 tverrslagene fungerer som nødutganger, men de har også viktige installasjoner. Tunnelveggen består av 40 cm tykke betongelementer, og man måtte ha 62500 av dem for å bygge tunnelen. For å lage dem, bygget man en egen fabrikk i Halsskov.

Linjekart
---------


|  |
| --- |
| Tegnforklaring |
|  |
|  |  | Den fynske hovedbane fra Fredericia |
|  | 131,6 km | Nyborg (1865) |
|  |  |  Fynske Motorvej |
|  |  | Storebælt Vestbro (1994, 6 611 m) |
|  | 120,2 km | Sprogø  |
|  |  | Storebælttunnelen (1996, 8 024 m, 75 muh) |
|  | 108,3km | Korsør (1997) |
|  |  | Vestbanen til København |
|  |  |  |

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Storebælt – Fakta og historie

Portal: Danmark
***Devtsjata*** (originaltittel: *Девчата*) er en sovjetisk film fra 1961, regissert av Jurij Tsjuljukin.

Handling
--------

Devchata er en romantisk komedie lagt til en isolert russisk hogst-leir mot slutten av 1950-tallet. En ung kvinne, Tosya, kommer hjem fra skolen etter å ha fått utdannelse som kokk. Hun slutter seg til en gruppe andre kvinner som forsøker å støtte tømmerhoggerne i området. På hybelen sin tilbereder Tonya seg et måltid med blant annet te og brød med masse syltetøy, som hun har funnet fra andre hun deler hybelen med. Når de fire andre unge kvinnene kommer tilbake etter en lang dag på jobb, blir en av dem opprørt over at Tonya har spist av maten uten tillatelse. Det oppstår snart en konflikt, og når en av de andre kommer med noen frekke kommentarer, kaster Tosya en støvel på hodet hennes uten å nøle.

I mellomtiden deltar noen tømmerhoggere i en vennlig konkurranse. Noen av dem har nettopp mistet deres posisjon som de mest produktive i leiren, og portrettene deres blir tatt ned fra en «æresvegg» av en tjenestemann. De blir snart erstattet med fotografier av medlemmer fra den rivaliserende gruppen. I tillegg blir det inngått ett veddemål blant ett par av tømmerhoggerne om hvem av dem som klarer å Tonya forelsket i dem. Flere av de andre kvinnene Tonya bor sammen vet også om dette veddemålet, og diskuterer seg i mellom om de burde fortelle Tonya sannheten om de nye forholdene hennes - eller ikke.

Skuespillere
------------

* Nadezhda Rumyantseva som Tosya
* Nikolai Rybnikov som Ilya.
* Lyusyena Ovchinnikova som Katya.
* Stanislav Khitrov som Filya.
* Inna Makarova som Nadya.
* Svetlana Druzhinina som Anfisa.
* Nina Menshikova som Vera.
* Nikolai Pogodin som Sasha.
* Mikhail Pugovkin som kommandant
* Anatoly Adoskin som Dementyev.
* Viktor Bajkov som Ksan Ksanych.
* Roman Filippov som Vasya.
* Aleksei Krychenkov som Alyosha

Referanser
----------

1. ↑  Путин поздравил режиссёра Светлану Дружинину с юбилеем
2. ↑  Девчата

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Devtsjata* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Devtsjata* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Devtsjata* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Devtsjata* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata
Pals i Enontekis i Finland
**Pals** er en haug eller rygg (streng) på myr, som er over én meter høy og inneholder en kjerne av permafrost. Telen går ned under grunnvannsnivå. Palsmyr dannes i områder med lite nedbør og lav gjennomsnittlig årstemperatur, i Norge hovedsakelig i indre strøk av Troms og Finnmark. 

Palsene dannes når telen sprenger opp jorda, og de har en isolerende kappe av torv som bevarer telen om sommeren. De høyeste palsene i Norge finnes i Varangerbotnområdet og er mellom 5 og 6 meter høye. Palsene er ofte knyttet til kvabb-avleiringer der sen-istidens store smeltevannselver en gang munnet ut i havet. Vannansamlingen som man ofte ser rundt eller inntil en pals, kalles palslagg. Palslaggen er et tegn på at palsen sakte smelter bort. Når palsen er borte, blir det gjerne en sirkelformet dam igjen.

Norsk institutt for naturforskning har overvåket palsmyrer i Finnmark, Troms og på Dovre siden 1994. Det foreligger også systematiske studier fra 1970-tallet. Naturtypen minker sterkt i utbredelse pga. klimaendringer.

Ordet *pals* kommer via finsk *palsa* fra nordsamisk *balsa*.

Referanser
----------

1. ↑  Direktoratet for naturforvaltning: "Palsmyr smelter i Finnmark"[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
«Storegut» har flere betydninger.
***Storegut*** er en episk diktsamling av den norske forfatteren Aasmund Olavsson Vinje, utgitt i 1866. Mange av diktene hadde stått på trykk i Vinjes tidsskrift Dølen i 1865 – 1866. Det er episke dikt med lyriske innslag. 

Olav Olavsson Edland, modell for Storegut, ble fødd på Nordigard i Edland (eller Æddan) i 1764. Han forsvant under gjeting i Bordalen sommeren 1791 og ble aldri funnet. Olav kan ha blitt drept av en uvenn som han var i krangel med på et bryllup fjorten dager tidligere. Olav var kjent for sin størrelse og uvanlige styrke. Vinje kan ha møtt bygdefolk som husket Olav eller Olavs far som døde i 1815.

Innhold
-------

I diktene forteller legdekallen *Olav* om sitt liv og om sønnen *Storegut*. Selv om Vinje i forordet sier at det er en sann historie, er det flere episoder som ikke har rot i virkeligheten. Vinje forandret en del steds- og personnavn. Dermed kan Storegut idealiseres. Det skapes et bilde av Telemark i gammel tid med både skolevesen, krigstjeneste, ting og marked. Storegut er den sterke mann som mange misunner, så han får mange fiender. Han blir med Kristian Lofthus til København for å klage på urett og blir fredløs etterpå, noe som fører til at han blir drept av en av sine fiender. Dette blander Vinje sammen med tradisjonelle folkediktningsmotiver når han forteller at Storegut blir bergtatt.

Storegut i ettertid
-------------------

Det ble et populært verk og kom i nytt og noe omarbeidet opplag i 1868. Mange av diktene har viseform, noe som har gjort at de ble sunget, for eksempel gjelder det «Den dag kjem aldri», som ble sunget til en stevtone.

I 1951 kom det ut en praktutgave av verket med tresnitt av Harald Kihle. 

Diktsamlingen var grunnlag for librettoen "Storegut" laget av Bergmund Waal Skaslien i 2000.

I 2008 hadde Odd Nordstoga, Aasmund Nordstoga og Per Anders Buen Garnås et konsertprosjekt basert på verket. Her bruker de nye melodier på svært mange av sangene.

Storegutprisen deles ut ved litteraturdagene i Vinje.

Referanser
----------

1. 1 2  Edland, Åsulv: Storegut - kjempekaren som ikkje ville døy. *Norsk tidend*, nr 2, 2018, s. 18.
2. ↑  *Bergmund, Bergens store gutt* i Adresseavisen den 12. mai 2000.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Resolusjon 67/19 i FNs generalforsamling** er en FN-resolusjon som ble vedtatt under den 67. sesjon av FNs generalforsamling den 29. november 2012. Resolusjonen angikk anerkjennelsen av Staten Palestina som en observatørstat som ikke er medlem av FN. Den ble vedtatt på den internasjonale dag av solidaritet med det palestinske folk, samme dato som generalforsamlingen vedtok FNs delingsplan for Palestina i 1947. Resolusjonen oppgraderte Palestina fra å være en observatørenhet til å bli en observatørstat uten medlemskap. Palestina fikk dermed observatørstatus på lik linje med Den hellige stol.

Resolusjonen ble foreslått av palestinernes representant i FN, og ble vedtatt med 138 av 193 stemmer. Ni land stemte mot, 41 stemte blankt, mens fem land var fraværende under avstemningen. Selv om Israel stemte mot, fikk resolusjonen støtte av tidligere statsminister Ehud Olmert.

Resolusjonen innebar en endring i offisiell norsk navngivning, hvor navnet *Palestina* erstattet tidligere navneformer som «det palestinske området» og «det palestinske selvstyreområdet».

Referanser
----------

1. ↑  FNs generalforsamlings  67de sesjon. *Resolusjon* 19 av 29. november 2012
2. ↑  Vick, Karl (22. november 2012). «Why Palestine Will Win Big at the UN». *Time*. Besøkt 29. november 2012.
3. ↑  «Palestine poised for symbolic but historic victory at UN». Zee News. Besøkt 29. november 2012.
4. ↑  Bernard Avishai. «EXCLUSIVE: Former Israeli PM Olmert Supports Palestine U.N. Bid». *The Daily Beast*. Besøkt 29. november 2012.
5. ↑  Henning Carr Ekroll: Norge tar i bruk Palestina-navnet. Går fra «Det palestinske området» til «Palestina» etter gårsdagens FN-avstemning. Aftenposten, 30. november 2012
***Dicheirotrichus placidus*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse
----------

*Dicheirotrichus placidus* finnes i nesten hele Europa, men er noe sjeldnere helt i sør og vest. Den er utbredt østover i Asia. Finnes i Norge.

Utseende
--------

*Dicheirotrichus placidus* er 4-5,5 mm lang. Oversiden er mørk brun, brystskjoldet ofte lysere med en mørkere midtflekk. Dekkvingenes ytterste (langs siden) rille-mellomrom med fine lyse hår. (Sett fra siden, krever forstørrelse) Dekkvingene mangler den korte (avkortede) skutullar-rillen. Dekkvingene er brunlig, nesten litt gul-brune, med en langsgående mørkere farge på hver av dekkvingene. Antennene med noe av de første leddene (rotleddene) lysere.

Levevis
-------

*Dicheirotrichus placidus* lever på fuktige enger og i skog. Under busker, blant løv og i mose. Den er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  Carabidae of the World Arkivert 16. desember 2008 hos Wayback Machine. søkedato: januar 2009

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dicheirotrichus placidus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Dicheirotrichus placidus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Dicheirotrichus placidus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Dicheirotrichus placidus* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Dicheirotrichus placidus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Dicheirotrichus placidus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Dicheirotrichus placidus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Dicheirotrichus placidus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Dicheirotrichus placidus* - Ground Beetles of Ireland - engelskspråklig
* *Dicheirotrichus placidus* - Fauna Europaea - engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
**Line Cathrine Fusdahl** (født 9. mars 1957) er en norsk lokalpolitiker for Høyre. Hun var fra 8. januar 2014 leder av fylkesrådet i Troms frem til 4. oktober 2015. Før dette, fra høsten 2011, var hun byråd for finans i Tromsø. Hun blei samme høst valgt inn i kommunestyret for første gang. Hun er fylkestingsrepresentant for Høyre i Troms fra 2015. Line Fusdahl leder Utdanningskomiteen i Troms fylkesting i perioden 2015–2019.

Line Fusdahl var fra 1. mai 2016 til 1. april 2020 direktør i Nordlysfestivalen i Tromsø. 

Fusdahl har økonomiutdanning. Hun arbeidde mer enn tjue år som leder i ulike familieeide klesforretninger i Tromsø. Fra 2002 har hun hatt diverse stillinger innen kulturadministrasjon, blant annet ved Tromsø Symfoniorkester og Nordnorsk Kunstmuseum. Da hun fikk byrådsvervet, var hun engasjert som daglig leder og prosjektansvarlig i Ordkalotten Tromsø Internasjonale litteraturfestival.

Referanser
----------

1. ↑  «Ny festivaldirektør for Nordlysfestivalen». *Nordlysfestivalen*. Besøkt 28. januar 2021.

Kilder
------

* Presentasjon på Tromsø kommunes nettsted 5. oktober 2012; besøkt 28. juni 2013.
* «Presenterte nytt fylkesråd», på Troms fylkeskommunes nettsted 8. januar 2014; besøkt 12. januar 2014.
**Resitativ** (av italiensk *recitare*: «foredrag») er talenær sang (sang som minner om tale) brukt i operaer, kantater, messer og oratorier, som i ulike utforminger har vært i bruk siden ca. 1600. Opphavet ligger i monodi, en musikkform som ble utviklet i Italia i overgangen mellom renessansen og barokken. Utviklingen av resitativet er tett knyttet til generalbassen.

Under framføringen av et resitativ kan sangeren i varierende grad deklamere teksten rytmisk fritt: *seccoresitativet* som bare akkompagneres av en basso continuo tillater den største rytmiske friheten, mens *accompagnato-resitativet* har orkesterstøtte, noe som fører til at den rytmiske friheten blir mindre. 

I operaformene *seria* og *buffa* drives handlingen framover under resitativene, mens ariene sjelden inneholder annet enn statiske betrakninger.

Et kjent resitativ er introduksjonen av hovedtemaet *Freude, schöner götterfunken...* på begynnelsen av siste sats i Beethovens 9. symfoni.

Se også
-------

* Sprechgesang
* Bel Canto

Referanser
----------

1. ↑  «resitativ», *Bokmålsordboka*

Litteratur
----------

* Gurlitt, Wilibald; Eggebrecht, Hans Heinrich (1968): *Riemann Musik-Lexikon.* Sachteil. Mainz: Schott. s. 799–801
* Drees, Stefan (2007): *Vom Sprechen der Instrumente. Zur Geschichte des instrumentalen Rezitativs.* Peter Lang GmbH, Frankfurt am Main, ISBN 978-3-631-56478-3

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** NDL
 |
DT-30P1 Vityaz
**Vityaz** er et russisk beltekjøretøy for terrengbruk.

Beskrivelse
-----------

På grunn av sitt unike design, er DT-serien i stand til å operere i terreng som er umulig for andre terrengkjøretøy, for eksempel:

* amfibisk retur til et moderskip i Arktisk;
* forsering av grøfter og bergssprekker opp til 4.0 m brede.
* lossing av skip offshore hvis det ikke kan komme i nærheten av strand (dvs. i Arktisk og Antarktis, eller i oversvømte områder, etc.);
* drift i fjell opp til en høyde av 4000 meter.

Militær benyttelse
------------------

DT-10P og DT-30P ATV er mye brukt av russiske soldater er deployert i utfordrende miljø og regioner, på øyene (for transport av landtyrker, ammunisjon, utstyr, drivstoff og installasjon av våpensystem). På grunn av lave marktrykket, er kjøretøyet teoretisk sett immun mot visse typer stridsvognminer. 

DT-serien er god som bergingsvogner, siden de har stor trekkapasitet (ca 500 kN for DT-30P) og kan nærme seg et fastkjørt eller skadd kjøretøy fra alle retninger under dårlige veiforhold. DT-10P og DT-30P transportører er veldig effektive som en del av søk og redningslag som opererer under ekstreme forhold (dårlige veier, flom, snøfonner) når det er nødvendig å evakuere folk, dyr, og ulik last opp til 30 tonn, eller transport av redningsmannskaper, medisinsk personell, diverse utstyr og mat til det berørte området.

Operatører
----------

### Aktuelle operatører

* Russlands Hær RUSRusslands flagg

### Sivile operatører

* Gazprom JSC
* Rosneftegazstroi
* Rosneftegaz JSC

Eksterne lenker
---------------

* Nettstedet til Vityaz Maskin Building-selskapet Arkivert 22. oktober 2016 hos Wayback Machine.
**Line Marianne Coll** (født 1972) er en norsk advokat som siden 1. august 2022 er direktør i Datatilsynet i Norge.

Coll er utdannet jurist fra Universitetet i Oslo, og var partner i advokatfirmaet Wikborg Rein da hun ble direktør for Datatilsynet. Hun var da tilknyttet firmaets fagområde for teknologi og digitalisering. 

Coll har også vært advokat i Equinor, Advokatfirmaet Wiersholm og Norges Bank Investment Management. I 2007-2008 var hun sekretær for Personvernkommisjonen og årene forut for dette var hun forsker ved Senter for rettsinformatikk ved Universitetet i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑   www.advokatbladet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.wr.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.regjeringen.no[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.regjeringen.no[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  «Offisielt fra statsråd, 22. april 2022.».
6. ↑  «Line Coll startet som ny direktør i Datatilsynet». *Datatilsynet* **(norsk)**. Besøkt 16. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Line Coll på Twitter Rediger på Wikidata

* Line Coll på LinkedIn Rediger på Wikidata
**Taalsjøen** eller *Lake Taal* (*Taal* uttales som tostavelsesord) er en innsjø på den filippinske øya Luzon. Sjøen ligger innen en stor kaldera som ble dannet av flere sterke vulkanutbrudd fra mellom 500.000 til 100.000 år siden.

Innsjøen ligger helt og holdtent innenfor provinsen Batangas. 

Taalsjøen som tidligere var kjent som *Bombon-sjøen* er landets tredje største, etter Laguna de Bay litt mot nordvest, og Lanaosjøen på Mindanao. Den aktive vulkanen Taal, som er årsak både til innsjøens høye svovelgehalt og dens periodiske forandringer hva gjeller størrelse og øyer som oppstår eller vokser, ligger henimot midt i innsjøen, og den synlige delen betegnes som *Volcano Island*. Av lokalbefolkningen kalles den også *pulo* (tagalog for «mindre øy». Midt på øya er det en kratersjø og i denne innsjøen er det en liten øy, *Vulcan Point*. I 1996 ble Taalsjøen del av Taal Volcano National Park.

Tidligere havbukt
-----------------

Taalsjøen var i enn inn i historisk tid en dyp innbuktning av havet, inn fra Balayanbukten. En serie av mektige vulkanutbrudd skapte en landbro som avskal den fra havet. Nå er det elven pansipit som sikrer utløp av vann. Regnvann, og Filippinene har hyppig og kraftig nedbør, har etterhvert fortynnet saltvannet slik at innsjøen nå er blitt ferskvannssjø.

Bebyggelse
----------

Ved en rekke vulkanutbrudd er en rekke bosetninger forsvunnet, enten ved ødeleggelser av vann eller slam eller ild, eller ved at man proaktivt har flyttet unna. Bare tre vesentlige bebyggelser ligger nå helt nede ved sjøstranden. Derimot er det en rekke tidligere bosetninger under vannlinjen, tildels synlige alt etter værforhold og vannets klarhet. 

De kommuner i Batangas som ligger inntil Taalsjøen er, med klokken fra nord: Talisay, Tanauan, Balete, Mataas na Kahoy, Lipa, Cuenca, Alitagtag, Santa Teresita, San Nicolas, Agoncillo, og Laurel; de hadde ved folketellingen i 2015 et folketall på over 750.000 innbyggere.

Litteratur
----------

* Thomas R. Hargrove: *The Mysteries of Taal: A Philippine Volcano and Lake, Her Sea Life and Lost Towns*

Billedgalleri
-------------

* Den synlige del av TaalvulkanenDen synlige del av Taalvulkanen
* Taal Vulkankratershjøen, 2005Taal Vulkankratershjøen, 2005
* Utsyn over Taal ved LaurelUtsyn over Taal ved Laurel


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
Taastrup Nykirke
Taastrup jernbanestasjon
**Taastrup** eller **Tåstrup** er en drabantby til København, beliggende i Høje-Taastrup kommune øst for landsbyen Høje Taastrup, som nå er vokst sammen med Taastrup.

Byen Taastrup har 32.260 innbyggere (2010). Byen Taastrup er vokst opp rundt Taastrup jernbanestasjon, hvorved de opprinnelige landsbyene *Valby* (ofte kalt Taastrup-Valby for å unngå forveksling) og Klovtofte er vokset sammen. I mange år etter stasjonens anleggelse i 1847 ble den kalt Køgevejens jernbanestasjon, da den ligger nær den gamle landeveien Køgevej.

Detailhandelen ligger nesten utelukkende langs Taastrup Hovedgade (inntil 1. januar 2006 en del av *Køgevej*) og i Taastrup Stationscenter. Det er andre kjøpesentre i byen, som Rønnevangscentret og Blåkildecentret.

«Området Taastrup» strekker sig omtrent nord-syd langs *Taastrup Hovedgade* fra Klovtoftekrydset (krysset mellom Roskildevej og Taastrup Hovedgade) til *Ishøj Stationsvej* og omfatter to sogn: Taastrup Nykirke og Rønnevang. I alt har *Taastrup + den dermed sammenhengende bebyggelse* over 32.000 innbyggere (2009) inklusive 14 personer i tilstøtende bebyggelse i Ishøj Kommune. 

Høje-Taastrup kommunes borgmester var i perioden 1. januar 2006 – 31. desember 2013 Michael Ziegler.

Navn
----

Navnet Taastrup, også stavet for eksempel *Tostrup* (Resens Atlas), har historisk vært knyttet til det nåværende Høje Taastrup og det området, Høje-Taastrup Sogn opprinnelig dekket. En ny bydel i den sydlige del av Høje-Taastrup kommune har fået navnet Torstorp, som etymologisk skal bety det samme som Taastrup. 

Navnet Tåstrup er dog i det 12. århundre kjent som *Thorstenstorp* og kommer av navnet *Thorsten* og *torp*.

Den offisielle rettskrivningen anbefaler å stave byens navn med Å, men Aa er sannsynligvis også tillatt, selv om Tåstrup ikke er nevnt spesifikt i den danske Retskrivningsordbogen. Kommunen har besluttet å gå tilbake til den gamle stavemåten *Taastrup*, hvilket DSB, Vejdirektoratet og Bane Danmark etterhvert har aksepteret aa. Se: *Ålborg: Stavemåde Å/Aa*.

Kjente personer fra Taastrup
----------------------------

* Lene Andersen – forfatter, forlegger og satiriker samt siviløkonom og uferdig teolog.
* HuskMitNavn – kunster og streetartist.
* Christopher Læssø – skuespiller og programleder.
* Ole Thisted – journalist og tidligere nyhetsoppleser i tv-avisen
* Michèle Bellaiche – journalist og programleder på *Go' aften* Danmark

Referanser
----------

1. ↑  Nyt fra Danmarks Statistik – Byopgørelsen 1. januar 2010
2. ↑  Nudansk Ordbog, 13. udgave, Politikens Forlag, 1989

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
Må ikke forveksles med Skandinavia.
Fennoskandia

**Fennoskandia** er et område i det nordvestre hjørnet av Europa. Området inkluderer Den skandinaviske halvøy (Norge og Sverige), Finland, Kolahalvøya og Karelen i Russland. Geologisk sammenfaller dette nøyaktig med det baltiske skjold, uten å forveksles med den svekofenniske provinsen i dette skjoldet.

Området som sådan er i realiteten ei halvøy, som i øst er landfast med det kontinentale Russland, i nord grenser mot Kvitsjøen og Barentshavet, i sør grenser mot Østersjøen, med Finskebukta, Bottenvika, samt Kattegat og Skagerrak, og i vest grenser mot Nordsjøen og Norskehavet. Når man refererer til den nordligste delen av Fennoskandia, mener man gjerne det området som kalles Nordkalotten.

Fennoskandia som begrep er først og fremst nyttig til å beskrive og definere saker der politiske grenser er uviktige, for eksempel innen kultur, biologi, geologi og arkeologi eller lignende.

Innenfor geologien benyttes begrepet om den delen av jordskorpa som dette området og deler av Østersjøen hviler på. Et vanlig engelsk navn på dette geologiske fenomenet er *the Baltic Shield*. Ortogneis er funnet øst for Jarfjord i Sør-Varanger.

De østersjøfinske og de samiske språkene

Språk og kultur
---------------

I kulturell kontekst vil Fennoskandia være mer eller mindre et synonym for Norden, ofte benyttet for å vektlegge nære samband mellom finsk, samisk og skandinavisk folk og kultur. Området er også flerspråklig, med hovedvekt av de skandinaviske, de østersjøfinske samt de samiske språkene. De østersjøfinske språkene og de samiske språkene inngår i den mer omfattende finsk-ugriske språkgruppen. Man kan dermed si at Fennoskandia består av to språkgrupper; de skandinaviske språkene og de finsk-ugriske språkene.

Referanser
----------

1. ↑  Ø. Nordgulen og A. Andresen: *De eldste bergarter dannes; 4600-850 millioner år*. I I. Ramberg, I. Bryhni og A. Nøttvedt (red.): *Norges geologi*. Norsk Geologisk Forening. 2006.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fennoscandia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Geological Map of the Fennoscandian Shield

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Uppslagsverket Finland **·** VIAF **·** NKC **·** GeoNames
 |
***Saras nøkkel*** er en roman som tar for seg den beryktede oppsamlingen av franske jøder i Paris i juli 1942. Disse oppsamlingene er også kjent som Vel d`hiv. Boken er utgitt på mange språk, solgt i over syv millioner eksemplarer, og lå over 100 uker på The New York Times sin bestselgerliste. Boken ble senere filmatisert, og hadde premiere 1. april 2011

Leseren følger hovedsakelig to parallelle historier som blir flettet sammen i løpet av boken. Den ene historien handler om den ti år gamle Sara Starzynski, en jødisk jente født i Paris, som blir arrestert sammen med sine foreldre under oppsamlingsaksjonen Vel 'd'Hiv. Før familien drar fra leiligheten, låser Sara sin fire år gamle lillebror inn et skap for å gjemme ham fra det franske politiet, og hun tror at familien kommer tilbake om noen få timer. Men Sara kommer ikke tilbake til leiligheten før flere måneder senere, og i mellomtiden dør broren, innelåst i skapet. Den andre historien handler om Julia Jarmond, en amerikansk journalist bosatt i Paris, som blir bedt om å skrive en artikkel i anledning 60-årsmarkeringen av arrestasjonene av de franske jødene.

Referanser
----------

1. ↑  Ble utbrent av suksessen med «Saras nøkkel» - vg.no
2. ↑  Saras nøkkel på filmweb.no

Eksterne lenker
---------------

* Bok-omtale

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC
 |
Residualene kan illustreres med avstanden mellom en observasjon og en regresjonslinje som kan sees i figuren over til venstre. De blå kvadratene angir kvadratene til feilleddene i forhold til en regresjonslinje. Minste kvadraters metode forsøker å minimere disse for å finne den beste helningen til parameteren som forklarer en variabels påvirkning (X) på en annen (Y).
**Residual** eller **feilleddet**/**restleddet** (ofte benevnt *e* eller med det greske tegnet **ε** (**epsilon**)) i en regresjonsanalyse er all variasjon i en effektvariabel som en modell ikke klarer å fange opp. Ønsket med en modell er som oftest å finne en modell som kan forklare all variasjon i en gitt forklaringsvariabel, det vil si at ønsket er residualer lik 0. Residualene kan derfor være en måleenhet på en modells forklaringsevne, det vil si hvor godt modellen forklarer forklaringsvariabelen.

Dette utgangspunktet er grunnlaget for estimeringsmetoden minste kvadraters metode som lager en regresjonslinje ved å minimere kvadratene til feilleddene. Residualene er også grunnlaget for måleparameteren R2 som er forholdet mellom all variasjon i forklaringsvariabelen og variasjonen som modellen tar med. Differansen blir alt modellen ikke tar med, men som tas opp i residualene.

Det er flere årsaker til at et feilledd eksisterer som for eksempel forklaringsvariabler som ikke blir tatt med i en modell, men som ville forklart modellen bedre. Det er flere grunner til at variabler ikke blir tatt med, for eksempel manglende data eller at man ikke er klar over variabelen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Nordland kunst- og filmhøgskole** (NKFS) ble etablert i Kabelvåg i 1997 under navnet Nordland kunst- og filmskole. Skolen ble etablert som fagskole etter at de tidligere utdanningsinstitusjonene Kunstskolen i Kabelvåg og Nordland Videoverksted ble lagt ned. 

Siden høsten 2017 har skolen hatt høgskolestatus, og drevet et bachelorprogram i bevegelige bilder godkjent av NOKUT. 

Utdanninga i bevegelige bilder krysser film og billedkunst for å utvide og utfordre begge fagfelt. Undervisninga er gjerne workshopbasert, og omhandler innhold, former, teorier, metoder og prosesser fra begge fagområdene. Skolens fagmiljø består av førsteamanuenser og professorer, som i tillegg til å undervise har en egen praksis innenfor film- og billedkunstfeltet. I tillegg har skolen en høy andel gjestelærere som består av anerkjente kunstnere og filmskapere fra inn- og utland.

Nordland kunst- og filmhøgskole ligger i Kabelvåg som er det eldste – og tidligere også det største – fiskeværet i Lofoten. I dag har Kabelvåg omtrent 1700 innbyggere. Skolens plassering i Lofoten og i Barentsregionen er et viktig utgangspunkt for skolens undervisning og forskning.

Bachelorprogrammet i bevegelige bilder er den eneste utdanninga i sitt slag i Norge, og studentene jobber innenfor dokumentar, fiksjon, installasjon og hybride former; både for kinovisning og utstilling.

Skolen har utdannet en rekke anerkjente kunstnere og filmskapere, som blant andre Mariken Halle, Ole Giæver, Marte Vold, Alexander Rishaug, Torfinn Iversen, Guro Bruusgaard, Thomas Østbye, Petter Åberg og Sverre Kvamme.

Rektor ved skolen er Katja Eyde Jacobsen, filmskaper. 

NKFS finansieres og drives av Nordland fylkeskommune.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Nasjonalt skoleregister
 |