recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Konvergens** (fra fransk *convergence*, av nylatin *convergentia* (genitiv *convergentis*), presens partisipp av konvergere) betyr «samling, sammenfall» som antonym til divergens (spredning). Uttrykket konvergens benyttes når to eller flere ting kommer sammen for å danne en ny helhet. Konvergens benyttes for å beskrive ting som er i ferd med å komme sammen, som den konvergensen av en politikers meninger med meningene til en annen politiker, eller for ting som allerede har kommet sammen, som konvergensen av to veier, eller for stedet der to ting allerede overlapper hverandre.

Uttrykket brukes i flere fag, og får da en fagspesifikk betydning:

Matematikk
----------

*Utdypende artikkel: Konvergens (matematikk)*
**Konvergens** er innen matematikken en egenskap til følger, rekker og uekte integraler. En uendelig følge er for eksempel konvergent dersom det eksisterer en endelig grenseverdi når nummeret på ledd går mot uendelig. En følge som ikke er konvergent er divergent.

### Eksempel

1. I **R** er tallfølgen 1, 1/2, 1/4, 1/8, ... konvergent, og den konvergerer mot 0. Tallfølgen 1, 1+1/2, 1+1/2+1/4, ... konvergerer også, i dette tilfellet mot 2.
2. I rommet av alle reelle tall større enn eller lik 0, konvergerer følgen 1, 1/2, 1/3, 1/4, ... mot 0. Derimot er følgen 1, 1+1/2, 1+1/2+1/3, ... den harmoniske rekken, divergent og går mot uendelig.

Biologi
-------

I biologi betegner konvergens (konvergent utvikling) det at organismer som ikke er i slekt uavhengig av hverandre utvikler likheter i utseende (ytre bygning) atferd og/eller andre egenskaper, se konvergent evolusjon.

Språk
-----

Språkkonvergens er en type språklig endring der språk kommer til å likne hverandre strukturelt som følge av langvarig språkkontakt og gjensidig interferens, uavhengig av om disse språkene tilhører samme språkfamilie, det vil si stammer fra et felles genealogisk felles- eller urspråk.

Teknologi
---------

Teknologikonvergens handler om at ulike typer teknologier smelter sammen. Et eksempel er mobiltelefoner, noen ganger kalt smarttelefoner, der enheten ikke bare ringe og motta samtaler, men også ta bilder, spille av musikk, koble opp mot internett og GPS og kartfunksjoner.

Referanser
----------

1. ↑  «konvergens», *NAOB*
2. ↑  convergence (n.), *Online Etymology Dictionary*
3. ↑  «convergence», *Vocabulary.com*
4. ↑  Wood, Charlie (1. november 2019): «What Is Convergent Evolution?», *LiveScience*
5. ↑  «Language Convergence; Meaning Divergence», *National Communication Association*, 1. april 2009
6. ↑  McGuigan, Brendan (12. mai 2023): «What is Technological Convergence?», *EasyTechJunkie*
**Susannah Caroline Constantine** (født 3. juni 1962 i London) er en britisk TV-programleder, stylist, journalist og forfatter, best kjent fra TV-programmene «What not to wear» og «Trinny & Susannah undress».

Karriere
--------

I starten av karrieren arbeidet hun for både Giorgio Armani i USA og John Galliano i London. Hun møtte Trinny Woodall i 1994, og har samarbeidet med henne i flere prosjekter etter dette. I perioden 2001-2005 var de programledere på BBC Two for «What not to wear» (i Norge kalt *Motepolitiet*), en stor suksess hvor de lærte britiske kvinner hvordan de burde kle seg etter sin figur. Constantine var jevnlig benyttet som stylist på The Oprah Winfrey Show. De siste årene har Constantine og Woodall besøkt andre land og lært dem hvordan kvinner bør kle seg. De er nå i Norge for å lage en sesong herfra.

Referanser
----------

1. ↑  – Dette gjør norske kvinner feil Arkivert 25. januar 2012 hos Wayback Machine. seher.no, 23. januar 2012

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Susannah Constantine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Susannah Constantine på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Susannah Constantine hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Konventikkel** (fra latinsk *conventiculum*, diminutiv av *conventus*, «sammenkomst») er et begrep tidligere benyttet fremfor alt om religiøse oppbyggelsesammenkomster av frikirkelig art. 

Slike sammenkomster ble holdt særlig i forbindelse med pietismen. Denne bevegelsens opphavsmann, Philipp Jakob Spener, forordnet sammenkomster av mer privat natur (*collegia pietatis*) blant annet for å fordype det religiøse liv. De var ment for bønn og bibelrefleksjoner, og de kunne ledes av ikke-prester. Speners mening var på ingen måte å utløse noen splittelse fra den lovformelig etablerte kirke eller noen misaktelse mot dens presteskap, gudstjenester eller ordninger. Etter Speners død (1705) viste det seg imidlertid at nettopp slikt mer og mer var blitt tilfelle. Allerede i hans levetid oppstod det som ble ansett som uorden under disse såkalte konventikler. 

Kirkens presteskap opptrådte ofte fiendtlig mot dem og forsøkte å forhindre dem. Konventikler ble forbudt i England i 1664, et forbud som ble opphevet ved toleranseediktet av 1689. I Danmark-Norge ble det innført forbud mot konventikler i 1741, men dette ble opphevet i Norge i 1842 og i Danmark 1846.

I Sverige begynte konventikler å forekomme egentlig først i Karl XIIs regjeringstid, men i Finland ble allerede i 1689 tre menn, den tidligere prest Lars Ulstadius, magister Peter Schaefer og studenten Olof Ulhegius, anklaget av Åbo domkapitel for «pietistiska villoläror och oordningar» og satt i fengslig forvaring. I 1694 fant Karl XI seg foranlediget til å utstede et tyskskrevet edikt som forbød alle hans undersåtter i de tyske provinser som lød under Sveriges krone, men i særdeleshet prester og lærere, å anordne «hemmelige conventicula».

Se også
-------

* Konventikkelplakaten (Norge)
* Konventikelplakatet (Sverige)

Referanser
----------

1. ↑  Carlquist, Gunnar, red. (1933). *Svensk uppslagsbok. Bd 15*. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB. s. 1013-14.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Susanne Hanna Ursula Klatten** (født 28. april 1962 i Bad Homburg vor der Höhe i Hessen i Tyskland) er en av arvingene til familien Quandt og med sine eierandeler i BMW AG (12,5 prosent), i kjemi-, maling- og legemiddelkonsernet Altana (50,1 prosent) og i vindturbinprodusenten Nordex AG (20 prosent) har hun en anslått formue på 13,2 milliarder dollar, noe som gjør henne til Tysklands rikeste kvinne. Hun er også styremedlem i BMW.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Susanne Klatten er datter av Herbert Quandt og hans tredje kone Johanna. Da faren døde i 1982, arvet hun sammen med sin mor og broren Stefan hele Quandtfamilien formue.

### Karriere

Etter abitur arbeidet hun i årene 1981 til 1983 som praktikant i reklamebyrået Young & Rubicam i Frankfurt am Main. Deretter studerte hun bedriftsøkonomi ved University of Buckingham i England. Etter en praksisperiode i Deutschen Bank tok hun MBA ved IMD i Lausanne i Sveits. Under pseudonymet *Susanne Kant* arbeidet hun deretter som praktikant ved et BMW-anlegg i Regensburg, hvor hun ble kjent med sin kommende ektemann Jan Klatten som hun giftet seg med i 1990.

I 1993 ble den 31 år gamle Klatten styremedlem i Altana og i 1997 gikk hun sammen med broren inn i ledelsen av BMW.

Siden 2005 har hun vært medlem av rådet for Technische Universität München. Hun er en av de største økonomiske bidragsyterne til CDU.

Hun har mottatt både Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden (*Bundesverdienstkreuz*) og Den bayerske fortjenstorden (*Bayerischer Verdienstorden*).

### Privatliv

Susanne Klatten bor sammen med sin ektemann og tre barn München. I 2007/2008 ble hun utsatt for pengeutpresning, som hun selv var med på å avsløre i samarbeid med politiet. Hun får i denne saken sterk støtte fra familien. Hun omtales som en beskjeden person som alltid har holdt en lav medieprofil.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000022237, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 13. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Susanne Klatten i Forbes-liste «The World's Billionaires» (engelsk), 3. mai 2008.
5. ↑  Heinz Bude: «Aus Liebe zur Sippe» Arkivert 13. oktober 2008 hos Wayback Machine. Die Zeit, nr. 15, 6. april 2005 (tysk).
6. ↑  Aftenposten 2. november 2008
7. ↑  Aftenposten 3. november 2008

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |
**Takht-i-Bahi** (blir også kalt Takhtbai) er et buddhistisk kloster-kompleks som kan dateres tilbake til det 1. århundre før Kristus. Arkeologer regner det som spesielt representativt for hvordan typisk arkitektur fra buddhistiske klostre fra denne tiden ble bygd. Klosteret ble oppført på UNESCO sin verdensarvliste i 1980. Takht-i-Bahi regnes som en populært turiststed, og kan enkelt nås med bil. 

Takht betyr «trone», og bahi betyr «vann» eller «vår» på urdu. Kloster-omplekset ble kalt Takht-i-Bahi fordi det ble bygget på toppen av en ås om våren. Den ligger cirka 15 kilometer fra Mardan i Khyber Pakhtunkhwa i Pakistan. En liten befestet by som stammer fra omtrent den samme tiden ligger i nærheten av klosteret. 

Den første moderne historiske referansen som ble gjort til disse ruinene av klosteret ble gjort rundt 1836 av den franske Offiseren General Court. Undersøkelsene og utgravningene på dette stedet påbegynt i 1864. Klosteret gjennomgikk en større restaurering på 1920-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  Centre, UNESCO World Heritage. «Buddhist Ruins of Takht-i-Bahi and Neighbouring City Remains at Sahr-i-Bahlol». *UNESCO World Heritage Centre* **(engelsk)**. Besøkt 9. september 2022.

Galleri
-------

* Oversiktsbilde av Takht-i-Bahi.Oversiktsbilde av Takht-i-Bahi.
* Utgravinger i Takht-i-Bahi.Utgravinger i Takht-i-Bahi.
* Buddha-statue som er funnet i Takht-i-Bahi.Buddha-statue som er funnet i Takht-i-Bahi.

| * v
* d
* r
Verdensarvsteder i Pakistan (liste) |
| --- |
|  | 
* Festningen og Shalimarhagene i Lahore
* Makli
* Mohenjo-Daro
* Rohtas
* Takht-i-Bahi
* Taxila

 | Pakistans flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Sigurd Mikal Karoliussen** (født 1969)[] er en norsk filmprodusent, oppvokst i Asker. 

Karoliussen er utdannet ved produsentlinjen på Den Norske Filmskolen hvor han ble uteksaminert fra det første kullet i 2000.[] Fra tidligere har han en bachelor fra Norges Markedshøyskole (1995) og grunnfag i sosiologi fra Universitetet i Oslo (1996). 

I perioden 1996 til 2011 jobben han innen produksjonsledelse på over 25 filmer: Elling, Buddy, Kvinnen i mitt liv, Uno, Izzat, Vinterland og Blåfjell 2 (m.fl.). I 2007 ble han ansatt som rådgiver med ansvar for spillefilm og TV-serier ved Nordisk Film & TV Fond og deltok i tildeling av støtte til blant annet:[] Millenium, Max Manus, Broen, Halvbroren, Pagten, De ofrivilliga, Sånger från andra våningen, Låt den rätte komma in, Kunsten at græde i kor, Antichrist, Snabba cash og Kon-Tiki. 

I 2010 startet han opp Moskus Film sammen med Jan Eirik Langoen, og sammen produserte de 'Age of Heroes' (2010) og Reisen til Julestjernen (2012). 

Da Nordisk Film Production Norge startet opp i 2015 ble Karoliussen ansatt som en av produsentene, og i 2016 hadde han premiere på *Magnus* en dokumentarfilm om sjakkspilleren Magnus Carlsen.

Karoliussen har senere arbeidet i Nordisk Film Production med produksjon av tv-seriene *TWIN*’ (2019) for NRK og *Scandinavian Star* (2020) for NRK, DR og SVT.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sigurd Mikal Karoliussen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Sigurd Mikal Karoliussen hos The Movie Database Rediger på Wikidata
Tekst-TV fra det tyske fjernsynsselskapet ZDF i 2005. Bildet viser skjermbilde fra den første standarden Teletext Level 1.0 sammenliknet med Teletext Level 2.5.
**Tekst-TV** (også skrevet *Text-TV*) er fjernsynsutsendelse av tekstsider i en usynlig del av det vanlige fjernsynsbildet. Alle tekst-TV-sider sendes ut i en evig sirkel og bare litt tekst overføres per TV-bilde. Derfor tar det noe tid før TV-apparatet har mottatt all informasjon til en gitt side. Noen apparater har derfor et eget minne for de mest søkte tekst-TV-sidene.

Med tekst-TV kan seerne i tillegg til vanlige TV-sendinger søke seg fram til egne sider med korte tekster og enkle grafiske figurer dersom TV-apparatet har en tekst-TV-dekoder. Innholdet på sidene er blant annet nyheter, børsinformasjon, programoversikter og sendeskjemaer, trafikkinformasjon, sms-tjenester og annonser. De fleste TV-apparater som kan vise tekst-TV, kan også vise en tekst-TV-side som delvis gjennomsiktig over selve TV-bildet. Dermed kan systemet brukes til teksting av programmer og for hørselssvekkede, eller som tilvalg. Grafikken og oppløsningen er meget enkel og ble også brukt i Teledata – en forløper for Internett.

«Tekst-TV» brukes både om teknologien og tjenesten som flere TV-kanaler tilbyr.

Opprinnelse
-----------

Tekst-TV-teknologien kalles internasjonalt *teletext*. Systemet ble innført av den britiske tv-kanalen BBC i oktober 1972 under navnet *Ceefax*, eller internt *teledata*. De enkle tekstsidene følger vanligvis den tidlige, grafiske standarden Prestel, og i enkelte land også CEPT1. Tjenesten på BBC ble nedlagt høsten 2012.

I Norge ble tjenesten tilbudt første gang 2. februar 1983, og per 2015 er det fremdeles 9 % av befolkningen som benytter seg av tjenesten, flere enn f.eks. Twitter med 7 % på samme tidspunkt. Per 2017 er det 400 000 som bruker tekst-TV i Norge hver dag, samtidig som tjenesten på TV 2 avvikles.

Se også
-------

* NRK Tekst-TV, en avdeling i Norsk rikskringkasting
* Teledata

Referanser
----------

1. ↑  «Verdens første tekst-TV slukner i kveld | ABC Nyheter». 23. oktober 2012. Besøkt 4. mars 2017.
2. ↑  NRK tekst-tv fyller 30 år - Fordypning
3. ↑  «Tekst-TV er fortsatt større enn Twitter». *Trønder-Avisa*. 8. desember 2015. Arkivert fra originalen 8. desember 2015. Besøkt 8. desember 2015.
4. ↑  Ingebrethsen, Christian (2. februar 2017). «400.000 bruker tekst-TV hver dag». *NRK* **(norsk)**. Besøkt 4. mars 2017.
5. ↑  «TV 2 avvikler tekst-tv». *TV 2* **(norsk)**. 31. januar 2017. Besøkt 4. mars 2017.

Eksterne lenker
---------------

* NRK Tekst-TV på Internett
* Teletext Online International

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** LCCN **·** NDL
 |
**Montreal Victorias**, offisielt **Victoria Hockey Club** var en canadisk ishockeyklubb som spilte på amatørbasis fra Montréal i Canada. Ulike kilder oppgir ulike tidspunkter for lagets etablering, enten 1874, 1877 eller 1881, noe som gjør den til enten den første eller den andre organiserte ishockeyklubben etter McGill Redmen fra McGill University. Klubben hadde også juniorlag og aldersbestemte lag.

Laget spilte sin kamper på egen bane, Victoria Skating Rink i Montreal. Både klubben og banen hadde navnet etter den regjerende dronningen, Victoria av Storbritannia.

Laget deltok i ishockeyturneringerne ved Montreal Winter Carnival fra 1883, og var med på å stifte Amateur Hockey Association of Canada i 1886. Laget spilte deretter i Canadian Amateur Hockey League.

Laget vant Stanley Cup 1895 og forsvarte tittelen fram til århundreskiftet. Laget var alltid et amatørlag, mens andre canadiske lag ble profesjonelle i 1908. Laget ble som første lag tildelt amatørtrofeet Allan Cup, før dette ble overtatt av Ottawa Cliffsides, og fortsatte å spille fram til 1939, etter lagets 65. sesong.

Laget ble viktig for utviklingen av ishockeysporten i Skandinavia, og særlig Sverige, etter at laget besøkte landet i februar 1927. Dette var første gang et canadisk lag besøkte landet, og de utklasset de svenske lagene de møtte på turneen, men en samlet målforskjell på 63-7 på fem kamper. Kampene hadde god publikumsoppslutning, blant annet mot Södertälje SK. I møtet med en svensk landslagskombinasjon vant canadierne med 17-1 foran 6 000 tilskuere på Stockholms stadion. Laget slo under turnéen også IK Göta (5-0 og 19-3), Djurgårdens IF (6-3) og Södertälje SK (6-0) før de reiste videre til Sentral-Europa.

Referanser
----------

1. ↑  Stanley Cup All-Time Champions and Finalists nhl.com
2. 1 2  McNeil, Marc (31. desember 1939). «Casual Closeups». *Montreal Gazette*: 16.
3. ↑  «After the Puck». *The Globe*: 9. 22. november 1899.
4. ↑  Sportbladet 15. februar 2002 - *Kanadickerna vi älskar att hata...*
5. ↑  Det svenske ishockeyforbundet - *Visste du att?* Arkivert 10. oktober 2006 hos Wayback Machine.
6. ↑  «Hockeyarchives». Besøkt 17. juni 2015.
Portal: Alternativ behandling

**Richard Wayne Bandler** (født 24. februar 1950) er oppfinneren av nevrolingivstisk programmering (NLP). 

Bandler møtte John Grinder da han var en student ved UCSC. Bandler (og Grinder) møtte Gregory Bateson da de flyttet til en liten landsby på Alba Road i Santa Cruz-fjellene. Bateson hadde stor påvirkning på utviklingen av NLP ved å forsyne dem med et intellektuell fundament og ved å introdusere dem for Milton Erickson.

I 1974 samarbeidet Bandler og Grinder for å lage modeller av Satir, Perlz, og senere Ericksons språkmønstre. Disse resultatene ble publisert i Structure of Magic Volume I (1975), *The Structure of Magic Volume* II (1976), *Patterns of the Hypnotic Techniques of Milton H. Erickson Volume* I (1975), *Patterns of the Hypnotic Techniques of Milton H. Erickson Volume II* (1977) and *Changing With Families*. (1976)

Etter mye trøbbel med rettigheter til NLP kom Grinder og Bandler til en enighet i rettssaken de begge samtykket til at: *«they are the co-creators and co-founders of the technology of Neurolinguistic-Programming. Drs. Grinder and Bandler recognize the efforts and contributions of each other in the creation and initial development of NLP.»* I skrevet form, og i samme dokument: *«Dr. John Grinder and Dr. Richard Bandler mutually agree to refrain from disparaging each other's efforts, in any fashion, concerning their respective involvement in the field of NeuroLinguistic Programming.»* (Grinder & Bostic, 2001)

Bandler utviklet så Neuro-Sonics, Neuro-Hypnotic Repatterning, Persuasion Engineering og Design Human Engineering.

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.in-konstellation.de[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.integratedsociopsychology.net[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Grinder & Bostic St Clair: Appendix A of Whispering in the Wind. (2001).

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** BNE **·** CiNii
 |
*Se også: Tulku*
***Tulku*** (engelsk: *Tulku*) er en ungdomsbok fra 1979 av den britiske forfatteren Peter Dickinson. Boka ble tildelt både Whitbread Children's Book Prize og Carnegie Medal in Literature da den utkom. Den skildrer hvordan den foreldreløse Theodore (13) flykter fra bokseropprøret i Kina (1899–1901) og havner i et tibetansk buddhistkloster. 

Theodores foreldre var misjonærer, og de ble drept under Taiyuanmassakren 9. juli 1900. Gutten rømmer, og ender opp sammen med botanikeren, eks-skuespillerinnen og eventyrersken Mrs Jones og hennes guide og elsker, den kinesiske poeten Lung. Etter å ha blitt jaget av banditter krysser de grensen til Tibet, og Når de kommer til klosteret blir Theodore først identifisert som en tulku, en reinkarnasjon av lamaen Siddha Asara; men siden endrer tempellederne mening, og utpeker Mrs Jones' og Lungs ufødte barn som tulku.

Boka gir både et tidsbilde, en skildring av Theodores utvikling, og et inntrykk av religion og miljø. Theodore vender «hjem» til England, med en sjelden plante som Mrs Jones oppdaget. Mrs Jones (som Kværne karakteriserer som «bokens egentlige hovedperson») tar derimot spranget over i den nye kulturen, og forblir boende i klosteret.

Boka utkom på norsk i 1991, oversatt av Jon Bing og med etterord av Per Kværne. Kværne peker i sitt etterord på at romanens fremstilling av tibetansk buddhisme er unøyaktig, og trolig preget av vestlige, teosofiske versjoner av buddhismen.

Referanser
----------

1. ↑  «Offisielt nettsted». Arkivert fra originalen 27. september 2013.
2. ↑  carnegiegreenaway.org.uk Tulku Arkivert 29. januar 2013 hos Wayback Machine.
3. ↑  bookadvice.net. *Tulku*
4. ↑  
«*Tulku* By Peter Dickinson». *Kirkus Reviews*
5. ↑  geraniumcatsbookshelf.blogspot.no
6. ↑  ebok fra bokhylla.no

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC
 |
**Richard Ben Cramer** (født 12. juni 1950 i Rochester, død 7. januar 2013 i Baltimore) var en amerikansk Pulitzerpris-vinnende journalist og forfatter.

Biografi
--------

Richard Ben Cramer ble født i Rochester i New York. Han tok en bachelorgrad i de frie kunstene på Johns Hopkins University. Senere tok han en mastergrad på Columbia University.

Han har jobbet som journalist for blant andre *The Philadelphia Inquirer*, *The Baltimore Sun*, *Esquire* og *Rolling Stone*.

I 1979 vant han Pulitzerprisen for de internasjonale reportasjene hans fra Midtøsten. Hans arbeid som politisk reporter toppet seg med *What It Takes: The Way to the White House*, en bok om det amerikanske presidentvalget i 1988. Den regnes som en av de viktigste verkene om presidentvalgpolitikken.

Cramer var tilhenger av New York Yankees og biografien hans om Joe DiMaggio, *Joe DiMaggio: The Hero's Life*, ble en *The New York Times*-bestseller i 2000. Han har også skrevet biografiene, *Ted Williams: The Seasons of the Kid* og *What Do You Think of Ted Williams Now? : A Remembrance*, om baseballspilleren Ted Williams.

Den nyeste boken hans, *How Israel Lost: The Four Questions*, handlet om hvordan den israelske okkupasjonen av Vestbredden har fordervet landets opprinnelige, skinnende visjon. Han jobbet angivelig med en biografi om baseballspilleren Alex Rodriguez.

Cramer var bosatt i Chestertown i Maryland sammen med sin kone, Joan Cramer. Han døde 7. januar 2013 på Johns Hopkins Hospital i Baltimore av kompilikasjoner som følge av lungekreft.

Bibliografi
-----------

* Cramer, Richard Ben og Rucker, Mark (1991). *Ted Williams: The Seasons of the Kid*. Prentice Hall Trade. ISBN 978-0135156933.
* Cramer, Richard Ben (1992). *What It Takes: The Way to the White House*. Random House. ISBN 978-0394562605.
* Cramer, Richard Ben (1995). *Bob Dole*. Vintage. ISBN 978-0679766476.
* Cramer, Richard Ben (2000). *Joe DiMaggio: The Hero's Life*. Simon & Schuster. ISBN 978-0684853918.
* Cramer, Richard Ben (2002). *What Do You Think of Ted Williams Now? : A Remembrance*. Simon & Schuster. ISBN 978-0743246484.
* Cramer, Richard Ben (2004). *How Israel Lost: The Four Questions*. Simon & Schuster. ISBN 978-0743250283.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 103310866, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «Journalist/author Richard Ben Cramer, 62, dies of lung cancer»[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Richard Ben Cramer Dies at 62; Wrote of Presidential Race». The New York Times. 8. januar 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Richard Ben Cramer på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Richard Ben Cramer hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Santino Garsi de Parma** (1542–1604) var en italiensk luttenist og komponist fra seinrenessansen.

Garsi studerte i Roma og viste snart utmerkede ferdigheter som musiker og komponist. I 1594 hentet hertug Ranuccio I Farnese ham tilbake til Parma, der Garsi virket som hoffluttenist og musikklærer til sin død.

Musikk av Garsi er funnet i to manuskriptsamlinger. En samling fra 1590 med italiensk lutt-tabulatur inneholder noen av Garsis tidlige danser, i tillegg inneholder manuskriptet musikk av kjente komponister som Orazio Vecchi, Cristofano Malvezzi og Alessandro Striggio den eldre. Manuskriptet oppbevares i *Koninklijke Bibliotheek van België* i Brussel (ms. II.275). Et manuskriptet som oppbevares i *Staatsbibliothek zu Berlin* (Mus. 40032) fra rundt 1620 viser at Garsi hadde en forkjærlighet for galliard-danseformen. Han var i stand til å holde tritt med den raske endringen som skjedde med instrumentalmusikken i Italia på hans tid; de seneste verkene viser at han har beveget seg fra variasjonsstykker mot en mer kontrapunktisk-imitativ sats, i tråd med idealene innen den spirende monodiske stilen.

Garsis mest kjente elev er Andrea Falconieri. Også sønnen Ascanio Garsi og sønnesønnen Donino Garsi var musikere.

Kilder
------

* Rossella Pelagalli: «GARSI, Santino, detto anche Santino La Garsa e Valdes», *Dizionario Biografico degli Italiani*, bind 52 (1999). Hentet 21. februar 2017.
* Paolo Schianchi: «Santino Garsi da Parma. Un musicista da riscoprire», paoloschianchi.com. pdf-fil, 321 sider, 20 MB. Hentet 21. februar 2017.

Litteratur
----------

* Helmuth Osthoff: *Der Lautenist Santino Garsi da Parma : ein Beitrag zur Geschichte der oberitalienischen Lautenmusik am Ausgang d. Spätrenaissance; mit einem Überblick über die Musikverhältnisse Parmas im 16. Jahrhundert und 58 bisher unveröffentlichten Kompositionen der Zeit.* Breitkopf & Härtel, Leipzig 1926. Faksimile: Breitkopf & Härtel, Wiesbaden 1973.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 13988303k, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w65t71tg, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Santino Garsi da Parma på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Santino Garsi da Parma på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Santino Garsi da Parma på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** Discogs
 |
**Tullan** er en innsjø som ligger på grensen mellom kommunene Salem og Södertälje i landskapet Södermanland, Sverige. Tullan inngår i Bornsjöns naturreservat.

Sør for Tullan går motorveien E20, og nord for innsjøen går den gamle Södertäljevägen (en gang Gamla Göta landsväg). Man påminnes om dette ved milepælen med teksten *«3 MIL IFRÅN STOCKHOLM»*, som står i nærheten av torpet *Hagen*, hvor en liten bit av den gamle landsvägen er bevart. Milepælen ble satt opp på 1750-tallet av landshøvdingen Theodor Ankarcrona, og ble renovert i 2004 av *Salems Hembygdförening*.

Kommunegrensen mellom Salem og Södertälje går midt over innsjøen. Tullan er en forholdsvis dyp innsjø, med meget god vannkvalitet. En art av kransalger lever i Tullan, noe som tyder på god vann kvalitet. Drenering av innsjøen går til Bornsjön, som er reservevannkilde for Stockholm. Tullan inngår i Bornsjöns verneområde.

Innsjøens omgivelser består av kupert barskog med innslag av hällmarksskog og noe dyrket mark. Rundt utløpet er det partier med løvsumpskog. Det er også noe myrlandskap i området, som ved *Getasjön* på sørsiden og ved *Loringe* i nord. Ved sjøens ender er det større bestander av meget gammel gran og furu. Ved tullan hekker de mindre vanlige fugleartene fiskeørn og storlom.

Kilder
------

* Sjöar och Vattendrag i Södertälje kommun

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Richard Armstrong** (født 18. juni 1903 i Newcastle upon Tyne, død 1986) var en britisk sjømann og forfatter av bøker for barn og voksna, best kjent for *Sea change* (1948) som han mottok Carnegie Medal for i 1948, og for sin biografi om Grace Darling fra 1965.

Han var sønn av en smed, og arbeidet i ungdommen på et jernverk før han seilte i den britiske handelsflåten fra 1920–1937. Etter dette hadde han ulike jobber før han samlet seg om skriving. Han debuterte med ungdomsromanen *The Mystery of Obadiah* (1943). Her og i oppfølgeren *Sabotage at the Forge* (1946) skildrer han en oppvekst og ungdomsår som ligner hans egne. 

Gjennombruddet kom med *Sea Change* (1948), som skildrer en ung manns dannelsesreise i handelsflåten fra England til Karibia og Venezuela. Boken har blitt beskrevet som en opplæring i maskuline ferdigheter i kjølvannet av andre verdenskrig, og som en realistisk fornyelse av sjøromanen.

Han skrev i alt 11 ungdomsbøker, tre romaner for voksne og noen sakprosabøker om sjøfart.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  .
3. ↑  .
4. ↑   www.transportheritage.com[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   carnegiegreenaway.org.uk[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  carnegiegreenaway.org.uk Richard Armstrong Arkivert 31. oktober 2007 hos Wayback Machine.
7. ↑  "Carnegie Boys: 70 Years of Boyhood in Fiction" Arkivert 11. oktober 2007 hos Wayback Machine.. Michele Gill. Collection Interpretation Pack. CILIP. 2007.
8. ↑  Marcus Crouch, *The Nesbit Tradition: The Children's Novel 1945-1970*, Ernest Benn, 1972, pp.187-190.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL **·** NKC
 |
**Tullinløkka** er plassen som ligger mellom Kristian IVs gate (på andre siden ligger Universitetshagen) og Kristian Augusts gate i Oslo.

Historie
--------

Tullinløkka var opprinnelig den nordligste delen av eiendommen Ruseløkka (en del av bymarken i Christiania) og har navn etter kjøpmannen og hoffintendanten Claus Tullin (1764–1830) som var siste privatperson som eide den.

Staten overtok eiendommen i 1837, og den ble mye brukt som idrettsplass for barn og ungdom. I årene 1877 til 1881 ble bygningene til Norges geografiske oppmåling (som nå er Statens kunstakademi) og Skulpturmuseet, kjent som Nasjonalgalleriet – i dag Nasjonalmuseet – oppført på hver sin side av plassen. I 1883 fungerte Tullinløkka som utstillingsområde for Den Norske Kunst og Industriutstilling. I 1890-årene var Tullinløkka samlingssted for flere store politiske demonstrasjoner. Historisk museum ble oppført i 1898–1903.

Det er avholdt tre arkitektkonkurranser om utvikling av det gjenværende arealet mellom Historisk museum og Nasjonalgalleriet, som gjennom nesten hele 1900-tallet ble brukt som parkeringsplass. Nasjonalmuseet bygde en kunsthall der i 2005, og de benyttet også plassen til «Kyss Frosken»-utstillingen samme år. I 2011 ble det anlagt park på hele plassen, med fire grusganger som ledet til et område som var tilrettelagt for midlertidige aktiviteter som marked og utstillinger.

Plassens fremtid er igjen uviss, etter at planene om Nasjonalmuseets nybygg på Tullinløkka er skrinlagt til fordel for Vestbanetomten.

* «Christiania seet fra Slottet» viser utsyn over Tullinløkka på jordene bak universitetsbygningene ved Karl Johans gate, trolig omkring 1870. Foto: Per Adolf Thorén (1830–1909) / Nasjonalbibliotekets bildesaming«Christiania seet fra Slottet» viser utsyn over Tullinløkka på jordene bak universitetsbygningene ved Karl Johans gate, trolig omkring 1870. Foto: Per Adolf Thorén (1830–1909) / Nasjonalbibliotekets bildesaming
* Tullinløkka under Den Norske Kunst og Industriutstilling sommeren 1883. Foto: Ludwik Szacinski / Oslo MuseumTullinløkka under Den Norske Kunst og Industriutstilling sommeren 1883. Foto: Ludwik Szacinski / Oslo Museum
* Frederiks gate sett fra Stortingsgaten 28 i 1933. Vest for gata ligger blant annet Nisseberget i Slottsparken, øst universitetsbygningene ved Karl Johans gate og Historisk museum med Tullinløkka bak. Foto: Anders Beer Wilse / Oslo MuseumFrederiks gate sett fra Stortingsgaten 28 i 1933. Vest for gata ligger blant annet Nisseberget i Slottsparken, øst universitetsbygningene ved Karl Johans gate og Historisk museum med Tullinløkka bak. Foto: Anders Beer Wilse / Oslo Museum

Referanser
----------

1. ↑  «Tullinløkka blir park.» *park & anlegg* 5/2011, side 61.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tullinløkka – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Byarkivet om Tullinløkka
* Nasjonalmuseet om Tullinløkka
* Aftenposten.no – *Krangleplass i 160 år* (Publisert: 01.09.10)
* Aftenposten.no – *Ny vår for trøbbelløkka* (Publisert: 01.09.10)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Beliggenhet i Catalonia

**Montsant**  *Denominació d’Origen*  er et vindistrikt i Catalonia i Spania. Distriktet ligger i provinsen Tarragona, ca. 100 km vest for Barcelona, og er oppkalt etter Montsant-fjella (Sierra de Montsant).

Montsant, som tidligere var en del av Tarragona DO, fikk sitt Denominació d’Origen i 2003.

Geologi og jordsmonn
--------------------

Vinmarkene ligger på ca. 400 moh. i dalsida i et berglendt landskap, vekslende med olivenlunder og skogkledde lier. Jorda veksler mellom kalkrik leire og forvitringsjord av granitt og skifer.

Klima
-----

Klimaet er middelhavsklima med en viss kontinental påvirkning. Somrene er tørre, og det meste av årsnedbøren på 650 mm faller om høsten. Haglskurer og frost kan forekomme. Temperaturen når opp i 30 °C om sommeren og faller til -5 °C om vinteren.

Druesorter
----------

Godkjente hvite sorter er: Chardonnay, Garnacha, Macabeo, Moscatel, Pansal, Parellada og Trobat.
Godkjente røde sorter er: Cabernet Sauvignon, Mazuela, Garnacha, Merlot, Monastrell, Picapoll, Syrah og Tempranillo

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Montsant (DO) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
*
**Hedehund** (anerkjennes ikke av Svenska Kennelklubben) er en mellomstor svensk jakthundrase av spisshundtype. Rasen har egenskaper som stillende elghund. Den kalles også tidvis *gulhund*, *gulehund* og *holmshund*, det siste navnet følger naturlig av Olof J. Holm fra Hede som skapte og eide den første hedehunden man har kjennskap om. Rasen brukes til elgjakt.

Opprinnelse og alder
--------------------

Hedehunden oppsto på 1920-tallet, da nevnte Olof J. Holm fra Hede krysset norsk elghund grå med svensk lapphund. Rasen mangler raseklubb og Statens jordbruksverk bestemte i 2010 at Sverige ikke skulle påta seg bevaringsansvar for hedehunden, siden status for rasen var ukjent, både med hensyn til hvor mange hunder som fantes i Sverige og med hensyn til raserenhet.

Utseende, anatomi og fysikk
---------------------------

Hedehunden er en mellomstor spisshund med ganske kvadratisk bygning, tørr og kraftig med god reisning. Den gir et kraftfullt, energisk og modig uttrykk. Hodet er kileformet, langstrakt og tørt, og har tydelig markert stopp. Ørene er høy ansatt, stående spisse og rørlige. Halsen er muskuløs, har god lengde og reisning. Ryggen er rett og har kraftig muskulatur. Kraftig, dyp brystkasse og noe opptrukket buklinje. Beina er tørre, rette og kraftige. Halen er høyt ansatt og kan bæres i bue over rygglinjen eller ringlet over ryggen.

Pelsen er grunnleggende blek gul, men hodet har sort maske og sorte kanter langs de stående ørene. Dekkhårene i brystet, ryggen og langs øvre del av flankene kan ha innslag av sort ytterst i tuppene. Likeledes har halen innslag av sort ytterst og den alle ytterste haletippen er gjerne helt sort. Pelsen er tett, ganske grov og noe strittende. Underulla er tett og myk. Fargen skal være gulrød i mørkere og lysere nyanser.

Hundene blir cirka 50–60 cm i skulderhøyde og veier typisk rundt 22 kg, hvorav hannen gjerne blir en del større enn tispa i snitt.

Bruksområde
-----------

Hedehunden er en utpreget jakthund for å stille elg, men den har også gode egenskaper som ledhund, ettersøkshund og kløvhund. Den regnes som hardfør, sterk og meget utholdende.

Lynne og væremåte
-----------------

Hedehunden hevdes å ha et stabilt og rolig gemytt, men lite er ellers kjent om hundens egenskaper som familiehund.

Annet
-----

Pelsen krever jevnlig vedlikehold.

Se også
-------

* Nordiske hunderaser

Kilder
------

* Hedehund (gulhund), Presentasjon av jakthundsrasene, Svenska Jägareförbundet. Besøkt 2021-06-10
* Harry Holm: *Hede-hunden* (privat hjemmeside). Besøkt 2021-06-10
* Förslag till nationellt program för förvaltning av husdjursgenetiska resurser, Jordbruksverket 2003  [PDF]
* Utvecklingen av husdjursgenetiska resurser i Sverige 2006, Jordbruksverket  [PDF]
* Delmål för husdjursgenetiska resurser åren 2010 till 2020, Jordbruksverket  [PDF]

| * v
* d
* r
Svenske hunderaser |
| --- |
| Dansk-svensk gårdshund **·** Drever **·** Gotlandsstøver **·** Hamiltonstøver **·** Hedehund **·** Hälleforshund **·** Jämthund **·** Norrbottenspets **·** Schillerstøver **·** Smålandsstøver **·** Svensk hvit elghund **·** Svensk lapphund **·** Västgøtaspets | Sveriges flagg |
***Made in Italy*** er en romantisk dramafilm fra 2020 regissert av James D'Arcy, som også var med på å skrive manus. Filmen hadde premiere i USA den 7. august 2020.

Handling
--------

Jack Foster skal snart skilles fra sin kone Ruth. Familien hennes selger deretter kunstgalleriet hvor han arbeider, noe som ødelegger ham. Han bestemmer seg for å kjøpe galleriet selv ved å selge det gamle italienske hjemmet han eier sammen med sin fremmedgjorte far Robert - en anerkjent kunstner. Huset tilhørte tidligere Jacks mor og Roberts kone, en italiensk kvinne som døde i en bilulykke Jack han var liten. Jack tar Robert med seg til Italia, men når de kommer frem oppdager de snart at eiendommen er fullstendig nedslitt.

Kate, en eiendomsmegler, kommer for å undersøke hjemmet. Hun forteller dem at huset er i alt for dårlig forfatning, men hvis de fikser huset, kan det være verdt mer. Jack forsøker å rydde litt, men bestemmer seg snart for å selge huset som det er. Jack møter Natalia på restauranten hennes. Robert ser på fotografier av sin avdøde kone, og hele huset minner ham om henne. Han bestemmer seg for å hjelpe Jack med å restaurere hjemmet. De ansetter lokale innbyggere, for å hjelpe til med renoveringen. Robert og Jack blir snart venner med noen av lokalbefolkningen, inkludert Natalia, og inviterer dem til en fest. Hun forteller Jack at hun har en åtte år gammel datter, og er skilt.

En potensiell kjøper kommer for å se på eiendommen, men er ikke fornøyd over tilstanden. Kate forteller Robert at huset trenger enda mer arbeid, så han ber Natalia hjelpe til. Robert forteller henne at etter at kona døde, sendte han Jack bort på internatskole for å holde ham unna alle påminnelsene om moren hans. En annen kjøper kommer for å kjøpe huset, men Robert forteller Robert at han ikke lenger er interessert i å selge - noe som gjør Jack sint. Jack anklager ham for å aldri å ha noen intensjoner om å selge, og returnerer snart til England.

Rolleliste
----------

* Liam Neeson som Robert Foster
* Micheál Richardson som Jack Foster
* Valeria Bilello som Natalia
* Lindsay Duncan som Kate
* Marco Quaglia som Luigi
* Gian Marco Tavani som Marzio
* Helena Antonio som Raffaella
* Yolanda Kettle som Ruth
* Julian Ovenden som Gordon
* Chelsea Fitzgerald som Amy
* Flaminia Cinque som en restaurant-eier

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10   (på en) *Internet Movie Database*, IMDb-nummer tt9207700, Wikidata Q37312,
2. 1 2   nmhh.hu[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  ; arkiveringsdato: 13. januar 2021; arkiv-URL: .
4. ↑  ; arkiveringsdato: 9. oktober 2020; arkiv-URL: .

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Made in Italy* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Made in Italy* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Made in Italy* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Made in Italy* på Metacritic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
**Tullio «Tullo» Pandolfini** (født 6. august 1914 i Firenze, død 23. april 1999 i Firenze) var en italiensk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London.

Pandolfini ble olympisk mester i vannpolo under OL 1948 i London. Han var med på det italienske laget som vant vannpoloturneringen foran Ungarn og Nederland. Italia vant alle tre kampene i finalerunden, som besto av fire lag; de vant over både Belgia og Nederland med 4-2 og vant over Ungarn med 4-3 fra gruppespillet, et resultat som ble tatt med til finalerunden. Pandolfini spilte to kamper i OL-turneringen som ble avviklet i perioden 29. juli til 7. august 1948. Hans yngre bror Gianfranco spilte også på laget, han spilte fem kamper.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Storbritannias flagg London - Gull **Gull** i vannpolo, (Italia).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tullo Pandolfini – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Tullo Pandolfini – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Tullo Pandolfini – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Tullo Pandolfini – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Tullo Pandolfini – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Westbourne i rør over undergrunnen ved Sloane Square undergrunnsstasjon.
 **Westbourne** er en av Londons nå overbygde elver, sideelv til Themsen fra nord. Elvas eldste kjente navn var Kilburn (*Cye Bourne*, «kongsbekken»); på visse strekninger og til forskjellige tider har den også gått under navn som Bayswater, Ranelagh og Serpentine River. Westbourne er avleda av den eldste bebyggelsen omkring Westbourne green, som lå *West of Bourne* – «vest for bekken». Westbourne er i dag i sin helhet lagt i kulvert.

Westbourne kommer fra Hampstead og renner sørover gjennom bydelen Kilburn, som opprinnelig var navnet på elva i dette området. Den renner langs Kilburn Park Road og Shirland Road, gjennom området Bayswater rett vest for Paddington stasjon og inn i Hyde Park. Bayswater har navn etter *Bayards Watering*, som skal ha vært et sted for vanning av hester der vegen mellom London og Uxbridge kryssa Westbourne.

Gjennom Hyde Park manifesterer Westbourne seg som den langstrakte dammen *Long Water/Serpentine*, anlagt i 1730 ved oppdemming av Westbourne i sørenden av parken. I virkeligheten går ikke Westbournes forurensa vann lenger inn i dammen; den får tvert imot vannet sitt fra Themsen.

Westbourne forlater Hyde Park ved Knightsbridge, som opprinnelig var ei bru over elva. Herfra og ut i Themsen danner den grensa mellom bydelene Westminster og Kensington and Chelsea. Den renner ut i Themsen ca. 300 m ovenfor Chelsea Bridge, gjennom et rør som fortsatt er synlig ved lavvann. Bourne Street like ved Sloane Square er et minne om Westbourne. Ved Sloane Square undergrunnsstasjon kan Westbourne ses (og høres) i et kolossalt rør over skinnegangen.

På 1400-tallet ble Westbourne tatt i bruk som drikkevannskilde for London, og det ble lagt rør av uthulte trestokker fram til vannposter i City. Utover på 1700-tallet ble Westbourne mer og mer tilgrisa av kloakk, og ikke lenger brukbar som vannkilde.

Ved utbygginga av Belgravia, Chelsea og Paddington ble Westbourne litt etter hvert lagt i rør, et arbeid som var fullført i 1850-åra.

Eksterne lenker
---------------

* Underjordisk vandring i Westbourne-kloakken. Gammelt kart vedlagt.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Richard Bergström** (født 1966) er en svensk apoteker.

Biografi
--------

Bergström er utdannet ved Uppsala universitet, der han tok en *farmacie magister*-eksamen i 1988. Han arbeidet på Läkemedelsverket 1988–1992. 

Bergström har arbeidet ni år med legemiddelregistrering i Sveits på Roche og Novartis. I 2002–2011 var han administrerende direktør for bransjeorganisasjonen Läkemedelsindustriföreningen (LIF) og deretter 2011–2016 direktør for lobbyorganisasjonen European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) i Brussel. Han begynte i januar 2017 å arbeide som sjef for forretningsområdet Pharma i det sveitsiske dokumentsikkerhetsforetaket SICPA. Bergström har vært rådgiver til Verdens helseorganisasjon og har medvirket som ekspert i flere statlige utredninger. Han har også vært viseformann for Karolinska Institutet.

Bergström ble den 14. juni 2020 utnevnt av Sveriges regjering til Sveriges vaksinekoordinator i forbindelse med den pågående koronaviruspandemien og Sveriges forsørgning med en framtidig covid-19-vaksine.

Sveriges Farmaceutförbund utnevnte ham til Årets farmaceut i 2011.

Kilder
------

* *Richard Bergström – Board member* på European Health Forums webbplats

Referanser
----------

1. ↑   Wikipedia på svensk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.ombudsman.europa.eu[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Notiser och pressklipp». *Pharma Industry* (6): 8. 2011.
4. 1 2  «Richard Bergström blir Sveriges vaccinsamordnare». *DN.SE* **(svensk)**. 16. juni 2020. Besøkt 17. juni 2020.
5. ↑  *Richard Bergström tillbaka i Schweiz* på Svensk Farmacis webbplats den 14 september 2017
6. ↑  *Industrifarmaceutiskt möte 2017* på www.pharma-industry.se den 4 juni 2018
7. ↑  *Sveriges vaccinsamordnare: Komplicerat läge* i Svenska Dagbladet den 14 juni 2020
8. ↑  Sveriges Farmaceuters webbplats den 20 november 2011
9. ↑  Förteckning över "Årets Farmaceut" på Sveriges Farmaceuters webbplats
**Norman Edward Hargreaves** (født 4. november 1943 i Saskatchewan, død 3. november 2005) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1968 i Grenoble.

Hargreaves vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1968 i Grenoble. Han var med på det canadiske laget som kom på tredjeplass i turneringen bak Sovjetunionen og Tsjekkoslovakia.

Det var åtte lag som deltok, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant serien med tolv poeng foran Tsjekkoslovakia med elleve poeng. Canada vant fem kamper, tapte to og ble nummer tre med ti poeng. Turneringen var også det 35. verdensmesterskapet i ishockey. Hargreaves var forward og spilte sju kamper og scoret ett mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1968 Frankrikes flagg Grenoble - Bronse Bronse i ishockey Canadas flagg Canada

VM-medaljer
-----------

* 1967 Østerrikes flagg Wien - Bronse Bronse i ishockey Canadas flagg Canada
* 1968 Frankrikes flagg Grenoble - Bronse Bronse i ishockey Canadas flagg Canada

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,
2. ↑  «Games Score». *Grenoble 1968, Vol. 2* (Offisiell rapport utg.). 1968. s. 384.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Edward Hargreaves – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Edward Hargreaves – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Edward Hargreaves – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Edward Hargreaves – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
Scott Polar Research Institute.
**Scott Polar Research Institute** (**SPRI**) er et forskningssenter for polarforskning og glasiologi. Det er et institutt under fakultet for geografi ved University of Cambridge i England. SPRI ble etablert i 1920 som et nasjonalt minnesmerke over Robert F. Scott og hans mannskap som omkom på tilbaketuren fra Sydpolen i 1912. 

Instituttet gjennomfører forskningsaktiviteter innen miljøteknologi, samfunnsvitenskap og humaniora som er relevante for polare strøk. Det er om lag 60 personer tilknyttet instituttet, inkludert vitenskapelig og administrativt personale samt studenter og stipendiater.

SPRI fungerer også som sekretariat for International Glaciological Society og Den vitenskapelige komite for antarktisforskning, og er en del av NERC Centre for Polar Observation and Modelling.

Se også
-------

* British Antarctic Survey

Eksterne lenker
---------------

* Scott Polar Research Institute
* World Data Centre for Glaciology, Cambridge

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii
 |