recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Skjetten jente- og guttekorps** er et korps på Skjetten i Lillestrøm kommune (Akershus) og for tiden samarbeider korpset med Strømmen skolekorps.

Historie
--------

Skjetten jente- og guttekorps ble stiftet av lærer Hjørdis Omholt den 17. mars 1960. Korpset fikk da ikke lov å kalle seg et skolekorps, men i 1964 etter å ha søkt utallige ganger, ble saken ordnet. Ved starten hadde korpset 12 medlemmer, derav 5 jenter.

Korpset har hatt flere offentlige opptredener, den første hadde korpset i fjernsynsprogrammet "Før julen ringes inn" på julaften i 1961 med "Snehvit og de syv dverger". Den 24. november 1963 deltok korpset i "Spill selv uken" i Skedsmo, og i 1979 deltok korpset i kretskonkurransen for første gang.

I 70-årene ble Skjetten bygd ut og Skjetten fikk tre nye skoler: Melby, Valstad og Gjellerås. Gjellerås ble fort den største skolen, og da våknet tanken om et eget Gjellerås skolekorps. I november 1979 ble det stiftet. Det hadde sin debut 17. mai 1980. Det første stevne GSK deltok i var et kretsstevne i regi av SJG den 1. juni i anledning SJGs 20-årsjubileum. I 1986 ble begge korpsene slått sammen til ett, og korpset fikk 170 spillende medlemmer fordelt over fire delkorps.

På 90-tallet har korpset spilt på OL på Lillehammer, spilt for Kongen ved flere anledninger.

Skjetten jente- og guttekorps er tidenes mestvinnende skolekorps med en seier i Nordisk Mesterskap, ca. 15 seire i Akershusmesterskapet, og en 7-8 NM-titler.

På grunn av lav rekruttering har korpset fra 2000 til 2003 samarbeidet med lokalkorpsene Lillestrøm skolekorps og Strømmen skolekorps. Samarbeidet har blitt kalt LSS2000. Korpset har fått gode resultater i både NM og Akershusmesterskap, med én seier i NM og to seire i AM. Dette samarbeidet ble videreført til sommeren 2003. Høsten 2005 ble et nytt samarbeid startet med Strømmen skolekorps, noe som fortsatt foregår.

Dirigenter
----------

Hovedkorpsets dirigenter gjennom tidene: 

* Hjørdis Omholt
* Nils Kaltenborn
* Alf Stav
* Hjalmar Berg
* Michael Hesse
* Per Meyer
* Svein Greni
* Ola Lindh
* Even S Andersen
* Ola Lindh
* Andreas Halvorsen
* Tommy-René Stordal
* Ivar Hellesnes

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmesiden til Skjetten jente- og guttekorps (ekstern lenke)


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Kirsten Stoffregen Petersen** (født 26. februar 1932 i Valby i København i Danmark, død 30. mai 2017) var en dansk nonne, foredragsholder og skribent.

Gjennom elleve år var hun birgittinernonne i Vadstena i Sverige, men uttrådte av ordenen. I 1964 reiste hun til Israel og besøkte benediktinersøstrene på Oljeberget ved Jerusalem. Her forble hun og fikk ordensnavnet **søster Abraham** som betegnelse for det som opptok henne mest – å arbeide for fred mellom de tre abrahamittiske religioner, jødedom, kristendom og islam, som alle har patriarken Abraham som grunnleggende skikkelse. I 2014 vendte hun nødtvungent tilbake til Danmark.

Referanser
----------

1. ↑  Johanne Duus Hornemann: «Jeg foretrækker at blive anset som kristen», *Kristeligt Dagblad*, 2010-2-24
2. 1 2  Else Marie Nygaard: «Søster Abraham var ikonmaler og blev selv et ikon», *Kristeligt Dagblad*, kristeligt-dagblad.dk, 31-5-2017

Eksterne lenker
---------------

* En internetside om Søster Abraham, blant annet med en artikkelsamling og en omfattende bibliografi.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |
**Ringnestjerna** (også kalt **Tærudtjerna**) er to små innsjøer ved Skedsmokorset i Lillestrøm kommune i Viken.

Innsjøen er en myrinnsjø. Nordre Tærudtjern er ca. 50 meter bredt og 200 meter langt. pH-verdien i vannet er 4,6.[] Vannet har en grønn-svart farge.
Innsjøen har krympet en del og det er kommet flere øyer i vannet.

Søndre Tærudtjern er noe mindre. Også her er det flytene øyer.

Det er badeplass og et lite stupetårn på vestsiden av vannet.

Dyreliv og planteliv
--------------------

I Tærudtjerna er for det meste insekter, bl.a. fluer og vannymfer. Det er en del planter rundt Tærudtjern, bl.a. groblad, gråor, osp, breine og lerk.

Skedsmo Jeger og Fiskerforening har hver år satt ut ørret i begge tjerna, og det er også abbor der.

Referanser
----------

1. ↑  «Ringnestjerna». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 25. oktober 2016.
2. ↑  «Fiske i Tærudtjerna (Ringnestjerna)». *inatur.no*. Besøkt 13. desember 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Fana kirke
**Fana prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Fana prosti. Det omfattet sogn i Bergen kommune i Hordaland fylke, og hovedkirken var Fana kirke.

Fanas kirkesogn er nå en del av Bergen kirkelige fellesråd, og underlagt Fana prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Fani sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Fana prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden, og besto fra denne tiden av hovedsognet Fana med Birkeland og Årstad annekssogn.

Ved kgl.res. av 25. april 1749 besluttet kong Fredrik V at *Aarstad sogn bestandig skal være forened med Hospital-kaldet.* Dette skapte imidlertid strid og protester fra befolkningen syd i dette distriktet, så lenge de ikke fikk egen sognekirke ville de ikke skilles fra Birkeland sogn. Resultatet ble at et betydelig redusert Aarstad sogn ble lagt som anneks til hospitalskirken.

Fana prestegjeld dannet grunnlaget for Fana formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Fana prestegjeld ble delt i tre selvstendige prestegjeld, ved at respektive Birkeland og Storetveit sogn ble skilt ut som egne Birkeland og Storetveit sognekall, gjeldende fra 1. januar 1948.

Nordås sogn ble skilt ut som eget sognekall i 1968.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Fana

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1910). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 241.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 80.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. 1 2 3  Prestegjeld og sogn i Hordaland, arkivverket.no
5. ↑  *Årstad kirke 100 år*. no#: Menighetsrådet. 1990. s. 13.
6. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
7. ↑  Skeie, Arne (1980). *Storetveit kirke*. Storetveit menighetsråd. s. 47. ISBN 8271280414.
8. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
9. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Gjenstående skillevegg og halvferdig gryteemne.
**Bergskjul** er et klebersteinsbrudd fra jernalderen i Blaker i Lillestrøm kommune i Akershus. Steinbruddet ligger i Langdalen i Kvevliåsen. Det ble også drevet steinbrudd på stedet på slutten av 1800-tallet.

I et felt langs fjellsida er flere hull, krater og overvokste avfallshauger av uviss alder, mange sikkert forhistoriske. Mellom dem er to større uttak fra nyere tid. Enkelte av de minst 25 mindre gropene har hakkespor. Et par steder er det mulige gryteemner og tomter etter uthugde gryter. De tydeligste sporene etter både ny og gammel drift er lengst sørvest i området, hvor også den beste kleberen skal være å finne ifølge folk i distriktet.

Arkeologen Arne Skjølsvold undersøkte stedet i 1952 og bemerket hvordan Herman Schirmer hadde drevet et større kleberbrudd i 1870-årene. Den seinere riksantikvaren hadde sprengt vekk mange av sporene etter eldre virksomhet.

Referanser
----------

1. ↑  Kulturminnesøk, 22453.
2. ↑  Skjølsvold 1961:45.

Litteratur
----------

* Schirmer, Herman Major (1900). «Vore middelalderlige arkitekter og bygningsfolk». i *Årsberetning for 1899. Foreningen til norske Fortidsminnesmerkers bevaring*. s. 102-3.
* Skjølsvold, Arne (1961). *Klebersteinsindustrien i vikingetiden*. Universitetsforlaget.

Eksterne lenker
---------------

* (no) «Bergskjul klebersteinsbrudd (Lillestrøm)». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* Liste over historiske klebersteinsbrudd
**Bendik Baksaas** (født 1991 i Oslo) er en jazz- og elektronikamusiker som har tiltrukket seg en del oppmerksomhet i den siste tiden, blant annet gjennom opptredener ved steder som Turkish Delight, Brukbar og Rockefeller.

Karriere
--------

Baksaas har tidligere spilt sammen med elektronikakometen Mathias Stubø fra Vestfold, og hans Proviant Audio. I 2012 slipper han sitt debutalbum med **Bendik Baksaas Band** med David Aleksander Sjølie og Jonas Barsten Johnsen, en EP på trondheimsbaserte plateselskapet Dayladore Collective. I motsetning til bandets lite ambisiøse navn, debutalbumet til bandet fått det megetsigende navnet *The Shape Of Beats To Come* (2012), utvilsomt inspirert av frijazzsaxofonisten Ornette Colemans akkordprogresjonsfrie og simultanimproviserte album *The Shape Of Jazz To Come* (1959). Likhetene med Coleman sjangerdefinerende utgivelse stopper derimot der. Låtmaterialet som blir presentert på den femsporede og drøyt tyve minutter lange utgivelsen, føyer seg fint inn i estetikken som har blitt fundert av Mathias Stubø og Proviant Audio i den siste tiden, men er nok også inspirert av sampleglade hiphoptrollmenn som J Dilla, og smoothjazzgitarister som for eksempel George Benson. Han ble i 2021 nominert til Bendiksenprisen som deles ut av GramArt og Kulturdepartementet.

Diskografi
----------

* 2012: *The Shape Of Beats To Come* (Dayladore Collective)
* 2013: *1991* (Aspén Records)

Referanser
----------

Portal: Jazz

1. 1 2  «Fremtidslyden». MIC.no. 15. juni 2012. Arkivert fra originalen 20. november 2015. Besøkt 19. november 2015.
2. ↑  «Disse er nominert til Bendiksenprisen». *aftenbladet.no*. 19. mai 2021. Besøkt 12. juni 2021.
3. ↑  «Bendik Baksaas». *Diskografi*. Discogs. 19. november 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Bendik Baksaas på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Bendik Baksaas hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (en) Bendik Baksaas på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Bendik Baksaas på SoundCloud Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** Discogs
 |
**Peter Lynge Nissen** (født 8. januar 1924 i Stokke, oppvokst på Torstrand i Larvik) er en norsk flyger og forretningsmann, best kjent som administrerende direktør i Widerøe 1981-1988.

Militærkarriere
---------------

Nissen tok examen artium i 1943. Siden dette var under den tyske okkupasjonen flyktet han fra Norge for å slutte seg til motstandsbevegelsen. Han reiste til England via Sverige i 1944 og sluttet seg til Luftforsvaret i eksil. Han ble dekorert med Deltakermedaljen og Legion of Merit. Nissen fortsatte i Luftforsvaret etter krigen og avla eksamen ved Luftkrigsskolen i 1951. Etter å ha vært skvadronsjef ved flere skvadroner, blant annet 335 skvadron 1961 og 1962, tjenestegjorde Nissen i 1963 som kontingentsjef for de norske styrkene som deltok i Kongokrisen. Nissen var deretter stasjonssjef ved Bardufoss flystasjon fra 1968 til 1973. Hans siste stilling i Luftforsvaret var som flyattasjé i Washington D.C. 1973 til 1975.

Sivil karriere
--------------

I 1975 ble han sjef for det da nylig etablerte selskapet Offshore Helicopters, som fusjonerte med Helikopterservice i 1977. Han ble deretter administrerende direktør i Fred. Olsens Flyselskap 1977-1981. I 1982 overtok Nissen som administrerende direktør i Widerøe, en stilling han hadde til 1988. I hans tid i Widerøe inntraff en ulykke da et Twin Otter-fly havarerte nær Gamvik (Mehamn-ulykken). Alle femten ombord mistet livet. I 1988 erklærte Nissen at ulykken var uoppklart. I 2004 var han fortsatt av samme mening, til tross for at to tidligere undersøkelseskommisjoner hadde offentliggjort endelige svar. Under Nissens tid i Widerøe ble også Twin Otter-flyene erstattet av Dash 7.

1988-1994 arbeidet Nissen som daglig leder i Røde Kors Automatene der han hadde vært styremedlem fra 1981 og styreleder fra 1986.

Organisasjoner
--------------

Han var president i Norsk Aero Klubb 1982-1990. Nissen var også involvert i Foreningen det nasjonale flymuseum, og gikk imot etableringen av Norsk luftfartsmuseum i Bodø. Nissen har bodd på Frogner, men var per 2010 bosatt i Stavern. For sitt arbeide for klubben fikk han Norsk Aero Klubbs hederstegn i gull.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   *Peter L. Nissen 70 år* NTB 17. desember 1993
2. ↑  *Hva hendte mellom Berlevåg og Mehamn 11. mars 1982?* NTB 5. september 1988
3. ↑  Snefjellå, Svein (6. september 2004): *Uvisstheten kan bli varig* Avisen Nordland
4. ↑  Hansen, Lars Ditlev (16. februar 1988): *Widerøes i turbulens*. Aftenposten, s. 37
5. ↑  *Jubilanter* Aftenposten s. 19. 8. januar 2004
6. ↑  Guhnfeldt, Cato: *Krever flymuseum i Sør-Norge*. Aftenposten, s. 4

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Prabook
 |
**Saurr** var en hund og lydkonge over Trondheim og områdene rundt, under den svenske kongen Eysteinn Beli som regjerte rundt 790 - 810. Han fortelles om i flere skandinaviske kilder:
Gesta Danorum (bok 7), Heimskringla (Hákonar saga góða), Hversu Noregr byggðist og også muligens i Skáldatal.

Gesta Danorum
-------------

I Gesta Danorum, bok 7, Saxo Grammaticus forteller om en Gunnar (kan være navnet eller bare et kallenavn), som invaderte Norge og drepte mere enn han plyndret. For å ydmyke nordmennene etter seieren over kong Ragnald, utnevnte han en hund som hersker. Han utnevnte da guvernører (slik de blir kalt i boken), for å ta hånd om riket som hundens verge, og la adelige passe på hunden. Han kommanderte også at alle som ikke viste hunden respekt ville bli lemlestet.

Hversu Noregr byggðist og Hákonar saga góða
-------------------------------------------

Hversu Noregr byggðist viser til en konge som heter Eysteinn Beli som hadde en hund som lydkonge. Dette er det eneste som blir nevnt i denne sagaen. Hákonar saga góða forteller det mere i detalj. Der fortelles det om en kong Eysteinn av Oppland (Eysteinn Upplendingakonungr eller Eysteinn hinn illi) som erobret Trondheim, og satt sin sønn Onund til lydkonge. Når Onund ble drept og trønderne tok tilbake kontrollen, kom Eysteinn tilbake og la under seg området på nytt. Denne gangen kom han med et ultimatum, enten kunne de velge slaven hans Thorer Faxe eller hunden hans Saurr til å bli deres lydkonge. De valgte hunden siden de trodde de ville bli kvitt med den lettest. I tre år ble Saurr behandlet som en konge med halsbånd av gull og en egen trone. Inntil en dag ulver brøyt seg inn og rev ham i fillebiter.

Skáldatal
---------

Nevner at en skald Erpr lútandi ble dømt til døden for å drepe på hellig grunn. Han ble reddet ved å lage en hymne til Saurr hundekongen. Denne Erpr var skald hos Eysteinn Beli.
*Bergenhus skole var også det opprinneliget navnet på Bekkelaget skole i Oslo.*

**Bergenhus skole** er en barneskole i Rakkestad kommune i Østfold. Skolen har 343 elever og ca. 40 ansatte. Den ble bygget i 2005-2006, og elevene flyttet inn til den nye skolen uke 9 i 2006. Rektor er Marit Mundahl.

Skolen har auditorium, sløydsal, skolekjøkken, flere bibliotek, lærerverelse, møterom, kontorer, helsesøsterkontor og klasserom. Ute har skolen store lekearealer med forskjellige apparater, basketballbane og fotballbinge.

Byggingen av den nye skolen kostet 100 millioner kroner. Lederen for byggekomiteen var Iver Rode og hovedarkitekt var Kristin Jarmund.

Gamle Bergenhus skole
---------------------

**Gamle Bergenhus skole** ligger ca. 200 meter fra den nye skolen. Den var i bruk fra 1939–2006. Den siste rektoren før flyttingen var Per Ole Philstrøm.

Byggingen av denne skolen startet i 1938 og ble avsluttet i 1939. Da ble det bygget 4 klasserom, sløydsal, håndarbeidsrom, skolekjøkken, lærerværelse, kontorer og vaktmesterleilighet. Det kostet til sammen 140 000 kroner. Leder for byggekomiteen var Leif Steen og arkitekt var Schoulund.
I 1954 ble det bygget tre klasserom til, og i 1971 kom det et tilbygg som rommet blant annet en gymsal og aktivitetsrom. I 1976 flyttet 1. 2. og 3. trinn til den nybygde Fladstadskolen (prosjektskolen). Der var disse trinnene plassert frem til 1997, da elevene ble flyttet tilbake. Da hadde skolen fått et nytt bygg som inneholdt tre klasserom, grupperom og skolefritidsordning. Høsten 2002 ble det tatt i bruk et nytt midlertidig bygg med to klasserom.

Eksterne lenker
---------------

* Skolens side hos Rakkestad kommune

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

|  |
| --- |
| **Nederlandenes historie** |
| 1384 - 1494De burgundiske Nederlandene | Fyrstbispe-dømmet LiègeFyrsteabbedietStavelot-MalmedyHertugdømmetBouillono.a. |
| 1477  1556De sytten nederlandske provinser(Den burgundiske rikskrets) |
| 1556  1795De spanske Nederlandene |
| 1581  1795De forente Nederlandene | Sørlige Nederlandene |
| De østerrikske Nederlandene(De nederlandske statene) |
| 1795 - 1806Den bataviske republikk | 1795  1804Den første franske republikk |
| Kongeriket Holland |
| 1804  1815Det første franske keiserdømme |
| 1815  1830Det forente nederlandske kongedømme | Stor-hertugdømmet Luxemburg |
| 1830  idagNederland | 1830  idagBelgia | Luxemburg |

**De burgundiske Nederlandene** er betegnelsen på Nederlandene i perioden 1384–1530 da hertugene av Burgund regjerte. Området omfattet også Luxembourg og nordlige deler av Frankrike.

Huset Burgund
-------------

Deler av områdene ble arvet av burgundiske hertuger, nedstammet fra det franske kongehuset Valois, i 1384 etter at Louis de Mâle, greve av Flandern døde. Arvingen hans, Margaret III av Flandern var gift med Philip II av Burgund (1342–1404), yngste sønn av Johan II av Frankrike og den første hertugen fra huset Valois som styrte Burgund. Sammen innledet de en periode med burgundisk styre over Nederlandene. De regjerte over grevskapene Flandern, Artois, Rethel, Burgund og Nevers.

De burgundiske områdene ble utvidet med grevskapet Namur i 1421, hertugdømmene Brabant og Limburg i 1430, grevskapene Hainaut, Holland og Zeeland, hertugdømmet Luxembourg i 1441 og hertugdømmet Geldern i 1473.

Valois-eraen varte til 1477, da den siste Valoishertugen Karl den modige døde på slagmarken uten en mannlig arving. Områdene som lå under hertugdømmet Burgund ble ført tilbake til den franske kronen og de nederlandske delene av hertugdømmet ble overført til huset Habsburg gjennom Maria av Burgund og hennes ektemann Maximilian I av Habsburg til deres sønn, Filip I av Burgund (se de sytten nederlandske provinsene).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Burgundian Netherlands – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
«Borge» har flere betydninger.
Borges kommunevåpen fra 18. juli 1980 til 1. januar 1994. Kommunen dekket et område hvor det var flere borger i middelalderen.
**Borge** er en kommunedel i Fredrikstad kommune i Østfold fylke og utgjør det meste av kommunens areal øst for Glomma. Den var tidligere et et prestegjeld og en kommune, opprettet som Borge formannskapsdistrikt i 1837 og var frem til 1994 en selvstendig kommune, med Sellebakk som administrativt sentrum. Borge er nå et kirkesogn i Fredrikstad domprosti.

Flere ganger har deler av det opprinnelige formannskapsdistriktet blitt splittet opp, 1. januar 1910 ble Torsnes skilt ut som egen kommune, etter fradelingen hadde Borge 1 538 innbyggere. I 1951 ble et område med 53 innbyggere overført til Fredrikstad. 1. januar 1964 ble eiendommene Gansrød og Ulfeng med 30 innbyggere samt deler av Torsnes kommune en del av Fredrikstad. 
Den siste sammenslåingen fant sted 1. januar 1994, da Borge, med 11 959 innbyggere og areal på 76 km², ble slått sammen med kommunene Kråkerøy, Onsøy, Rolvsøy og Fredrikstad til storkommunen Fredrikstad. 
Kommunesenteret var Sellebakk.

Forut for den siste sammenslåingen var det folkeavstemning om hvorvidt Borge skulle deles mellom Fredrikstad og Sarpsborg. Befolkningen i nordre Borge fikk valget mellom å tilhøre Fredrikstad eller Sarpsborg. Flertallet stemte for tilhørighet til Fredrikstad. 
Borge er mest kjent for å være fødestedet til polfareren/oppdageren Roald Amundsen. I dag står det en byste over Amundsen ved Tollbodbrygga i bydelen Cicignon i Fredrikstad. Det står også en bauta over Amundsen i en liten park i enden av Roald Amundsens gate i Sarpsborg sentrum. Også den kjente gitaristen Robert Uno Normann kom fra Borge.

Referanser
----------

1. ↑  Borge på Store norske leksikons nettsider, skrevet av Knut Western, besøkt: 20.08.2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon
 |
**Alexander Schalck-Golodkowski** (født 3. juli 1932 i Treptow i Berlin, død 21. juni 2015 i Rottach-Egern i Bayern) var politiker og handelsmann i DDR. Han var «Hauptvervaltungsleiter» i Ministeriet for utenrikshandel og innenrikshandel 1956–1962, viseminister for utenlandshandel 1967–1975 og leder for DDRs «Kommerzielle Koordinierung» (KoKo) 1966-1986.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Alexander Schalck-Golodkowski ble født i Berlin som sønn av en statsløs etnisk russisk far, Peter Golodkowski, som i sin tur var sønn av en gøyere russisk finansembedsmann i Gomel. Peter Golodkowski var offiser i tsarens hær dør han flyktet fra bolsjevikene. Senere ledet han Wehrmachts russiske tolkeskole i Berlin-Moabit.

Alexander ble adoptert av ekteparet Schalck i 1940, da han var åtte. Han ble med i Freie Deutsche Jugend i 1951 og SED i 1955.

### Karriere

I 1966 ble han leder for KoKo og i 1967 ble han utnevnt som spesialoffiser i Stasi. KoKo hadde som oppgave å sikre DDRs betalingsevne ved forskjellige tiltak som også omfattet skjulte forretningstransaksjoner og valutatiltak.

I 1983 ledet han forhandlingene med den bayerske lederen Franz Josef Strauß. Forhandlingene endte med at DDR fikk en milliard Deutsche Mark i lån fra den vesttyske regjering.

Han ble medlem i SEDs sentralkomite i 1986. Mistenkt for å ha misbrukt sin makt som leder av KoKo, flyktet han til Vest-Berlin i desember 1989. Han ble fengslet en kort stund før han slo seg ned i Bayern.

KoKo og Schalck-Golodkowski ble etterforsket fra 1991 på grunn av mistanke om spionasje, skattesvindel, svindel og brudd på alliert lov. Han ble rettslig forfulgt i 1996 for å ha brutt alliert lov og dømt. Andre anklager ble trukket på grunn av dårlig helse.

Han var gift to ganger og fikk to barn.

Referanser
----------

1. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000017136, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id schalck-golodkowski-alexander, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   www.spiegel.de[Hentet fra Wikidata]
4. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Biografi (på tysk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** Munzinger (iba)
 |

Portal: Tyskland
***«Stjernesangen»*** er skrevet av Henry Tandberg (1871–1959), som også er kjent for teksten til Jeg er en seiler på livets hav, Jesus har bedt oss å komme og en rekke andre kjente, kristne sanger. Teksten til denne sangen skrev han i 1910. Melodien som den synges på er laget av komponisten Jean Sibelius (1865–1957) i 1899, som finalesatsen i det historiske musikalske tablået *Finlandia*. I 1911 arrangerte han den for kor med tittelen «Finalehymnen», men i Norge er tonen best kjent som melodien til «Stjernesangen». Olav Werner sang denne inn på plate i sin tid, og den har i perioder vært en gjenganger i Ønskekonserten i NRK. Den har vært mye brukt i begravelser, noe som har vært omdiskutert på grunn av budskapet i teksten. Da Frelsesarmeens Sangbok ble revidert i 2010, var *Stjernesangen* tatt ut, etter å ha stått i sangbokas forskjellige utgaver siden 1930.

1. Vi synger titt om sei’rens lønn der hjemme
om å få stjerner i vår krone der, Men la oss aldri noensinne glemme
De stjerner tente vi mens vi var her
2. De er den sorg som du til glede vendte
de er den hjelp som du i nøden gav.
De er de lys som du i mørket tente,de er de tårer som du tørret av!
3. De er hver edel kamp du stred og strider,
hver vunnet sjel, hver seier i hans navn.
Hva du for Jesu skyld har lidt og lider,
hvert kjærlig offer og hvert hellig savn!
4. Men aller herligst glans og lys utsender
det gode du i stillhet øvet her,
som ingen annen, men kun Jesus kjenner,
det stråler klarest i din krone der!
5. Alt finner vi igjen for Herrens trone.
alt som har evig verd, vi finner der.
Men ingen stjerner får vi i vår krone
som ei vi selv har tent mens vi var her!
Musikk: Jean Sibelius, 1865–1957

Kilder
------

* Sangene i våre hjerter, Elin Prøysen, Damm 2007
* 
*
**Kampåa** er en elv i Eidsvoll og Nes kommuner i Viken fylke. Elven renner ut fra Utsjøen, først rolig gjennom barskog på sparsomme morenemasser over berggrunn av prekambrisk gneis. Dette gjør elva sårbar for forsuring. Vannføringen reguleres i Utsjøen, og nedstrøms ved Kvernhaugen mølle, Mobæk mølle og Eggum mølle. Det er kun ved Mobæk det er en viss form for drift.

Fra utløpet og ned til Hofossen danner elva grense mellom Eidsvoll og Nes kommuner. Her har elva en god bestand av bever.

Fra Hofossen fortsetter elva i Nes kommune sørover gjennom Netsjøen, og ved Kampåa sag når elva ned til den marine grense. Herfra renner elva over elveslette med jordbrukslandskap, og i denne delen av elva er det påvist forurensing fra kloakk, selv om det foretas sanering av private avløp. Her er den økologiske tilstanden derfor moderat, i motsetning til den øvre delen der tilstanden er god.

Elva har en god bestand av ørret samt noe abbor, karuss og ørekyt. Det finnes forekomster av elvemusling. 

Kampåa renner sammen med Uåa ved Skålerud to kilometer nord for utløpet i Glomma ved Unes.

Se også
-------

* Liste over elver i Akershus

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». *Regine-enhet.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 22. februar 2015
2. 1 2 3  «Økologisk tilstand i Kampåa, Nes kommune» (PDF). Norsk institutt for vannforskning. Besøkt 28. desember 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Habbarstad** eller **Habberstad** er et sted og en tidligere gård i Eidsvoll kommune i Akershus. Gården ble ryddet før 1600 med matrikkelnummer 174, 175 og 176, og ligger nord for Sander. En del av gården har vært kirkested.

Habbarstad har ikke særlig god jord og var ikke blant de første stedene som ble ryddet, noe som kan ha vært årsaken til at kirken har gitt det opp. Det første som ble ryddet, var *Lygin*, tingfredstedet på grensa til Rønsen i vest. Senere kom det altså til kirkested med hovedgård.

Habbarstad Nedre
----------------

Matrikkelgård nr. 175 var fullgård i 1577 og sikkert også i gammelnorsk tid. Habbarstad Nedre var prestegard i gammelnorsk tid.

Vestgarn Habbarstad
-------------------

Vestgarn ble solgt i 1925 til Eidsvoll kommune for 25000 kr. Gården ble fra da brukt som lærerjord for Habbarstad skole. Lærer Øyvind Larsen Askheim fra Okarn Askjum f. 1897 og hans kone Olga Olsdtr. Røkholt fra Søstun Sanner bodde der i en årrekke. Olga og Øyvind var søskenbarn av Røkholt - Venger ætten.

Litteratur
----------

* Andreas Holmsen: Eidsvoll Bygds Historie. Gårdshistorie Bind I.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
| Artikkelen inngår i serien om
**Steinalderen** |
| --- |
|  |
| **Epoker i Midtøsten (*og i Norge*)** |
| Paleolitikum 
ca. 2 millioner–10 000 f.Kr. (*-8 000 f.Kr.*)
Mesolitikum 
ca. 10 000–8 000 f.Kr. (*ca. 8 000–4 000 f.Kr.*)
Neolitikum 
ca. 8 000–4 000 f.Kr. (*4 000–1 800 f.Kr.*) |

**Høgnipen** er et åsparti som hovedsakelig ligger i søndre del av Degernes i Rakkestad kommune, Østfold. Høyeste punkt er 191 meter over havet, og kommunegrensen mellom Rakkestad og Sarpsborg går her.

Steinalderboplass
-----------------

Et stykke nordøst for Høgnipens høyeste punkt ble det under grøftearbeid funnet tre steinalderboplasser fra pionerbosetningen i eldre steinalder; Rørmyr I og II, og Mellommyr. De ble arkeologisk undersøkt i perioden 1961-74 , ledet av Erling Johansen. Boplassene er strandlinjedatert til ca. 9600 BP (før nåtid), og ble lenge ansett som Norges eldste. I de senere år er det imidlertid funnet flere lokaliteter som er enda eldre. Den eldste regnes i dag for å være «Pauler 1» i Larvik kommune, datert til 10400 BP.

I en nærmere studie på 1980-tallet viste arkeologene Birgitte Skar og Sheila Coulson at boplassene på Høgnipen er spor etter meget korte opphold av meget få mennesker, kanskje mindre enn fem personer. Videre at de hadde forlatt stedet og returnerte med jaktbytte. 

Utgravningsfeltene fra 1960-årene ligger åpne. De er lettest tilgjengelig fra skogsbilvei og sti nordfra. Innkjøring fra Fv 650 ved Ertevannet.

Referanser
----------

1. ↑  Høgnipen på Norgeskart.no fra Statens kartverk

Litteratur
----------

Skar, B. & Coulson, S.: The Early Mesolithic Site Rørmyr II. A Re-Examination of one of the Høgnipen Sites, SE Norway. *Acta Archaeologica Vol. 56.* 1986.

Skiveøks av flint funnet på Høgnipen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Skolen med internatene ned mot Sundkilen, sett fra Urdbø. Foto: Øyvind Berg 
**Kvitsund Gymnas** er en privat videregående skole med internat i Kviteseid i Telemark. Skolen og internatet eies og drives av Misjonssambandet. I skoleåret 2007–2008 var det ca. 185 elever ved skolen, og om lag 175 av disse bodde på skoleinternatet.

Skolen tilbyr studiespesialisering med programfag innenfor realfag, språk og samfunnsfag.

Historie
--------

I 1914 ble Telemark folkehøgskole flyttet fra Seljord til Utsund i Kviteseid. Under krigen ble skolen rekvirert av nazistene til frontkjemperskole. I 1954 kjøpte NLM skolen av Jakob Naadland. Skolen ble drevet som linjedelt ungdomsskole fra 1957. 

Da NLM kjøpte Telemark Folkehøgskole, var det ulike meninger om hva de skulle kalle stedet. Stedet hadde tidligere vært kjent som gården Utsond, så man endte til slutt opp med en kombinasjon av Utsund og Kviteseid, nemlig Kvitsund. Navnet ble avgjort i en konkurranse. Den som foreslo "Kvitsund" var Mary J. Ringdal, Hedrum. Det nye navnet ble tatt i bruk i styret den 15. juni 1955. Rundt midten av 1970-tallet ble Kvitsund Norges første private kristne videregående skole med allmennfag.

I tiden som videregående skole har Kvitsund Gymnas vært under ledelse av følgende rektorer:

* 1974–1976: Jostein Stokkeland
* 1976–1984/1985–1987: Hadle Hovda
* 1984–1985: Olav Mosdøl
* 1987–2000: Jon Kvalbein
* 2000–2008: Håvard Brekkå
* 2008–2009: Leidulv Nesgård
* 2009–2011: Jonn Foldøy
* 2011–2012: Hans Johan Sagrusten
* 2013–2015: Torleif Belck-Olsen
* 2015–2019: Magnus Kvalbein
* 2019–: Edgar Gamst Kristoffersen

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑   kff.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Aamaas, Thorbjørn (2005). *Kvitsund*. Kvitsund gymnas.
4. ↑  «Dette er Kvitsunds nye rektor». Kvitsund Gymnas. Arkivert fra originalen 5. mars 2016. Besøkt 31. august 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kvitsund Gymnas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Kvitsund Gymnas på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Kvitsund Gymnas på Instagram Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Borkenes skole** er en offentlig grunnskole med 1.–10. trinn. Skolen ligger på Borkenes i Kvæfjord kommune i Troms.

Den første skolebygningen ble bygget i 1948, og har i dag klasserom for 4. til 7. trinn. Den kalles derfor for «barneskolen» eller «mellomtrinnet». Ungdomsskolen ble senere bygget like ved, i to omganger. Den nyeste delen av dette bygget ble ombygget i 2007. I forbindelse med Reform 97 og et ekstra barneskoletrinn ble den såkalte Småskolen åpnet i 1997, med klasserom for 1. til 3. klasse og lokaler for skolefritidsordning. Dette bygget ligger på den andre siden av Borkenes stadion.

Ungdomsskolen mottar elever både fra Borkenes og fra Vik skole.

Borkenes skole var demonstrasjonsskole i årene 2002–2005, på grunn av sitt ILK-program. ILK er en forkortelse for *Intensivt lesekurs og skrivekurs*.

Referanser
----------

1. ↑  «Borkenes skole» **(norsk)**. Kvæfjord kommune. Arkivert fra originalen 28. januar 2016. Besøkt 28. januar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister
 |
**Stanislaus av Kraków**, også *Stanisław* (født 26. juli omkring 1030 i Szczepanów ved Kraków, død 11. april 1079 i Kraków) var biskop av Kraków i Polen, og gjelder som Polens nasjonalhelgen.

Han stammet fra en polsk adelsfamilie, og studerte i Gniezno og Paris. I 1072 ble han biskop av Kraków.

Da den polske kong Bolesław II ignorerte biskopens formaning på grunn av kongens utroskap mot sin kone, og svarte med å beslaglegge kirkegods, ekskommuniserte biskopen kongen.

Striden eskalerte da Boleslaw II utstedte en dødsdom over biskopen. Fordi kongens riddere vegret seg for å drepe biskopen, slo kongen ham i hjel med sitt sverd da han stod ved alteret under en messe i Krakóws Michaelskirke den 11. april 1079. Likdelene ble strødd ut på bakken. På grunn av denne ugjerningen kom det til folkeoppstand, og Bolesław flyktet til Ungarn, hvor han døde.

Stanislaus ble kanonisert i 1253 av pave Innocens IV, og er den første polske helgen som offisielt ble anerkjent som martyr. Hans minnedag er 11. april.

Johannes Paul II ønsket å ta navnet Stanislaus som pave, men gav etter for romernes krav om at han skulle ta samme navn som forgjengeren.

Eksterne lenker
---------------

* Ökumenisches Heiligenlexikon: Stanislaus von Krakau
* SCHOTT-Messbuch: 11. April – Hl. Stanislaus

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Catholic-Hierarchy **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Bjørn Anker Spydevold** (født 8. september 1918 i Sarpsborg, død 30. mars 2002 i Greåker) var en av sin tids beste norske fotballspillere[] og senere trener med suksess.

Spydevold er mest kjent fra sin tid i Fredrikstad FK der han spilte 65 kamper og scoret 10 ganger i storhetstiden 1945-47 og 1949-54. Spydevold vant Norgesmesterskapet i fotball for herrer 1940 og Norgesmesterskapet i fotball for herrer 1950 (der han scoret). Videre vant han Hovedserien 1948-49, Hovedserien 1950-51 og Hovedserien 1951-52. Han representerte Norges herrelandslag i fotball (36 kamper i perioden 1945-53) og deltok i Sommer-OL 1952. 

Han og familien var bosatt i Greåker, og Spydevold spilte i Greåker Idrettsforening sesongen 1948 (16 kamper, 1 scoring) der han senere ble spillende trener 1954–58. Han ledet laget til opprykk til Hovedserien 1958-59, og (i sin tredje periode 1968-69) til overraskende resultater i Norgesmesterskapet i fotball for herrer 1969.

Spydevold trente Askim Idrettsforening i 1960. Deretter ledet han Sarpsborg Fotballklubb 1961–65, de fikk andreplass i Norgesmesterskapet i fotball for herrer 1964 og bronse i 1. divisjon fotball for herrer 1964. I sin andre periode med Sarpsborg (1970) spilte laget mot Leeds United i cupvinnercupen. Spydevold trente Fredrikstad FK 1966-67 hvilket brakte seier i Norgesmesterskapet i fotball for herrer 1966 og andreplass i 1. divisjon fotball for herrer 1966.

Opprinnelig var han fra Hannestad i Sarpsborg der han som barn startet Idrettslaget Sparta (1928). Dette var et lag innunder Arbeidernes Idrettsforbund som vant Arbeidermesterskapet i fotball i 1938 og arrangerte landskamper der Spydevold var med. Han flyttet til Fredrikstad i 1939 og meldte da overgang til Fredrikstad FK.

I det sivile liv var han sveiser og arbeidet for Sarpsborg Mekaniske Verksted, Rygge Hovedflystasjon og Statens vegvesen.
Han var far til fotballspillerne Thor Spydevold og Knut Spydevold, samt sangeren Bjørnar Spydevold

Referanser
----------

1. ↑   Norges Fotballforbund, NFF-databasen, NFF person-ID 2604667, besøkt 27. mai 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  lengre omtale og bilde fra ffksupporter.net

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bjørn Spydevold – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Bjørn Spydevold – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Bjørn Spydevold – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Bjørn Spydevold – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Bjørn Spydevold – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (no) Bjørn Spydevold – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
* (en) Bjørn Spydevold på Eu-Football.info

  


| * v
* d
* r
Fotball piktogram 0 Norges herrelandslag i fotball – Sommer-OL 1952 0 De olympiske ringer |
| --- |
| 
* 1 A. Hansen (gk)
* 2 Holmberg
* 3 Boye Karlsen
* 4 Olsen
* 5 Svenssen
* 6 Spydevold
* 7 Hvidsten
* 8 Thoresen
* 9 Wang Sørensen
* 10 Johannessen
* 11 Dahlen
* 12 Blohm (gk)
* 13 O. Hansen
* 14 Henriksen
* 15 Nilsen
* 16 Pedersen
* 17 Ødegaard
* 18 Jevne
* 19 Kristiansen
* 20 Orre
* Trener: Frank Soo (ENG)

 | Norges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook
 |
Pavlova, dekorert med jordbær, bringebær og blåbær med revet, hvit sjokolade.
Anna Pavlova, ballerinaen desserten er oppkalt etter (ca. 1909).
**Pavlova** er en marengsbasert dessert, som typisk er toppet med krem og friske bær og/eller frukter. Desserten består av en marengsbunn, der typisk bakes med en fordypning, hvor der er plass til krem eller vaniljekrem, som deretter toppes med friske sesongbestemte bær, som jordbær, blåbær, eller frukter, som fersken eller kiwifrukt.

Desserten ble oppfunnet i enten Australia eller New Zealand i begynnelsen av det 20. århundre, og den er oppkalt etter ballerinaen Anna Pavlova, da hun besøkte landene på sine turneer. Opprinnelsen av desserten har vært et diskusjonsemne mellom de to landene i mange år.

Den er en populær og viktig rett i både australsk og newzealandsk matkultur med dens relativt enkle oppskrift, og er ofte servert til høytider og fest. På engelsk omtales den også som «the pav», og desserten er oftest identifisert med sommerperioden, men den serveres hele året rundt i mange australske og newzealandske hjem.

Referanser
----------

1. ↑  "Contains Pavlova Toppings". InMamasKitchen.com. Archived from the original on 5 December 2010. Retrieved 16 November 2010.
2. 1 2  Leach, Helen (2008). *The Pavlova Story: A Slice of New Zealand's Culinary History*. Otago University Press. pp. 11–31. ISBN 978-1-877372-57-5.
3. 1 2  Boylen, Jeremy (reporter) (20 August 2004). Pavlova *George Negus Tonight*, Australian Broadcasting Corporation. Archived
4. ↑  Wilson, John. "Pavlova rivalry". *Te Ara: The Encyclopedia of New Zealand*. Retrieved 7 May 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
**Karen Jo Fields** (født 7. desember 1973 i Oslo) er en norskamerikansk artist i sjangrene pop- og visemusikk. 

Hun har norsk mor, mens faren var amerikansk cherokeeindianer. Faren var musiker, og Fields vokste derfor opp i et musikalsk hjem, først i Arizona i USA, deretter i Oslo.

I ungdomstiden begynte Fields å synge, spille gitar og piano, samt skrive egne tekster. I 1995 spilte hun inn en demo, og da Christer Falck, innehaver av en platebutikk i Oslo, fikk høre denne, bestemte han seg for å gi ut plate med henne. Da han i 1999 vant realityserien *Robinsonekspedisjonen* brukte han til manges overraskelse pengene nettopp på å produsere Karen Jo Fields' første album. Albumet, *Embrace Me*, ble utgitt på det nystartede plateselskapet Frode Records i november 2000. Det fikk gode kritikker, og solgte til slutt 7500 eksemplarer etter en noe treg start i platebutikkene.[]

I 2001 medvirket Fields på syv av elleve sanger på multiartisten John «John-John» Bruseths album *J.L. Seagull*. I denne tiden hadde hun også gjesteopptredener på album med både Muzzlewhite og Minor Majority. 

Fields' andre album, *Chase The Blue*, kom i oktober 2003. Albumet fikk svært gode anmeldelser, og solgte også bra.[] Første uken gikk det rett inn på tolvteplass på de norske salgslistene. Tittelsporet, samt singelen «Let's Talk About Love», ble store radio-hiter samme høst. 

Karen Jo Fields har vært gift to ganger. Hun skilte seg i 2005 fra den franske konditoren Sebastien Seynaeve. Hun har skrevet flere sanger på eks-mannens morsmål, fransk.

Referanser
----------

1. ↑  *Karen Jo Fields: «Embrace Me»*, Dagbladet, 14. november 2000

Eksterne lenker
---------------

* (en) Karen Jo Fields på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Karen Jo Fields på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Karen Jo Fields på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Karen Jo Fields på Songkick Rediger på Wikidata
* (no) Dagbladet.no - *Stearinlysende* (30.09.2003)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Bebyggelsen på Holmenvær mellom 1900 og 1910, med Ørja i bakgrunnen.  
Foto: Ukjent / Havnedirektoratet (Riksarkivet)
**Holmenvær** er ei øygruppe i Senja kommune i Troms og Finnmark. Øygruppa ligger i Andfjorden, vest for Grunnfarnes på Senja. Den største øya i øygruppa er Vardøya.

I 1890-årene var Holmenvær det største fiskeværet i Troms, og et av de største fiskeværene i landet. 1050 mennesker hadde tilhold i Holmenvær i 1894. Senere sank folketallet, og i 1941 ble øygruppa avfolket.  Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine.

Holmenvær er vernet som landskapsvernområde.

Eksterne lenker
---------------

* Bent Svinnungs padleside om Holmenvær
* Torsken kommune: Holmenvær og Ørja Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine.
* VG: Her er Senjas skjulte perle
* Troms Folkeblad: Staten vurderer kjøp av Holmenvær Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine.
* Harstad Tidende: Torsken kjøper ikke Holmenvær Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine.
* Verneforskrift for Holmenvær landskapsvernområde med dyrelivsfredning

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Åsane gamle kirke
**Åsane prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Arna og Åsane prosti. Det omfattet sogn i Bergen kommune i Hordaland fylke, og hovedkirken var Åsane gamle kirke.

Åsane kirkesogn er nå en del av Bergen kirkelige fellesråd, og underlagt Åsane prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Ásarnir sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Åsane antas å være lagt under Hamre prestegjeld i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden

Aasene ble eget annekssogn 1871 etter å ha vært kapellsogn tidligere. Ved kronprinsreg.res. av 20. april 1956 ble Åsane skilt ut som eget Åsane prestegjeld.

Ved avviklingen bestod Åsane prestegjeld av menigheten i Åsane.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1910). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 354.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 82.
3. ↑  Prestegjeld og sogn i Hordaland, arkivverket.no
4. ↑  Forskrift om utskillelse av Åsane prestegjeld, lovdata.no
5. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
6. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
**Uli Boll** (født 1962 i Blasiwald) er en tysk tidligere skihopper som konkurrerte for Vest-Tyskland. Han representerte SC Blasiwald.

Han deltok i verdenscupen i årene 1980-1987, med 42.-plass i 1981/82 som beste sammenlagtplassering. I den tysk-østerrikske hoppuka var 24.-plass i 1980/81 hans beste sammenlagt. Beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 5.-plass i normalbakken i Thunder Bay 23. januar 1982. Han ble nummer 33 (av 44 deltakere) i VM i skiflyging i Planica i 1985.

Uli Boll ble vesttysk mester i normalbakke i 1985.

Referanser
----------

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Sport-Komplett.de: Skispringen – Deutsche Meisterschaften (besøkt 12. juni 2011)

Eksterne lenker
---------------

* (de) Uli Boll – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Uli Boll – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Munzinger (sport)
 |
**Billingstad** er et delområde i Asker kommune, dels grensende til Bærum. Billingstad har over 2 000 innbyggere og ligger omtrent 16 km fra Oslo sentrum. Billingstad ligger nært til naturen. Det er flere turstier i området, og skiløype til Vestmarka.

Billingstad Vel
---------------

Vellet på Billingstad har i tillegg til å arbeide med utbyggings, vedlikeholds og trafikksaker, også arrangement av sosiale aktiviteter som julegrantenningen med fakkeltog ved stasjonen og på Lyn samt den årlige Lynfesten.

Skoler og barnehager
--------------------

Øverst på Billingstad ligger Billingstad skole med rundt 250 elever. Elevene på Billingstad skole begynner som oftest på Torstad ungdomsskole. Det er flere barnehager og -park på Billingstad.

Stasjonen
---------

Billingstad stasjon ble åpnet 3. mars 1919. En ny stasjonsbygning ble bygget i 1958 i forbindelse med at Drammensbanen ble utbygd til dobbeltspor.

Naboområder
-----------

Billingstad ligger nær mange andre små boligområder i Asker og Bærum: Hvalstad, Nesbru, Holmen, samt Tanum og Slependen i Bærum.

Billingstad Idrettsforening - B.I.F
-----------------------------------

BIF ble opprettet i 1996, og har fotball og allidrett (om vinteren) for barn, og gubbeidrett for de eldre. Aktivitetene er både på Billingstadbanen og på Lyn, en fotballøkke, akebakke og skøytebane med belysning.

Næringsliv
----------

På nedre Billingstad og langs Billingstadsletta er det mange ulike bedrifter og forretninger. IKEA holder til mot Slependen, Varner-gruppen har hovedkontoret sitt på Billingstad, og like ved er Biltilsynet med en trafikkstasjon, ABB og lokalavisen Budstikka med sin redaksjonen.

Gårdsdrift
----------

Åstad gård ligger øverst og sørvest på Billingstad. Gården tilhører nå kommunen og er leid ut til et Impulssenter. Jordene forpaktes av Berger gård. Lenger vest ligger Groset gård og Stokker gård.

Eksterne lenker
---------------

* Billingstad vel
* Skolens hjemmeside
* Billingstad Idrettsforening – BIF Arkivert 5. mai 2013 hos Wayback Machine.
* Standard for delområde- og grunnkretsinndeling – Delområde- og grunnkretsinndeling 2020

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |