recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tranmyra naturreservat** er et 84 dekar stort naturreservat øst i Gjerstad kommune i Agder på grensa til Telemark. Det ble opprettet 10. oktober 1986, samme dag som også Fjosbumyra naturreservat ble opprettet. Naturreservatet er en del av Verneplan for myr i Aust-Agder. «*Føremålet med vern er å ta vare på ein spesiell kombinasjon av ein jordvassprega og ein nedbørsprega del som spegler seg att i vegetasjonen. Samtidig inneheld ho eit parti med streng/flarkdanning som er sjeldsynt.*.» Forvaltningsmyndighet er fylkesmannen i Aust- og Vest-Agder.

Dette reservatet er et myrreservat. Det er et *«myrområde med mosaikk av tuer og fastmattehøljer. En del markerte flarkdannelser og strenger i sørøst. Området har en sjelden kombinasjon av jordvannspreget myr i øst og nedbørspreget myr i vest. Tidligere slåttemyr..»* Området ligger om lag 213 moh.

Referanser
----------

1. ↑  Forskrift om vern av Tranmyra naturreservat
2. ↑  (no) Tranmyra naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Henry Kyemba** (1939–2023) var en ugandisk politiker og statsråd. Han er kjent for å ha vært minister under Idi Amin som tidlig flyktet fra hans blodige vanstyre, og skrev boken *A State of Blood* i 1977.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn, utdannelse

Henry Kisaja Magumba Kyemba ble født i Bunya County i Busoga i Ugandaprotektoratet; hans mor var Suzana Babirizangawo Mutekanga og hans far Suleiman Kisajja, som var kolonialadministrator.

Kyemba gikk på lokale barneskoler og deretter på Busoga College Mwiri for sitt Cambridge School Certificate (1951–1956). 

Han ble uteksaminert fra Makerere University i 1962 med bacheloreksamen i historie. Han fikk senere mastergrad i historie fra Northwestern University i Evanston i Illinois i USA og *Certificate in African studies* fra samme universitet. Senere fikk han en honorærgrad i historie fra London University.

### Karriere

Han ble ansatt som distriktskommissær for det britiske protektoratet. Senere ble han privatsekretær for president Milton Obote.

### Minister

Den 4. november 1972 ble han utnevnt som kulturminister i Uganda av Idi Amin.

Fra 1974 fungerte han som helseminister og satt i regjering til mai 1977. Han flyktet da til Storbritannia som den første i Amins indre sirkel. Senere samme år fikk han utgitt boken *State of Blood*. Boken beskriver Kyembas flukt fra Uganda og hvordan Idi Amins terrorregime fungerte.

Etter at Amin var styrtet i 1979 vendte han tilbake til Uganda, men holdt en lav profil. I 1986 ble han innvalgt medlem av grunnlovsforsamlingen og var en periode statsråd for husdyrhold under president Yoweri Museveni.

Død
---

Henry Kyemba døde av komplikasjoner med diabetes den 18. oktober 2023, i en alder av 84 år.

Bibliografi
-----------

* Kyemba, Henry (1977). *A State of Blood: The Inside Story of Idi Amin*. New York: Ace Books (en). ISBN 0448146401.
* Oversatt til norsk av Per A. Hartun: Kyemba, Henry (1977). *Idi Amin*. Oslo: Cappelen. ISBN 8202039053.

Referanser
----------

1. ↑   www.monitor.co.ug, besøkt 20. oktober 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Henry Kyemba: The man who joined politics by accident». 5. januar 2021.
3. ↑  «State of Blood author Henry Kyemba dead». NilePost. 19. oktober 2023.
4. ↑  [
unction-where-the-real-minister-was-absent/ «Man who realised was minister at function where the ‘real’ minister was absent»] Sjekk `|url=`-verdien (hjelp). NilePost. 28. april 2019.  linjeskift-tegn i `|url=` på plass 69 (hjelp)
5. ↑  «Henry Kyemba: How I fled from Idi Amin regime». Daily Monitor (en). 11. mai 2013.
6. ↑  «Henry Kyemba: Unstoppable at 79 with 30 plus years in Rotary». Rotary. 2. desember 2018. Arkivert fra originalen 20. oktober 2020. Besøkt 8. april 2021.
7. ↑  Ex-minister Henry Kyemba dies at 84 – family

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL **·** CiNii
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
Den nordtyske slette (området i grønt)
**Den nordtyske slette** er et vidstrakt lavlandsområde i nord-Tyskland. Det ligger mellom Nordsjøen og Østersjøen i nord og Mittelgebirge-områdene i det sentrale Tyskland i sør. Den nordtyske slette er en del av det nordeuropeiske lavlandet. Mesteparten av sletta ligger lavere enn 100 meter over havet, og foruten i sør er det bare i Fläming, på Lüneburger Heide og på Mecklenburgische Seenplatte at landskapet hever seg nevneverdig over dette. Langs Nordsjøkysten er sletta svært flat, og består her stort sett av sumpområder og gjørmete strender. Utenfor kysten ligger De østfrisiske og De nordfrisiske øyene, som regnes som en fortsettelse av Den nordtyske slette som ble skilt fra fastlandet etter oversvømmelser i middelalderen. 

Langs kysten av Østersjøen ender sletta i bratte kalksteinsklipper som ble dannet i istidene. Sletta er dekket av sand langs kysten, mens de indre områdene har myr- og heilandskap. Utenfor kysten nær Stralsund ligger Rügen, som er den største øya i Tyskland. 

Den nordtyske slette omfatter delstatene Schleswig-Holstein, Hamburg, Bremen, Mecklenburg-Vorpommern, Brandenburg, Berlin, mye av Niedersachsen og Sachsen-Anhalt, samt deler av Sachsen og Nordrhein-Westfalen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Yunjutempelet** (kinesisk: 云居寺; pinyin: *Yúnjū Sì*) er et buddhistisk tempel i distriktet Fangshan, 70 kilometer sørvest for Beijing i Folkerepublikken Kina.

Historie
--------

Tempelet ble først bygd tidlig på 600-tallet. Munken Jingwan laget i 616 den første buddhistiske skrifttavler av stein ved tempelet – han fant det nødvendig å skrive i stein i stedet for papir, ettersom diskusjonene mellom buddhister og daoister den gang kunne gå håndfast for seg. Og siden den gang fortsatte man å skrive på steintavler, i over tusen år, helt frem til år 1655. 

Stentavlene gjengir den buddhistiske religiøse kanon som ble utarbeidet under Tang-dynastiet, og dessuten et verk kjent som *Qidangcan* og som stammer fra Liao-dynastiets tid. 

I alt ble 1122 buddhistiske skrifter i 3572 bind produsert ved tempelet. I 1930-årene ble det meste av tempelet ødelagt.

Layout
------

Tempelet hadde opprinnelig seks haller. På begge sider av hallene var det dormitorier for munkene og gjestekvarter.

Tempelet består av tolv pagoder fra Tang- og Liao-dynastiene, og tre gravpagoder fra Qing-dynastiet.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Liao & Pin (2006), 25.
3. ↑  Liao & Pin (2006), 25.

Kilder
------

* Liao Pin and Wu Wen. *The Temples of Beijing*. Beijing: Foreign Languages Press, 2006.
*. Besøkt 1. juni 2008.

Litteratur
----------

* *Fangshan Shijing* 房山石经 [En sutra i stein fra Fangshan] (30 bind) Beijing, Huaxia chubanshe 2000 (Bokomtale på kinesisk)
* *Fangshan shijing tiji huibian* 房山石經題記彙編 [Katalog over sutraene innskrevet i stein i Fangshan]. Beijing, Shumu wenxian chubanshe, 1987
* Yoshiro Saeki: *The Nestorian documents and relics in China.* Second revised edition. Tokyo 1951
* Ian Gillman und Hans-Joachim Klimkeit: *Christians in Asia before 1500.* Ann Arbor, University of Michigan Press 1999
* *Zhongguo da baike quanshu: Kaoguxue* [Den store kinesiske encyklopedi: Arkeologibindet]. Beijing, Zhongguo da baike quanshu chubanshe 1986
* *Zhongguo da baike quanshu: Wenwu. Bowoguan'* [Den store kinesiske encyklopedi: Bindet om kulturgods og museer]. Beijing: Zhongguo da baike quanshu chubanshe 1993
**Trine Wenberg Svensen** (født 20. oktober 1966 i Skien) er en norsk skuespiller. Hun har vært ansatt ved Oslo Nye siden 1990.

Hun debuterte i 1990 i William Shakespeares *Vintereventyret* på Oslo Nye Teater, der hun har vært siden, avbrutt av et år (1994–1995) på Teater Ibsen i Skien. Gjennombruddet kom med kvinnemonologen *Shirley* av Anna Reynolds (1995) og Odd Børretzen-forestillingen *Synd og Skam* (Teater Ibsen 1995, også i TV). 

Svensen har hatt ledende roller i Barthold Halles *I rosens navn* (også i TV) og Molières *Kvinneskolen*. Hun har spilt tittelrollene i *Ronja Røverdatter* og *Per Pusling* av Astrid Lindgren, Ru i Ole Brumm av Milne, rødnissejenta i *Jul i Blåfjell*, Linda i musikalen *Pal Joey* av Rodgers og Hart samt Martirio i Lorcas *Bernarda Albas hus*. 

Hun hadde suksess i ABBA-showet *Thank You For The Music* (Sandefjord i 1998, senere i Tromsø og Oslo). Svensen gjestet Trøndelag Teater i 1999 i musikalen *Rent*. Hun spilte rollen som Knut Hamsuns første kone i Bentein Baardsons film *Gåten Knut Hamsun*.

I komiserien *Hos Martin* hadde hun en gjesterolle som «Ophelia». Hun hadde også en gjesterolle som «Bitten» i *Mot i brøstet*, i episoden «Når tanken er god». Hun medvirket også i NRK-serien *Lekestue*, som hadde premiere i 2002.

Referanser
----------

1. ↑  «Trine Wenberg Svensen». *Oslo Nye*. Besøkt 24. november 2021. «Utdannet ved Statens Teaterhøgskole. Ansatt ved Oslo Nye siden 1990.»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Ivo Zupan** (født 1. august 1956 i Jesenice) er en slovensk tidligere skihopper som konkurrerte for Jugoslavia. Han representerte SK Triglav Kranj.

I OL i Innsbruck i 1976 ble han nummer 46 av 55 deltakere i normalbakken i Seefeld og sist av 54 deltakere i storbakken i Innsbruck. Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka 1977/78 og 1979/80, og ble nummer 56 og 55 sammenlagt. 10.-plass i Zakopane 26. januar 1980 ga ham 6 verdenscuppoeng og 84.-plass sammenlagt i verdenscupens første sesong 1979/80.

Han satte slovensk lengderekord i skiflyging med 171 meter i Planica i 1979.

Referanser
----------

Kilder
------

* Sports Reference: Ivo Zupan Arkivert 23. desember 2009 hos Wayback Machine. (besøkt 1. september 2011)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Liste over slovenske skiflygingsrekorder og bakkerekorder i Planica (slovensk)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ivo Zupan – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ivo Zupan – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Fredrik Meyer** (født 13. februar 1916 i Kristiania, død 16. januar 1989 samme sted) var en norsk offiser og flyger. Som seiler deltok han i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Idrett
------

Meyer vant en olympiske sølvmedalje i seiling under OL 1936 i Berlin. Han var med på den norske båten «Lully II» som kom på andreplass i 6-metersklassen bak den britiske båten «Lalage». Seilingene ble avviklet utenfor Kiel i perioden 4. til 12. august 1936. Mannskapet på «Lully II» besto av Meyer, Magnus Konow, Karsten Konow, Vaadjuv Nyquist og Alf Tveten.

Meyer var også en lovende alpinist og skihopper før krigen.

Militær og sivil karriere
-------------------------

Under annen verdenskrig kom Meyer til Little Norway, der han gjennomgikk flygertrening. Han ble senere stasjonert som flyger ved 330 (Norwegian) Squadron.

Etter krigen var han adjutant hos Kong Haakon VII fra 1952 til 1954. Meyer var på 1960-tallet ved Forsvarets krigshistoriske avdeling. I 1973 utga han boken *Hærens og Marinens flyvåpen 1912 – 1945*.

Fra 1955 var Meyer kansellist, og fra 1971 til 1978 kansellisjef, ved St. Olavs Orden.

Meyer var ved siden av arbeidet for Forsvaret og St. Olavs Orden i mange år seilerskribent for *Aftenposten*.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin – Sølv Sølv i seiling, 6-metersklassen Norges flagg Norge

Utmerkelser
-----------

Kommandør av St. Olavs Orden, Krigsmedaljen med stjerne, Deltakermedaljen med rosett, Haakon VIIs 70-årsmedalje, Kong Haakon VIIs jubileumsmedalje 1905-1955, H.M. Kongens erindringsmedalje i gull, Kong Haakon VIIs 100-årsmedalje, 1939–1945 Star, Atlantic Star med Air Crew Europe Star, Ridder av Den islandske falkeorden, Ridder av Oranje-husordenen, Ridder av Sverdordenen, samt Ridder av Etiopias stjerneorden.

Bibliografi
-----------

* *Hærens og Marinens flyvåpen 1912 – 1945*, 1973 ISBN 82-05-05608-0

Kilder
------

* *Hvem er hvem 1973*
* Artikler *Aftenposten* 12. februar 1966, 13. februar 1976

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fredrik Meyer – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Fredrik Meyer – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF
 |
**Sanden Hotell** ligger i Hokksund i Øvre Eiker, Viken fylke, og ble åpnet i 1933. 

Hotellet ligger ved riksvei 350, på østsiden av Hokksund bru, i Storgata 1 i Gamle Hokksund like ved Nøstetangen norsk glassmuseum. 

Sanden Hotell har vært i familien Sandens eie fra 1933 og frem til i dag med unntak av perioden fra 1991 til 2006. I dag er det Roar Sanden som driver hotellet som har 19 rom, restaurant og som også har selskapslokale med plass til 80 personer og en ute-sene hvor det holdes konserter.

Før det var hotell her var det et garveri. Gunvor og Olav Sanden kjøpte lokalet og bygget det om til hotell som åpnet i 1933. Den 26. oktober 1944 beleiret tyske soldater hotellet for å benytte det som hovedkvarter i Hokksund, Olav Sanden som var motstandsmann ble ført ned i potetkjelleren og henrettet. Hans kone og deres to barn ble arrestert og ført til fangeleiren Grini. Etter krigen drev Gunvor Sanden hotellet frem til sønnen overtok.

Ragnhild og Asbjørn Sanden overtok hotellet på midten av 50-tallet. De bygget om hotellet to ganger, først på 1960-tallet og senere på 1980-tallet.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Bugge, Niclas (29. april 2023). «(+) Hotellet fyller 90: – Vi skal hedre bygget og de som har gjort det til hva det er». *Bygdeposten* **(norsk)**. Besøkt 1. mai 2023.
2. ↑  «Olav Sanden – lokalhistoriewiki.no». *lokalhistoriewiki.no*. Besøkt 1. mai 2023.
**Språkvask:** Maskinoversatt fra enwiki?

Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Joseph E. Shaw** (født 1883, død 1963) var en engelsk fotballspiller og manager.

Født i Bury Lancashire, så spilte Shaw først for sin lokale klubb Bury FC, og så for Accrington Stanley der han var med på å vinne "Lancashire Combination". Shaw flyttet så sørover til London, og kom til Woolwich Arsenal i 1907.  
  

Han debuterte mot Preston North End, 28. september 1907, og ble raskt fast på Arsenallaget. Han var førstevalget som venstre back i de neste syv sesongene. På tross av at klubben tidlig hadde vist gode takter etter opprykket til første divisjon i 1904, med semifinaleplass to ganger i sesongene før Shaw kom til klubben, så ble plasseringene raskt dårligere. Etter en topp med sjetteplass i 1908-09, så startet problemene for Woolwich Arsenal, og laget rykket ned i 1912-13.  
  

Shaw ble likevel værende i klubben da de flyttet nordover i London til Highbury, og han var over alt i den siste sesongen (1914–15) før ligaen ble suspendert p.g.a. den første verdenskrig. Han fortsatte med å spille uoffisielle kamper i krigsårene, og da ligaen ble gjenopptatt endret han posisjon til høyre back. I 1919 ble han kaptein på laget, og etterfulgte Percy Sands. På dette tidspunktet var Arsenal tilbake i første divisjon, og Shaw fortsatte å spille til 1922, da var han 38 år. Han spilte sin 300. kamp for Arsenal mot Newcastle United, 23. april 1921, og var den tredje spilleren som gjorde det i klubbens historie (etter Sands og Roddy McEachrane).  
  

Totalt spilte han 326 kamper for laget men lagde ikke et eneste mål. Etter at han gav seg som aktiv, ble han først trener for så å ta over som manager for Arsenals reservelag. Etter det uventede dødsfallet til Herbert Chapman i januar 1934, tok Shaw over som midlertidig manager for førstelaget for resten av sesongen. Shaw fortsatte Chapmans gode gjerning og sikret Arsenal ligatittelen i 1933-34, klubbens tredje. Etter at George Allison ble utnevnt til permanent manager den sommeren, gikk Shaw tilbake til stillingen som manager for reservelaget.  
  

Shaw ble værende hos Arsenal resten av 1930-tallet og gjennom den andre verdenskrig. Etter at krigen sluttet, var Shaw i en kort periode trener i Chelsea, men returnerte til Arsenal for å bli assistentmanager til Tom Whittaker. Han tjenestegjorde senere som klubbens ambassadør, og trakk seg fra fotballen i 1956, etter 49 år i klubben. Han døde i 1963, 80 år gammel.

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Joseph E Shaw, www.tradingcarddb.com[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Sven Tore Løkslid** (født 8. mars 1984 i Hjartdal) er en norsk økonom og politiker for Arbeiderpartiet. Etter fylkestingsvalget 2023 ble han valgt som fylkesordfører i nye Telemark fylke, som gjenoppstod 1. januar 2024 etter fire år som felles fylke med Vestfold. Han var også fylkesordfører i Telemark fra 2015 til 2019. Løkslid er dermed det gamle fylkets siste ordfører, og nye Telemarks første. Da Telemark slo seg sammen med Vestfold i forbindelse med regionreformen ble Løkslid valgt fylkesvaraordfører for Vestfold og Telemark, mens Terje Riis-Johansen fra Senterpartiet ble fylkesordfører. 

Før fylkespolitikken var Løkslid ordfører i hjemkommunen Hjartdal. Han var medlem av Hjartdal kommunestyre 2007–2015 og ordfører i perioden 2011–2015, etter at Arbeiderpartiet fikk historiske 66,2 % av stemmene ved valget i 2011. Han ble dermed den yngste ordføreren i Hjartdal gjennom historien og samtidig den første valgte ordføreren fra Arbeiderpartiet.

Løkslid var tidligere ansatt i Hjartdal og Gransherad sparebank fra 2008 til 2011.

Han har også hatt flere verv, blant annet som styremedlem i Telemark Arbeiderparti og leder i Hjartdal Arbeiderparti 2008–2011. Han har også vært styremedlem i Hjartdal Elektro AS, Hjartdal idrettslag 2007–2009, slåttefestivalen i Hjartdal, AUF i Telemark, Telemark idrettskrets, og Telemarksforskning. I 2013 ble han valgt til leder av rådet for Kongsbergregionen.

Løkslid er samboer med tidligere ordfører i Skien, Hedda Foss Five, som han har en sønn sammen med.

Referanser
----------

1. ↑  «Telemarksavisa - Den nye generasjonen politikere». *www.ta.no* **(norsk)**. 11. april 2011. Besøkt 21. januar 2018.
2. 1 2  «Sven Tore (27) ble historisk». *NRK*. 12. september 2011. Besøkt 21. januar 2018.
3. 1 2  «Sven Tore Løkslid». *Telemark fylkeskommune*. Besøkt 21. januar 2018. [*død lenke*]
4. ↑  «Ny ledelse er valgt i Rådet for Kongsbergregionen». *www.kongsbergregionen.no* **(norsk)**. 15. oktober 2013. Besøkt 21. januar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Sven Tore Løkslid hos Stortinget Rediger på Wikidata
* (no) Sven Tore Løkslid på twitter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Stolsvatnet** (også kalt *Stolsvatnmagasinet*) er en regulert innsjø i kommunene Ål og Hol i Viken fylke. Det er et hovedmagasin for Hol I kraftverk.

Magasinet ble dannet på 1940-tallet ved at det ble bygget en demning ved Nedre Stolsvatn i elva Urunda, ved Olsennvatn i Orseriåne, og ved Mjåvatnet i naboelva Votna i øst. Den nye innsjøen omfattet en rekke mindre vatn, blant annet Nedre og Øvre Stolsvatnet, Djupsvatnet, Iungsdalsvatnet, Olsennvatnet, Riskevatnet, Svaravatnet, Geitevatnet, Mjåvatnet og Buvatnet. I tillegg til lagring av vann fungerer magasinet også til å overføre vannføring fra Urunda til kraftverkets inntaksmagasiner i Votnas nedbørfelt.

Se også
-------

* Liste over innsjøer i Buskerud

Referanser
----------

1. 1 2 3  «NVE Atlas». *Vannkraft – Utbygd vannkraft – Magasin.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 14. februar 2015

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stolsvatnet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «Bilde av Stolsvatndammen». Gol bygdearkiv. Besøkt 12. august 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
***Peter der Große*** er en tysk stumfilm fra 1922 regissert av Dimitri Buchowetzki.

Handling
--------

Peter den store, etter å ha blitt innsatt som tsar av Russland, etablerer en marine og provoserer frem en krig mot Sverige - kjent som Den store nordiske krig. Denne konflikten markerer et vendepunkt for Peter og for Russland.

Men som tsar fremmedgjør Peter etter hvert kirken, og en rekke russiske adelsmenn. Alle disse faktorene fører til slutt til en konspirasjon, som ender med at Peter endelig oppdager hvordan han blir mislikt av sine egne innbyggere.

Skuespillere
------------

* Emil Jannings som Peter der Große
* Bernhard Goetzke som Alexander Danilovich Menshikov
* Dagny Servaes som Catherine I
* Fritz Kortner som Adrian
* Walter Janssen som Alexei Petrovich
* Cordy Millowitsch som Eudoxia Lopukhina
* Alexandra Sorina som Aphrosinia

Referanser
----------

1. ↑  «Peter the Great (1922)» **(engelsk)**. Besøkt 31. desember 2023.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
Termoskanne
**Termosflaske** eller **vakuumflaske**, gjerne forkortet til *termos*, er en flaske med isolerende vegger slik at mat eller drikke holder på temperaturen.
Termos kommer av termiske energi siden den holder på varmen.

Navnet kommer av Thermos, som er en produsent av termosflasker. Denne produsenten var en gang i tiden så dominant på markedet at produktet ble synonymt med fabrikatet. Selskapet er fremdeles innehaver av figurmerker hvor ordet *thermos* inngår.

Den gode isolasjonsevnen kommer av at beholderen, termosflasken, har doble (nylig også triple) vegger med vakuum imellom. Ettersom det er vakuum mellom veggene finnes det ingen materie som kan lede varme. Det kan derfor kun skje ved varmestråling.

Tidligere var den laget av glass. Den var følsom for støt, og flasken kunne ødelegges om den fikk et støt. I løpet av 1980-årene ble det vanlig med «uknuselige» termoser med flaske av rustfritt stål.

Mattermoser har større kork, slik at innholdet er bedre tilgjengelig. Tidligere var termosens kork laget av kork. Nå fremstilles den vanligvis av plast, med en ventil som gjør det mulig å skjenke fra termosen uten at korken trenger skrues av. Slike konstruksjoner er som regel vanskelige å gjøre rene.

På midten av 1900-tallet kom termo(s)kanner eller TV-kanner som i prinsippet er en termos med hank og tut.

Glassflasken fra en termos kan, på grunn av at den er følsom for støt, brukes som beholder for molotovcocktails.

Termoskopp
Termoskopp er en enkelt kopp med tilsvarende isolerende egenskaper.

Referanser
----------

1. ↑  varemerkeregistrering hos Patentstyret[*død lenke*] (registrert i 1977), varemerkeregistrering hos Patentstyret[*død lenke*] (registrert i 1996)
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Se termoser i Digitaltmuseum.
* Se termoskanner i DigitaltMuseum
* Se termokanner i DigitaltMuseum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NDL
 |
**Forsvarets veteransenter** er et tilbud til norske krigsveteraner etter endt tjeneste. Senteret er lokalisert ved Bæreia, en innsjø sør for byen Kongsvinger. Det ble offisielt åpnet 17. oktober 2008.

Historie
--------

Bæreia har lenge vært et tilbud til norske krigsveteraner, helt siden det i 1959 ble opprettet et krigsinvalidehjem for veteraner fra andre verdenskrig og deres partnere. Den selvstendige stiftelsen Krigsinvalidehjemmet Bæreia, opprettet av Krigsinvalideforbundet, stod for driften.

I 1999 startet FN-Veteranenes Landsforbund et prøveprosjekt finansiert av Forsvarsdepartementet for å vurdere om den, etter hvert ledige kapasiteten kunne benyttes til velferdstilbud for tidligere soldater fra utenlandsoppdrag. Forsvarsdepartementet stoppet senere finansieringen og begrunnet det med at helsevesenet var bedre egnet til jobben med å følge opp FN-veteranene. 1. januar 2005 overtok Landsforeningen for hjerte- og lungesyke senteret. LHL ville fortsatt ta vare på krigsveteranene, men også benytte senteret til annen virksomhet.

Noen år senere gjorde Forsvaret helomvending. I sitt nyttårsforedrag i januar 2008 kunne forsvarsminister Anne-Grete Strøm-Erichsen fortelle at Forsvaret hadde kjøpt senteret tilbake som rekreasjonssted for alle norske krigsveteraner.

Referanser
----------

1. ↑  – Bæreia hjemme igjen Arkivert 22. oktober 2008 hos Wayback Machine.
2. ↑  Vil åpne Bæreia for flere Arkivert 23. april 2004 hos Wayback Machine.
3. ↑  Kongelig farvel Arkivert 9. oktober 2006 hos Wayback Machine.
4. ↑  Tid for å gjøre opp status Arkivert 13. mars 2008 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Partiets grunnlegger Adolf Stoecker i 1890.
**Christlich-soziale Partei (CSP)** var et kristent, konservativt og antisemittistisk politisk parti innenfor det tyske keiserrike. Partiet ble grunnlagt i 1878 av teologen Adolf Stoecker under navnet *Christlichsoziale Arbeiterpartei*. I 1881 skiftet det navn til *Christlich-soziale Partei.* Partiet gikk i 1919 inn i Deutschnationale Volkspartei.

Hofpredikant Adolf Stoecker grunnla 5. januar 1878 et kristelig sosialistisk parti, Christlich-Soziale Arbeiterpartei, i Berlin. Partidannelsen var et svar på den raskt voksende sosialdemokratiske arbeiderbevegelsen, som Stoecker anså som «ukristelig» og «upatriotisk». Partiet opplevde ingen stor tilslutning.

Stoecker gikk i 1879 over til å appellere til mer antisemittiske krefter i den småborgerlige middelklasse (Mittelstand) i byene. I 1881 ble ordet «sozial» (sosial) strøket i partinavnet.

Den rasistiske antisemittismen spilte likevel for CSP, i motsetning til andre partier under keiserriket, en underordnet rolle. Partiet fikk heller ingen støtte fra Bismarck som oppfattet partiet som et protestantisk alternativ og konkurrent til det katolske Zentrum. Ved valget til Riksdagen i 1881 kom likevel Stoecker inn i Riksdagen. 

Stoecker engasjerte seg også utenfor partiet blant annet med Evangelisch-sozialen Kongreß (evangelisk-sosial kongress), der også liberale intellektuelle som Friedrich Naumann og Adolf von Harnack deltok. Selv om Stoecker tok avstand fra jødenes innflytelse i samfunnet, var det andre partier som var mer radikale i sin antisemittisme, for eksempel Deutschsoziale Reformpartei. CSP mistet oppslutning til de mer jødefiendtlige partiene, blant annet i borgerskapet og blant de geistlige. I 1907 hadde partiet bare 7000 medlemmer.

Etter første verdenskrig og novemberrevolusjonen i 1918, ble partiet innlemmet i Deutschnationale Volkspartei.

Referanser
----------

1. ↑   Lebendiges virtuelles Museum Online[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   (på de) *Lebendiges Museum Online*, Wikidata Q19601671,
3. 1 2 3 4  Museum, Stiftung Deutsches Historisches. «Gerade auf LeMO gesehen: LeMO Kapitel: Kaiserreich». *www.dhm.de* **(tysk)**. Besøkt 1. februar 2018.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Thorvald Hillestad** (født 1951) var ordfører i Re kommune frem til kommunesammenslåing i 2020. Han representerer Senterpartiet og ble valgt til ordfører i 1999 i Våle ved direkte ordførervalg. I 2001 ble Re kommune slått sammen til en storkommune bestående av Våle og Ramnes. Den nye kommunen hadde direkte ordførervalg tre ganger, hvor Hillestad har vunnet hver gang. Ingen annen ordfører i Norge har vunnet direkte ordførervalg fire ganger etter hverandre. De fire direktevalgene var i Våle i 1999, i et ekstraordinært valg i 2001 (i samband med kommunesammenslutningen) og så i Re i 2003 og 2007. Det var ikke direkte valg til ordfører i 2011. Ved valget i 2007 fikk Hillestad 64% av stemmene. Hillestad var også ordfører i Våle fra 1987 til 1991. Re ble slått sammen med Tønsberg kommune fra 2020, og dermed er Hillestad den eneste som har sittet som ordfører i Re kommune. Før han ble ordfører, var han bonde og drev med korn og griser.

Referanser
----------

1. ↑  «Thorvald Hillestad med norgesrekord», NRK Vestfold 10. september 2007; besøkt 31. mars 2015.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ragnar Gjerpe** | **Ordfører i Våle**(1988–1991) | Etterfølger:**Marit Haugen** |
| Forgjenger:**Kåre Solberg** | **Ordfører i Våle**(1999–2001) | Etterfølger:**ingen** |
| Forgjenger:**ingen** | **Ordfører i Re**(2002–2019) | Etterfølger:**ingen** |
Ledere av partiet (tresnitt, ca. 1881). Bak fra venstre: Ludwig Loewe, Albert Hänel, Rudolf Virchow, Albert Traeger, Eugen Richter
**Deutsche Fortschrittspartei** var et liberalistisk parti i kongeriket Preussen. Partiet ble grunnlagt den 6. juni 1861 av folkevalgte i *Preußisches Abgeordnetenhaus*, og var det første tyske programbaserte politiske parti. Partiet var også presentert i Riksdagen. 

Under den prøyssiske forfatningskonflikten stod partiet i sterk opposisjon til Otto von Bismarck. Etter grunnleggelsen av det tyske keiserrike i 1871, nærmet partiet seg Bismarck under den såkalte *Kulturkampf*, men distanserte seg senere tydelig fra ham. Den 5. mars 1884 ble partiet oppløst, og innlemmet i det nye liberale partiet *Deutsche Freisinnige Partei*.

Referanser
----------

1. ↑  Museum, Stiftung Deutsches Historisches. «Gerade auf LeMO gesehen: LeMO Kapitel: Kaiserreich». *www.dhm.de* **(tysk)**. Besøkt 23. desember 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Mette Langfeldt Arnstad** (født 1953) er en norsk skuespiller som har vært ansatt ved Rogaland Teater i en rekke år.

Arnstad ble tilknyttet Rogaland Teater 1982 og debuterte i Brendan Bahans *Gisselet*. Hun har videre gjort seg bemerket i tittelrollen i *Agnes - et barn av Gud* (1983) (som hun fikk teaterprisen Maktå for), Regine i *Gjengangere* (1984), Thea Elvsted i *Hedda Gabler* (1986), Irene i *Når vi døde vågner* (1990), Roberta i *Danny og Roberta* (1992), Lisbeth Holthe i *Andre folks penger* (1992), Hannah Pitt og Ethel Rosenberg i *Engler i Amerika* (1994), Tzeitel i *Spelemann på taket* (1995), Olivia i *Helligtrekongersaften* (1995), Kvinna i Jon Fosses *Vinter* (2000), Gudrun Enzlin i Lars Noréns *Akt* (2002), Moren i Jon Fosses *Barnet* (2008), Søster i Arne Lygres *Mann uten hensikt* (2008), Dronning Alonsia i Shakespeares *Stormen* (2009), Gunhild Borkman i *Borkman* (2009), Xenia i *Verdens Ende* (2010), Ordfører i *Sandnes City* (2010) og Amanda Wingfield i *Glassmenasjeriet* (2017). Hun har videre medvirket i oppsetninger som Bertolt Brechts *Herr Puntilla og drengen hans Matti*, musikalen *Cabaret*, Federico García Lorcas *Bernarda Albas hus* og i Andrew Lloyd Webber-musikal *Si det på en søndag*. I 2021 spilte hun i *Et livslangt møte* og *Landet Kaos* som var hennes avskjedsforestilling.

Hun har også prøvd seg som instruktør. I 2007 regisserte hun barneforestillingen *Har du tid…?* og i 2009 hadde hun regi på Mike Bartletts *Contractions*, som var Rogaland Teaters første engelskspråklige stykke.

I anledning 100-årsjubiléet for Halldis Moren Vesaas i 2007 fremførte hun stykket *Ord over grind – eit portrett av Halldis Moren Vesaas liv og diktning*. Stoffet var bearbeidet av Arnstad – som spilte Moren Vesaas.

Hun har også vært regissør for byspillene i Arendal i 2005 og 2006, teaterlærer ved Romerike folkehøgskole, førstelektor ved Universitetet i Agder og kulturhussjef ved Arendal Kulturhus (2006 til 2007).

Referanser
----------

1. 1 2   www.rogaland-teater.no, besøkt 20. september 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.rogaland-teater.no, utgitt 12. februar 2020, besøkt 20. september 2021[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3  «Mette». *Rogaland Teater*. Arkivert fra originalen 20. september 2021. Besøkt 20. september 2021.
4. ↑  «Siste forestilling». *www.aftenbladet.no*. 2021. Besøkt 21. september 2021.
5. ↑  «Mette - Rogaland Teater». *web.archive.org*. 16. april 2014. Arkivert fra originalen 16. april 2014. Besøkt 20. september 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mette Langfeldt Arnstad på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Mette Langfeldt Arnstad hos Sceneweb Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
«Værg dit land» 1915–1937
**Det militære marsjmerket**, populært kalt *tremila*, er et ferdighetsmerke i Forsvaret. Det ble innstiftet i 1915 og tildeles de som oppfyller definerte krav for 30 kilometer marsj.
Merkets formål er å stimulere marsjinteressen blant militært og sivilt personell. 

Marsjmerket var tidligere en årlig styrkeprøve ved hærens krigsskole i Oslo, samt del av den grunnleggende soldatutdanningen for vernepliktige. Fra 2018 har det vært frivillig.

Krav
----

Militære jakkenåler på uniform for Hæren brukt under andre verdenskrig, utstilt i Hjemmefrontmuseet Rakkestad: Militært idrettsmerke 1937–45 i bronse; Det militære skarpskyttermerke; Det militære marsjmerke innstiftet i 1915; Infanteriregiment nr. 1
Merket tildeles for oppfylte krav ved en marsj på 30 kilometer. Marsjen skal gjennomføres innen en maksimal tid, som varierer mellom klasser og kjønn.

Ved prøven til det militære marsjmerket skal marsjen (marsj/løp) gjennomføres med en oppakning på minst elleve kilo, iført reglementert uniform og med godkjente militære støvler. Ryggsekk skal være av godkjent militær modell.

### Debatt

I 2014 fremmet Forsvaret forslag om å krympe distansen til 20 km på begrunnet med generelt dårligere fysisk tilstand hos norske soldater, og frykt for belastningskader. Dette skapte atskillig debatt, og motstand fra mange hold i Forsvaret. Det ble i 2014 besluttet å beholde den opprinnelige distansen.

Det ble samtidig lempet noe på kravene. Det ble åpnet for bruk av joggesko, og for å gjennomføre uten våpen så lenge pakningen på ryggen likevel veier elleve kilo.

Utenlandske avdelinger
----------------------

Interessen for å gjennomføre merket blant utenlandske avdelinger har fra slutten av 2020 økt kraftig. Noe av bakgrunnen for dette var at Forsvaret gikk vekk i fra kravet om norsk representant. Ifølge det amerikanske forsvaret gikk over 10 000 soldater marsjen mellom nyttår 2020 og juli 2021.

I løpet av 2022 prøvde 14 800 amerikanske soldater seg på marsjmerket.

Referanser
----------

1. ↑  «JBLM Norwegian Foot March». *www.army.mil* **(engelsk)**. 23. mars 2021. Besøkt 29. juli 2021.
2. 1 2  «Et lite stykke Norge». *www.vg.no*. 13. juli 2021. Besøkt 29. juli 2021.
3. ↑  «Forsvaret krymper tremila». *www.aftenposten.no*. 4. januar 2014. Besøkt 29. juli 2021.
4. ↑
5. ↑  «Guardsmen earn Norwegian Foot March Badge during joint event». *National Guard* **(engelsk)**. Besøkt 25. august 2021.
6. ↑  Rognstrand, Andrea (9. januar 2023). «Nesten 15.000 amerikanere prøvde seg på norsk feltmarsj i 2022». *forsvaretsforum.no*. Besøkt 12. januar 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Elsäss-Lothringen Partei**, også kjent som  **Elsässer**, var et politisk parti i det tyske keiserrike. Partiet deltok for første gang under Riksdagsvalget i Tyskland 1874, og fikk 15 representanter. Partiet vant 15 seter frem til Riksdagsvalget i Tyskland 1890, da det ble redusert til 10 seter, og fikk senere aldri mer enn 10 seter. Partiet fikk redusert oppslutning ettersom mange innbyggere i Elsäss-Lothringen emigrerte til Frankrike, og opphørte å eksistere etter første verdenskrig da Elsäss-Lothringen ble en del av Frankrike.

Partiet representerte de autonomistiske synspunktene til den fransktalende befolkningen i Elsäss-Lothringen. Den protesterte mot den tyske regjeringens politikk overfor området, overfor katolikker og andre etniske minoriteter, og var ofte alliert med det danske parti, det Tysk-Hannoverske parti og det polske parti.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Vincent E McHale (1983) *Political parties of Europe*, Greenwood Press, p417 ISBN 0-313-23804-9
2. ↑  McHale, p434
***Cantharis lateralis*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) storbløtvinger i familiegruppen bløtvinger.

Utbredelse
----------

*Cantharis lateralis* finnes i Europa og Nord-Afrika, østover i Asia. Finnes ikke i Norge, men er registrert fra Danmark, hvor den er ikke regnet som vanlig.

Utseende
--------

*Cantharis lateralis* er 5-7 mm lang. Hodet gulrødt fremme og mørk bak. Palpenes (munnføtter) endeledd er økseformet og ikke smalt, ovalt. Antennenes tredje ledd vanligvis lengre enn det andre leddet. Brystskjoldet (pronotum) har en rødgul farge, og noen ganger med to små svarte flekker. Brystskjoldet har bare en svak innbuktning i bakkanten og har en overflaten som ikke er grovt rynket eller punktert. Brystskjoldets bakhjørner er tydelig avsatt, men ikke tydelig utstående. Leggene på bakbeina er vanligvis krummet inn mot kroppen. Pannen har en forhøyning mellom antennefestene. Dekkvingene skjuler hele bakkroppen og har en svart eller brunsvart grunnfarge, med en smal lys sidekant. Kroppen mørk, brunlig, men innerste del av antennen og beina vanligvis gulrøde.

Levevis
-------

*Cantharis lateralis* finnes på blomster, særlig skjermplanter i juni og juli. Larvene lever som predatore (rovdyr).

*Cantharis lateralis* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Litteratur
----------

* Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). *Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera)* Danmarks Fauna 44. (344 sider) Side 26. ISBN 8712166936
* Lindroth, C.H. 1993. *Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem* (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Cantharis lateralis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Cantharis lateralis* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Cantharis lateralis* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Cantharis lateralis* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Cantharis lateralis* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cantharis lateralis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Cantharis lateralis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Cantharis lateralis* - Fauna Europaea - engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
*Cantharis livida* var. *rufipes*  Foto: Kurt Kulac 
***Cantharis livida*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) storbløtvinger i familiegruppen bløtvinger. Fargevariabel, noe som har medført at det er beskrevet flere underarter.

Utbredelse
----------

*Cantharis livida* finnes i Europa, østover i Asia, vanlig i Norge

Utseende
--------

*Cantharis livida* er 10-13,5 mm lang. Hodet er lyst rødgult foran. Pannen har en forhøyning mellom antennefestene. Palpenes (munnføtter) endeledd er økseformet og ikke smalt, ovalt. Antennenes tredje ledd vanligvis lengre enn det andre leddet. Brystskjoldet (pronotum) er helt rødgult, uten mørk midtflekk, overflaten er nær helt glatt uten punktur. Brystskjoldet har bare en svak innbuktning i bakkanten og har en overflaten som ikke er grovt rynket eller punktert. Brystskjoldets bakhjørner er avrundet avsatt, ikke utstående. Beina er ganske lyse. Lårene er sjeldent mørke. Leggene på bakbeina er vanligvis krummet inn mot kroppen. Den ene kloen på alle beina har en liten, men tydelig rottann. Dekkvingene skjuler hele bakkroppen og har en gul eller rødbrun grunnfarge. Hos underarten *rufipes* er dekkvingene svart eller brunsvart grunnfarge. Hos underarten *C. l. scapularis* er dekkvingene mørke med en rødlig langsgående flekk ved scutellum. Kan ligne enkelte lyse eksemplar av *Cantharis rufa* og *Cantharis quadripunctata*.

Levevis
-------

*Cantharis livida* finnes på blomster, trær og busker, i juni og juli. Larvene lever som predatore (rovdyr).

*Cantharis livida* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Litteratur
----------

* Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). *Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera)* Danmarks Fauna 44. (344 sider) Side 30-31. ISBN 8712166936
* Lindroth, C.H. 1993. *Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem* (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Cantharis livida* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Cantharis livida* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Cantharis livida* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Cantharis livida* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Cantharis livida* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Cantharis livida* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cantharis livida* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Cantharis livida* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Cantharis livida* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Cantharis livida* - Fauna Europaea - engelskspråklig
* Norsk Entomologisk forening
**Neues Forum**, eller bare **Forum**, var en borgerrettighetsbevegelse som oppstod i Den tyske demokratiske republikk i tiden like før statens sammenbrudd. Bevegelsen fikk raskt mer enn 200 000 medlemmer.

Stifterne var Bärbel Bohley, Rolf Henrich, Jens Reich og Katja Havemann som traff hverandre i Havemanns hus 9. og 10. september 1989. Der undertegnet de oppropet *Aufbruch '89* (oppbrudd '89). Neue Forum krevde å kunne diskutere demokratiske reformer, og omforme samfunnet med grunnlag bredest mulige befolkningsgrupper.

Neues Forum ble i 1989 splittet i det en firedel gikk inn i Deutsche Forumpartei (DFP). Neues Forum slo seg i 1990 sammen med andre borgerrettsgrupper i Bündnis 90, som senere ble Bündnis 90/Die Grünen.

Referanser
----------

1. ↑  ; DIP-ID: 118970; side(r): 182.
2. ↑  Deutschland, Stiftung Deutsches Historisches Museum, Stiftung Haus der Geschichte der Bundesrepublik. «Gerade auf LeMO gesehen: LeMO Biografie: Bärbel Bohley». *www.hdg.de* **(tysk)**. Besøkt 10. mai 2021.
3. 1 2  Deutschland, Stiftung Haus der Geschichte der Bundesrepublik. «Gerade auf LeMO gesehen: LeMO Kapitel:». *www.hdg.de* **(tysk)**. Besøkt 3. februar 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** NKC **·** CiNii
 |
**Syltefjordstauran** eller bare **Stauran** er et fuglefjell i Båtsfjord kommune i Finnmark. Det ligger ytterst på vestsida av Syltefjorden og er rundt tre kilometer langt og 200 meter høyt.

Stauran er et av Norges største og viktigste fuglefjell. Blant artene som hekker her er krykkje, lomvi, polarlomvi og alke. Teist og lundefugl er også observert, og havørna bruker området til jakt. Fuglefjellet var tidligere hjemsted for flere millioner sjøfugl, men den katastrofale
nedgangen i mange sjøfuglbestander langs norskekysten har også gått ut over koloniene på Syltefjordstauran, hvor særlig krykkje og lomvi har vært rammet.

Fuglefjellet er en del av Makkaurhalvøya naturreservat.

Referanser
----------

1. ↑  «Stauran». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 28. september 2017.
2. ↑  Stauran på Norgeskart.no fra Statens kartverk
3. ↑  Anders Faugstad Mæland. «Syltefjordstauran og Syltefjorddalen» (PDF). *Faktaark for prosjektet «Fugleturisme i Midt- og Øst-Finnmark»*. Bioforsk. Arkivert fra originalen (PDF) 28. september 2017. Besøkt 28. september 2017.
4. ↑  (no) Makkaurhalvøya naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
Mefjorden
**Mefjorden** er en av de største og lengste fjordene på øya Senja i Troms fylke. Hele fjorden tilhører Senja kommune. Det er cirka 17 kilometer fra innerst i Mefjordbotn i sørøst til det vide utløpet i Norskehavet i nordvest.

Nordøstsiden av fjorden er ubebodd. Denne siden er svært ulendt og stedvis stupbratt, med fjellsider som står rett opp fra havet. Innerst i fjorden ligger Mefjordbotn, hvor det bor en håndfull mennesker. Langs sørvestsiden går fylkesvei 862, langs fjellsiden og gjennom tunneler og rasoverbygg. Lenger ut på denne siden ligger de to fiskeværene Senjahopen (308 innb.) og Mefjordvær (154 innb.).

Hele området rundt Mefjorden utgjør den nordlige delen av Berg kommune og har et samlet folketall på 485 innbyggere, omtrent halvparten av kommunens befolkning. I 2004 åpnet Geitskartunnelen, som knyttet Mefjorden til resten av kommunen, deriblant kommunesenteret Skaland. Mellom Senjahopen og Skaland er det i dag drøye 15 kilometers bilvei. Før tunnelen kom måtte man kjøre via Gibostad og Svanelvmoen – en strekning på over 10 mil.

Referanser
----------

1. ↑  Mefjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

Hele østsiden av Mefjorden, fra Gilbergneset i nord (venstre) til Mefjordbotn i sør.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Partei des Demokratischen Sozialismus** (Partiet for Demokratisk Sosialisme, **PDS**) var et politisk parti i Tyskland. Det ble grunnlagt i 1990, og ble regnet som arvtageren til kommunistpartiet SED.

Opprettelse
-----------

Det gamle statsbærende partiet i DDR, SED, skiftet navn til SED-PDS i desember 1989. Fra 4. februar het partiet bare PDS. PDS så seg selv i en historisk kontinuitet der partiet via KPD, VKPD, USPD, Spartakusbund, SPD, SDAP, ADAV førte røttene tilbake til den første tyske arbeiderbevegelse. 

Partiet tok imidlertid avstand fra SED og forbrytelsene begått under DDR-regimet, de ekskluderte fremtredende representanter for det gamle regimet og personer dømt for landssvik og forbrytelser begått under den kalde krigen. Partiet ble derfor ofte beskrevet som venstre-sosialdemokratisk.

Partiet hadde et populistisk preg, og oppnådde i den senere tiden en viss størrelse på meningsmålingene ved å angripe den sosialdemokratiske regjeringens reformering av velferdsstaten. Partiet var spådd å bli størst ved delstatsvalget i Brandenburg høsten 2004, men ble forbigått av sosialdemokratene. I det vestlige Tyskland var imidlertid partiet av ubetydelig størrelse (0-2%).

De var representert i det tyske parlamentet siden 1990 med fraksjonsstyrke fordi de hadde alltid 5% stemmer eller 3 direktmandater. PDS representerte én gang alderspresidenten med partiløs forfatter Stefan Heym.
Ved valgene i 2002 kom partiet under sperregrensen og hadde bare to direktevalgte representanter i det føderale parlamentet (av totalt 603). Forholdsvis blir det norske Kystpartiet nesten dobbelt så stort i Stortinget.

I 2005 ble partiet omdannet til Die Linkspartei ved å inngå et forbund med WASG.

Partiledere
-----------

* 1990–1993: Gregor Gysi
* 1993–2000: Dr.Prof. Lothar Bisky
* 2000–2003: Gabi Zimmer
* 2003–2005: Dr.Prof. Lothar Bisky

Litteratur
----------

* Michael Brie / Rudolf Woderich (Hrsg.): *Die PDS im Parteiensystem*. Berlin, Dietz Verlag, 2000, ISBN 3-320-02014-5

Eksterne lenker
---------------

* www.sozialisten.de
* Partiprogram
* Diskusjonsforum på pds-online.de
* «Die PDS hat sich vom Stalinismus der SED unwiderruflich befreit» - erklæring fra partiledelsen i anledning 40-årsdagen for bygningen av Berlinmuren
**Jakobselvkroken** (nordsamisk: *Ánnejohmohkki*) er et lavtliggende område ved øvre del av Jakobselva, i Vadsø og Nesseby kommune i Finnmark.

Landskapet ved Jakobselvkroken er svært flatt, og elva meanderer i stille loner gjennom vidstrakte myrområder med vierskog langs elvebredden. Området ligger innenfor Varangerhalvøya nasjonalpark. Den grønne skogen og de frodige myrene gjør at Jakobselvkroken skiller seg markant ut og framstår nærmest som en oase i det øde viddelandskapet som dominerer områdene rundt. Området er mye brukt til friluftsaktiviteter som bærplukking, fiske og jakt.

Det går et kjørespor opp fra Nesseby, langs Bergebyelva til en leirplass helt i vestenden av Jakobselvkroken, like utenfor grensa til nasjonalparken.

Referanser
----------

1. ↑  «Jakobselvkroken». *Fakta om stedsnavn*. Kartverket. Besøkt 5. oktober 2017.
2. ↑  Jakobselvkroken på Norgeskart.no fra Statens kartverk
3. ↑  «240/1 Vestre Jakobselv». *nve.no -> Vann, vassdrag og miljø -> Verneplan for vassdrag*. Norges vassdrags- og energidirektorat. 15. juni 2021. Besøkt 12. oktober 2021.
4. ↑  (no) Varangerhalvøya nasjonalpark i Miljødirektoratets nettsted Naturbase