recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Maiko Nishino-Ekeberg** (født 1980 i Osaka, Japan)
er en prisbelønt danser ved Nasjonalballetten.

Hun studerte ballett med Sachiyo Hashimoto og Hans Meister, før hun i 1996 begynte ved The Royal Ballet School i London. I 1999 ble hun ansatt i Nasjonalballetten og her ble hun i 2005 utnevnt til solist. Hun var Aurora i Petipas *Tornerose*, Mdm. de Tourvel i
Grand-Maitres Farlige forbindelser, Titania i Sunds *En midtsommernattsdrøm*, sukkerfeen i Bjørns Nøtteknekkeren, Tatjana i Crankos *Onegin* og tittelrollen i Stevensons *Askepott*. Hun har også danset Bianca i Crancos *Troll kan temmes*. Av annet nevnes solopartier i Tetleys *Strender*, Andersens *Holbergsuite*, Balanchines *Serenade*, *Agon*, *De fire temperamenter* og *Symfoni i C*, Wheeldons *Polyphonia* og *The Christening Suite*, Duatos *Por Vos Muero*, Lightfoot Leóns *Step Lightly*, *Sh-Boom*, *Softly as I Leave You*, *Shangri-La* og *Skew Whiff*, Kyliáns *Voluntaries*, Hearts *Labyrinth*, *Stamping Ground* og *Bella Figura*, Welchs *Maninyas*, Lees *Fractured Wake*, Elos *Cut to Drive* og *Brake-Green*, og i Forsythes *The Second Detail*.

Premier
-------

* Dansekritikerprisen 2005 for rollen som Odette/Odile i Holmes’ Svanesjøen.

Referanser
----------

1. ↑  «Maiko Nishino − Solist». operaen.no. Besøkt 26. april 2021.

Portal: Dans

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND
 |
Huset som ble brukt som Villa Villekulla da Pippi-bøkene ble filmet.  Foto: Christian Koehn 
Det originale huset som ble brukt som Villa Villekulla i filmene og tv-seriene om Pippi Langstrømpe. Huset befinner seg i dag i fornøyelsesparken Kneippbyn like utenfor Visby på Gotland. Bildet er fra sommeren 1979. Foto: Berit Iren Bjørkqvist 
Det originale huset som ble brukt som Villa Villekulla i filmene og tv-seriene om Pippi Langstrømpe. Huset befinner seg i dag i fornøyelsesparken Kneippbyn like utenfor Visby på Gotland.Bildet er tatt i 1979 før området rundt huset ble særlig oppusset. Foto: Berit Iren Bjørkqvist 
**Villa Villekulla** (svensk: *Villa Villekulla*) er Pippi Langstrømpes hjem i bøkene av Astrid Lindgren.

Pippi bor i Villa Villekulla sammen med apekatten Nilsen og hesten Lille gubben. I nabohuset bor Tommy og Annika. Her sover hun med føttene på hodeputen, baker pepperkaker på gulvet og finner skatter på loftet. Utenfor huset står et tre som en kan plukke brusflasker av.

Referanser
----------

1. ↑  Tove Andersson (2. juni 2018). «50 år etter TV-serien lever Pippi Langstrømpe fortsatt i beste velgående i Villa Villekulla». *Dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 16. april 2019.

| * v
* d
* r
Pippi Langstrømpe |
| --- |
| Personer og miljø | Pippi Langstrømpe • Tommy og Annika • Herr Nilsson • Villa Villekulla  |  |
| Bøker | *Pippi Langstrømpe* • *Pippi Langstrømpe går ombord* • *Pippi Langstrømpe går til sjøs*  |
| Film og tv | *Pippi Langstrømpe (1949)* • *Pippi Langstrømpe (1969)* • *Pippi rømmer med* (1970) • *Pippi Langstrømpe på de syv hav* (1970) • *Her kommer Pippi Langstrømpe* (1973) • *Verdens sterkeste Pippi* (1988) • *Pippi Langstrømpe (1997)* • *Pippi Langstrømpe (TV-serie 1997)* • *Pippi i Söderhavet* (1999)  |
| Sang | «Här kommer Pippi Långstrump» |
| Forfatter og tegnere | Astrid Lindgren • Alice Midelfart • Ingrid Vang Nyman  |
**Kjetil Landrog** (tidligere **Holm Klavenes**; født 27. november 1979) er generalsekretær i Arkivforbundet. Arkivforbundet har som hovedformål å være en interessepolitisk organisasjon for arkivsektoren. 

Han har vært en norsk politiker og representerte Arbeiderpartiet i fylkestinget i Vestfold fylkeskommune. Fra 2007-2011 var han medlem av fylkesutvalget og var leder for kontrollutvalget i Vestfold fylkeskommune 2011-2015.

Fra 1999 til 2007 var han bystyrerepresentant for Arbeiderpartiet i Sandefjord kommune. I perioden 1999-2003 var han medlem av kontrollutvalget. Landrog var medlem av skatteutvalget for Skatt Sør fra 2007-2016 og var medlem i NRKs distriktsprogramråd for fylkene Telemark, Buskerud og Vestfold (NRK Østafjells) fra 2007 og var leder fra 2011 til 2015. Han var styremedlem i Midtåsen AS fra 2008 til 2010.

Landrog var leder i Sandefjord AUF fra 1998 og var fylkesleder i AUF i Vestfold 2000-2002.

Han var styremedlem i Vestfold Arbeiderpartiets 2000-2010 og var nestleder i Sandfjord Arbeiderparti 2005-2007. Han var valgkampleder for Arbeiderpartiet i Sandefjord ved valget i 2005.

Han arbeidet som kommunikasjonsrådgiver i LO-forbundet Forbundet for Ledelse og Teknikk (FLT) 2009-2017. I 2008 var han kommunikasjonskonsulent i Norges Farmaceutiske Forening (NFF) i forbindelse med fagforeningens 150-årsjubileum.

Kjetil Landrog har to bachelor-grader, en i statsvitenskap fra UiO og en i PR- og kommunikasjonsledelse fra Handelshøyskolen BI i Oslo. Han har også en executive mastergrad i kommunikasjon, strategi og ledelse på Executive Master of Management på BI i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑  «Årsmelding 2018 for Arkivforbundet» (PDF). Arkivforbundet. juni 2019. Besøkt 6. november 2019.
2. ↑  Vestfold Arbeiderparti (14. juli 2013). «Nå er kontrollutvalget åpent». Vestfold Arbeiderparti. Arkivert fra originalen 8. mai 2016. Besøkt 28. oktober 2015.
3. ↑  NRK Vestfold (10. desember 2002). «Tommel ned for ungdommens bystyre». NRK Vestfold. Besøkt 28. oktober 2015.
4. ↑  NRK Vestfold (3. mai 2002). «AUF vil sparke styret». NRK Vestfold. Besøkt 28. oktober 2015.
5. ↑  NRK Vestfold (27. mars 2002). «Øker sexpresset». NRK Vestfold. Besøkt 28. oktober 2015.
6. ↑  FLT (29. juni 2016). «Kommunikasjon- og utredningsavdelingen». FLT. Besøkt 29. juni 2016.
7. ↑  «Kjetil Landrog blir ny generalsekretær i Landslaget for lokal- og privatarkiv - Landslaget for lokal- og privatarkiv». Arkivert fra originalen 1. november 2016. Besøkt 1. november 2016.
**Peter Ricardus Møller** (født 1792, død 1849) var en norsk kjøpmann og visekonsul til Danmark. Han var sønn av kjøpmann Hans Thiis Møller og far til kjøpmann Hans Thiis Møller.

Han tok sin handelsutdannelse sammen med broren i København, og vendte tilbake til Molde etter krigshandlingene i 1807. Der overtok han Moldegård (inkludert Bjørset) 19 år gammel, etter at faren var død 20. august 1811. Skipsrederiet han overtok utviklet han bare i beskjeden grad, men satset heller på lokal produksjon: sagbruk, mølle, reperbane, byens første brenneri, og en luefabrikk.

Han ble 18. oktober 1811 gift med Ingeborg Antonette Øwre, datter av byfogden. Sammen fikk de elleve barn. I 1817 fikk han bygget en slupp som han kalte «Selvstendigheden». Dette ble tolket som at han var republikaner.

Fra 1824 var han visekonsul til Danmark.

Referanser
----------

1. 1 2 3   urn.nb.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Bolsøyboka: en natur- og samfundshistorisk skildring av Bolsøy prestegjeld og herred*. [S.l.]: [s.n.] 1948. s. 212.
3. ↑  de Seve, Niels (1992). *Før året 1838: ladested og kjøpstad*. [Molde]: Molde kommune. s. 420. ISBN 8299234425.
4. ↑  de Seve, Niels (1992). *Før året 1838: ladested og kjøpstad*. [Molde]: Molde kommune. s. 415. ISBN 8299234425.
**Villa fyr** er et nedlagt ledfyr ved havstykket Folda i Flatanger i Trøndelag.

Villa ble anlagt som kullblussfyr i 1839, og ble ombygd for drift med flytende brensel 1859. Fyret ble nedlagt 1890, og lyktehus av jern og linse – som ble montert i 1859 – ble flyttet over til Nordøyan fyr.

Villa var det første fyr som ble opprettet nord for Trondheimsfjorden. Det ble bygget i alt seks kullbussfyr i Norge mellom 1802 og 1839, og Villa antas å være det sist bygde kullblussfyr i verden, og trolig også det som senest var i drift. Villa er det best bevarte.

Fyrtårnet er 15 meter høyt, bygd i granitt, kleberstein og tegl; sekskantet med hvelvede trekkanaler i alle sider, enkelte av dem er delvis igjenmurt. En forseggjort støpejernstrapp fører opp til inngangen på fyret. Fyrstasjonen omfatter også assistentbolig og ruiner etter vokterbolig, gjerder, uthus, kullager og smie. Tidligere losstasjon og dagens naust, som er brukt som merkenaust, ligger ved havnen på Villa lenger øst. Tidligere lå også et naust inne i vågen innenfor havnen.

Eksterne lenker
---------------

* flatanger.kommune.no Severdigheter og kulturminner – Villa fyr
* fyr.no
* «Villa fyr». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

| * v
* d
* r
Fyr i Trøndelag |
| --- |
|  | Agdenes fyr (nedlagt) **·** Asenvågøy fyr **·** Buholmråsa fyr **·** Børøyholmen fyr (nedlagt) **·** Ellingråsa fyr (nedlagt) **·** Finnvær fyr (nedlagt) **·** Halten fyr **·** Kaura fyr **·** Kjeungskjær fyr **·** Kya fyr **·** Gjæslingan fyr **·** Grinna fyr **·** Nordøyan fyr **·** Nærøysund fyr (nedlagt) **·** Prestøy fyr (nedlagt) **·** Rødberg tåkeklokke (nedlagt) **·** Sklinna fyr **·** Sletringen fyr **·** Sula fyr **·** Tarva fyr (nedlagt) **·** Terningen fyr **·** Villa fyr (nedlagt) **·** Vingleia fyr | Norges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
**Kjetil Hasselberg** (født **Kjetil Peder Tveit Hasselberg** 27. mars 1966) er en norsk komiker og programleder i humorprogrammet *Kjetil & Kjartan Show* på TV 2. Han er utdannet lektor i språkfag (Cand.philol) og har også bedriftsøkonomi i sin fagkrets.

Liv og virke
------------

Hasselberg er utdannet med hovedfag innen språk, og arbeidet som lektor på Norges Toppidrettsgymnas i Bærum fra 1993–1999. 

Han vokste opp delvis i Oslo og delvis i Sørumsand, og gikk på Horten videregående skole. I 1990 tok han over tysk-undervisningen for et kurs på grunnfag ved Universitetet i Oslo. Her møtte han Kjartan Eide som var tysk-student. De fant tonen, og året etter studerte de engelsk sammen.

Fra 1999 arbeidet Hasselberg og Eide med ulike ideer for TV-show, og i 2001 opptrådte de første gang sammen på TV i «Senkveld med HC og Tommy» på TV 2. De hadde innslag med skjult kamera stunts. Dette ble deres første betalte jobb som komikere.

### Antimobbing

I 2004 tok Hasselberg og Eide et standpunkt mot en humortrend med Torsdagsklubben i spissen, der komikere ble beskyldt for å drite ut andre i sitt arbeid med å skape underholdning. Hasselberg fortalte om sin egen fortid som mobbeoffer, og kritiserte en form for humor som han mente var med på å legitimere en mobbekultur blant skoleelever.

Etter mobbeutspillet ble komikerlærerne Hasselberg og Eide sendt rundt i norske skoler med en antimobbekampanje som varte i to år.

Høsten 2007 startet Hasselberg og Eide et sceneshow på Christiania Theater kalt «The all right show».

### Kjetil og Kjartan show

Utdypende artikkel: Kjetil & Kjartan Show

I februar 2003 ble Hasselberg og Eide kjøpt av TV 2 og *Kjetil og Kjartan show* fikk sin TV-premiere.

Referanser
----------

1. 1 2  Thomas Marthinsen (21. mars 2006). «Antimobberne». Dagbladet.no. Besøkt 24. oktober 2007.
2. 1 2  Thomas Karlsen (19. september 2007). «To ville menn». Aftenposten / Oslopuls.no. Besøkt 24. oktober 2007.
3. ↑  Camilla Norli, Mari Glans (3. september 2004). «Mobbehumor er feigt!». VG.no. Besøkt 24. oktober 2007.

Eksterne lenker
---------------

* www.kjetilogkjartan.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Hajdúdorog eparki** er et gresk-katolsk eparki (bispedømme) i Ungarn. Sammen med eksarkatet Miskolc utgjør det **den ungarske gresk-katolske kirke** (eller *ungarsk-katolske kirke*), som er én av den katolske kirkens 23 særkirker. Kirken følger den bysantinske ritus og bruker kirkeslavisk og ungarsk som liturgisk språk, men anerkjenner paven som religiøst overhode. Den ungarske gresk-katolske kirke har omtrent 290 000 tilhengere, hovedsakelig i Ungarn og Nord-Amerika. Bare ca. 3 % av den ungarske befolkningen er gresk-katolsk, og kirken er dermed betydelig mindre enn den romersk-katolske kirke (52 %).

Historie
--------

Det nordøstlige Ungarn var lenge et område med en rutensk gresk-katolsk minoritet. På det kirkelige plan var denne underlagt det rutensk-katolske eparkiet Mukatsjeve. På slutten av 1800-tallet ba de ungarske gresk-katolikkene paven om et eget bispedømme, noe pave Pius X innfridde i 1912 med opprettelsen av Hajdúdorog eparki for de 162 gresk-katolske sognene i Ungarn, som ble dermed ble løst fra Mukatsjeve eparki og fikk status som egen ungarsk særkirke.

Etter grenseforandringene som fulgte på første verdenskrig, ble Hajdúdorog eparki redusert til 90 sogn. Til gjengjeld hadde 21 av eparkiet Prešovs og ett av eparkiet Mukatsjeves sogn havnet i Ungarn. Disse ble i 1924 sammenfattet som eksarkatet Miskolc, som opprinnelig ble betraktet som rutensk gresk-katolsk, men som nå regnes til den ungarsk gresk-katolske kirken. Siden andre verdenskrig har eparken av Hajdúdorog samtidig utøvd funksjonen som eksark av Miskolc.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Hungarian Catholic Archeparchy of Hajdúdorog – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Katolske bispedømmer i Ungarn |
| --- |
| Debrecen-Nyíregyháza **·** **Eger** **·** **Esztergom-Budapest** **·** Győr **·** HAJDÚDOROG **·** **Kalocsa-Kecskemét** **·** Kaposvár **·** MISKOLC **·** *Pannonhalma* **·** Pécs **·** Szeged-Csanád **·** Székesfehérvár **·** Szombathely **·** Vác **·** **Veszprém** | Ungarns bispedømmer |
| (erkebispedømmer i fet; gresk-katolske bispedømmer i kapitéler; territorialabbedi i kursiv) |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CatolicDiocese
 |
**Villa Senar** er navnet på en eiendom ved Vierwaldstättersee i Sveits som komponisten Sergej Rakhmaninov fikk bygget i 1932. Navnet stammer fra de to første bokstavene i hvert av fornavnene til ekteparet, etterfulgt av første bokstav i etternavnet: **Se**rgej/**Na**talia **R**akhmaninov.

Eiendommen var utformet for å minne dem begge om hjemlandets kjære Ivanovka, Rakhmaninov-familiens faste sommerresidens som flittig var i bruk før revolusjonen i 1917. Ved Senar ble det blant annet anlagt både park og en flott rosehage. Familien tilbrakte hver sommer her fram til deres endelig utvandring til USA i 1939 på grunn av krigsutbruddet. To av Rakhmaninovs aller største verk ble skrevet her; Paganini-rapsodien (1934) og hans tredje symfoni (1936). Flere kjente russiske personer besøkte villaen, deriblant Ivan Bunin og Vladimir Horowitz. Rakhmaninov selv forlot Senar for godt den 16. august 1939 for å sette kurs mot Paris og senere New York. Han døde av kreft fire år senere, 69 år gammel.

Kilder
------

* En artikkel om Villa Senar fra *windowstoworldhistory.weebly.com*
**North York Moors** er en nasjonalpark, opprettet 1952, i det nordlige England. Den er 1436 km² stor, og har et av de største områdene med myrlandskap med lyngvekst i Storbritannia. 80% av området er i privat eie, og 40% er dyrket mark. På tre sider er det avgrenset av bratte klipper, mens det på østsiden når den bratte Yorkshirekysten. Det dekker et areal på 1 430 km2, og har en befolkning på 23 380 innbyggere.

Nasjonalparken er særlig populær blant fotturister, med et nettverk av omkring 2300 km stier som er åpne for allmenn ferdsel. Det meste av området ellers er også åpent under *Countryside and Rights of Way Act 2000*. Blant de mest populære turveiene er Cleveland Way som går rundt heiene og har en strekning langs kysten, og Lyke Wake Walk, som går rett gjennom hjertet av heiene. 

Det er også muligheter for sykling, både tur- og terreng-, og ridning. De bratte klippene i utkanten av parken er populære for hanggliding. 

Det er få større bosetninger innenfor parken. Byen Whitby, med nærmere 14 000 innbyggere, regnes som områdets «hovedstad». Den er forbundet med Middlesbrough via jernbane gjennom Esk Valley. Denne linjen er ved Grosmont forbundet med North Yorkshire Moors Railway, en av Storbritannias mest populære og pittoreske bevarte jernbaner. 

Heiene har ikke endret seg mye siden parken ble åpnet, og brukes ofte som bakgrunnsmiljø for britiske filmer og TV-serier. Den mest kjente er ITVs serie *Med hjartet på rette staden*. I filmene om Harry Potter ble North Yorkshire Moors Railway brukt i flere scener.

Referanser
----------

1. ↑   «North York Moors National Park Facts and figures», *North York Moors National Park Authority*.

Eksterne lenker
---------------

(en) North York Moors – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* North York Moors hos Wikivoyage

  


| * v
* d
* r
Nasjonalparker i Storbritannia |
| --- |
| England og Wales | Brecon Beacons **·** The Broads **·** Dartmoor **·** Exmoor **·** Lake District **·** New Forest **·** North York Moors **·** Northumberland **·** Peak District **·** Pembrokeshire Coast **·** Snowdonia **·** Yorkshire Dales **·** South Downs | Storbritannias flagg |
| Skottland | Cairngorms **·** Loch Lomond and the Trossachs |
| Nord-Irland | *Ingen nasjonalparker* **·** (Foreslått: Mournefjellene) |
| *Se også Area of Outstanding Natural Beauty* |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Kjetil Løndal** (født 1907 i Tuddal, død 1987 i Oslo) var en storspelemann fra Telemark.

Kjetil vokste opp i Tuddal, og fikk lært mye spel av faren, Svein Løndal. Senere fikk han lære av Torstein Grotbekk, Johannes Dahle, Torkjell Haugerud og Henrik Gjellesvik.

Han flyttet til Oslo i 1939 og arbeidet i mange år som vaktmester i et område som omfattet deler av Casparisgate og Uelandsgate. Kjetil Løndal ble også tilkalt når vaktmesteren i Nordahl Bruns Gate 22, Talleiv Røysland, sto fast med et problem. Som vaktmester var Kjetil populær blant barna i gården, og kom til å bli en viktig inspirasjon for Lillebjørn Nilsen, som vokste opp på samme sted.

Fra 1945 til 1980 var Kjetil Løndal musikalsk leder for spelgruppa i Laget for Folkemusikk, og et par år også formann i laget. I to år satt han også som formann for Landslaget for spelemenn. I løpet av denne tida var han fast spelemann i Telelaget, og danselærer samme sted.

Kjetil var grundig, og sørget alltid for å holde fela i god stand. Når Laget skulle spille sammen, var han omhyggelig med at alle spelemennene hadde stemt felene sine skikkelig. Han var opptatt av at samspelet skulle låte best mulig. Som konsertspelemann var han ofte uslåelig. Han vant Landskappleiken fire ganger i 1956, 1958, 1959 og i 1966. Han var og god danser, og er den eneste som både har vunnet landskappleiken i spel og i dans.

Kjetil Løndal er representert på flere plater. Til hundreårsjubileet i 2007 foreligger det en solo-CD med toppspel av Kjetil Løndal.

Det er Kjetil Løndal som har preget den mest kjente varianten av hallingen *Sevliden*, etter en legendarisk omkamp med Hauk Buen på Vårlengtstemnet i Porsgrunn i 1964. De fleste spelemenn som lærer seg den slåtten, spiller den etter mønster av denne framføringen. 

Kjetil Løndal fikk i 1977 på sine eldre dager Kongens fortjenstmedalje i gull.

Referanser
----------

1. ↑  «Hardingfelespiller av ypperste klasse hedres med minnekonsert». Norsk folkemusikk- og danselag. 8. november 2007. Arkivert fra originalen 6. februar 2017. Besøkt 6. februar 2017.
2. ↑  Tildelinger av ordener og medaljer. *kongehuset.no* (side besøkt 26. februar 2016)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** KulturNav **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Peter Rohwein** (født 26. juni 1962 i Isny) er en tidligere tysk skihopper som representerte Vest-Tyskland. Siden 8. oktober 2004 har han vært forbundstrener for det tyske hopplandslaget.

Som aktiv utøver begynte han kombinert, men gikk etter hvert over til spesialhopprenn. I 1981 ble han tysk ungdomsmester, og i 1984 ble han tysk mester i 90-metersbakken i Ruhpolding.

Som hopper deltok han i flere internasjonale mesterskap. Han var med på det tyske laget som kom på sjetteplass i laghoppingen under VM 1987 i Oberstdorf, en plassering de kopierte under OL 1988 i Calgary,

Fra 1980 til 1988 deltok han i hoppuka. Hans beste individuelle plassering i verdenscupen var to sjetteplasser i Chamonix (1985) og Engelberg (1982). Han la opp sin aktive karriere etter Vinter-OL 1988, og samme år ble han en del av det tyske trenerteamet.

Fra 2000 til 2004 var han hopptrener for Tysklands kombinertlandslag, før han i 2004 avløste Wolfgang Steiert som forbundstrener for hopplandslaget.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (de) Peter Rohwein – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Peter Rohwein – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Peter Rohwein – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Peter Rohwein – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |
**Peter Rost** (født 29. juni 1951 i Leipzig) er en tidligere østtysk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.

Rost ble olympisk mester i håndball under Sommer-OL 1980 i Moskva. Han var med på det østtyske laget som vant håndballturneringen for menn foran Sovjetunionen og Romania. Øst-Tyskland vant fire kamper og spilte uavgjort 14-14 mot Ungarn i gruppespillet. De vant gruppe-A og var dermed kvalifisert for finalen. I finalen møtte de Sovjetunionen som vant gruppe-B. Finalen, som ble spilt 30. juli 1980, endte med østtysk seier med 23-22. Rost var lagkaptein på OL-laget. Han spilte totalt 216 landskamper for Øst-Tyskland og scoret 339 mål.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - **Gull** i håndball menn Øst-Tysklands flagg Øst-Tyskland

Eksterne lenker
---------------

* (de) Peter Rost – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Peter Rost – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Peter Rost – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Munzinger (sport)
 |
**Sikkimlerk** (*Larix griffithi*, *Larix griffithiana*) er et bartre i lerkeslekta av furufamilien (Pinaceae). Det er et slankt, konisk bartre med opprette grener som har nedhengende ungskudd.

Arten blir inntil 20 m høy, diameter inntil 80 cm. Barken er lyseabrun, unge skudd med brun eller gulbrun bark, fint hårete og nedhengende med knopper. De mørkegrønne nålene er 2–4 cm lange og skinnende. Om høsten blir bladene gule eller gul-røde og felles. Konglene lange, inntil 7–10 cm, og slankt oppstående, mørkebrune med 50–100 åpne og nedbrettede skjell. Modnes til en mørk purpur og siden mørkebrun kongle på fem til syv måneder. Gamle, gråbrune kongler kan henge på i flere år.

Trær lengre nordøst – i Bhutan og Tibet, har i senere år blitt skilt ut som arten ***Larix kongboensis*** (Mill 1999) – de har mindre kongler på 3-5 cm. Arten er akseptert av *Flora of China*, men ikke av de brede forskningsmiljøer utenfor Kina.

Utbredelsen er i det østlige Himalaya og Tibet. Det ble innført til Storbritannia i 1848, og er en sjelden gjest i parker og hager i Europa.

Litteratur
----------

* A. Mitchell (1977). *Trær i skog og hage*. Oversatt av I. Gjærevoll. Tiden. s. 122–123. ISBN 82-10-01282-7.
* «*Larix griffithii*». *Flora of China*. Besøkt 27. desember 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sikkimlerk* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Sikkimlerk* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Sikkimlerk* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Sikkimlerk* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Larix griffithii* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Larix griffithii* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Larix griffithii* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

Sikkimlerk i fjellhabitat.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
> Hallo Telenor, kan du hjølpe meg no?  
> 
> Hallo Telenor, eg irritera meg so.  
> 
> Eg bur ei mil ifrå sentrum på eit bruk uppi ein dal.  
> 
> Eg har heimekontor der eg prøve å drive ein gard.  
> 
> I kommuna eg bur har dei lagt ut tabella og kart.  
> 
> Det er fint for dei som kan surfe med skikkeleg fart.  
> 
> Men her heime åt me, so skrøpeleg.  
> 
> Det e no så mangt e sku lasta ned.  
> 
> Det kan e ikkje få te, det går for sakte!
> 
> 
> Fra *Hallo Telenor*
> 
> 

**«Hallo Telenor»** er en sang av det norske bandet Hellbillies. Melodien har i likhet med flere av bandets hits bånd både til folkemusikk og moderne pop/rock. Teksten er et bygdepolitisk innspill til debatten om bredbåndsforbindelse til distriktene.  Teksten er forfattet av bandmedlem Arne Moslåtten og ble raskt en radiohit etter lanseringen. Saken fikk så stor betydning at Telenor valgte å svare på den i sin intern-avis Telenormagasinet.
Sangen er senere brukt som ventemusikk hos Telenor kundeservice.

Se også
-------

* Hellbillies

Referanser
----------

1. ↑  «Ap vil ikke betale Odd Rogers datadrøm». Nationen. 12. november 1999. Besøkt 9. april 2021.
2. ↑  «Norge skal samles til ett digital-rike». Dagbladet. 11. november 1999. Besøkt 9. april 2021.
3. ↑  «Hallo igjen, Telenor». Telenormagasinet. 2008. Arkivert fra originalen 29. januar 2008. Besøkt 9. april 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Hellbillies heimeside

Portal: Litteratur
Kjøpesenteret Solsiden (bak t.v.) ligger på Nedre Elvehavn.
**Nedre Elvehavn** er en bydel i Trondheim på nordsiden av Bakke bru som avgrenses av Innherredsveien, Nidelva og Dyre Halses gate. Bydelen var tidligere et industriområde hvor man fant Ørens Mekaniske Værksted og Trondhjems Mekaniske Værksted, men som fra rundt 2000 huser boliger, kjøpesentere og næringslokaler.

Området blir ofte kalt «Trondheims Aker Brygge», fordi begge steder er tidligere verkstedsområder som nå er bygd om til områder med service, handel, boliger, kontorer, kaféer og uterestauranter. Nedre Elvehavn ble i løpet av ti år rundt 2000 bygd om til et av byens mest populære områder for handel, næring og å bosette seg.

På Nedre Elvehavn ligger blant annet kjøpesenteret Solsiden, med cirka 60 ulike butikker og kaféer. Området har også store parkeringshus, museum og det tidligere Dokkhuset brukes nå som konserthus for jazz og kammermusikk. Området har over 5 000 fastboende, og er ikke fullt utbygd. Det har et moderne hotell, Scandic Solsiden. Scandic Nidelven (tidligere Rica Nidelven) ligger på motsatt side av elva med gangforbindelse via Verftsbrua.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nedre Elvehavn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GeoNames
 |
**Spesielle navn** er navn som bryter med navnetradisjon i en kultur. I norsk navnetradisjon har det ikke vært vanlig å la naturfenomen gi grunnlag for navn. Derfor har folk reagert på jentenavnene *Nordøsta*, *Storma* og *Orkane*, som sannsynligvis ble gitt fordi de aktuelle jenten ble født mens det var uvær. (*Nordvesta Orkana* er en vanlig referanse til disse navnene.) Heller ikke navn etter oppfinnelser og nyanskaffelser har vært godtatt, og *Rullgardina* kommer derfor også i gruppen spesielle navn. 

I Norge har man hatt en navnelov for å regulere slike forhold.

Noen spesielle navn
-------------------

* Brfxxccxxmnpcccclllmmnprxvclmnckssqlbb11116
* Espen Thoresen Hværsaagod-Takkskalduha
* Esben Esther Pirelli Benestad

Referanser
----------

1. ↑  «Navn fra havet: Nordstjerna, Storma». NRK. 29. april 2003. Besøkt 30. juli 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Lov om personnavn – Navneloven
* Uvanlige navn i folketellingen 1801
* Navn - et innlegg på Nursenet i 1995 av Siri M. Blesvik[*død lenke*]
Kart over Hallstatt-kulturens utbredelse
Funn fra Hallstatt
**Hallstattkulturen** er en av de viktigste periodene i europeisk bronsealder. Perioden har fått sitt navn etter de rike funnene fra Hallstatt i Østerrike.

Kjennetegn og levninger
-----------------------

Bosetningen i Hallstatt drev gruvedrift i saltforekomstene i området, fra 800-tallet til 400-tallet f.Kr. Utsmykningen og dekorasjonsstilen i gravgodset er karakteristisk og finnes spredt over store deler av Europa. Et østlig område med Kroatia, Slovenia, vestre Ungarn, Østerrike, Mähren og Slovakia skilles vanligvis fra det vestlige området som omfatter nordre Italia, Sveits, østre Frankrike, søndre Tyskland og Böhmen. Arkeologer har identifisesrt ulike stiler som ble utviklet i perioden. Den eldre perioden *Hallstatt C* karakteriseres av sverd av bronse og følges av perioden *Hallstatt D* da kun dolker eller kniver ble lagt ned i gravene. Også keramikken og smykkene er forskjellige i periodene.

Hallstattkulturen ble antakeligvis spredt gjennom forflytning av folk og gjennom sosiale kontakter og nådde på denne måten helt ned til Den iberiske halvøy, til Storbritannia og Irland. Deler av denne utvekslingen har antakeligvis skjedd i eller mellom keltiske folkegrupper. Det finnes bevis for handel med Hellas gjennom svartmalt leirgods fra Attika i høystatusgraver fra den senere delen av Hallstattperioden – antakeligvis importert via Marseille. Andre importerte luksusvarer er elfenben og antageligvis vin. 

I det sentrale området og nærmere slutten av perioden gjenfinnes svært rike graver i store gravhauger nær restene av festninger og boplasser på høyder. Der finnes det ofte seletøy for hester. Stridsvogner forekommer i graver i Býčí skála, Vix og Hochdorf, og til og med i Yorkshire, England. I Frögg (Kärnten) har man funnet en modell av en slik stridsvogn lagd i bly.

Forsvarsanleggene omringer ofte boplasser, og innenfor finnes ofte rester av smievirksomhet i bronse, sølv og gull. Typiske slike plasser er Heuneburg med sine ni svært store hauger, Mont Lassois i østre Frankrike der den rike graven i Vix finnes, og en bygdeborg i Molpir i Tsjekkia.

Utsmykningene i hallstattstilen inkluderer rikt smiverk i bronse og gull og steler i stein som den velkjente *krigeren fra Hirschlanden*.

Hallstattkulturen etterfølges fremfor alt av La Tène-kulturen, men i nord av Jastorfkulturen.

Kilder
------

* Vierrädrige Wagen der Hallstattzeit. RGZM Mainz, 1987.

Eksterne lenker
---------------

* Halstatt Culture

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Österreichisches Musiklexikon **·** GND **·** LCCN **·** HDS **·** NKC
 |
**GPS for synshemmede** er tekniske hjelpemidler med GPS som gir blinde og svaksynte en mulighet å bevege seg i ukjente omgivelser uten ledsager. GPS kan brukes av den blinde personen som orienteringshjelpemiddel som supplement til den hvite stokken eller førerhund. Det finnes spesielle GPS-mottakere på markedet som gir tilbakemeldinger med syntetisk tale. Det er vanligvis informasjon om hvor man befinner seg, som gateadresse og punkter av interesse. (museer, minibanker, butikker med mer) Teknologien kan også brukes til å finne veien langs en rute som kan legges inn på forhånd.

LoroDux-prosjektet har basert seg på OpenStreetMap og Java-plattform for å kunne få tilgang til gratis kartmateriale. OpenStreetMap har på sin side et prosjekt for å tilrettelegge kartmaterialet sitt for funksjonshemmede ved å legge inn ekstra informasjon. Denne ekstra informasjonen beskriver tilgjengelighet for synshemmede ved å for eksempel merke gangveier med taktile tegn, trafikklys med lydsignal og informasjonstavler i punktskrift. Til bevegelseshemmede kan man legge inn informasjon om trapper, alternative ramper, heis og tilgjengelige innganger.

Eksterne lenker
---------------

* Prosjekt "GPS for synshemmede" ledet av MediaLT: GPS for synshemmede
* Statped Huseby Skriftserie GPS og nedsatt syn[*død lenke*]
* GPS for blinde – Trekker Breeze:
**Kari Borg Mannsåker** (1922–1998) var en norsk programleder og programskaper i NRK TV og radio. Hun arbeidet i flere avdelinger og lagde en rekke portrettprogrammer i løpet av de 40 år hun var ansatt der.

Mannsåker var utdannet lærer. I 1947 begynte hun ved radioens barne- og ungdomsavdeling, en avdeling som var i ferd med å bygges opp av Lauritz Johnson. Hun var aktivt med i oppbyggingen og lagde flere hørespillserier av kjente barnebøker. Senere overtok hun ansvaret for ungdomsprogrammene. Hun lagde også program for voksne, særlig intervju med kjente personer. Et intervju hun gjorde med Gary Cooper i 1955 fikk store avisoppslag. I 1959 gikk hun over til fjernsynsavdelingen, først til Underholdningsavdelingen og senere til Opplysningsavdelingen, der hun ble redaksjonssekretær i 1973. Hun var opptatt av litteratur og sentrale samfunnsspørsmål i sine intervjuer. Hun var programleder for spørreprogrammet *På ære og samvittighet* og kunstprogrammet *Atelier Marienlyst*. Hun gikk av med pensjonen i 1989.

Mannsåker var medlem av foreningen for Nordens styre, Voksenopplæringsrådet og den Norske nasjonalkomisjonen for UNESCO. Hun skrev flere artikler om kvinnesak, mediespørsmål og andre aktuelle temaer. Hennes favorittdikter var Karin Boye, som hun ofte siterte.

Hun ble i 1949 gift med dr. philos. Jørund Mannsåker.

Referanser
----------

1. 1 2   Historisk befolkningsregister, www.histreg.no, besøkt 1. august 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Digitalarkivet, www.digitalarkivet.no, besøkt 1. august 2022[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Aftenposten - Nekrologer (27.7.1998, s.13)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
North Vancouver sett fra Vancouver
North Vancouver distrikt i Metro Vancouver. Byen er innkapslet innenfor distriktet.
**North Vancouver** er et område på nordsiden av Burrard Inlet i Metro Vancouver i Canada. Det består av to kommuner: **North Vancouver by** (med 47.463 innbyggere) og **North Vancouver distrikt** (med 86.954 innbyggere). Distriktet omringer byen på tre sider, og grenser ellers til West Vancouver i vest, Valgområde A i nord og fjorden Indian Arm i øst. I dagligtale skilles det sjelden mellom de to kommunene, og det er ingen synlige grenser grunnet en sammenhengende utbygging.

De to kommunene har et omfattende samarbeid, som inkluderer felles skoledistrikt, friområdeforvaltning og politi. Det har vært flere forslag om å fusjonere kommunene, uten at disse har ført frem. Byen fungerer som det mest urbane stedet, dominert av tettbebyggelse og kommersiell aktivitet. Langs Burrard Inlet er det havne- og industrianlegg. Byen fungerer også som sentrum for distriktet, som har mer forstadsutbygging dominert av eneboliger. North Vancouver har personfergeforbindelse til Vancouver med SeaBus. Jernbanen tidligere kalt BC Rail (nå en del av Canadian National Railway) terminerte sine tog i North Vancouver. Området har hovedtyngden av den omfattende film- og tvproduksjonsindustrien i Vancouver.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
*Waterfall* (2001) i Västra Hamnen i Malmö Foto: Bengt Oberger 
**Kari Cavén** (født 13. mars 1954 i Nyslott) er en finsk billedhugger, som omtales som «en av de mest respekterte finske moderne billedhoggere i sin generasjon».

Han er opprinnelig utdannet maler, men vendte seg tidlig til skulptur og installasjoner basert på gjenbruk av tre, metall, plast etc. Hans arbeid har ofte et lekent, oppfinnsomt preg: «Slumpen, lekfullheten och humorn är återkommande motiv, liksom förhållandet mellan ord och bild». På 1980-tallet arbeidet han særlig i tre, men senere har han også inkludert metall og plast. Han har utdannelse fra kunstskolen Vapaa taidekoulu 1976-77, fra Aalto-universitetets konstindustriella högskola i Helsingfors 1977-78 og fra Finlands Kunstakademi 1978-82. Hans første separatutstilling var på kunstmuseet i Kuopio 1983.

> Förändringar i tingens fysiska verklighet har alltid utgjort det huvudsakliga temat i Kari Cavéns konstnärliga begrundan. Den bortglömda materien har genom hans händer transformerats till någonting helt annat där ursprunget uppenbarat sig med en ny innebörd. Det vardagliga har på så sätt förlänats ett nytt slags liv där nyanser är av stor vikt.
> 
> 
> Leena Kuumola
> 
> 

Kari Cavén representerte Finland på Veneziabiennalen 1990, og på biennalen i São Paulo 1987. Han har hatt separatutstillinger i Sverige, Nederland og Tyskland foruten i hjemlandet. I Norge har han deltatt i kollektivutstillinger på Galleri F15, Vestfossen og Hordaland prosjektgalleri. Han er innkjøpt av ca 30 kunstmuseer i Sverige og Finland, mest fremtredende Kiasma og Moderna Museet.

Hans offentlige arbeider omfatter blant annet *Kokapell* (1993) i Vanås slotts skulpturpark, *Kort ö* (1997) i malt stål, betong og naturmaterialer i bydelen Mejlans, Helsingfors, \**Waterfall* (2001) i Malmö, *Skogsdunge* (2002), flaggstenger, i Umedalen Skulptur, *Naughty ducks*/*Tuhmat Ankat* (2007) i tre, jern og plastender, ved Svenska kulturfonden, Helsingfors. Han har også bidratt til Skulpturlandskap Nordland med installasjonen «Idag, imorgen, alltid» i Beiarn.

Referanser
----------

1. ↑   Finnish National Gallery artist ID 92AD8B1D-60A9-4E02-982B-8B926E82FD90, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Finst-norsk kulturinstitutt[*død lenke*]
3. ↑  Kiasma[*død lenke*] om Caven
4. ↑  Om en utstilling i Galleria Sculptor i Helsingfors, HBL 2008-08-30
5. ↑  Galleri Anderson[*død lenke*], bilder og cv
6. ↑  Helsingfors bys kunstmuseum om *Kort ö*
7. ↑  skulpturlandskap.no Arkivert 14. juni 2012 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kari Cavén – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Uppslagsverket Finland **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** ULAN
 |
Elvesystemet som Yarkand (Yarkant) inngår i.
**Yarkand** (kinesisk: 叶尔羌河; pinyin: *Yèěrqiāng Hé*; uigurisk:يەكەن دەرياسى) er ei elv i den autonome provinsen Xinjiang i vest-Kina. Den er omtrent 970 km lang.

Yarkand er det lengste tilløpet til elva Tarim, og har sitt utspring i Karakorum-passet mot grensen til Kashmir. Derfra renner den i nordøstlig retning gjennom høyfjellene, og renner deretter ned i den vestligste delen av Tarimbekkenet. Den passerer gjennom byen Yarkand, som ligger på 1 270 meters høyde og er oppkalt etter elva, og derfra mot nordøst gjennom den nordvestlige delen av ørkenen Taklamakan, hvor Yarkand løper sammen med elva Kashgar (Kaxgar). Etter samløpet renner elva videre mot nordøst, og rundt 370 km lengre nede, sør for byen Aksu renner Yarkand sammen med elvene Aksu og Khotan (Hotan), og danner ved dette samløpet elva Tarim.

Fra Yarkandelva rant det på 1950-tallet årlig 1-1,5 milliarder m³ vann inn i Tarim, men fra 1979 av har det bare sporadisk kommet vann fra Yarkand inn i Tarim. Som en konsekvens av dette var 59 % av poppelbestanden ved Tarim-elva død innen 1993.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
**Voltige** er en sport som ofte beskrives som en blanding av turn og dans på en hest i bevegelse. Dette er en konkurransesport som er forholdsvis lite kjent i Norge, men mer utbredt i land som Tyskland, Sverige og Frankrike. I voltigekonkurranser konkurreres det individuelt, i lag og i par (pas-de-deux). Det meste foregår i galopp (nybegynnerklasser er ofte i skritt), og hesten beveger seg i en volte (sirkel) imens den blir kontrollert av en longør. 

En voltigekonkurranse består av *obligatoriske øvelser* og en *kür*
De obligatoriske øvelsene er (i internasjonalt program) grunnsits, fane, mølle, saks, stående og flanke. Disse øvelsene blir bedømt med karakter fra 1 til 10, hvor 10 er det beste. Kür er et program bestående av øvelser man selv velger, som blir bedømt etter utførelse, vanskelighetsgrad og komposisjon. I lagkür er det 2 eller 3 mennesker samtidig på hesten. 

Hesten får også en egen karakter i konkurranser, ut fra hvor godt og stabilt den går.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vaulting – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Hjemmesiden til Søndre Nordstrand voltigelag, med info om sporten og bilder
* Det amerikanske voltigeforbundet
* British Equestrian Vaulting

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC
 |
**Volumetrisk pakkemaskin** er et forholdsvis enkelt apparat beregnet på å pakke f.eks. kunstgjødsel, mais eller ris i stadariserte sekker på f.eks. 50 kilo. Apparatet, eller maskinen, er basert på det prinsipp at at gitt volum tilsvarer en gitt vekt. Pakkemaskinen består av en silo og et justerbart kammer hvor den ene vegg kan flyttes og på den måten endre kammerets volum, alt i henhod til den spesifikke vekt på det som skal pakkes. Over kammeret er det en silo hvor bulklasten bli tømt.

En volumetrisk pakkemaskin er mobil og lett flyttbar og brukes oftest i forbindelse med import av bulkvarer. Den typiske anvendelse er pakking av ris eller kunstgjødsel som importeres under hjelpeprogram gjennom bistandsorganisasjoner og Verdens matvareprogram
Pakkeaskinen plasseres i havner, nær skipsiden slik at skipets kraner kan benyttes. Bulklasten tømmes over i siloen rett over kammeret. Når kammeret er fullt stenges tilførsel og man åpner til sekken som er plassert under.

Maskinen ble utvikket ved Norsk Hydros (nå Yara)s kunstgjødselfabrikk på Herøya"

Pakkemaskinen betjenes av et lag på tre til fire personer og er ikke avhengig av tilførsel av elektrisitet eller annen kraftkilde, med mindre det brukes en håndholdt symaskin, ellers kan sekkene syes for hånd.
**Per Hilleren** (født 1906 på Veitastrond i Luster i Sogn og Fjordane, død 1994) var en norsk forfatter og predikant. 

Hilleren ga ut om lag 50 bøker fra debuten i 1928 med *Kveldssol. Eit prosadikt*. Ofte er kampen mellom det lyse og det mørke tema.[] Mange bøker er gitt ut i flere opplag og på flere språk. Gjennombruddet kom i 1939 med romanen *Gull og kjærlighet* som var et oppgjør med Hitler og nazismen. De fleste utgivelsene til Hilleren har vært i romanform, men han har også gitt ut novellesamlingen *Medan heggen blømer*, og noen av foredragene hans kom i bokform i *Tid og rødmer*.

Hillerens verker har en kristen grunntone.[] Religiøse brytninger i enkeltmennesket og bygdesamfunnet er viktige temaer.[] Man finner også naturskildringer i bøkene hans. *Rachel* fra 1959 er en roman fra det nye Israel. Romanen *Det blåser på heia* fra 1947, skildrer vekkelsene på Vegårshei i siste halvdel av 1800-tallet. Den selvbiografiske *Minneskog* forteller om hans liv og virke som forfatter og forkynner. Han har også skrevet bøker for barn.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 1055770232, besøkt 16. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
**Salmanassar V** (akkadisk: *Šulmanu-ašarid*; hebraisk: שַׁלְמַנְאֶסֶר; gresk: Σαλαμανασσαρ, Salamanassar; latin: *Salmanasar*) var konge av Assyria fra 727 til 722 f.Kr. Han nevnes første gang som guvernør av Zimirra i Fønikia under styret til sin far, kong Tiglat-Pileser III av Assyria.

Da hans far døde rykket Salmanassar fram og overtok tronen i Assyria på den 25. dagen av *tebet* (den tiende måneden i den jødiske kalenderen) i år 727 f.Kr. Han endret da sitt opprinnelig navn Ululayu til «Salmanassar» («ild-dyrker»)  Selv om det har vært hevdet at han fortsatte å benytte navnet Ululayu som kongsnavn i posisjonen som konge av Babylonia, har det ikke vært funnet bekreftelser på dette i noen autentiske offisielle kilder.

Opprøret i hovedstaden Samaria (Šomron) i kongedømmet Israel (nordriket) skjedde under hans styre, men under beleiringen av den jødiske opprørsbyen, døde han den 12. *tebet* 722 f.Kr. og kronen ble da overtatt av hans bror Sargon II.

Navnet Salmanassar er det som er benyttet for ham i Bibelen, som legger skylden på ham og hans far for å ha deportert folket i Israel til landflyktighet, hvilket var en generell praksis for assyrerne for erobrede områder. Det er en del av opphavet til legendene om Israels ti forsvunne stammer. Både Sargon II og dennes sønn Sankerib skal også ha deportert jøder i deres påfølgende kriger i Midtøsten. I 17. og 18. kapitler av *Andre kongebok* er han beskrevet som erobreren av Samaria og den som sendte byens innbyggere i eksil. I *Tobits bok*, en av de deuterokanoniske bøker i det gamle testamente, kapittel 1, er det fortalt om den landsforviste Tobit som oppnår Salmanassars gunst ved hans hoff, kun for å tape den under kong Sankerib.

Referanser
----------

1. ↑  «Shalmaneser», *Bible-history.com*
2. ↑  Frame, Grant (1992): *Babylonia 689-627 B.C: A political history*, Nederlands Historisch-Archaeologisch Instituut te Istanbul, s. 303-304.
3. ↑  Nettbibelen: *Andre kongebok* 17 og 18
4. ↑  Tobits bok, 1

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Tiglat-Pileser III** | **Konge av Assyria**(727 f.Kr.–722 f.Kr.) | Etterfølger:**Sargon II** |
| Forgjenger:**Tiglat-Pileser III** | **Konge av Babylon**(727 f.Kr.–722 f.Kr.) | Etterfølger:**Marduk-apla-iddina II** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Needham Market** er en by i Suffolk, England. Den vokste opp rundt ullindustrien i middelalderen. Fra 1663 til 1665 ble den rammet av flere pestepidemier, som førte til at den ble avskåret fra omverdenen, og det tok lang tid før den kom seg igjen. 

Blant severdigheter finner man sognekirken fra det 15. århundre og Limes Hotel som var en laugshall i middelalderen. Needham Lake er et tidligere leirtak hvor det har blitt anlagt en kunstig innsjø, med rik fauna og en rekke fritidstilbud. 

Jernbanelinjen East Anglia Main Line går gjennom byen, og det er via denne togforbindelse til Ipswich og Stowmarket. Hovedveien A45 (nå A14) gikk tidligere gjennom byen, men i 1970-årene ble den lagt i en ringvei utenom. Byen har dermed gode veiforbindelser, men slipper samtidig for mye trafikk gjennom hovedgatene. 

Byen Needham i Massachusetts er oppkalt etter Needham Market.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |