recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Bayonetta 2*** er et actionspill utvikla av PlatinumGames og utgitt av Nintendo på Wii U. Spillet er oppfølgeren til spillet *Bayonetta* fra 2009, og er regissert av Yusuke Hashimoto og produsert av Atsushi Inaba og Hitoshi Yamagami fra Nintendo, under tilsyn av serieskaperen Hideki Kamiya.

*Bayonetta 2* blei annonsert 13. september 2012, som en eksklusiv tittel for Wii U, til forskjell fra det forrige spillet som kom ut på både Xbox 360 og PlayStation 3. Spillet bruker de samme stemmeskuespillerne som gav stemme til karakterene i *Bayonetta*.

*Bayonetta 2* blei utgitt i september 2014 i Japan og i oktober i resten av verden. En spesialutgave av spillet inkluderte en portering av det originale spillet *Bayonetta* som en separat disk i pakken. Spillet fikk positive anmeldelser, særlig for kampsystemet og de generelle forbedringene fra det første spillet.

Handling
--------

Det meste av Bayonetta 2 foregår ved det fiktive hellige fjellet Fimbulventr, og den nærliggende byen Noatun - som ligger i Midtøsten. Hovedpersonen Bayonetta reiser til fjellet for å finne *Gates of Hell* i forsøk på redde sin venninne Jeanne. Tilbakevendende karakterer inkluderer blant annet Rodin, som forsyner Bayonetta med kraftige våpen. Og Luka, en journalist som gir Bayonetta verdifull informasjon. Når byen deres blir angrepet, slår Bayonetta seg sammen med en heks og venninne Jeanne. På et tips fra informanten Luka, går Bayonetta til fjellet Fimbulventr, i byen Noatun, som huser en inngang til Inferno.

I Noatun møter hun en gutt som heter Loki, som også forsøker å nå Fimbulventr av årsaker han ikke kan huske. De to inngår en avtale om å reise sammen, ettersom Loki påstår at hans krefter kan være nødvendige for å nå Inferno. Bayonetta kommer frem til Inferno, og reiser inn i dypet for å redde Jeanne. Ved hjelp av Rodin er Bayonetta i stand til å redde Jeannes sjel og gjenopplive henne. Men Loki blir angrepet, av noen som avslører at han er en ung Balder. Bayonetta forsøker å redde Loki fra ham, men Loki mister kontrollen over kreftene sine og sender Bayonetta og Balder 500 år inn i fortiden.

Referanser
----------

1. ↑  «Bayonetta 2 confirmed». Eurogamer. Besøkt 30. september 2016.
2. ↑  «ANMELDELSE: Bayonetta 2». Gamer.no. Besøkt 30. september 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bayonetta 2* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Bayonetta 2* på OpenCritic Rediger på Wikidata

* (en) *Bayonetta 2* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Bayonetta 2* på Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

* (en) *Bayonetta 2* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Bayonetta 2* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *Bayonetta 2* hos GameSpot Rediger på Wikidata

* (en) *Bayonetta 2* hos IGN Rediger på Wikidata

* (en) *Bayonetta 2* hos VGMdb Rediger på Wikidata

* (en) *Bayonetta 2* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

* (en) *Bayonetta 2* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BNF **·** BNF (data)
 |

Portal: Videospill
Esplanada ved Piotrkowska-gaten
**Esplanada i Łódź** ligger ved Piotrkowska-gaten 100 og er en av byens fineste restauranter. Restaurantlokalet regnes for å være en av Europas vakreste art nouveau-bygninger.

Historie
--------

Bygningen huset opprinnelig et kleshus. I 1909 forpaktet firmaet til Hugo Smechel og Julian Rosner delen av en tomt ved Piotrkowska-gaten fra Vevshåndverkernes forsamling i Łódź. Samme år bygde de en klesforretning i art nouveau, med et stort utstillingsvindu som kledde hele første etasje. Overstykket ble utformet i en flattrykt bueform. 

I 1926 bestemte den nye forpakteren Wawrzyniec Gerbich seg for å åpne et konditori og en restaurant i bygningen. Adapteringen varte i to år (blant annet fikk elevasjonen vakre stukkaturdekorasjoner med plantemotiver), og i 1928 ble restauranten og konditoriet «Esplanada» åpnet. 

Under andre verdenskrig ble lokalet overtatt av tyskerne, og i 1947 ble det overgitt til det polske Konsumentkooperativet. Bygningen ble restaurert mot slutten av 1990-tallet, og fra den tid er lokalets gastronomiske tradisjoner blitt videreført.
**Baynard's Castle** var et slott og kongelig palass i London. Det lå i det sørvestlige hjørnet av City of London fra normannernes erobring på midten av 1000-tallet, som var en enkel normannisk festning bygget av Ralph Baynard, og som ble revet av kong Johan av England i 1213. Den andre var et middelalderpalass bygget i kort avstand til sørøst som sto helt til det ble ødelagt i den store bybrannen i 1666. Navnet skal komme fra den første byggherren Ralph Baynard. I henhold til historikeren Walter Besant (1836-1901), «Det var intet hus i London som var mer interessant enn dette.»

Slottet hadde en strategisk posisjon ved bredden av Themsen, på stedet hvor bymuren gikk ned til elven ved Fleet og Fleet Tower. I dag står *Barynard House* på samme sted. Bygningen eies av British Telecom, og ansatte omtaler den som *Castle Baynard*. Blackfriars stasjon ligger rett ved. 

Det er ingenting igjen av bygningen, men den kan ses på eldre avbildninger av byen. Navnet er bevart i Castle Baynard Street, rett sør for Queen Victoria Street. 

Deler av handlingen i William Shakespeares stykke *Richard III* foregikk i slottet.

Referanser
----------

1. 1 2  Besant, Walter (1903): *The Thames*, London: A. & C. Black, s. 84–87
2. ↑  «Shakespeare's Richard III Act 3 Scene 7» Amanda Mabillard (Shakespeare Online). 12. november 2009. Det er flere omtaler av Baynard's Castlei stykket, Akt III Scene 7 er hvor Rikard III er erklørt som konge.

Litteratur
----------

* Hill, Charles; Millett, Martin; Blagg, Thomas (1980): «The Roman riverside wall and monumental arch in London: excavations at Baynard's Castle, Upper Thames Street, London, 1974–76», *London and Middlesex Archaeological Society Special Paper 3 Issue 3*, London and Middlesex Archaeological Society
* Marsden, Paul (1973): «Baynards Castle» i: *Medieval Archaeology* **17**.
* MacMichael, J.H. (1890): «Baynrads castle and Excavations on its site» i: *Journal of the British Archaeology Association* **46**.
**Brynjulv Ragnar Hernes** (født 25. februar 1943) er en norsk politiker (KrF) fra Tysse i Vestland fylke. Han var ordfører i Samnanger kommune i Hordaland fra 1982 til 1991.

Hernes har vært fylkespolitiker, medlem av Fylkesutvalget, formann i utdanningsutvalget i Hordland, ordfører og kommunestyrerepresentant i Samnanger. Siden 1992 har han sammen med fylkesskolesjef Gunnar Dale vært sentral i fylkessamarbeidet mellom Kaunas fylke og Hordaland. Han har bidratt til å gi støtte til Kaunas' skoler, barnehager og Kaunas statlige filharmoniske orkester. Siden 1998 har han stått sentralt i arbeidet med *Edvard Grieg og Mikalojus Konstantinas Čiurlionis' musikkfestival.*

Med sin bakgrunn i Kommunenes Sentralforbund har han vært døråpner i Litauen for en rekke norske samfunnsledere og også bidratt til å skaffe litauisk side kontakter i Norge. Han har avlagt Litauen over 50 besøk.
I 1996 oversatte han Litauens nasjonalsang, *Tautiška Giesmė*, til nynorsk (sammen med Jan S. Krogh). Hernes er lærer av utdannelse.

Utmerkelser
-----------

* Litauens storfyrst Gediminas' ordensmedalje (1999)
* Kaunas bys æresborger av 2. grad (2006)
* Kongens fortjenstmedalje i sølv (2010)

Referanser
----------

1. ↑  Brynjulv Hernes - kongehuset.no 18. juni 2010. Besøkt 25. februar 2017
2. ↑  Ein mann som vil noko, og som gjer noko Arkivert 26. februar 2017 hos Wayback Machine. - Samningen 25. juni 2010. Besøkt 25. februar 2017

Litteratur
----------

* Tikrasis Lietuvos draugas, 8. oktober 2006
* Karolio Didžiojo apdovanojimas, Lietuvos Respublikos Prezidento
* *Litauen-Nytt* nr. 4/93 og 1/96.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Knut N. Langeland** | **Samnangers ordfører**(1982–1991) | Etterfølger:**Brigt Olav Gåsdal** |
***Trichostigmus*** er en slekt av store, tropiske, biller som lever i død ved. De tilhører gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

Middelsstore, langstrakte, jevnbrede biller, blant de mindre artene i Passalidae. På farge er de svarte eller mørkebrune med en blank overflate som kan ligne blankpussede sko, de blir derfor blant annet kalt "patent-leather beetles" (også "bess beetles") på engelsk. **Hodet** er stort og bredt med små, runde fasettøyne. Antennene er 10-leddete, C-formede, men ikke knebøyde, de ytterste tre til fem leddene har bladlignende utskudd og danner en løs vifte som ikke kan lukkes. **Brystskjoldet** (pronotum) er firkantet sett ovenfra, bredere enn langt, blankt, med en lengdefure i midten. Det er et tydelig, smalt skille mellom brystskjoldet og dekkvingene. **Dekkvingene** er ganske lange, parallellsidige, blanke, med dype lengdestriper. Der har hårete ytterkanter. Undersiden av billen er ofte dekket med opprettstående, gulaktige børster. **Beina** er kraftige, særlig frambeina. Framleggene (tibiae) har pigger på utsiden, mellom- og bakleggene har to lengdelister. **Larvene** er hvitaktige, tynne og sylindriske, ikke C-formede slik som de fleste andre skarabider. Medlemmene i denne familien har et svært enhetlig utseende, det er bare størrelsen som varierer påfallende, slik at det er ganske vanskelig å bestemme dem på ytre utseende. Kjevenes form og eventuelle horn på hodet kan være til noe hjelp.

Levevis
-------

Voksne og larver lever sammen i råtnende ved, og danner en slags samfunn. Dette kalles subsosialitet og er uvanlig hos biller. De voksne billene tygger trefliser som de fôrer til larvene, og hjelper dermed fordøyelsen. Både voksne og larver spiser dessuten de voksne billenes avføring (såkalt koprofagi). Dette øker næringsutbyttet siden avføringen har blitt infisert med mikroflora (bakterier og andre mikroorganismer) som frigjør næringsstoffer fra treet. De voksne billene hjelper også larvene til å bygge et puppekammer der de kan forvandle seg til en puppe.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt på Filippinene og Sulawesi.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien Passalidae - totalt 70 slekter
				+ Underfamilien Leptaulacinae
					- Slekten ***Trichostigmus*** Kaup, 1871
						* *Trichostigmus mindorensis* Boucher, 1992
						* *Trichostigmus semperi* Boucher, 1992
						* *Trichostigmus thoreyi* (Kaup, 1868)
						* *Trichostigmus ursulus* (Schaufuss, 1885)
						* *Trichostigmus whiteheadi* Boucher, 1992

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt over artene
* Oversikt over artene
* (en) *Trichostigmus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Trichostigmus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Trichostigmus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Bayernhymnen** er Fristaten Bayerns offisielle nasjonalsang.

Bayern
Melodien er komponert av Max Kunz i 1835, og den opprinnelige teksten på tre strofer stammer fra Michael Öchsner og ble skrevet i 1860. Begge var medlemmer av borgersangforeningen i München, som fremførte sangen første gang 15. desember 1860. Da sangen hurtig ble meget populær i befolkningen, kom etterhvert en rekke forskjellige versjoner i omløp. Den tredje strofen, den såkalte kongestrofen, ble strøket fra skolebøkene i 1918 etter at Bayern ble republikk.

Bayernhymnen ble offisielt Bayerns nasjonalsang i 1964.

Tekst
-----

Bayernhymne

1. Gott mit dir, du Land der Bayern,  

deutsche Erde, Vaterland!  

Über deinen weiten Gauen  

ruhe seine Segenshand!  

|: Er behüte deine Fluren,  

schirme deiner Städte Bau  

Und erhalte dir die Farben  

seines Himmels, weiß und blau! :|

2. Gott mit dir, dem Bayernvolke,  

dass wir, uns'rer Väter wert,  

fest in Eintracht und in Frieden  

bauen uns'res Glückes Herd!  

|: Dass mit Deutschlands Bruderstämmen  

einig uns ein jeder schau  

und den alten Ruhm bewähre  

unser Banner, weiß und blau! :|

(Gott mit ihm, dem Bayer-König,  

Vater Max aus Wittelsbach!   

Über seinem Hause wölbe  

Sich des Himmels schirmend Dach!  

Gott erhalte uns den Herrscher,  

Volkes-Glück in jedem Gau,  

Reine Sitte, deutsche Treue,  

Ew'ge Farben – Weiß und Blau.)

Eksterne lenker
---------------

* Hymnen med Text[*død lenke*]
* Hymnen uten Text
* Infoseite des Bayerischen Landtags mit Hintergrundinformationen

Portal: Litteratur
Det bayerske ruteflagget
Det bayerske stripeflagget
**Bayerns flagg** forekommer i to varianter: ruteflagget og stripeflagget, begge i delstatens farger hvitt og blått. Bayern er alene blant de tyske delstatene om å føre to likeberettigede flagg. Selv om Bayern har to flagg, finnes det ikke spesielle tjenesteflagg. Offisielle myndigheter kan i henhold til forskrift selv velge hvilket av de to flaggene de vil bruke. Flagg med det bayerske statsvåpenet avbildet er uoffisielle og egentlig rettsstridige, siden bare lovgiverne kan utforme statssymboler. Både ruteflagget og stripeflagget har lang historisk forankring. Flaggbruken er regulert av flaggloven av 14. desember 1953.

Ruteflagget
-----------

Rutene stammer opprinnelig fra våpenet til grevene av Bogen og kjennes fra 1204. I 1242 ble de tatt i bruk av Wittelsbacherne. Flagget er således et av de eldste i Europa. Ruteflagget skal etter någjeldende lovbestemmelser bestå av minst 21 ruter, medregnet halve ruter i utkanten. På lengre eller bredere flagg kan antallet være høyere. Uansett antall ruter, skal ruten øverst til venstre alltid være hvit. Dette har sin bakgrunn i at Bayerns farger er hvitt og blått, da alltid slik at hvitt skal komme først.

Stripeflagget
-------------

Stripeflagget består av to like brede striper i de bayerske farvene, den øverste hvit og den nederste blå. Rekkefølgen hvitt over blått ble endelig fastsatt ved Ludwig IIs kongelige beslutning av 11. september 1879. Her ble hvitt over blått, i denne rekkefølgen fastsatt, som Bayerns farger til bruk i våpen, flagg og faner. Fastsettelsen fant sted i forbindelse med 700-årsjubileet for Wittelsbach-dynastiet.

Litteratur
----------

* Jörg-M. Hormann og Dominik Plaschke: *Deutsche Flaggen. Geschichte – Tradition – Verwendung*, 2006
* Harry D. Schurdel: *Flaggen und Wappen Deutschland*, 1995

Se også
-------

* Bayerns våpen
* Bayernhymne

Portal: Tyskland
**Brynjolv Ulvalde** var en mektig bonde og lendmann fra Ranrike på begynnelsen av 1000-tallet. Tilnavnet Ulvalde betyr kamel. Dette kan muligens henspille på at Brynjolv hadde vært ute og reist eller vært i tjeneste i sørlige strøk.

Brynjolv taler på tinget
------------------------

Brynjolv er nevnt i Olav den helliges saga i Snorres Heimskringla. Da Olav Haraldsson (senere den hellige) kom til Viken i 1016, holdt han ting med bøndene der, og lot seg ta til konge. Olav dro helt øst til Gøta elv i Ranrike, som på denne tiden var en del av sveakongens rike. På et tingmøte her møtte Brynjolv opp for å snakke med Olav. Brynjolv stod opp på tinget og sa at det var Gøta elv som var den rette landegrensen mellom nordmenn, svear og daner, og at ranrikingene ville tjene den norske kongen, altså Olav. Brynjolv ble bedt til kong Olav etter tinget, og da skal de to mennene ha snakket sammen i enerom. Hva de snakket om der, er sagaen derimot taus om. 
Det hele endte uansett med at Olav erobret Ranrike helt til Gøta elv fra sveakongen Olof Skötkonung.

Brynjolv blir lendmann
----------------------

Samme vinter var Brynjolv i julgjestebud hos Olav. Her gjorde Olav Brynjolv til lendmann og gav ham et sverd og en stor gård som het Vettaland. At konger gav høvdinger store gaver, var en måte å få politisk støtte på. Når man mottok en gave, ble man moralsk avhengig av giveren inntil man hadde gitt en gave tilbake av lik verdi, eller betalt tilbake i form av tjenester. Slik kunne konger "kjøpe" seg venner - ved å gi gaver så store at mottakeren ikke hadde mulighet til å betale tilbake, men var nødt til å tjene giveren. En som mottok jord og våpen, ble satt i et tjenesteforhold under giveren så lenge giveren levde. Man kunne riktignok avslå en gave, men dette ble sett på som ekstremt fornærmende. Da Brynjolv ble gjort til lendmann, ble han Olavs forlengede arm og kunne opptre på hans vegne.

Referanser
----------

1. ↑  Snorre, Olav den helliges saga: s. 250-251
2. ↑  Snorre, Olav den helliges saga: s. 252
3. ↑  Snorre, Olav den helliges saga: 253 (kapittel 62)
4. ↑  Sigurdsson: 77-78

Litteratur
----------

* Jón Viðar Sigurðsson, *Den vennlige vikingen*. Pax forlag, Oslo 2010
* Snorre Sturlason, *Norges Kongesagaer*, oversatt av Anne Holtsmark og Didrik Arup Seip, Gyldendal norsk forlag, Oslo 1979
Førsteministerens embedsbolig, Bute House
**Skottlands regjering** (engelsk: *Scottish Government*; skotsk: *Scots Govrenment*; skotsk-gælisk: *Riaghaltas na h-Alba*) er den utøvende makt i Skottlands selvstyre. Regjeringen utgår fra, og er ansvarlig overfor, Skottlands parlament, hvis makt er delegert fra Det britiske parlamentet.

Regjeringen ledes av en førsteminister som utnevnes av dronningen etter nominasjon fra det skotske parlamentet. Førsteministeren utnevner de andre ministrene i regjeringen med samtykke fra det skotske parlamentet. Regjeringen holder ukentlige ministermøter i Bute House, førsteministerens embedsbolig.

Embedsverk
----------

Den skotske regjeringens embedsverk består av 15 263 tjenestemenn organisert i direktorater og andre forvaltningsorganer. Embedsverket er et myndighetsområde som det britiske parlamentet har «reservert» (ikke delegert til skotske myndigheter) og den skotske regjeringens tjenestemenn arbeider derfor innenfor samme regler og prosedyrer som det britiske embedsverket, men «har sin lojalitet til den delegerte administrasjonen i stedet for den britiske regjeringen».

### Direktorater

Embedsverket ble omorganisert i desember 2010, slik at det består av et antall direktoratsgrupper som hver ledes av en generaldirektør:

* Office of the Permanent Secretary
* Scottish Government Learning and Justice Directorates
* Scottish Government Health and Social Care Directorates
* Scottish Government Enterprise, Environment and Digital Directorates
* Scottish Government Finance Directorates
* Scottish Government Governance and Communities Directorates
* Scottish Government Strategy and External Affairs Directorates

Referanser
----------

1. ↑  theherald.co.uk[*død lenke*]
2. ↑  FAQ Arkivert 18. juni 2012 hos Wayback Machine. scotland.gov.uk
3. ↑  «Government structure». *www.gov.scot* **(engelsk)**. Scottish Government. Besøkt 24. februar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Scottish Government – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** BBC Things
 |
**Brynjulf Risnes** (født 1961) er en norsk jurist/advokat og tidligere forsker ved NUPI med Sovjetunionen og russiske forhold som fagfelt.

Risnes er født og vokste opp på stedet Hunn i Namdalen. Han er utdannet jurist fra UiO. Han jobbet i Finansdepartementet og i regelreformgruppen i Forvaltningspolitisk avdeling i Administrasjonsdepartementet. Der var han bl.a. sekretær for det regjeringsoppnevnte Lovstrukturutvalget - NOU 1992: 32 Bedre struktur i lovverket. Han studerte også russisk språk (mellomfag) ved UiO og russisk rett ved universitetet i St. Petersburg. Han arbeidet som forsker ved Norsk utenrikspolitisk institutt (NUPI). Han har vært advokat i Oslo siden 2006. Han snakker russisk, og har hatt mange saker om nordområdene. Etter NUPI spesialiserte han seg særlig innen strafferett og spørsmål tilsluttet immigrasjon. Han har ført saker for norske domstoler på alle nivå og for den europeiske menneskerettsdomstolen i Strasbourg. Risnes ble i 2017 engasjert i forbindelse med Frode Berg-saken. Han har møterett for Høgsterett.

Bibliografi
-----------

* *Moscow vs. the regions : main trends in the contemporary legal and administrative developments of relations between the federal centre and the Russian regions*. Oslo: Norwegian Institute of International Affairs. 2001. ISBN 8270021725. OCLC 465033808.
* *Perspectives on the development of Russia as a federation*. Oslo: Norsk utenrikspolitisk institutt (NUPI) = Norwegian Institute of International Affairs. 1999. ISBN 8270020826. OCLC 936435908.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Matrix Advokater » Blog Archive » Brynjulf Risnes». *www.matrix-advokater.no*. Besøkt 25. februar 2019.
2. ↑  *bibsys-almaprimo.hosted.exlibrisgroup.com*. Besøkt 25. februar 2019.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp) *Citoid har problemer med Oria.*
3. ↑  «Brynjulf Risnes». *Advokaten hjelper deg*. Besøkt 25. februar 2019.
4. ↑  Roalsø, Martin (30. desember 2017). «Bergs advokat: – Vi vet hvem de to nordmennene er». *NRK*. Besøkt 25. februar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Brynjulf Risnes på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Sivilbeskyttelsesloven** (fullt navn: **lov om kommunal beredskapsplikt, sivile beskyttelsestiltak og Sivilforsvaret**) er en norsk lov som har til formål å beskytte liv, helse, miljø, materielle verdier og kritisk infrastruktur ved bruk av ikke-militær makt når Norge er i krig, når krig truer, når Norges selvstendighet eller sikkerhet er i fare, og ved uønskede hendelser i fredstid.

Loven gir bestemmelser om Sivilforsvaret og tjenesteplikt i Sivilforsvaret, allmennhetens bistandsplikt i akuttsituasjoner, kommunal beredskapsplikt, rekvisisjon av eiendom og rettigheter, sivile beskyttelsestiltak og beskyttelse av kritisk infrastruktur.

Sivilbeskyttelsesloven ble sanksjonert i statsråd 25. juni 2010 og trådte i kraft 1. januar 2011. Den erstattet sivilforsvarsloven av 1953.

Referanser
----------

1. ↑  Lovens formålsparagraf
2. ↑  § 4
3. ↑  § 7
4. ↑  § 5
5. ↑  § 14
6. ↑  § 25
7. ↑  § 24a
8. ↑  «Sivilbeskyttelsesloven godkjent i statsråd». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 23. juni 2014.

Litteratur
----------

* Erik Furevik *Sivilbeskyttelsesloven - en praktisk og juridisk veileder* 2012 ISBN 9788215018737

Eksterne lenker
---------------

* Lovdata
**Niclas Fasth** (født 29. april 1972) er en svensk profesjonell golfspiller.

Som amatør vant Fasth én individuell turnering og tre lagkonkurranser. 

Han ble profesjonell i 1993 og vant tre turneringer på Challenge-touren samme år. I 1994 ble han medlem av Europatouren. Han mistet spilleretten på Europatouren i 1996 etter å ha spilt inn for lite penger, men han kom seg raskt tilbake og fikk spillerett igjen året etter. Fasth kvalifiserte seg til PGA-touren på kvalifiseringsskolen i 1997, og spilte både på Europatouren og PGA-touren i 1998. Han hadde en dårlig sesong, og endte opp tilbake på Challenge-touren. Etter dette har han konsentrert seg om å spille i Europa, og han hadde sin beste sesong i karrieren i 2001 da han ble nr. 10 på pengelisten (*Order of Merit*) og endte på annenplass i The Open Championship bak David Duval. Dette var første gang han deltok i en *major*, og fremgangen gav ham en plass på det europeiske laget i Ryder Cup i 2002.

Meritter
--------

### Seire på Europatouren

* 2007: BMW International Open
* 2006: Andalucía Open de España Valle Romano, Mallorca Classic
* 2005: Holden New Zealand Open; Deutsche Bank Players Championship of Europe
* 2000: Madiera Island Open

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Niclas Fasth – PGA-touren Rediger på Wikidata

* (en) Niclas Fasth – Europatouren Rediger på Wikidata

* (en) Niclas Fasth – Verdensrankingen Rediger på Wikidata

Portal: Golf
**Gnaeus** er et latinsk praenomen, eller fornavn, som var vanlig gjennom hele perioden for den romerske republikk, og videre mot tidlig middelalder. Navnets feminine form er *Gnaea*. Praenomenet ble brukt både av patrisike og plebeierske familier, og gav også opphav til det patronymikalske *gens* *Naevia*. Navnet ble forkortet **Cn.** etter *Cnaeus*, basert på den arkaiske stavemåten, hvor man ikke skilte på bokstavene «C» og «G».

Gjennom det meste av Romas historie var Gnaeus et av de ti vanligste praenomina. Det var mindre vanlig enn *Titus*, som var det sjette mest vanlige praenomina, og omtrent så ofte som *Aulus*, *Spurius* og Sextus. Selv om navnet ble benyttet av et mindretall av familiene i Roma, var det foretrukket av en rekke romerske *gentes*, blant dem Cornelii, Domitii, Manlii og Servilii. Navnet ble gradvis mindre vanlig i keisertiden.

Opprinnelse og betydning
------------------------

Ifølge Festus refererte navnet opprinnelig til fødselsmerke, som var *naevus* på latin. Denne etymologien er allment anerkjent blant eksperter på området. I sin avhandling om opprinnelsen til romerske praenomina siterer Chase den arkaiske stavemåten Gnaivos som støtte for sin forklaring. Det er imdlertid med Gnaeus som med andre praenomina fra den tiden, at det ble brukt som innen familien med bakgrunn i tradisjoner, heller enn at det navngitte barnet hadde fødselsmerker av betydning.

Gnaeus var et av mange latinske praenomina lånt fra etustisk, i hvis språk det ble *Cneve* eller *Cneies*.

Se også
-------

* Praenomen

Referanser
----------

1. ↑  William Smith, *A Dictionary of Greek and Roman Antiquities*
2. ↑  *De Praenominibus* (epitome by Julius Paris)
3. ↑  Mika Kajava, *Roman Female Praenomina: Studies in the Nomenclature of Roman Women* (1994)
4. ↑  *Dictionary of Greek & Roman Biography & Mythology*
5. ↑  *Realencyclopädie der Classischen Altertumswissenschaft*
6. ↑  Sextus Pompeius Festus, epitome by Paulus Diaconus
7. ↑  George Davis Chase, "The Origin of Roman Praenomina", in *Harvard Studies in Classical Philology*, vol. VIII (1897)
8. ↑  Jacques Heurgon, *Daily Life of the Etruscans* (1964)
9. ↑  *Realencyclopädie der Classischen Altertumswissenschaft*
**Aucanquilcha** er en stratovulkan i Antofagasta-regionen nord i Chile, vest for grensen til Bolivia. Den består av flere overlappende kjegler langs en lang rygg som danner toppen. Vulkanen har svak episodisk fumarole-aktivitet og store svovelavsetninger i toppområdet. I istidene i pleistocen var vulkanen dekket av en over 45 km² stor iskappe som nådde ned til 4 600 m og skapte store morener. Vulkanens siste utbrudd skjedde for omtrent 170 000 år siden.

Fram til 1990-tallet ble det drevet en svovelgruve nær toppen av Aucanquilcha. Da den var i drift var den verdens høyestliggende gruve, tilknyttet det som muligens var verdens høyestliggende kjørbare vei. I dag er veien ikke lenger kjørbar. En arbeiderbrakke ved ca. 5 500 meters høyde var den høyeste permanente menneskelige bosetning. Gruvedriften på vulkanen startet i 1913, og svovelen ble opprinnelig fraktet ned ved hjelp av lamaer. En 22 km lang taubane hvor svovelen kunne fraktes ned i bøtter ble fullført i 1935. Etterhvert ble denne erstattet av en vei som slynger seg mot toppen gjennom flere hårnålssvinger og var i stand til å bære 20-tonns dumpere.

Se også
-------

* Liste over vulkaner i Chile
* Liste over fjell i Chile

Referanser
----------

1. 1 2 3  Aucanquilcha, Chile *Peakbagger*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aucanquilcha – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Jens Deimel** (født 14. september 1972) er en tidligere tysk kombinertløper.

Karrierens høydepunkt var bronsemedaljen under VM 1993 i Falun i lagkonkurransen, sammen med Thomas Dufter og Hans-Peter Pohl. Deimels beste plassering i verdenscupen var en tredjeplass i Saalfeld 23. januar 1993.

Jens Deimel hadde sin styrke i hoppbakken. Han hadde ofte gode utgangspunktet foran den avsluttende langrennsøvelsen, men han ble vanligvis passert av flere konkurrenter underveis.

Deimel konkurrerte under OL 1998 i Nagano, der han var med på laget som tok sjetteplass i lagøvelsen.

Referanser
----------

1. ↑   www.munzinger.de[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Jens Deimel – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Jens Deimel – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jens Deimel – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Jens Deimel – FIS (kombinert) Rediger på Wikidata

* (en) Jens Deimel – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Munzinger (sport)
 |
En Cord 810 utstilt ved museet
**Auburn Cord Duesenberg Automobile Museum**, også kjent som **Auburn Cord Duesenberg Automobile Facility**, er et museum for biler i Auburn i Indiana i USA. Det har som oppgave å bevare biler bygget av Auburn Automobile, Cord Automobile og Duesenberg.

Historie
--------

Auburn Cord Duesenberg var en fabrikk hvor biler ble bygget for hånd, heller enn masseprodusert. Utstillingslokalene og administrasjonsbygningen ble tegnet av arkitekt Alvin M. Strauss i Art Deco-stil og ble bygget i 1930. Anlegget med utstillingsrom og administrasjonsblokken sammen med verksteder ble i 2005 erklært som National Historic Landmark.

Utstilling og samlinger
-----------------------

Museet er organisert i syv gallerier, hvor det er utstilt om lag 125 biler og andre relaterte objekter, slik som det restaurerte kontoret til Auburn Automobile Company. Noen av objektene har interaktive kiosker hvor den besøkende kan høre lyden fra de produserte biler, eller se relaterte videoer og bilder av det som skjuler seg under panseret på bilene.

Referanser
----------

1. ↑  Suzanne R. Stanis, Christina N. Baich, Cornelius O'Brien, Andrew M. Halter, and Robie Lange (november 2004). «National Historic Landmark Nomination: Auburn Cord Duesenberg Automobile Facility» (PDF). National Park Service. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
2. ↑  Hayes, Reggie (6. juni 2013). «Cruising down memory lane at the Auburn Cord Duesenberg Museum». *Fort Wayne News-Sentinel*. Arkivert fra originalen 25. april 2014. Besøkt 24. april 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Auburn Cord Duesenberg Automobile Museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Offisielle nettsider
**Statisk muskelarbeid** er når en skjelettmuskel trekker seg sammen uten å endre lengde, og skape kroppslig bevegelse.[] Arbeidsformen nyttes for å stabilisere et ledd eller en kroppsdel, men også for å holde et ledd i en bestemt posisjon. Betegnelsen isometrisk (lik lengde) nyttes også for denne typen muskelarbeid.[]

Alternativet til statisk muskelarbeid er dynamisk muskelarbeid der musklene trekker seg sammen, eller blir strukket og skaper bevegelse over et eller flere ledd.

Daglig arbeid
-------------

Eksempler på statisk muskelarbeid i hverdagen er når buk og rygg stabiliseres og holdes i posisjon ved eksempelvis et løft fra bakken. I dette tilfellet vil musklene i sete og beina utføre dynamisk muskelarbeid, mens ryggmuskler og bukmuskler holder ryggsøylen stabil.[] Et annet eksempel er hvordan underarmens muskler arbeider når poser med matvarer bæres i låste håndgrep.

Trening
-------

I treningen av kroppens evne til å utføre statisk muskelarbeid nyttes det gjerne motstand i form av vekter som holdes i en bestemt posisjon ovet tid. Det kan også utøves trykk mot ubevegelige gjenstander, som for eksempel en vegg. Egen kroppsvekt er også godt egnet i statisk trening.

Kilder
------

* Asbjørn Gjerset et.all. «Treningslære», 2006, Gyldendal Norsk Forlag AS, ISBN 978-82-05-35681-8
**Alv Erlingsson av Tornberg** (født ca. 1190 – død ca. 1240) var en mektig grunneier og politiker på Ringerike. Han var lendmann og gift med Ingeborg Bårdsdatter av Rein, søster til hertug Skule. Alv bodde ifølge Håkon Håkonssons saga på storgården Tornberg, som i dag er kjent som Tanberg på Norderhov, som ligger like ved Norderhov kirke i Ringerike kommune.

I åra 1220–1231 var Alv sysselmann til hertug Skule i Borgund på Sunnmøre, og nevnes der som en av vårbelgeres ledere. 

Fra 1232 hadde ikke lenger hertug Skule en maktposisjon som tilsa at han kunne klare å beholde tredjedelen av landet under sitt styre. Kongen krevde da en reduksjon av hertugdømmet under riksmøtet i Bergen i 1233, mellom hertug Skule og kong Håkon. Alv Erlingsson støtte hertug Skule. 

I 1239 var Alv blant hertug Skules ivrigste tilhengere, da Skule ville ta kongenavn og innstevnet de mektigste bøndene i hele Trøndelag til Øreting. Alv deltok også i Skules oppstand i 1240 og var en av hans mest trofaste menn under kampene mot birkebeinerne, som ble slått det året. Da han ikke nevnes etter dette, døde han trolig kort tid etter.

Hans sønn var Erling Alvsson. Sønnesønnen Alv Erlingsson (yngre) var sentral i formynderkretsen rundt kong Eirik Magnusson. Han ble så sjørøver, og gjorde opprør mot kongen.

Referanser
----------

1. ↑   Genealogics[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Bugge, Alexander. «Haakon Haakonsøns saga». *Norske kongesagaer. I.M Stenersens forlag, Kristiania 1914*. Heimskringla.no. Besøkt 13. mai 2016.  kap. 176, note 443. Sitat: «D. e. Alv av Thornberg (Tanberg paa Ringerike), som var g. m. Skules søster Ingebjørg»
3. ↑  Håkon Håkonssons saga, kap. 198
4. ↑  Håkon Håkonssons saga, kapittel 218

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
Taket over perrongen på stasjonen  Foto: Victor Valore 
**Station Hof** (Hof, etter *kongelig hofleverandør*, kjælenavnet på Carlsbergs pilsnerøl) var navnet på Carlsberg bryggeris godsbanegård i Valby ved København. Herfra ble det kjørt øl til depotene vest for Storebælt. Det første tog med øl forlot stasjonen i 1937, men det var først i begynnelsen av 50-årene at stasjonen ble en integrert del av den nye tappehall *Ny Tap*.

Stasjonen ble brukt av Carlsberg frem til 1985, og heretter har den hatt forskjellige eiere. Bygningen er nå nedrevet for å gjøre plass til Carslberg stasjon, som erstattet Enghave stasjon.

Referanser
----------

1. ↑  *Historier om Carlsberg*, humlenvedcarlsberg.dk Arkivert 5. april 2013 hos Wayback Machine.
2. ↑  *Første spadestik taget til Carlsberg Station*, bane.dk. Besøkt 20. august 2014 Arkivert 13. september 2014 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Station Hof – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Station Hof, Carlsbergs Godsbanestation

Portal: Danmark
**Statens vitamininstitutt** på Skøyen ble opprettet sommeren 1928 på oppfordring fra professor P.E. Poulsson, da han ble pensjonert fra Farmakologisk institutt UiO. Poulsson var bestyrer for instituttet fra 1928 til mars 1935 da han plutselig og uventet døde. Instituttet ble vedtatt nedlagt i 1940.

Bakgrunn
--------

Stiftet i 1928. Leide lokaler i Hoffveien på Skøyen. 
Instituttet ble 3. februar 1940 enstemmig vedtatt nedlagt av Stortinget 1. juli 1940 etter innstilling fra Sjøfarts- og fiskerikomiteen. Statens trankontroll skulle skilles ut som selvstendig institusjon. Hermetikklaboratoriet i Stavanger skulle midlertidig ta over oppgavene. Et utvalg med vitenskapsmenn skulle nedsettes for å undersøke om en trengte et institutt for vitaminforskning .
  

**Bestyrer**

1. P.E. Poulsson 1928-1935

Professor Ragnar Nicolaysen hadde skjøttet oppgavene ved Universitetet i Oslo siden nedleggelsen i 1940, da det i 1949 ble bestemt å opprettet et nytt institutt. Fiskeridirektoratets kjemi-tekniske forskningsinstitutt skulle i 1949 opprette en avdeling for vitaminforskning. Dette instituttet skulle ha nært samarbeid med Universitetet i Bergen. Fiskeridirektoratets vitamininstitutt ble etterhvert til Nasjonalt institutt for ernærings- og sjømatforskning (NIFES).

Referanser
----------

1. 1 2  «Mikrofonbesøk i Statens vitamininstitutt.». NRK. 1936.
2. ↑  «Vitamininstituttet i Oslo». Adresseavisen. 5. februar 1940.
3. ↑  «Vitaminundersøkelser i Bergen». Stavanger Aftenblad. 15. mars 1949.
**Glücksburg** (dansk og norsk også **Lyksborg** og **Glycksborg**) er en liten by i nærheten av Flensburgfjorden ved Flensburg i Nord-Tyskland. Det greske (fra 1863), danske (fra 1864) og norske (fra 1905) kongehuset stammer fra dette området og kaller seg Glücksburg. Huset Glücksburg er egentlig en gren av huset Oldenburg. Byen hadde 5945 innbyggere ved utgangen av 2006, og har fremdeles en dansktalende minoritet.

Slottet
-------

1544 nedla kong Christian III cistercienserklosteret Ryd som var blitt grunnlagt i 1209, og ga området til sin halvbror, den holstenske hertug Hans den eldre. Denne ga i 1581 området videre til sin nevø Hans den yngre av Sønderborg. Klosteret ble revet ned, og i desember 1582 begynte han byggingen av slottet, blant annet med hjelp av klosterets byggestener. Bygningsarbeidene pågikk i fire år. 

Glüksborgslekten døde ut i 1779, og slottet kom i Frederik VIs eie, men i 1825 overdro han det til hertugen av Slesvig-Holsten-Sønderborg, prins Vilhelm, hvis sønn Christian ble stamfar til flere europeiske kongehus, og gikk under navnet Europas svigerfar. 

Den siste konge av Oldenborgslekten, Frederik VII, hadde slottet som kongelig residens og døde her i 1863.

I desember 1961 oppdaget slottsherren Prins Friedrich Ferdinand til Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg det tidligere Ryd klosters fundamenter, i forbindelse med en tømming av den kunstige dammen. Det ble foretatt prøveutgravinger, hvor man fant både murverk og graver med velbevarte lik fra middelalderens cisterciensermunker.

Bilder
------

* Lyksborg Slot/Schloss Glücksburg, familiesete for det danske og norske kongehusetLyksborg Slot/Schloss Glücksburg, familiesete for det danske og norske kongehuset
* Kavalierhaus ved siden av slottetKavalierhaus ved siden av slottet

Se også
-------

* Lyksborg danske kirke

Referanser
----------

1. ↑  «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal)». Statistisches Bundesamt. Arkivert fra originalen 10. mars 2019. Besøkt 10. mars 2019.
2. ↑   (på de) *Tysklands kommuneregister (4. kvartal 2022)*, Statistisches Bundesamt, 12. januar 2023, Wikidata Q116783074,

Litteratur
----------

* Herbstrith, Bernhard Maria og Linhart, Maria: *Borgens kulturguide, Slesvig-Holsten*, Borgens Forlag, 1990

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Glücksburg (Ostsee) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Slottets hjemmeside
* Bram, Eskild: *Klostret under slotssøen*, slesvigland.dk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Campbellerslaget** var et teaterslag ved andre framføring av Henrik Wergelands dramatiske arbeid *Campbellerne* 28. januar 1838.

Framføringen av syngespillet *Campbellerne* fikk Wergelands kulturpolitiske motstandere gjennom flere år, Intelligenspartiet eller «Troppen» (de konservative studentene), til å mobilisere til pipekonsert. De mente at forestillingen var en skam for teateret, skjønt stykket var fullstendig uskyldig og ikke vanskelig å forstå. Wergelands støttespillere, de såkalte «klapperne» slo seg sammen mot «piperne», og klapperne vant. Forestillingen endte med slagsmål i og utenfor teatret. For Wergeland var Campbellerslaget en stor seier, for motstanderne et komplett nederlag. Deres hensikt hadde vært å vippe ham av pinnen med et «coup de main», men de konstaterte at den store publikumssympatien var på hans side. Etterpå hevnet taperne seg i Den Constitutionelle med en serie artikler ved Peter Jonas Collett. Han ble senere Wergelands svoger.

> Mit stolteste øieblik er unegtelig det, hvori jeg fra min Loge var vidne til mine fienders morderske nederlag i det saakaldte «Theater- eller Campbeller-Slag.»
> 
> 
> Henrik Wergeland
> 
>

Se også
-------

* Campbellerfeiden
* Konflikten mellom Wergeland og Welhaven

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon
 |
«Kolossus» omdirigeres hit. For annen bruk, se Kolossus (andre betydninger).
Erkeengelen Mikaels mirakel i Kona, russisk ikon fra 1400-tallet.
Romersk mynt slått i Kolossai
**Kolossai** (gresk: Κολοσσαί, latin: *Colossae*), senere **Kona** eller *Chonæ*, var en by i Frygia, ca. 17 mil øst for Efesos, i nærheten av elven Lykos, en av Menderes' sideelver. Stedet for byen, som er i nåværende Anatolia i Tyrkia, har aldri blitt utgravd.

Under den persiske krig, år 396 f.Kr. ble Tissaphernes drept i Kolossai av agenter for Kyros den yngre. Plinius den eldre forteller at ulltøyet fra Kolossai (*colossinus*) gav navn til fargen på cyklamenblomsten. Byen hadde en viss betydning som handelssted under hellenismen, men under det første århundret e.Kr. hadde den avtatt i størrelse og anseelse.

Det virker ikke som om apostelen Paulus hadde besøkt byen da han skrev Kolosserbrevet til menigheten i Kolossai, ettersom han skriver til Filemon i Filemonbrevet at han ønsker å gjøre dette når han slipper fri fra fengselet. Det synes som at Epafras grunnla kirken i Kolossai.

Byen forfalt, muligens etter et jordskjelv i år 60 e.Kr. og det bysantinske rike oppførte en annen by, Kona eller Chonæ (Χῶναι), i dens nærhet. Niketas og Mikhael Khoniates, to bysantinske brødre og forfattere, var født der.

I den bysantinske og russiske kunst er byen knyttet til temaet «Erkeengelen Mikaels mirakel i Kona». Ifølge østkirkelig tradisjon skal hedninger ha ledet en elv mot byen for å ødelegge Mikaelshelligdommen der, men erkeengelen skal da ha vist seg, latt et lyn kløyve en klippe og dermed ført elven i en annen retning. Samtidig helliget han vannet fra Lykos. De østortodokse feirer hendelsen den 6. september. Kudovklosteret i Moskvas Kreml, Mirakelklosteret, der tsarfamilien tradisjonelt ble døpt, var tilegnet erkeengelen Mikaels mirakel i Kona.

Litteratur
----------

* Klaus Belke, Norbert Mersich: *Phrygien und Pisidien.* Tabula Imperii Byzantini, 7. Wien 1990. S. 309–311.
* Celal Şimşek: *Kolossai.* Arkeoloji ve Sanat 107 (2002) S. 3–16.

Eksterne lenker
---------------

* Kolossae, ein biblischer Ort, auf www.bibleplaces.com (engl.) Arkivert 6. desember 2015 hos Wayback Machine.
* Münzen aus Kolossai
* engl. Seite mit Verweisen auf Seiten über Kolossae (Internet Links for the Study of Colossians)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND
 |
**Alv Gunnar Storheid Langeland** (også skrevet *Alf*; født 23. juni 1908, død 5. desember 1965) var en norsk pedagog.

Langeland var elev av Peter Østbye ved Drammens Latinskole, og studerte historie og engelsk ved universitetet i Oslo. Senere ble han selv lærer i Larvik og Oslo. 1955–58 var han direktør for Unesco Institute for Education i Hamburg. Da han vendte tilbake til Norge ble han rektor ved Ullern gymnas. 1959–62 var han formann i Norsk Lektorlag. I løpet av formannstiden ledet han en delegasjon til Moskva, og besøkte flere afrikanske land. Han døde plutselig under en skitur i en alder av 57 år.

Han skrev deler av bind 21, hele det første tilleggsbindet (om Kina, Japan og Korea), og deler av det andre (om India og Sørøst-Asia) til den norske utgaven av Carl Grimbergs verdenshistorie. Han bidro også til *Larviks historie* (1953) og til *Hjemmenes universitet* (1962–65).

Verker
------

* *Verden etter 1815* (1945)
* *Byen vår: minner fra Larviks 275 års jubileum* (1946)
* *Fagre nye verden: vår egen tid i historisk lys* (1961)
* I *Menneskenes liv og historie*:
	+ 21. *Vår egen tid* (sammen med Chr. A. Christensen, 1961)
	+ [23.] *Kina, Japan, Korea* (1969)
	+ [24.] *India og Sørøst-Asia* (sammen med Haakon Holmboe, 1969)

Referanser
----------

1. ↑  Gravferdsetaten i Oslo kommune
2. ↑  *Skolen og vi. Festskrift for Norsk Lektorlag ved 60-årsjubileet 1952*

Kilder
------

* «In Memoriam Alv. St. Langeland», i *International Review of Education* 12 (1966), s. 196–197

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
| Basisdata |
| --- |
| Stat: | Sachsen |
| Landkreis: | Görlitz |
| Areal: | 121.88 km² |
| Befolkning: | 6 815 *(31.12.2008)* |
| Pr.km²: | 187 innbyggere/km² |
| Adresse | Marktplatz 102929 Rothenburg |
| Internettside: | www.rothenburg-ol.de |
| Politikk |
| Forvalter: | Heike Böhm |
| Kart |
|  |

**Forvaltningsfellesskapet Rothenburg/Oberlausitz** er et forvaltningsfellesskap i den nordligøstlige delen av Landkreis Görlitz i Fristaten Sachsen, Tyskland. Forvaltningsfellesskapet er et interkommunalt samarbeid mellom de to kommunene Rothenburg og Hähnichen, og ble opprettet i den 31. desember 1994 i den tidligere Niederschlesischer Oberlausitzkreis før kretsreformen i Sachsen i 2008.

Det befinner seg ca. 25 km nord for kretshovedstaden Görlitz og ca. 13 km øst for byen Niesky, og grenser i øst mot Polen gjennom grense-elven Neiße. Landskapet er preget av skog. I Den tyske demokratiske republikk var området kjent for sin militære flyplass som utdannet jagerflygere for Nationale Volksarmee.
| Basisdata |
| --- |
| Stat: | Sachsen |
| Landkreis: | Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge |
| Areal: | 77.48 km² |
| Befolkning: | 6 752 *(31.12.2008)* |
| Pr.km²: | 87 innbyggere/km² |
| Adresse | Schillerstraße 501737 Tharandt |
| Internettside: |
| Politikk |
| Forvalter: | Silvio Ziesemer |
| Kart |
|  |

**Forvaltningsfellesskapet Tharandt** er et forvaltningsfellesskap i Fristaten Sachsen med sete i Tharandt som opprinnelig ble opprettet mellom 7 kommuner i den nordvestlige delen av Weißeritzkreis, og som fortsatte å eksistere innenfor den vestlige delen av Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge.

Forvaltningsfellesskapet ligger omkring 15 km sørvest for Dresden, omkring 20 km sørøst for byen Freiberg i Landkreis Mittelsachsen, og 8 km nordvest for den store kretsbyen Dippoldiswalde. Landskapsmessig befinner sellesskapet seg nord for foten av landskapet Osterzgebirge, i elvedalen til Wilden Weißeritz og Tharandter Wald, såvel som i dennes nordlige og østlige grenseområde. Elven Colmnitzbach springer ut i området i Sachsens geografiske midtpunkt. I området finnes demningen Klingenberg og demningen Lehnmühle, og deres sideelv Wilde Weißeritz.

Nord for forvaltningsfellesskapet går Bundesstraße 173 og den føderale motorveien Bundesautobahn 4, som møtes i krysset ved Wilsdruff. Tharandt ligger ved banestrekningen Dresden-Werdau som er knyttet sammen med S-bahn Dresden.

Fem av fellesskapets opprinnelige grunnleggende kommuner, Kurstedet Hartha, Fördergersdorf, Grillenburg, Spechtshausen og Pohrsdorf, ble innlemmet i Tharandt gjennom kommunesammenslåinger i 1999.

Fellesskapet består idag av de to kommunene Tharandt og Dorfhain.

Fellesskapet har 6 752 innbyggere (31. desember 2008).
Panoramautsikt over elva
Elva om vinteren, fra den kinesiske siden med utsikt mot Nord-Korea
**Tumen** er en 521 km lang elv som renner ved deler av grensa mellom Kina, Nord-Korea og Russland. Elvas kilde er Paektufjellet og elva renner ut i Japanhavet ved den koreansk-russiske grensa.

Geografi
--------

Elva ligger nordøst i Asia. Den øvre delen av elva renner langs grensa mellom Kina og Nord-Korea, mens de siste 17 km av den renner mellom Nord-Korea og Russland før elva munner ut i Japanhavet. Elva skaper mye av den sørlige grensa av Jilin i Mandsjuria og den nordlige grensa til provinsene Nord-Hamgyong og Ryanggang i Nord-Korea. Paektufjellet på grensa mellom Kina og Nord-Korea er kilden til elva, i tillegg til elva Yalu.

Navnet på elva kommer fra det mongolske ordet *tümen*, som betyr «ti tusen». Elva er kraftig forurenset av fabrikker i Nord-Korea og Kina, men er likevel en stor turistattraksjon i området. I Tumen i Jilin ligger det restauranter langs elva med utsikt til Nord-Korea på andre siden. Det russiske navnet *Tumannaja* som betyr «tåkete».

Viktige byer langs elva er Hoeryong, Namyang og Onsong i Nord-Korea, Tumen og Nanping i Kina. 

På kinesisk side er elva bygget ut med Songyue-demningen og Helong-demningen i fylket Helong.

Flyktninger
-----------

Tumen har i mange år blitt benyttet av flyktninger fra Nord-Korea til Kina. De fleste flyktningene under sultkatastrofen på 1990-tallet i Nord-Korea krysset Tumen. 

Selv om elva er overvåket av militære patruljer fra Nord-Korea, blir den foretrukket fremfor Yalu som er dypere og mye bredere.

Navneformer
-----------

| Nordkoreansk navn |
| --- |
| Chosŏn'gŭl | 두만강 |
| Hanja | 豆滿江 |
| Revidert romanisering | Duman-gang |
| McCune-Reischauer | Tuman-gang |
| Kinesisk navn |
| Tradisjonell kinesisk | 圖們江 |
| Forenklet kinesisk | 图们江 |
| Pīnyīn | Túmen Jiāng |
| Wade-Giles | T'u-man-chiang |
| Russisk navn |
| Russisk | Туманная река, Tumannaja rjeka |

Se også
-------

* Liste over elver i Korea

Referanser
----------

1. 1 2 3   Onishi, Norimitsu, "Tension, Desperation: The China-North Korean Border", 22. oktober 2006.

* Kilde: Atlas of Korea, Sung Ji Mun Hwa Co. Ltd, Gyeonggi, 2008 ISBN 978-89-390-0060-5, 93980

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GeoNames
 |