recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Heidi Westbye Nyhus** (født 7. oktober 1978) er en norsk politiker (Ap).

Yrkesliv
--------

Hun er oppvokst på Blaker i Lillestrøm kommune. Hun ble utdannet allmennlærer fra Høgskolen i Hedmark og har jobbet som inspektør og SFO-leder ved Sørumsand skole. Hun har tidligere jobbet i flyselskapene Braathens og Norwegian.

Politiske verv
--------------

Etter kommunestyrevalget 2011 ble Westbye Nyhus kommunestyrerepresentant og leder for hovedutvalg for kultur i Sørum kommune. I perioden 2015–2019 satt hun i formannskapet og fra 2017 var hun gruppeleder for Arbeiderpartiet etter at tidligere ordfører Mona Granbakken Mangen trakk seg fra vervet. 

Hun var Lillestrøm Arbeiderpartis varaordførerkandidat i kommunestyrevalget i 2019, ettersom Sørum, Fet og Skedsmo kommuner ble slått sammen til Lillestrøm kommune med virkning fra 1. januar 2020. Jørgen Vik (Ap) ble kommunens første ordfører og Thor Grosås (Sp) ble varaordfører. Westbye Nyhus sitter i formannskapet og er gruppeleder for Arbeiderpartiet i Lillestrøm kommune.

Fra mars 2019 er hun også styremedlem og kvinnepolitisk leder i Akershus Arbeiderparti, en posisjon hun ble gjenvalgt til i mars 2021. Westbye Nyhus var også vara til landsstyret i Arbeiderpartiet i perioden 2019–2021.

I oktober 2021 ble hun oppnevnt til fylkesråd for utdanning og kompetanse i Viken fylke.

Innlegg i Arbeiderpartiets landsmøte 2019:
------------------------------------------

* 
*

Innlegg i Arbeiderpartiets landsmøte 2021:
------------------------------------------

*

Referanser
----------

1. ↑  «Heidi Westbye Nyhus». Besøkt 10. mars 2021.
2. ↑  «Lillestrøm Arbeiderparti». Besøkt 10. mars 2021.
3. ↑  «Fylkesråd for utdanning og kompetanse». Viken fylkeskommune. 14. oktober 2021.
Må ikke forveksles med Torquay (Victoria).

**Torquay** er en by på sørkysten av England i grevskapet Devon. På 1800-tallet ble det en populær badeby, berømt for sitt helsebringende klima. Den er administrasjonssenter for den enhetlige myndigheten Torbay. Den ligger 29 km sør for hovedstaden for grevskapet, Exeter, og 45 km østnordøst for Plymouth på nordsiden av bukten Tor Bay, tilstøtende til nabobyen Paignton på vestsiden av bukten og tvers over for fiskehavnen i Brixham. I folketellingen for 2011 hadde Torquay en befolkning på 65 245 innbyggere, omtrent halvparten av hva som er hel Torbay.

Torquay er fødestedet til kriminalforfatteren Agatha Christie. Fotballaget Torquay United FC spiller i Football League Two. Handlingen i TV-serien *Hotell i særklasse*, der blant andre John Cleese medvirket, er lagt til Torquay, selv om innspillingen faktisk foregikk i Cambridge, Berkshire og Bedfordshire.

Byen er populær for elever som reiser på språkskole om sommeren.[]

Referanser
----------

1. ↑  «Census 2011 - Torbay Profile» Arkivert 22. februar 2014 hos Wayback Machine. (DOC). Torbay Council. 3. juli 2013. s. 4.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Torquay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Torquay (DMOZ.org)
* (en)  Torquay hos Wikivoyage

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
NASA-foto av innsjøen
**Chaosjøen** eller **Chao Hu** (kinesisk: 巢湖, pinyin: *Cháo Hú*) er den største innsjøen i den kinesiske provinsen Anhui. Den er en av Kinas fem største ferskvannsinnsjøer. Den ligger der prefekturene Chaohu og Hefei møttes og var navnegivende for førstnevnte, men etter endringene av de administrative enheter i provinsen 22. august 2011 er innsjøen nå helt og holdent innen det store byprefekturet Hefei.

Øya Laoshan ligger i innsjøen. Over fem millioner mennesker lever ved sjøen, og utnytter den til irrigasjon, transport og fiske. Den er blitt en av Kinas mest forurensede innsjøer.

Innsjøen har en gjennomsnittlig dybde på litt over syv meter, og et areal på 756,2 km².

Legende
-------

Ifølge en legende lå det her tidligere en rik by ved navn Chaozhou. På grunn av borgernes synder ble den forbannet av himlenes krefter og beordret ødelagt av oversvømmelse. Oppgaven ble gitt til en hvit drage som bare var i stand til å oppdage én god person i byen, en gammel dame ('Lao' på kinesisk) med slektsnavnet Jiao. Etter ødeleggelsen av Chaozhou ble bare den gamle damen og hennes datter spart. De ble til de to øyene som stiger opp fra sjøen. 

Legenden kan finne et slags hold i geologisk historie, ettersom Chaosjøen ligger der flere forkastningssprekker møtes; den mest kjente av dem, Tan Lu-forkastningen, forårsaket Tangshanskjelvet i 1976.

Eksterne lenker
---------------

* Ecology research project Arkivert 29. september 2020 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Pipeorgelet i Tyristrand kirke ble bygget av Olsen & Jørgensen i 1924.
Jørgensen-orgelet i Kirkenes kirke i Sør-Varanger ble installert da kirken var ny i 1959.
**J. H. Jørgensens Orgelfabrik** var en norsk produsent av pipeorgler og oppsto i 1925, da Jens Henrik Jørgensen (1864–1946) ble eneeier av den tidligere orgelfabrikken **Olsen & Jørgensen**. Bedriften ble opprinnelig startet av August Nielsen (1842–1885) i Drammen alt i 1875, under navnet **August Nielsens orgelfabrikk**. Nielsens fabrikk i Drammen hadde tolv mann i arbeid og leverte sitt første orgel til Brandval kirke i Solør samme år. Adressen i Drammen ble kortvarig for fabrikken, som har byttet både plassering, navn og eiere flere ganger.

Historikk
---------

August Nielsen var fra Skoger og gikk i lære hos orgelbygger Paul Christian Brantzeg (1821–1900) i Christiania, men i 1870 fikk han stipend og tilbragte fem år i lære og praksis som orgelbygger i Mellom-Europa, blant annet i lengre tid hos hos orgelbygger Sondreck i Køln.

I 1876 flyttet Nielsen til Oslo, og der etablerte han seg i 1879 med 18 ansatte i Eugenia Stiftelses gamle gård ved St. Olavs kirke. Orgelbyggeriet leverte orgler til kirker over hele Norge, blant annet et meget stort orgel til Vår Frelsers kirke i Oslo, som nå er synonym med Oslo domkirke. Dette hadde 53 stemmer, 3 manualer og pedaler. Fullstendig overarbeidet ble Nielsen syk og døde, bare 42 år gammel. Nielsen var også ansvarlig for det første orglet i Uranienborg kirke. Det hadde opprinnelig 24 stemmer og skulle leveres i 1883, men byggetekniske problemer med kirkebygget (som ikke hadde noe med orglet å gjøre) førte til at det først kunne monteres i kirken etter Nielsens død.

Da August Nielsen døde i 1885, overtok enken Petra Marie Nilsen orgelfabrikken og drev den videre. Produsenten var da blitt ledende innenfor sitt fagfelt i Norge, og tilsammen ble det bygget omring 700 orgler til kirker og lignende. Eierskapet gikk etter hvert over til Nils Reinhardt Olsen og Jens Henrik Jørgensen, som endret bedriftens navn til **Aug. Nilsens Eftflg. Olsen & Jørgensen**, som oftest forkortet til *Olsen & Jørgensen*.

I 1925 ble Jens Henrik Jørgensen eneeier og skiftet navnet til *J. H. Jørgensens Orgelfabrik*. I 1939 overtok sønnen Josef Hilmar Jørgensen fabrikken, som han drev frem til sin død i 1961. I perioden 1961–1983 drev Arne Nielsen fabrikken. I 1983 ble imidlertid bedriften flyttet til Gran i Ytre Enebakk, der den ble endelig nedlagt i 1990.

Se også
-------

* Josef Hilmar Jørgensen

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Per Otto Borgen (2004) Nilsen, August (25.9.1842 – 2.6.1885). *Drammen byleksikon*.
2. ↑  Arntzen, Jon Gunnar (29. august 2023). «Eugenia Stiftelse». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 26. oktober 2023.
3. ↑  Hans Jacob Tronshaug (udatert) August Nilsens orgel fra 1883. *Uranienborg menighet*.
4. ↑  Rise, Harald (29. august 2023). «J. H. Jørgensen Orgelfabrik». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 26. oktober 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki
 |
**Anne Breiby** (født 8. mai 1956) er en norsk marinbiolog og selvstendig næringsdrivende, med styrearbeid som hovedbeskjeftigelse.

Breiby er styreleder i Domstein og Jets AS og styremedlem i Ulstein Mekaniske Verksted Holding, Rem Offshore og Akva Group. Hun eier bedriftsrådgivningsfirmaet Kjerstad Breiby.

Breiby tok i 1985 en Master of Science-grad i fiskeribiologi fra Universitetet i Tromsø, med hovedfagsoppgaven *Akkar, Todarodes sagittatus (Lamarck), som predator i nordnorske farvann*. Hun har vært politisk rådgiver i Fiskeridepartementet, og politisk rådgiver for fiskerisaker i Arbeiderpartiet. Hun var statssekretær i Næringsdepartementet 1991–1992 og i Nærings- og energidepartementet 1993–1995. Hun har vært styreleder og rådgiver i en rekke ulike virksomheter. 

Anne Breiby er gift med Norvald Kjerstad (f. 1959) og bor i Ålesund.

Referanser
----------

1. ↑  Sunnmørsposten - Anne Breiby inn i Avinor-styret (26.6.2012)[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Anne Breiby hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**François Harlay de Champvallon** (også: **François III de Harlay**; født 14. august 1625 i Paris; død 6. august 1695 i Charenton-le-Pont) var en fransk adelsmann, katolsk erkebiskop, commendator og medlem av Académie française. Han skal ikke forveksles med onkelen François II de Harlay (1585–1653).

Liv og virke
------------

François de Harlay, hvis familie kom fra Champvallon, ble commendatore av Jumiègesklosteret i 1648 og etterfulgte sin onkel med samme navn som erkebiskop av Rouen i 1651. 

I 1671 ble han overført til bispestolen i Paris. Samme år ble han valgt inn i Académie française (sete nr. 28). I 1673 nektet han å gi Molière kirkelig begravelse, og ga kun etter på kongens oppfordring. I 1683 ekteviet han kong Louis XIV og Madame de Maintenon i hemmelig ekteskap. I 1685 oppfordret han kongen til å oppheve Ediktet av Nantes (Ediktet av Fontainebleau).

Som den første erkebiskop av Paris oppnådde han at hans embede ble kombinert med utnevnelse til hertud og paie de France, noe som også innebar medlemskap i de kongelige ordener Mikaelsordenen og Den Hellige Ånds Orden. Han etterlot seg bare offisielle skrifter, ikke litterære, men var berømt for sitt ekstraordinære talent som taler. 

Han døde av et hjerneslag på Château de Conflans i Charenton-le-Pont i en alder av 69 år.
Til venstre den første hvite Vipp, og til høyre en kremfarvet modell nr. 15  Foto: Swtch 
**Vipp** er et dansk interiørfirma som produserer kjøkken- og baderomstilbehør.

Firmaet er særlig kjent for avfallsspannet *Vipp*, som ble produsert første gang i 1939. Metallarbeideren Holger Nielsen fikk i oppgave av sin kone Marie Axelsen å skape en praktisk avfallsspann til hennes nystartede frisørsalong, og dermed så den første Vipp dagens lys. Datteren Jette Egelund overtok firmaet ved farens død i 1992. Hun fikk omsider skapt interesse for avfallsspannet hos Terence Conrans designshop i London, som tok produktet inn i sitt sortiment.

I dag sitter Egelund som bestyrelsesformann, mens sønnen Kasper Egelund sitter i direktørstolen. Hoveddomisilet ligger på Islands Brygge ved København, ved siden av Mogens Dahl Koncertsals lokaler.

Referanser
----------

1. ↑  «*Vipp*, futuraoslo.no. Besøkt 8. november 2015». Arkivert fra originalen 16. januar 2016. Besøkt 10. mai 2021.
2. ↑  *Q&A WITH JETTE EGELUND*, vipp.com. Besøkt 9. november 2015
3. ↑  *Vipp putter 75 års historie i skraldespanden og sælger den til 1.500 kroner*, politiken.dk. Besøkt 9. november 2015

Portal: Danmark
Rakkestad prestegård Foto: Ina Backer / Riksantikvaren 
**Rakkestad prestegård** ligger på et lite høydedrag nord for Rakkestad kirke.

To bygninger på prestegårdstunet er fredet: våningshuset fra 1797 og et stabbur fra 1900. Dessuten er eksteriøret til driftsbygning og vedskjul fra ca. 1916 fredet.

Våningshuset er en nokså langstrakt enetasjes laftebygning med stående panel og saltak. Den hadde tidligere to etasjer, men dette ble redusert i 1838. Bygningen ble restaurert i 1922–23.

Prestegården har spilt en rolle som møteplass gjennom historien. For eksempel kom Krigsrådet sammen her med Christian Fredrik i 1814.

Litteratur
----------

* Gunnar Birkeland og Sigrunn Nerdal, red. (2015). «16 Rakkestad prestegard». *Prestegårder i Norge – et utvalg*. Opplysningsvesenets fond. s. 24–25. Arkivert fra originalen 1. september 2019. Besøkt 4. september 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Opplysningsvesenets fond: Rakkestad prestebolig
* (no) «Rakkestad prestegård». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
De prøyssiske styrkene til Fredrik den store marsjerte rundt åsene for å angripe den østerrikske flanken i slaget ved Leuthen under syvårskrigen 5. desember 1757.
**Slaget ved Leuthen** var et slag som ble utkjempet 5. desember 1757 i og rundt landsbyen Leuthen (dagens polske landsby Lutynia) som da var en del av Schlesien, men i dag ligger i Miękinia i Polen. Slaget var en del av syvårskrigen. Fredrik den store av Preussen slo en tallmessig langt overlegen østerriksk styrke under Karl Aleksander av Lorraine, og sikret fortsatt prøyssisk kontroll over Schlesien. I militærhistorien regnes Fredriks seier som et taktisk mesterstykke. Napoleon beskrev slaget som «en mesterlig bevegelse, manøver og avgjørelse».

**Styrkeforhold**

* Kongeriket Preussen: 36 000 soldater
* Østerrike: 80 000 soldater

|  |
| --- |
| Carl Röchlings framstilling av den prøyssiske hærens angrep under slaget ved Leuthen. |

Referanser
----------

1. ↑  Richard Holmes (Ed.), The Oxford Companion to Military History, Oxford, 2001, s 504.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Battle of Leuthen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
'

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Norkring AS** var et norsk selskap som formidlet bakkebaserte kringkastingssignaler. Selskapet eide og driftet senderinstallasjonene i Norge samt Flandern i Belgia.

Selskapet ble stiftet 24. juni 1996 med Norsk rikskringkasting (60 prosent) og Telenor (40 prosent) som eiere. Det var senere eiet i sin helhet av Telenor gjennom Telenor Broadcast Holding.

Norkring hadde blant annet ansvar for utbygging av digitalt bakkenett og radiostandarden DAB i Norge.

Hovedkontoret lå på Telenor Fornebu, i utkanten av Oslo. I 2020 ble selskapets verdier og eiendeler flyttet over i Telenor Infra og selskapet sluttet å eksistere.

Referanser
----------

1. ↑   w2.brreg.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «The Norkring network | en.norkring.be». *en.norkring.be* **(engelsk)**. Besøkt 18. desember 2017.
3. ↑  Historikk Arkivert 14. juli 2014 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Norkring – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Herlof Arne Gjerde** (født 25. desember 1936 i Hareid, død 15. mars 2022) var en norsk organisasjonsmann og politiker som representerte (Ap). Gjerde hadde utdanning fra Sørmarka folkehøyskole (1953), Oslo kommunale handelsskole (1956), befalsskole (1959), Luftforsvarets administrasjonsskole (1959), realskole (1963) og Luftforsvarets tekniske skole (1965).

Fra 1954 til 1956 var Gjerde kontorassistent i NKL. Han var befal i Luftforsvaret 1958-1966, fylkessekretær i Nordland Arbeiderparti 1966-1971 og kommunalsekretær i Arbeiderpartiet fra 1971 til 1972. Gjerde var formann i Bodø Befalslag 1962-1965 og landsstyremedlem i Norges Befalslag 1963-1966.

Herlof Gjerde var vararepresentant i kommunen Bodins herredsstyre 1964-1967, og bystyremedlem i bykommunen Bodø i årene 1968-1971. Da Magnus Andersen ble oppnevnt som statsråd i Fiskeridepartementet tidlig i 1972 ble Gjerde oppnevnt som statssekretær. Han fungerte i embedet frem til Regjeringen Bratteli I gikk av 17. oktober samme år.

Gjerde var medlem av Valglovutvalget av 1980, fra 1980 til 1982. I senere år var han forbundssekretær i bl.a. Folkets Hus Landsforbund og rådgiver i Norsk Pensjonistforbund.

Herlof Gjerde er bror av tidligere statsråd, kringkastingssjef og arbeidsdirektør Bjartmar Gjerde.

Referanser
----------

1. ↑   fonus.vareminnesider.no, besøkt 25. mars 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Minneside for Herlof Arne Gjerde». *fonus.vareminnesider.no*. Besøkt 25. mars 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Herlof Gjerde hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
Rømmegrøt med smeltet smør, kanel og sukker
**Rømmegrøt** er en norsk rett; en grøt der rømme er basisingrediens. Andre viktige ingredienser er melk og hvetemel. Tidligere ble rømmegrøt anvendt til spesielle anledninger, så som eksempelvis ved barsel, slåttegrøt og Jonsok. Man finner litt ulike oppskrifter avhengig av hvor man befinner seg i landet. uwu

På Vestlandet brukte man ofte semulegryn i tillegg. Oppskrifter fra Orkdal har mindre rømme og mer gryn. På Aulestad finner man oppskrifter hvor man i tillegg har både kremfløte, risengryn og surmelk (kulturmelk/kefir). Som med vanlig grøt bruker man sukker, kanel og (rømme)fett. I tillegg benytter noen rosiner. Man serverer gjerne rød saft til. 

I Valdres har rømmegrøten lange tradisjoner. Grøten skal kokes på ekte rømme, og er ikke hverdagsmat. Den ble tradisjonelt servert ved barselsbesøk, dåp, konfirmasjon, bryllup og begravelser. Tidligere var det også tradisjon å koke rømmegrøt når man var ferdig med slåtten, og i tillegg er det også vanlig å servere slik mat til St. Hans. I Valdres serveres rømmegrøt gjerne med sukker og kanel i tillegg til smørøye eller fett fra rømmegrøtkokingen. Ved siden av serveres gjerne spekemat, fenalår og flatbrød. Det finnes også lokale varianter hvor grøten serveres med rakfisk, røkt ørret, hardkokte egg eller rosiner.

Også i Østerdalen fins mange lokale variasjoner i tillaging, tilbehør og tradisjoner rundt anretning og servering. Som i Valdres er rømmegrøten sterkt knyttet til sommeren og setra. Det var der den viktigste melkeproduksjonen foregikk.

På denne tida av året ble før i tida slåttegrøten servert som en festlig markering av at graset var slått og for en stor del høyet i hus.

Rundt forrige århundreskifte var Olaug Løken et kjent navn i kokeboklitteraturen. Hun var både kusine og svigerinne til Helene Lassen på Sollia prestegård. Hun og mannen, redaktør Hjalmar Løchen, var jevnlig på besøk i Sollia. Olaug Løken skriver: «Vår nasjonalrett! Og vår sommerfest, sankthansdagens strålende glanspunkt!»

Referanser
----------

1. ↑  www.Valdres.no besøkt 6.sept.2021
2. ↑  [ Tradisjonsmat. Hamar 1993.
3. ↑  Sollia.net besøkt 6.sept.2021

Eksterne lenker
---------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Kokeboka på Wikibøker: Rømmegrøt – oppskrift |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** TasteAtlas
 |
**Jorunn Sem Fure** (født 7. februar 1967 i Skien) er en norsk historiker. 

Fra 2012 til 2021 var hun direktør ved Telemark Museum i Skien. Tidligere hadde hun arbeidet ved Senter for studier av Holocaust og livssynsminoriteter (Holocaust-senteret) i Oslo. Hun var Henrik Steffens-gjesteprofessor ved Humboldt-universitetet i Berlin 2009–2011, og har skrevet boken *Universitetet i kamp 1940-1945* (utgitt i 2007).

Familie
-------

Hun er datter av forfatteren Ingebjørg Dahl Sem og var gift med Odd-Bjørn Fure (1942–2022), tidligere direktør ved Holocaust-senteret i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑  «Jorunn gir stafettpinnen videre». *Telemark Museum*. 21. oktober 2021. Besøkt 6. desember 2022.
2. ↑  «Barbara Ida de Haan». *Telemark Museum*. Besøkt 6. desember 2022.
3. ↑  «Barbara er vår nye direktør». *Telemark Museum*. 20. januar 2022. Besøkt 6. desember 2022.

Litteratur
----------

* (no) Publikasjoner av Jorunn Sem Fure i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**25 m standardpistol (kode 5)**, også kjent som **ISSF finpistol**, er et internasjonalt skyteprogram som i Norge arrangeres av Norges Skytterforbund. Finpistol omfatter pistoler 5,6 mm (kaliber .22), og må kunne ta minst 5 skudd, 6 skudd hvis den skal brukes fullt ut til feltskyting.

Godkjent våpen må ikke veie mer enn 1400 g med alt tilbehør, løpet skal ikke være lengre enn 153 mm, avstanden mellom for og baksiktet skal ikke være lengre enn 220 mm, avtrekksvekten skal være på minst 1000 g, og våpenet skal gå ned i en målekasse med dimensjonene 300 x 150 x 50 mm.

Følgende klasser kan skyte dette skyteporogrammet på approberte stevner: **A, B, C, D, U16 og U14**

Eksterne lenker
---------------

* Regler Arkivert 8. juli 2016 hos Wayback Machine. på skyting.no

| * v
* d
* r
ISSF-anerkjente skyteøvelser |
| --- |
| Rifle | 
* 300 m rifle
	+ liggende
	+ match
* 300 m standardrifle
* 50 m rifle
	+ liggende
	+ match
* 10 m luftrifle

 |  |
| Pistol | 
* 50 m pistol
* 25 m pistol
* 25 m silhuettpistol
* 25 m grovpistol
* 25 m standardpistol
* 10 m luftpistol

 |
| Hagle | 
* Trap
* Dobbeltrap
* Skeet

 |
| Viltmål | 
* 50 m viltmål (mixed)
* 10 m viltmål (mixed)

 |
| 
* *Se også:* ISSF
* Skytesport

 |

1. 1 2  «ØVELSER OG KLASSER I APPROBERTE STEVNER - PISTOL» (PDF). Besøkt 3. november 2023.
**Iwona Liliana Woicka-Żuławska** (født 1972) er en polsk diplomat. Hun var Polens ambassadør i Norge (2018–2023).

Iwona Woicka–Żuławska ble uteksaminert fra Det økonomiske fakultet ved Universitetet i Warszawa. I 2008 tok hun doktorgrad ved Fakultetet for verdensøkonomi ved Warszawas økonomiske universitet.

I 1997 ble hun tilsatt ved Kontoret til komiteen for europeisk integrasjon. I 2010 begynte hun i Utenriksdepartementet. I perioden 2010–2014 var hun leder for den økonomiske avdelingen ved Polens ambassade i London. Fra 2014 var hun visedirektør og, siden 2016, direktør for Avdeling for økonomisk samarbeid.

Hun behersker polsk, engelsk, spansk, italiensk, fransk.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «AMBASSADØR». *oslo.msz.gov.pl*. Besøkt 24. mars 2019.
2. 1 2  «Zapis przebiegu posiedzenia Komisji Spraw Zagranicznych». *www.sejm.gov.pl*. 7. desember 2017. Besøkt 24. mars 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Iwona Woicka-Żuławska – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Mercedes-Benz C-Klasse** (1993–) er mellomstore familiebiler fra tyske Mercedes-Benz.

Den erstattet Mercedes-Benz 190 og ble lansert samtidig som den noe større Mercedes-Benz E-klasse. Slik gikk det til at C-klasse ble kalt «Baby Benz» frem til Mercedes-Benz A-Klasse kom i 1997. C-Klassen kommer både som sedan og stasjonsvogn, men plattformen har vært brukt til coupe (C sportcoupe, 2000–08; CLC 2008–11) og cabriolet (CLK, 2003–09).
De kommer i mange varianter, med små og store bensin- og dieselmotorer, med og uten *4Matic* firehjulsdrift, samt spesialutgaver fra blant andre tyske Mercedes-AMG, utover fabrikkens egne utgaver *Classic*, *Elegance* eller *Avantgarde*. I 2015 kom hybridbilen C350e.

Den mer sportslige Mercedes-Benz CLA-klasse fra 2013 er utseendemessig noe lik C-klasse, men er bygd på Mercedes-Benz A-klasse.

* W202, 1993 W202, 1993
* W203, 2000 W203, 2000
* CL203, SportCoupe, 2000–08) CL203, SportCoupe, 2000–08)
* W204, 2007W204, 2007
* W204 (facelift, 2012) W204 (facelift, 2012)
* CLC, 2008–11 CLC, 2008–11
* Coupé, 2011–14 Coupé, 2011–14
* W205, 2014–2021 W205, 2014–2021
* C205, 2015–2021 C205, 2015–2021

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Search Wikimedia CommonsSearch Wikimedia Commons |   |  Wikimedia Commons har media  relatert til (kategori): ***Mercedes-Benz C-class*** 
 |

 |

Referanser
----------

1. ↑  (en)Shunk, Chris (19. mai 2009). «2010 Mercedes-Benz E-Class Coupe a C-Class underneath? — Autoblog». Autoblog.com. Besøkt 26. juli 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BNF **·** BNF (data)
 |
*For bandet, se Gosen Gla'jazz*
**Gosen** er et område på Madla i Stavanger.

Utstrekning
-----------

Gosen ligger i høyden over Møllebukten i Hafrsfjord og på begge sider av Madlamarkveien. Gosen er videre på nedsiden av Jernaldergården og de tre høyblokkene i Jernalderveien. Gosen har siden 1906 vært et bruk på gården Madla.

I dagligtalen har Gosen-navnet fått en videre anvendelse vest for det opprinnelige Gosen. Det er trolig fordi naboeiendommene 38/86 (med blant annet Gosen skole) og 38/90 (med blant annet Hitlertennene) ikke har hatt egne bruksnavn. Gosen-navnet er også brukt om et byggefelt ved krysset Madlamarkveien og Kristine Bonnevies vei - selv om feltet er utskilt dra gården Ullandhaug - og ikke Madla.

Kart over bruket Gosen (bruk 87) på Madla (gard 38) markert med blå streker. De grønne områdene er Gosenskogen, som er de gjenværende restene av bruk 87 etter at en rekke eiendommer er skilt ut. Kartet er tegnet i 2023 av Arne Kvitrud.

Historie
--------

Gosen tilhørte opprinnelig gården Madla. Fra omkring 1637-1640 ble Gosen en del av Søra Liå. Søra Liå var en leilendingsgård. Gosen omtales også Gosen i Madlalia.

Gosen ble skilt ut fra Søra Liå (bruk 17 på Madla) 8. september 1906. Eiendommen Gosen fikk bruksnummer 87 på Madla, og en matrikkelskyld på 0,37 skyldmark (37 øre). 12.6.1913 ble Gosen kjøpt av Stavanger kommune. Eiendommen var på 70 mål, og ble brukt som arbeidsgård, og senere til nødsarbeid.  Driftsbygninger ble oppført i 1919.

Stavanger kommune solgte fra 1936 og årene etter 18,3 mål av Gosen til hyttetomter.

I 1914 var veien fra Madlakrossen til Gosen ferdig. I 1933 ble det vedtatt å bygge vei fra Schancheholen til Gosen.

Bebyggelse
----------

Gosen er et tettbygd område med mange eneboliger, rekkehus og noen blokker, og med flotte friarealer. 

Det er to dagligvarebutikker: Kiwi (som tidligere var tilknyttet Rema 1000) og en Extra.

Det er noen offentlig bygg:

* Gosen barnehage
* Madlavoll skole som er knyttet opp til Universitetet i Stavanger gjennom å være øvingsskole, samt tilknytning gjennom ulike prosjekter.
* Gosen skole som særlig kjent for den årlige Gosenrevyen.

Referanser
----------

1. ↑  NRK: Rare stedsnavn, Publisert 28. juli 2004 - .
2. ↑  Sigurd Refheim: Gard og ætt i Madla : frå ikring 1600 til først på 1900-talet : med innføring om tun og bruk, jordleige og jordeige, gamle åkrar, vegar og øydegardar, 1981, side 38 og 90 -
3. ↑  Arkivverket; Rogaland fylke, Stavanger, Grunnboksblad (1935-1993), Stavanger (1103), Gnr 38 / Bnr 87.
4. ↑  Stavanger Aftenblad: Nødsarbeid, 22.3.1921 - .
5. ↑  Stavangeren, 6.6.1918 - .
6. ↑  Avisa 1. Mai, 29.5.1936 -
7. ↑
8. ↑  Avisa 1. Mai, 24.2.1933 -

Eksterne lenker
---------------

* Gosen skole
* Gosenrevyen
En Transfer Pak med koblingen til Nintendo 64-kontrolleren og spillkassettslotten til et Game Boy eller Game Boy Color-spill.
**Transfer Pak** er et videospilltilbehør til Nintendo 64. Den plugges inn i Nintendo 64-kontrolleren og gjør det mulig å overføre data fra Game Boy eller Game Boy Color-spill til Nintendo 64-spill. *Mario Golf* var det første spillet som støttet Transfer Pak, for å kunne overføre data mellom Nintendo 64 og Game Boy Color-versjonene av spillet. Transfer Pak fulgte med *Pokémon Stadium* for å gjøre det mulig å ta i bruk ens egne pokémon i spillet, men utenom dette var Transfer Pak bare støttet av rundt 20 Nintendo 64-spill, hvorav bare seks stykker ble solgt utenfor Japan.

Referanser
----------

1. ↑  Life, Nintendo (9. juli 2019). «The Legacy Of Nintendo 64's Transfer Pak». *Nintendo Life* **(engelsk)**. Besøkt 22. april 2023.
2. ↑  Staff, I. G. N. (3. mars 2000). «Here Comes the Transfer Pak». *IGN* **(engelsk)**. Besøkt 22. april 2023.
3. ↑  Switzer, Eric (16. april 2023). «Imagine How Incredible A New Pokemon Stadium Could Be». *TheGamer* **(engelsk)**. Besøkt 22. april 2023.
4. ↑  «Nintendo 64 transfer pak compatible games». *www.vgfacts.com*. Besøkt 22. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Transfer Pak – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Transfer Pak – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
En arbeider forbereder HiRISE før den blir fraktet ut for å kobles til romfartøyet
**High Resolution Imaging Science Experiment** er et kamera ombord på *Mars Reconnaissance Orbiter*. Kameraet veier 65 kg og kostet 40 millioner dollar. Kameraet kan ta bilder av Mars med en oppløsning opp mot 0,3 m/piksel og er i stand til å oppdage objekter med under én meter i diameter. Innen 2010 hadde HiRISE kartlagt rundt 1 % av Mars' overflate med denne kvaliteten.

Referanser
----------

1. ↑  Microsoft and NASA Bring Mars Down to Earth Through the WorldWide Telescope (07.12.10) - NASA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) High Resolution Imaging Science Experiment (HiRISE) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) HiRISE – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* HiBlog, HiRISEs offisielle blogg
* Hjelp NASA med å kategorisere bilder tatt av HiRISE
* Mønstre på Mars - 12 høyoppløselige bilder av HiRISE[*død lenke*] hos time.com
* Kart over bilder fra ASU

Portal: Astronomi
**Harald Gullichsen** (født 17. oktober 1946 i Skjeberg, død 16. august 2023 i Skien) var en norsk organist og komponist.

Utdannelse
----------

Gullichsen tok organisteksamen på Musikkonservatoriet i Oslo 1969 og studerte siden i Nederland og Danmark. Han debuterte i Oslo i 1971.

Organist og kordirigent
-----------------------

Fra 1969 til 1983 var han organist i Elverum. I 1983 overtok han stillingen etter Kristoffer Kleive i Skien kirke; han ble værende i den stillingen til han ble pensjonist i 2008. Foruten sitt arbeid som utøvende organist dirigerte han både kor for voksne og barnekor i Skien kirke – i likhet med sin forgjenger Kleive.

Komponist
---------

Til kirkens 100-årsjubileum i 1994 komponerte Gullichsen bibelspillet «Samuel» til tekst av Eyvind Skeie. Åtte av hans melodier er kommet med i Norsk Salmebok.

Heder
-----

Harald Gullichsen mottok Skien kommunes kulturpris for 2005.

Referanser
----------

1. 1 2   www.varden.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Høines, Anders (18. august 2023). «Harald Gullichsen (76) er død». *Varden*. Besøkt 28. august 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Intervju med Gullichsen i TA

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Marlon L. Wayans** (født 23. juli 1972 i New York City) er en amerikansk skuespiller, produsent, komiker, forfatter og regissør av mange populære filmer.

Wayans begynte som skuespiller med hans rolle som en fotgjenger i filmen *I'm Gonna Git You Sucka* fra 1988. Han samarbeidet med sin bror, Shawn Wayans, angående filmene Scary Movie, Scary Movie 2, White Chicks, Little Man og danse-parodi filmen Dance Flick. Marlon hadde også en dramatisk rolle i regissør Darren Aronofskys kritikerroste film *Requiem for a Dream*. Mer nylig har han dukket opp i *GI Joe: The Rise of Cobra*. 

Wayans ble født New York, som sønn av Elvira, en husmor og sosialarbeider, og Howell Wayans, en supermarked manager. Hans familie var dypt involvert i trossamfunnet Jehovas vitner og deres religion. Marlon Wayans vokste opp i New York City som den yngste av til sammen ti søsken. Han er broren til Keenen Ivory Wayans og Damon Wayans som også arbeider som skuespillere og forfattere.

Fra 1995 til 1999 hadde Wayans en hovedrolle i situasjonskomedien *The W. B. Wayans Bros* sammen med broren Shawn Wayans. Selv om han for det meste spiller i komedier så fikk han betydelig kritikker for sin dramatiske rolle i filmen Requiem for a Dream. Han var også med-produsert i de to første filmene av Scary Movie-serien, der han og broren Shawn ble kreditert som manus-forfattere og med-stjerner. Han ble kraftig kritisert for sin opptreden i filmen *Dungeons & Dragons* fra 2000 på grunn av sine rolle som den inkompetente Rogue.

Referanser
----------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6sv0tst, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm0005541, besøkt 14. august 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Marlon Wayans på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Marlon Wayans hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) Marlon Wayans i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Marlon Wayans på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Marlon Wayans på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Marlon Wayans på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Marlon Wayans på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Marlon Wayans hos Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) Marlon Wayans hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Marlon Wayans hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** MusicBrainz
 |
**Studentsamskipnaden i Molde** (**SiMolde**) er en av Norges studentsamskipnader. SiMolde dekker velferdsbehovene til vel 1 500 studenter ved Høgskolen i Molde og Folkeuniversitetet i Møre og Romsdal. Før 1. august 2013 var navnet Studentsamskipnaden for Romsdal og Nordmøre.

SiMoldes øverste organ er styret bestående av fire studentrepresentanter (inkludert styreleder), to høgskolerepresentanter og en ansattrepresentant.

Referanser
----------

1. ↑  «Årsmelding og regnskap 2013» (PDF). SiMolde. Arkivert fra originalen (pdf) 6. oktober 2014. Besøkt 5. oktober 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Studentsamskipnader |
| --- |
| Agder **·** Arktisk **·** Gjøvik, Ålesund, Trondheim **·** Indre Finnmark **·** Innlandet **·** Molde **·** Nord **·** Oslo **·** Stavanger **·** Sørøst-Norge **·** Volda **·** Østfold **·** Ås **·** Vestlandet |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Studentsamskipnaden i Oppland** (**SOPP**) var en av Norges studentsamskipnader. Gjennom tilrettelegging av de sosiale, kulturelle og materielle vilkårene for studentene, skulle SOPP bidra til en trygg og effektiv studietilværelse for studentene ved Høgskolen i Lillehammer.

SOPPs virksomhet var regulert av studentsamskipnadsloven av 14. desember 2007 og ledet av et styre med åtte medlemmer. Fire av styremedlemmene var valgt av studentene, inkludert styrelederen.

SOPP ble opprettet som en stiftelse i 1972 og omdannet til studentsamskipnad i 1989. Samskipnadens virksomhet bestod av studentboliger, spisesteder, bokhandler, studentbarnehager og studenthelsetjeneste – og sysselsatte i alt 72 personer. Totalomsetningen i 2009 var 100,5 millioner kroner.

Fram til 2016 var SOPP også studentsamskipnad for Høgskolen i Gjøvik, men da denne, sammen med høgskolene i Ålesund og Sør-Trøndelag, ble fusjonert inn i Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) fra 1. januar 2016, ble Studentsamskipnaden i Trondheim omorganisert, og omfatter de nye studiestedene NTNU i Gjøvik og NTNU i Ålesund. Det nye navnet på denne organisasjonen er Studentsamskipnaden i Gjøvik, Ålesund og Trondheim (Sit). Den 1. januar 2017 ble SOPP slått sammen med Studentsamskipnaden i Hedmark til Studentsamskipnaden i Innlandet.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Studentsamskipnaden i Oppland

| * v
* d
* r
Studentsamskipnader |
| --- |
| Agder **·** Arktisk **·** Gjøvik, Ålesund, Trondheim **·** Indre Finnmark **·** Innlandet **·** Molde **·** Nord **·** Oslo **·** Stavanger **·** Sørøst-Norge **·** Volda **·** Østfold **·** Ås **·** Vestlandet |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Studentsamskipnaden i Innlandet (SINN)** er en studentsamskipnad som ble opprettet 1. januar 2017 gjennom en sammenslåing av Studentsamskipnaden i Hedmark og Studentsamskipnaden i Oppland. Den har ansvaret for studentvelferden ved Høgskolen i Innlandet.

SINN er studentsamskipnaden for studentene ved Høgskolen i Innlandet, Limpi og Centric IT Academy. De jobber for studentenes velferdsbehov gjennom studentboliger, studentbarnehage, kantiner, bokhandler, samtaletjeneste og studentkoordinatorer. 

Visjon er «Enklere å bedre studentliv». Verdiene er «modig, raus og trygg».

Velferdstilbudet finansieres gjennom semesteravgift, direkte statsstøtte, støtte og fristasjon fra utdannelsesinstitusjonene. Et overskudd i SINN tilbakeføres til driften, og brukes til oppretting av nye, eller subsidiering eller utvikling av allerede eksisterende velferdstilbud.

Det er flertall av studenter i styret. Styrelederen er også student. I tillegg består styret av representanter fra utdanningsinstitusjonene og ansatte i SINN.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

Nettside

| * v
* d
* r
Studentsamskipnader |
| --- |
| Agder **·** Arktisk **·** Gjøvik, Ålesund, Trondheim **·** Indre Finnmark **·** Innlandet **·** Molde **·** Nord **·** Oslo **·** Stavanger **·** Sørøst-Norge **·** Volda **·** Østfold **·** Ås **·** Vestlandet |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
Zeelandbroen
**Zeelandbroen** er en 5022 meter lang bro over Oosterschelde i den nederlandske provinsen Zeeland. Den forbinder øyene Noord-Beveland og Schouwen-Duiveland med hverandre og sørger dermed for en kortere veiforbindelse mellom Vlissingen, Middelburg og Goes på sørsiden av Oosterschelde og Zierikzee, Bruinisse og Rotterdam på nordsiden. Broens landfester ligger ved Colijnsplaat på Noord-Beveland og ved Zierikzee på Schouwen-Duiveland.

Broen ble bygget 1963-1965. 15. desember 1965 ble den offisielt åpnet av dronning Juliana. Frem til åpningen av Vasco da Gama-broen ved Lisboa i Portugal i 1998 og Øresundsbroen mellom Danmark og Sverige i 2000, var broen Europas lengste.[] For å holde passasjen åpen for høyere (seil-)skip kan en av broens 52 deler åpnes, denne er 40 meter lang. Av de øvrige brodelene har 48 stykker et spenn på 95 meter og to 72,5 meter. Broen hviler på 54 pilarer.

Frem til 1993 måtte bompenger betales for å bruke broen. Den har ett kjørefelt i hver retning og en sykkelsti, men er uten skulder. Dette betyr at et kjørefelt blir ubrukbart ved uhell. I 2005 ble det innført automatisk fartskontroll (for hastighet) på broen, noe som betyr at et kjøretøys fart blir målt over lengden av broen, ved overtredelser kommer boten i posten.

Referanser
----------

1. ↑  Cohen, Saul B. (1998). *The Columbia Gazetteer of the World: A to G*. Columbia University Press.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zeelandbrug – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Rijksmonument
 |
Plakat for Holland-Amerika Lijn, 1898
**Holland America Line** er et amerikansk/britisk eid cruise-rederi; et datterselskap av Carnival Corporation & plc. Med opprinnelse i Nederland er selskapet er nå basert i Seattle, USA. 
Fra 1873 til 1989 var det et nederlandsk rederi, en passasjerlinje og en fraktlinje. Som cruiseline operererte det primært mellom Nederland og Nord-Amerika. Som en del av denne rike arven var emigrantfarten, transport av mange hundretusener av innvandrere fra Nederland til Nord-Amerika.

Historien som en nederlandsk frakt- og passasjerlinje
-----------------------------------------------------

Holland America Line ble grunnlagt i 1873 som de Nederlandsche-Amerikaansche Stoomvaart Maatschappij (Det nederlandsk-amerikanske dampskibsselskab), en frakt- og passasjerlinje. Det hadde hovedkontor i Rotterdam, Nederland. Selskapet ble dannet som en følge av omorganiseringen av et tidligere selskap, Plate, Reuchlin & Co. Selskapets første skip som var den opprinnelige «Rotterdam», som seilte sin 15-dagers jomfrutur fra Nederland til New York 15. oktober 1872. Andre anløp ble startet til andre havner i den nye verden, inkludert Hoboken, Baltimore og Sør-Amerika. Rene frakteskip til New York kom i gang i 1899.

I løpet av de første 25 årene transporterte selskapet 400 000 passasjerer fra Europa til Amerika. Andre nordamerikanske havner ble lagt til på begynnelsen av det 20. århundre.

Om transport og frakt var de primære kildene til inntekter, kunne i HAL allerede i 1895 tilby sin første feriecruise. Andre feriecruise fra New York til Palestina ble første gang tilbudt i 1910.

Et viktig skip var det elegante 36 000 brutto tonn store SS «Nieuw Amsterdam» som ble bygget i 1937.

I begynnelsen av andre verdenskrig hadde HAL 25 skip; ni ble holdt igang til krigens slutt. I begynnelsen av krigen ble «Westernland» kjøpt fra Red Star Line. I 1939 ble hovedkontoret lagt til Falmouth, England. «Nieuw Amsterdam» seilte en halv million miles transporterte 400 000 militært personell. Etter krigen fikk emigrantfarten stor betydning i å transportere en massiv bølge av innvandrere fra Nederland til Canada og andre steder.
Et annet bemerkelsesverdig skip i løpet av etterkrigstiden var SS «Rotterdam» i 1959, en av de første Nord-Atlantiske skip som ble utstyrt for to-klasser i den transatlantiske overfarten og en førsteklasses luksuscruise.

Referanser
----------

1. ↑  "About us - History".
2. ↑  "SS *Regina*" Arkivert 9. juli 2017 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Holland America Line – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Wilhelm «Willi» Büsing** (født 2. mars 1921, død 25. juni 2023) var en tysk rytter som deltok i de olympiske leker i 1952 i Helsingfors.

Büsing vant en olympisk sølvmedalje i hestesport under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Med hesten «Hubertus» var han med på det tyske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i feltritt bak Sverige. De andre på laget var Otto Rothe på «Trux von Kamax» og Klaus Wagner på hesten «Dachs». I den individuelle konkurransen i feltritt kom han på tredjeplass.[]

OL-medaljer
-----------

* 1952 Finlands flagg Helsingfors – Sølv Sølv i hestesport, feltritt lag Tysklands flagg Tyskland
* 1952 Finlands flagg Helsingfors – Bronse Bronse i hestesport, feltritt Tysklands flagg Tyskland

Referanser
----------

1. ↑   www.nwzonline.de[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Wilhelm Büsing – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Wilhelm Büsing – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Farmakos** (gresk: φαρμακός) er i gresk mytologi en rituell menneskeofring hvor en utpekt person ofres eller forvises for at samfunnet skal få fjernet uønskede hendelser. Ritualet kan minne om Bibelens forordning om å legge syndene på hodet til en bukk («syndebukk») og jage den ut i ørkenen.

Ritualet
--------

I vanskelige tider gjerne på grunn av hungersnød, invasjon, pest eller lignende kunne en slave, en krøpling eller en kriminell bli valgt ut og forvist fra samfunnet for på den måten å rense samfunnet for det problematiske.

Enkelte skolier i manuskrifter stadfester at ofrene ble drept ved å bli styrtet ut fra en klippe eller brent på bål, men moderne forskere betviler dette. De viser til at den tidligste bevarte kilden for farmakos, poeten Hipponax (som levde i 6. århundre f.Kr.), beskrev at ofrene ble slått og steinet, men ikke henrettet.

I boka *Aesop in Delphi* (1961) diskuterer forfatteren Anton Wiechers parallellene mellom Æsops skjebne og farmakos-ritualet. Som eksempel nevnes at Æsop skal ha vært svært deformert, slik også farmakos-ofrene noen ganger er beskrevet, og at Æsop ble henrettet i Delfi ved å bli kastet utfor en klippe.

I nyere tid har forfatterne Walter Burkert og René Girard skrevet moderne tolkninger av farmakos-ritualet. Ifølge Burkert har mennesker blitt «fetet opp» og ofret. Asken deres skal deretter ha blitt spredd på havet som et renselsesritual. Girard drøfter også sammenhengen mellom katarsis, ofring og renselse. Enkelte forskere har også prøvd å se sammenheng mellom praktiseringen av ostrakisme og farmakos. Ostrakisme var en form for utestengelse hvor en ledende politiker (i Athen) kunne bli «stemt ut» av et flertall av borgerne og måtte gå i eksil for en periode. Dette var imidlertid en ordning for et begrenset tidsrom, og sammenhengen er omstridt.

Referanser
----------

1. ↑  Tredje mosebok, kap. 16
2. ↑  Anton Wiechers (1961). *Aesop in Delphi*. Hain.
3. ↑  Walter Burkert, *Greek Religion*, s. 82.
4. ↑  René Girard, *I See Satan Fall Like Lightning*, ss. 37–38, 51, 78, 131

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
1991-modell Toyota MR2 Turbo
**Toyota MR2** er en liten, toseters sportsbil med midtmontert motor og bakhjulstrekk.

Navnet MR2 kommer av akkurat dette, ettersom MR er en betegnelse på biler med denne typen drivlinje. (Mid engine – Rear wheel drive). 2-tallet kommer av bilens to seter.

I Frankrike ble bilen solgt som "Coupe MR". Dette fordi navnet MR2 uttales "merdeux", som betyr dritt, på fransk.

Det er produsert tre forskjellige modeller av MR2 med flere forskjellige motoralternativer.

MK1 - 1984-1989
---------------

Ble levert med to forskjellige motorer på henholdsvis 124 og 145 hk.

MKII - 1990-2000
----------------

Levert med tre motorer frem til 1994, en sugemotor på 2,0 l på 156 hk, og en 2,2 l på 136 hk, samt en 2,0 l turboutgave på 204 hk, som senere fikk 225 hk. I 1994 ble det introdusert en forbedret sugemotor som hadde 175 hk, samtidig som siste utgave på det japanske markedet kom med 3. generasjon 3S-GTE turbomotor med en effekt på 245 hk, men denne ble ikke levert i Europa.

MKIII - 2000-2005
-----------------

Levert med en motor på 140 hk. En vekt på 975 kg bidrar til at bilen akselererer fra 0 til 100 km/t på 7,9 sekunder.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Toyota MR2 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Toyota MR2 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |