recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Silvio Gesell** (født 17. mars 1862 i St. Vith i Belgia, død 11. mars
1930 i Oranienburg i Brandenburg) var en tysk økonom, og liberalist og mutualist. Han skrev et stort antall skrifter, blant annet *Die natürliche Wirtschaftsordnung durch Freiland und Freigeld* (1916), der rentefri økonomi behandles, og som legger grunnlaget for den økonomiske teorien om Freiwirtschaft.

En mekanisme for pengeomløp
---------------------------

Gesell gikk inn for et system med såkalt demurrage på penger i stedet for vanlig beskatning og rente. Demurrage betyr at pengenes verdi minsker i henhold til en på forhånd utarbeidet tabell, alternativt at man regelmessig må legge til noe til sedlene, for eksempel et frimerke av bestemt valør, for at de skal være gyldige.

Det som fikk Gesell på disse tankene var blant annet at han så det som viktig for økonomien og velstanden at penger ble brukt så fort som mulig. Han utgikk fra kvantitetsteorien om penger, M\*V = P\*Y. Om pengenes omløpshastighet kunne økes, skulle konsumpsjonen og dermed velstanden øke, var tanken.

Denne ideen ble tatt opp siden av den såkalte Stamp Scrip-bevegelsen i USA på 1930-tallet liksom den lille østerrikske byen Wörgl og noen andre europeiske byer. Flere nåværende pengereformister har prøvd å gjenopplive arvet etter Gesell og argumenterte for at systemet burde erstatte dagens pengegsystem, bl.a Margrit Kennedy og Stephen C. Clark. Troligvis var det denne ideen som Keynes hadde i tankene da han i en av bøkene sine hevdet at etterverdenen troligvis skulle lære mer av Gesell enn av Marx.

Øvrig
-----

Silvio Gesell deltok tilsammen med Gustav Landauer i den kortvarige bayerske rådsrepublikken i München 1919.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 123329267[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w67z24nk, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 10. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* *The Natural Economic Order* (engelsk översättning av Gesells mest kända verk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** HDS **·** NDL **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** CiNii
 |
**Silvía Nótt Sæmundsdóttir** (også kjent som **Silvia Night**) er kunstnernavnet til artisten Ágústa Eva Erlendsdóttir (født 28. juli 1982 i Reykjavík). Sæmundsdóttir representerte Island under Eurovision Song Contest 2006 i Athen i Hellas. Hun vant den nasjonale finalen 2006 med 70 prosent av nesten 120 000 avgitte stemmer.

I teksten til vinnerbidraget «Til hamingju Ísland» (engelsk versjon: «Congratulations») omtales hun flere ganger som vinneren av Eurovision Song Contest.

Under oppholdet i Athen fremstod Erlendsdóttir overfor teknikere og journalister – i rollen som artisten Silvia Night – som frekk og provoserende. Flere var ikke klar over at Silvía opptrådte som en rollefigur, og i mediene ble hun omtalt som en problematisk og ubehøvlet person. Hennes opptreden i semifinalen 18. mai 2006 ble møtt med høylytte mishagsytringer fra publikum. De europeiske fjernsynsseerne lot seg heller ikke imponere, med 13. plass i avstemningen kvalifiserte hun seg ikke til finalen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Silvía Nótt på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Silvía Nótt på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Silvía Nótt på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Silvía Nótt på Spotify Rediger på Wikidata

  

Portal: Island

| Utmerkelser og prestasjoner |
| --- |
| Forgjenger:**Selma med «If I had your love»** | **Island i Eurovision Song Contest**(2006) | Etterfølger:**Eirikur Hauksson med «Valentine Lost»** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Västra Karup** er et tettsted i Båstad kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 582 innbyggere.

Samfunnet
---------

I Västra Karup ligger Västra Karups kirke som ble innviet i middelalderen. I henhold til muntlig tradisjon var den første kirken på stedet en stavkirke, eller i all fall bygd i tømmer. Deler av dagens steinkirke er ganske sikkert fra 1100-tallet. Det er dokumentert at det fantes en kirke på stedet i år 1156 under erkebiskop Eskils tid.

I byen finnes forskole og en grunnskole opp til årskurs seks samt eldrehjem. I Västra Karup var også tidligere Västra Karups Mejerier.

Opera- og hoffsangeren Birgit Nilsson ble født og vokste opp i Västra Karup.

Fotballklubben er Västra Karups IF og spiller per 2014/2015 i fjerdedivisjon Skåne Nordvästra.

Referanser
----------

1. 1 2   (på sv) *Statistiska tätorter 2020, befolkning, landareal, befolkningstäthet per tätort*, Statistiska centralbyrån, 24. november 2021, Wikidata Q112914414,
2. ↑  «Folkmängd i tätort och småort per kommun 2010». *Statistiska centralbyrån*.
3. ↑   Eriksson, Lotta (2005): Västra Karups kyrka - fasadarbeten Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine.. Antikvarisk kontrollrapport

Eksterne lenker
---------------

* Västra Karups IF

| * v
* d
* r
Båstad kommune i Skåne län i Sverige |
| --- |
|  | Båstad **·** Förslöv **·** Grevie **·** Torekov **·** Västra Karup **·** Vejbystrand **·** Östra Karup |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Tejanomusikk** (fra spansk *tejano*, «texaner»), også kalt **tex-mex musikk**, er navnet på ulike former for folkemusikk og populærmusikk med opprinnelse blant den meksikansk-amerikanske befolkningen, texanere med hispanisk bakgrunn fra det sydlige og det sentrale Texas.

Opprinnelse
-----------

Flaco Jimenez
På 1850-tallet migrerte europeere som kom fra Tyskland (først under spansk tid og 1830-tallet), Polen og det som nå er Tsjekkia til Texas og Mexico, og tok med seg musikk- og dansestilen deres. De hadde med seg vals, polkaer og andre populære former for musikk og dans. Det var imidlertid ikke før den meksikanske revolusjonen (1910–1917) som tvang mange av disse europeerne til å flykte fra Mexico og til Sør-Texas, at deres musikalske innflytelse skulle ha stor innvirkning på Tejanos.

Ved århundreskiftet dre Tejanos mest med seterdrift og jordbruk. Den eneste avkoblingen var en og annen omreisende musiker som kom til ranchene og gårdene. De grunnleggende instrumentene deres var fløyte, gitar og tromme, og de sang sanger som ble videreført gjennom generasjoner. Sanger som opprinnelig ble sunget i Mexico. En av disse musikerne var Lydia Mendoza, som ble en av de første som spilte inn spanskspråklig musikk på RCAs på 1920-tallet.

Da disse omreisende musikerne reiste inn i områder der tyskerne, polakker og tsjekkere bodde, begynte de å innlemme oom-pah-lyden i musikken deres. Musikken har også elementer fra mariachi.

Narciso "El Huracan del Valle" Martinez, kjent som Conjunto musikkens far, ga trekkspillets en betydelig rolle i Conjunto-musikken. Nå er ofte trekkspillet hovedinstrumentet i Tejanomusikken.

Tejano er særlig populær i Latin-Amerika, men dens popularitet har også spredt seg til Europa.

Artister
--------

Noen av de eldre artistene som spilte Tejano var Flaco Jimenez, Freddy Fender, Esteban "Steve" Jordan, Ventura Alonzo "Queen of the Accordion" og også Sir Douglas Quintet.

På 1980-tallet kom grupper som Mazz og La Mafia som begge mottok flere Grammy Award for Best Tejano Album, også Selena "The Queen of Tejano" mottok Tejano Grammy Awards.

Senere har grupper og artister som Emilio Navaira, Elida Reyna, Jennifer Peña, Los Texmaniacs og Texas Tornados.

Flere artister innenfor andre sjangere som man ikke forbinder med Tejano musikken har blitt påvirket av den, som for eksempel Ry Cooder, Carlos Santana og Los Lobos.

Referanser
----------

1. ↑  «Tejano music : definition of Tejano music and synonyms of Tejano music (English)». *dictionary.sensagent.com*. Besøkt 6. februar 2022.
2. ↑  «Tejano | music | Britannica». *www.britannica.com* **(engelsk)**. Besøkt 6. februar 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** Munzinger
 |
**Knockabout Comics** er et britisk forlag som utgir undergrunnstegneserier og alternative tegneserier.

Historie
--------

Bakgrunnen for at Knockabout Comics ble opprettet som forlag på begynnelsen av 1980-tallet var at det var strengere vilkår for å importere tegneserier enn for tegneserier som var trykket i Storbritannia. Det britiske tollvesenet konfiskerte stadig tegneserier fra særlig Rip-Off Press og Gilbert Sheltons populære serie *Frikebrødrene* da serien hadde et avslappet forhold til dop. Tollvesenet konfiskerte også serier av tegnere som Robert Crumb og Melinda Gebbie med begrunnelsen at de var uanstendige.

Bak Knockabout Comics står grunnleggerne Tony Bennett og Carol Bennett. På begynnelsen av 1970-tallet arbeidet Bennett sammen med andre som distributør via et foretak kalt *Unicorn Bookshop*, først i Brighton, deretter på en bondegård i vestlige Wales. Unicorn gikk inn i 1975 grunnet gjeld, og Bennett overtok importen og distribusjonen av amerikanske undergrunnstegneserier. Han har stadig vært i konflikt det britiske rettsvesenet over retten til å utgi bestemte tegneserier. Forlaget har således vært en pioner i kampen for ytringsfrihet på De britiske øyer. I tillegg til amerikanske serier utga forlaget også serier av nye britiske tegnere som Hunt Emerson og Bryan Talbot. I dag har forlaget en mangfoldig utgivelseskatalog med titler, og sammen med det relativt nyopprettede amerikanske forlaget Top Shelf Productions utgir Knockaboutut Alan Moores omfattende serie *The League of Extraordinary Gentlemen*. Forlaget er fortsatt trofast mot sine røtter som et undergrunnsforlag og utga en omfattende «Omnibus»-utgivelse med samtlige serier av Frikebrødrene i et bind på slutten av 2008.

Titler
------

Et utvalg av de titler som Knockabout står bak er:

* *Outrageous Tales from the Old Testament*, ved Neil Gaiman, Alan Moore, Dave McKean, Hunt Emerson, et al.
* *Fresca Zizis*, ved Melinda Gebbie
* *From Hell*, ved Alan Moore og Eddie Campbell
* *Bolland Strips*, ved Brian Bolland, 2005, ISBN 9780861661503
* *A Disease of Language*, tilpasset av Eddie Campbell, fra Alan Moores «The Birth Caul» og «Snakes and Ladders» med intervjuer fra *Egomania Magazine*, innbundet, 160 sider, 2006, ISBN 0861661532
* *Yesterday's Tomorrows: Rian Hughes Collected Comics*, ved Rian Hughes, 256 sider, 2007, ISBN 0861661540
* *The League of Extraordinary Gentlemen*, Volume III, ved Alan Moore og Kevin O'Neill, 2009

Referanser
----------

1. ↑  Sabi, Roger (2000): «The Last Laugh: Larfing All the Way to the Dock» Arkivert 13. mai 2008 hos Wayback Machine. *Index on Censorship* #6
2. ↑  «Knocking about with Tony Bennett» Arkivert 29. september 2011 hos Wayback Machine. *Forbidden Planet*, 11. september 2006
3. ↑  The League of Extraordinary Gentlemen (Volume 3): Century #1 (of 3), Knockabout catalogue
4. ↑  *The Complete Fabulous Furry Freak Brothers*, Omnibus-utgaven. ISBN 978-0-86166-159-6

Eksterne lenker
---------------

* Knockabout Comics hos Grand Comics Database
* Knockabout Comics hos Comic Book DB
* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Tegneserier

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Renault Torpedo 1920, et av objektene 
**Teknik på farfars tid** er et privateid museum med fokus på tekniske gjenstander fra tidlig på 1900-tallet som ligger i bydelen Berga i Helsingborg.

Museet åpnet i 1970 som "Helsingborg' s Automotive" av ingeniør Bengt Strand og ble grunnlagt på hans omfattende samlinger av ulike reriteter og historiske gjenstander. Museet ligger i et 5 000 kvadratmeter stort bygg i et industriområde i Berga-distriktet. Museet omfatter en rekke veteranbiler, over 20 eldre traktorer, landbruksmaskiner, motorsykler, mopeder, motorer og fly. Museet inneholder også en komplett landhandel fra begynnelsen av 1900-tallet, og en eldre smie med verksted, som tidligere lå i Fleninge utenfor Helsingborg. Museet har også en rekke radioapparater og annet radioutstyr, TV-apparater, salgsautomater, telefonapparater, foto- og filmutstyr, leker og andre gjenstander fra de siste århundrer. Opphavsmannen, Bengt Strand, fikk Helsingborgs kulturpris i 1989.

Kilder
------

* "Teknik på farfars tid», side 401 i *Helsingborg stadslexikon* − Helsingborg: Helsingborg lokalhistoriske forening, 2006. ISBN 91-631-8878-3
***Felix*** er en stum norsk dramafilm fra 1921.

Filmen er basert på fortellingen *Keiser Felix* skrevet av Gustav Aagaard, omskrevet til film av Gunnar Nilsen-Vig, som også fotograferte filmen. Rasmus Breistein hadde regien i filmen som var produsert av Kommunenes Filmcentral.

Handling
--------

Samtidig som høststormene pisker inn over Fagerøy, dør prestefruen Else Margrete og hennes barn i barselsseng. I uværet forliser også et skip utenfor øya, og den eneste overlevende er en tre måneder gammel gutt. Losen Abraham fører barnet til prestegården og den unge presten tar det som en gave fra himmelen for det barnet han har mistet. Gutten blir døpt til Felix og vokser opp sammen med prestens datter Signe. Losens sønn Thorleif er deres beste lekekamerat. 

Årene går og barna blir konfirmert. Signe har blitt en skjønnhet og Thorleif er forelsket i henne. Også Felix har følelser for henne, men lever innesluttet i en drømmeverden der Signe er hans prinsesse. Når Signe forteller Thorleif at hun også er begeistret for ham, drar Felix til sjø for å glemme henne. I Antwerpen blir han alvorlig syk og ligger for døden. Han ber sjømannspresten om å skrive et brev til Signe. Felix kommer seg imidlertid og reiser hjem. 

I farvannet utenfor Fagerøy blir en dampbåt overrasket av storm. Ombord på båten finnes Thorleif. Felix og losen Abraham drar ut med losbåten for å forsøke og redde dampbåten, men den forliser. Felix kaster seg ned i vannet for å redde Thorleif og holder ham oppe mens Abraham tar dem ombord på losbåten. Felix dør imidlertid av anstrengelsene, mens Thorleif blir ført hjem og blir forent med Signe.

Rolleliste
----------

* Aagot Børseth ... Signe, prestens datter
* Julian Strøm ... Felix
* Edvard Drabløs ... Abraham, losen
* Lars Tvinde ... Carl Jensinius, Presten
* Guri Stormoen ... Prestefruen
* Aasta Nielsen ... Zazako, Felix' søster
* Nils Hald ... Thorleif, losens sønn
* Marie Flagstad ... Tante Malla
* Eugen Skjønberg ... Doktoren
* Henny Skjønberg ... En tjenestejente

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Felix* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Felix* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Felix* hos Filmfront Rediger på Wikidata
**Keith Norton** (født 26. januar 1941, død 31. januar 2010 av kreft) var en kanadisk politiker og offentlig tjenestemann. 

Norton var medlem av den lovgivende forsamlingen for delstaten Ontario fra 1975 til 1985, og han var frem til 2005 den øverste kommissær for Human Rights Commission i Ontario. Norton ble utdannet ved Queens University i Kingston, og arbeidet som advokat før han ble valgt inn som oldermann for Kingston i 1972, og han ble utnevnt til varaordfører for byen Kingston i 1974. 

Norton ble den 3. februar 1977 innsatt som minister for fellesskap og sosiale tjenester, og holdt denne porteføljen i parlamentet i tiden som fulgte. Norton ble gjenvalgt uten problemer under det provinsielle valget i 1981, og han ble utnevnt til miljøvernminister den 10. april 1981. Som miljøvernminister ble Norton den første kanadiske politikeren som snakket foran en komité for det amerikanske Senatet. Norton ble overført til Helsedepartementet den 6. juli 1983. Etter at han forlot politikken i 1985, begynte Norton som forretningsmann og konsulent, og han utførte arbeider innenfor vannrensing. 

Norton forsøkte å vende tilbake til politikken under valget i 1990 da han utfordret politikeren Ian Scott. I 1992 ble Norton utnevnt til det kanadiske Human Rights Tribunal, og han fungerte som dens president fra 1992 til 1995. Den 18. juli 1996, ble Norton utnevnt til kommisjonær for Ontario Human Rights Commission. Han hadde denne stillingen frem til november 2005 og han ble etterfulgt av tidligere ordfører i Toronto, Barbara Hall. Norton arbeidet aktivt for å fremme homofiles rettigheter.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**5. departement** var i perioden 1814–1818 en av enhetene i den norske sentraladministrasjonen.

2. mars 1814 kunngjorde prins Christian Frederik at det skulle oppnevnes et regjeringsråd og et sentralt embetsverk. Dette skulle organiseres i fem departementer etter forbilde av det som i Danmark het *kollegier*. De fem departementene blei betegna ved tall, og 5. departement fikk ansvar for økonomisk forvaltning, offentlig industri, skogbruk og bergverk.

I og med Grunnloven av 17. mai 1814 endra regjeringsrådet betegnelse til statsrådet.

30. november samme år (ved etableringa av unionen med Sverige) blei departementsordninga endra. Det skulle da være seks departement. De fleste av 5. departements saker blei da regna som indre saker og plassert i det nye 4. departement. I det nye 5. departement samla en finans-, handels- og tollsaker.

Etter vedtak 17. november 1818 blei det ytterligere endringer i departementene fra 1. januar 1819. Vi fikk da departementsnavn av dagens type, altså etter saksfeltet.

Sjef for 5. departement (første ordning – økonomi)
--------------------------------------------------

* Carsten Tank Anker, utnevnt 2. mars 1814, men tiltrådte aldri, da han var i London på diplomatisk oppdrag

Sjefer for 5. departement (andre ordning – finans)
--------------------------------------------------

* Johan Caspar Herman Wedel Jarlsberg, 18. november 1814 – august 1816
* Christian Krohg, august – september 1816
* Johan Caspar Herman Wedel Jarlsberg, oktober 1816 – oktober 1818
* Jonas Collett, oktober – november 1818
* Johan Caspar Herman Wedel Jarlsberg, november 1816 – tredje ordning

Kilder
------

* *Håndbok for Riksarkivet* (redigert av Knut Johannessen, Ole Kolsrud og Dag Mangset), ad Notam Gyldendal, Oslo 1992, side 86–88.
* *Det norske statsråd 1814–1945*, Statsministerens kontor 1996, side 19 ff.

  


| * v
* d
* r
Departementene i Norge 1814–1818 |
| --- |
| Regjeringen | 1. departement **·** 2. departement **·** 3. departement **·** 4. departement **·** 5. departement **·** 6. departement | Norges flagg |
**Versett** (også *versetto*) er korte musikkstykker, vanligvis spilt på orgel i liturgiske stykker, eksempelvis salmer eller magnificat, der de fungerer som alternativ til sungne vers (alternatim-praksis).

Versettene kan spores tilbake til 1400-tallets begynnelse og hadde sin blomstringstid i perioden 1500- og 1700-tallet. Opprinnelig dreide det seg om cantus firmus-bundne koralbearbeidelser av verset, senere endret formen seg, og på 1700-tallet dominerte cantus-firmus-fri versetter. Likevel var versettene fremdeles toneart-bundne mellomspill, vanligvis en fuge, eller på grunn av den begrensede varigheten, en fugeeksposisjon med sluttkadens.

Av versett-komponister kan nevnes Antonio Valente, Domenico Zipoli, Georg Muffat (*72 Versetl sammt 12 Toccaten*), Franz Xaver Murschhauser, Wolfgang Amadeus Mozart (*Zwei kleine Fugen bzw. Versetten*, KV 154a) og noen franske komponister fra 1800-tallet, som Louis Lefébure-Wély, Léon Boëllmann og César Franck.

Litteratur
----------

* Guido Adler: *Handbuch der Musikgeschichte.* Bind. 2. ettertrykk d. 2.opplag, Berlin-Wilmersdorf, dtv München, 3. opplag 1980, ISBN 3-423-04040-8. s. 542.
* Carl Dahlhaus, Hans Heinrich Eggebrecht (red.): *Brockhaus Riemann Musiklexikon.* Bind. 4, Schott, Mainz / Piper, München, 3. opplag 1989, ISBN 3-7957-8304-6, s. 297.
* Viktor Lukas: *Reclams Orgelmusikführer.* Philipp Reclam jun. Stuttgart, 4. opplag 1979. ISBN 3-15-008880-1, s. 358.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Österreichisches Musiklexikon **·** GND
 |
**Informasjonsstruktur**  er en samlebetegnelse for ulike måter å spesifisere hvordan informasjonselementer og emner er navngitt og strukturert på, og anvendes spesielt innen utvikling av et nettsted, en applikasjon eller andre informasjonstjenester. 

Formålet med spesifiseringen er å tilpasse informasjonen til ulike brukere, systemer eller teknologier. Utvikling av informasjonsstrukturer er en av de sentrale aktivitetene innen informasjonsarkitektur.

Ulike typer strukturer
----------------------

Det finnes flere måter å skille mellom ulike typer informasjonsstrukturer på.

En måte er å definere informasjonsstrukturer ut fra bruksområde, som menystruktur på et nettsted eller en mappestruktur på en filserver. 

En annen er å definere informasjonsstrukturen ut fra hvilke typer relasjoner som er beskrevet mellom elementene, for eksempel taksonomi som utelukkende beskriver hierarkiske relasjoner og tesaurus som kan inneholde andre relasjoner som synonymer og beslektede emner. En mer komplett form for strukturering er bruk av ontologi, noe som også gir langt mer fleksibilitet og mulighet for resonnering i datastrukturer. 

En tredje måte er å dele inn strukturer etter hvilken standard de følger. Dette er spesielt vanlig for strukturer innen metadata, som emnekart, semantisk web, arkivnøkler og andre strukturer som kan følge standarder som Dublin Core og Noark.

Kvalitetskriterier
------------------

Kriterier for en god informasjonsstruktur er nedfelt i flere av de ovennevnte standardene, og er ellers hyppig beskrevet i faglitteraturen innen informasjonsarkitektur (se eksterne lenker). Ved tilpasning av informasjonsstruktur til brukere er brukersentrert utvikling viktig for å oppnå kvalitet, og vil øke sannsynligheten for at man anvender de samme begrepene som brukerne og grupperer innholdselementer på en måte de kan kjenne seg igjen i. Som for annen type klassifikasjon er også gjensidig utelukking et viktig prinsipp.

Referanser
----------

1. ↑  Rosenfeld, Louis (2015). *Information Architecture - for the web and beyond*. California, US: O'Reilly. s. 116–127. ISBN 9781491911686.

Eksterne lenker
---------------

* The Information Architecture Institute[*død lenke*] – En frivillig organisasjon viet til å fremme informasjonsarkitektur. Stiftet i 2002, instituttet har 1400 medlemmer i 80 land (2007).
* BITS – Brukervennlige IT-systemer– Den faggruppen i Den Norske Dataforening med sterkest tilknytning til fagdisiplinen.
* Boxes and Arrows- En industripublikasjon med mange artikler om informasjonsarkitektur.
* Interaction-Design.org– en ordbok som dekker mye brukte begreper innen informasjonsarkitektur, interaksjonsdesign og beslektete fagdisipliner.
* IA Wiki[*død lenke*] – En wiki dedikert til fagdisiplinen informasjonsarkitektur.
***Erichius femoralis*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En nokså liten (14-21 millimeter), avlangt oval, litt flat, matt svartbrun hjortebille. Hannens mandibler er noe kortere enn hodet og har en kraftig, firkantet tann på undersiden. Hodet er forholdsvis stort bredt, med en butt tann bak hvert fasettøye, fasettøynene er ganske små. Pronotum og dekkvingene er kledt med gulaktig skjell langs ytterkantene. Pronotum er nesten rektangulært med en svak midtfure. Dekkvingene mangler punktrader eller opphøyde ribber. På beina er lårene rødlige.

Levevis
-------

Artene mangler flygevinger og kan ikke fly.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Chile og Argentina.

Systematisk inndeling
---------------------

Arten har tradisjonelt blitt regnet til slekten *Pycnosiphorus*.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Sclerostomini*
						* Slekten *Erichius* Maes, 1992 – 12 arter
							+ ?Underslekten *Erichius* (i snever forstand)
								- *Erichius femoralis* (Guérin-Méneville, 1839)

Kilder
------

* Generic Guide to New World Scarabid Beetles – *Erichius*
* Oversikt over artene

Eksterne lenker
---------------

* Bilder av arten
* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
Kroatia-Slavonia
Kroatia-Slavonia i Østerrike-Ungarn (nr. 17)
Kroatia-Slavonia i Ungarn

**Kongeriket Kroatia og Slavonia** (kroatisk: *Kraljevina Hrvatska i Slavonija*, ungarsk: *Horvát-Szlavónia Királyság*, tysk: *Königreich Kroatien und Slawonien*) var et autonomt kongerike innenfor det østerriksk-ungarske dobbeltmonarkiet. Det hørte til den ungarske delen av monarkiet («Transleithania») og omfattet deler av dagens Kroatia og Vojvodina.

Kongeriket Kroatia og Slavonia oppstod gjennom foreningen av de to kongerikene Kroatia og Slavonia i 1868. Det nye kongeriket eksisterte til 1918, da det sammen med Kongeriket Serbia ble en del av Kongeriket av serbere, kroater og slovenere.

Kongeriket var inndelt i åtte forvaltningsregioner, kalt komitater. Folketellingen i 1910 viste at kongeriket hadde 2 621 954 innbyggere. 1 638 354 (62,5 % av befolkningen) oppgav kroatisk som morsmål, 644 955 (24,5 %) oppgav serbisk, 133 418 oppgav tysk, 105 047 oppgav ungarsk og 20 884 oppgav slovakisk.

Eksterne lenker
---------------

* «Königreich Kroatien und Slawonien», fra DEUTSCHE-SCHUTZGEBIETE.DE (tysk)
Kongeriket Jugoslavias flagg 1918-1941
Kongeriket Jugoslavias statsflagg og orlogsflagg
**Kongeriket Jugoslavias flagg** var en trikolor i fargene blått over hvitt over rødt. Statsflagget hadde i tillegg det kongelige våpen satt inn i duken over alle tre striper og forskutt et stykke mot stangsiden av flaggduken.

Kongeriket ble etablert i 1918 under navnet «Kongeriket av serbere, kroater og slovenere». Flagget, som i den enkle trikolorens form var i bruk fra 1918 av, men offisielt vedtatt først 28. februar 1922, gjør bruk av de tre pan-slaviske fargene som alle de tre sørslaviske nasjonene allerede gjorde bruk av. Fargerekkefølgen ble endret slik at flagget ikke skulle være identisk verken med slovenernes, kroatenes eller serbernes nasjonale flagg. 

Riksvåpenet i statsflagget er basert på det serbiske kongelige dynastis våpen, men har tillegg av symboler for Kroatia og Slovenia, henholdsvis sjakkruter i rødt og hvitt og halvmåne og tre stjerner. Egentlig skulle statsflagget bære den store versjonen av det kongelige våpen, men i praksis bar det en forenklet versjon uten våpenkappe. Dette ble i 1922 også offisielt innført som kongerikets orlogsflagg.

Kongeriket Jugoslavias flagg ble benyttet fram til 1941, da landet ble oppløst i forbindelse med den annen verdenskrig. Trikoloren ble fra 1945 av videreført av det sosialistiske Jugoslavia, da med tillegg av en gulkantet rød stjerne.

Eksterne lenker
---------------

* SHS/Yugoslavia, 1918 – 1941 fra Zeljko Heimers *Flags & Arms of the Modern Era*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Norges Metallsilhuettforbund** (**NMF**) er et norsk idrettsforbund for metallsilhuettskyting. Skyteformen stammer fra Mexico. Norge var det første landet som arrangerte europamesterskap på Løvenskioldbanen i 1986, noe som ble gjentatt i 1988. I 1993 ble NMF godkjent som skytterorganisasjon av Justisdepartementet etter omlegging fra personlige medlemskap til medlemskap gjennom klubber.

Pappskiver i samme form og størrelse som stålmål brukt i metallsilhuettskyting.
Norges Metallsilhuettforbund er tilknyttet International Metallic Silhouette Shooting Union (IMSSU), og følger deres tekniske regelverk. Videre er IMSSU delt opp i hver sine verdensdeler, og den europeiske organisasjonen heter «Association Europeenne de Tir sur Silhouettes Metalliques» (AETSM). VM arrangeres i partalsår av IMSSU, mens EM arrangeres i oddetalsår i regi av AETSM. Norges Metallsilhuettforbund gir ut medlemsbladet *Silhuetten*. i PDF-format. Bladet sendes alle medlemmer med E- post adresse registrert hos NMFog har betalt sin forbundskontingent.

Se også
-------

* Liste over skytterorganisasjoner
* Norges Skytterforbund
* Stålmål

### Andre skytterforbund i Norge

* Det frivillige Skyttervesen
* Dynamisk Sportsskyting Norge
* Norges Benkeskytterforbund
* Norges Jeger- og Fiskerforbund
* Norges Skiskytterforbund
* Norsk Svartkruttunion
* Norwegian Field Target & Airgun Club
* PRS Norge
* Scandinavian Western Shooters

Referanser
----------

1. 1 2  «Norges Metallsilhuettforbund - Metallsilhuettens historie». Arkivert fra originalen 4. april 2012. Besøkt 8. mai 2015.
2. ↑  «Gjøvik PK Skytterforbund». Arkivert fra originalen 18. oktober 2018. Besøkt 30. november 2018.
3. ↑  Revidert Mars (2009). «Association Européenne de Tir sur Silhouettes Métalliques (European Metallic Silhouette Shooting Association)» **(engelsk)**. Stavanger Sportsskytterlag. Arkivert fra originalen 20. januar 2019. Besøkt 6. april 2020.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 20. januar 2019. Besøkt 6. april 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Norges Metallsilhuettforbund sin offisielle Facebook-side
**Norges Olympiske Museum** er et museum på Lillehammer, som tar for seg historien om de olympiske leker både i antikken og i moderne tid, med størst fokus på vinterlekene i Oslo i 1952 og Lillehammer i 1994. Olympiske høydepunkt presenteres gjennom interaktive installasjoner, multimedia-presentasjoner og historier knyttet til originale gjenstander. I tillegg til den faste utstillingen viser også museet temporære utstillinger med tema knyttet til idrettshistorie og sport. Paralympics og Ungdoms-OL har egne seksjoner i museet. 

Museet holder til på Maihaugen og er en del av Stiftelsen Lillehammer museum.

> Det nye OL-museet på Maihaugen, Lillehammer, har blitt en fantastisk gjennomgang av stolte norske olympiske øyeblikk og historie. Veldig hyggelig for meg å samle alle mine olympiske medaljer i denne historiske rammen. Man blir ydmyk av å bli vist frem blant alle disse norske storheter.
> 
> 
>  Bjørn Dæhlie, 2016[]
> 
>

Historie
--------

Norges Olympiske Museum ble opprettet 10. mai 1995 av Norges Idrettsforbund, Lillehammer kommune, Oppland fylkeskommune, Maihaugen, Olympia Utvikling og Troll Park. Museet ble offisielt åpnet av Kong Harald og Dronning Sonja den 27.11.1997 i Håkons Hall i Olympiaparken på Lillehammer. Museet ble flyttet til sin nåværende plassering på Maihaugen i 2016.

Museet var opprinnelig organisert som en privat stiftelse. I 2006 ble museet konsolidert med Maihaugen som innebar at Maihaugen fikk driftsansvar for museet og arbeidsgiveransvar for de ansatte. I forbindelse med konsolideringen endret stiftelsen navn til Norges Olympiske Samlinger med styrerepresentanter fra Lillehammer kommune, Oppland fylkeskommune og Norges Idrettsforbund og Olympiske komité.

Museet markedsføres fremdeles under navnet Norges Olympiske Museum.

Se også
-------

* Musée olympique i Lausanne

Referanser
----------

1. ↑  Norges Olympiske Museum. OL-museets historie. Besøkt 16. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Museets nettsider
* Norges Olympiske Museum på Digitaltmuseum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Lars Sigvart Martinus Dunfjeld** (født 10. august 1916 i Jengelen i Børgefjell, død 31. mars 1980 i Harran) var en sørsamisk utøver av duedtie – tradisjonell samisk brukskunst, særlig kniver. Han mottok Nordland fylkes kulturpris i 1979.

Han vokste opp i en reindriftsfamilie, i en kultur som formidlet kunnskap om både samisk religion og kristen tro. Han arbeidet med reindrift inntil 1954, deretter 12 år ved taubaneanlegget i tilknytning til gruvene i Skorovas. Han hadde duedtie som binæring helt til han som 50-åring begynte å sløyde med horn og tre på heltid. I 1969 fikk han stipend fra Norsk kulturråd for å studere ornamentikk og symbolspråk i samisk brukskunst. Et av hans utgangspunkt for forståelse av samisk brukskunst var at ornamentikken ikke bare er dekor, men også formidler et budskap. Han sa til Adresseavisen i 1979: «eldre samer kunne sitte lenge, lenge og betrakte hverandres kniver, som om de var lange skriv. Gjennom ornamentikken – symbolspråket som prydet slirene – lærte de mer om hverandre enn gjennom en lang samtale.»

Han var medlem av tilsynskomiteen for Gaske-Nøørjen Saemienskovle i Hattfjelldal, og i den forberedende plankomiteen for Sijti Jarnge.

En utstilling med samisk kunst som ble arrangert på Ringve museum i oktober 1981 hadde en særskilt minneutstilling etter Lars Dunfjeld. Sommeren 2016 var det en 100-årsjubileumsutstilling av hans arbeider på Saemien Sijte. Han hadde fire barn; blant dem kunsthistorikeren og duedtiekonsulenten Maja Dunfjeld og juristen Leif Dunfjeld.

Referanser
----------

1. ↑  DIS Gravminner i Norge
2. 1 2 3 4 5  Maja Dunfjeld. *Tjaalehtjimmie, form og innhold i sørsamisk ornamentikk*. Utgitt av Saemien Sijte, 2006. ISBN 82-993781-6-8. Side 26-27
3. ↑  Dødsannonse i Trønder-Avisa 2.4.1980
4. 1 2  «Nordlands fylkes kulturpris 1979»; Helgeland Arbeiderblad, 12.5.1979
5. 1 2  «Namdaling studerer samiske ting med kultur-penger». Trønder-Avisa; 24.9.1969
6. 1 2  Anna Jacobsen. «Lars Dunfjeld til minne»; Helgeland Arbeiderblad, 14.4.1980
7. ↑  Anna Jacobsen. «Historien om sydsamenes egen skole»; Helgeland Arbeiderblad, 13.4.1977
8. ↑  «Sørsamenes talskvinne»; Helgeland Aerbeiderblad, 23.5.1987. Intervju med Anna Jacobsen.
9. ↑  Ola Hjulstad. «Mektig utstilling av sør-samisk håndverk». Trønder-Avisa; 28.9.1981
10. ↑  Lars Dunfjeld (1916-1980) Utstilling 17.06.16 - 28.08.16 Arkivert 16. oktober 2018 hos Wayback Machine.; saemiensijte.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Lars Christian Istad** (født 21. juli 1934 i Ålesund) er en norsk billedkunstner, kjent for sine kystmotiv (maleri, akvareller, tresnitt), 
tydelige koloritt og en lang
rekke (over femti) utstillinger. 
Han er oppvokst i Trondheim og bosatt i Molde (1963–) der han har
vært lærer innen konfeksjonsteknologi ved Romsdal videregående skole, før han gikk over til heltids arbeid som kunstner (1985). Istad er selvlært innen kunsten og fikk sin 
første separatutstilling i Grimstad kunstforening (1980), og han har
hatt innpass på en rekke kollektive fremvisninger som eksempelvis Høstutstillingen.
Hans verker finnes blant annet i
flere av Møre og Romsdal fylkes bygg,
Fjord1s ferger, flere internasjonale skipsbygg,
samt Norges Banks filialer. Istad har sittet i de fleste regionale
kunstnerråd og -komiteer.
Istad er far til billedkunstner Christine Istad og skulptør Peder Istad.

Utgivelser
----------

* *Mitt landskap* (1996). Egne tresnitt, tekster og dikt.

Utmerkelser
-----------

* Statens garantiinntekt for kunstnere (1987)
* Balejazz festivalkunstner (1990)

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Lars\_Christian\_Istad, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   KulturNav, KulturNav-ID ec173e93-f34d-482d-89a0-bd8a81168210, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  artistside Arkivert 12. november 2005 hos Wayback Machine. fra kulturnett.no, norsk-grafikk.no Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. samt omtale Arkivert 6. januar 2009 hos Wayback Machine. hos nettgalleri.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** KulturNav
 |
Jonkershoek Valley og Groot Drakenstein-fjellene sett fra Stellenbosch. Victoria Peak (1 590 moh) er den snødekte delen midt i bakgrunnen.
**Drakensteinfjellene** er en fjellkjede som ligger i provinsen Western Cape i Sør-Afrika. Den utgjør en del av Cape Fold Belt. Fjellkjeden er oppkalt etter H. A. van Reede tot Drakenstein som besøkte Cape som høykommissær i 1685. Drakenstein (nyere skrivemåte ofte Drakestein) var navnet på hans eiendom i Nederland. Drakensteinfjellene består av to separate fjellkjeder, Klein Drakenstein-fjellene og Groot Drakenstein-fjellene. Den førstnevnte ligger like øst for Paarl, som forbindes med Huguenottunnelen på riksvei N1 og Du Toitskloof Pass (820 m) som hovedvei R101. Den sistnevnte fjellkjeden er mye høyere og ligger sør for Franschhoek og Stellenbosch, med Victoria Peak (1 590 moh) som det høyeste fjellet. Fjellet har ingen fjelloverganger, men det har Hottentots-Holland naturreservat og innehar også tittelen som det våteste stedet i Sør-Afrika. Det regner spesielt mye i de øvre delene av Jonkershoek Valley, faktisk kommer den årlige nedbørsmengden over 2 000 mm (nøyaktige målinger mangler). 

Det meste av vegetasjonen er biomer fra Cape floraregion, og den primære bergarten er Table Mountain sandstein som tilhører Cape Supergroup. Regionen faller innenfor sonen for middelhavsklima. Området har kjølige og milde vintre med snø i større høyder, og varme og tørre somre. 

Den 13. januar 2004 døde Arne Næss jr. da han forulykket under en fjellklatring i Groot Drakenstein-fjellene i nærheten av byen Franschoek, omtrent 80 km fra byen Cape Town.

Referanser
----------

1. ↑  EJ Verwey: *New Dictionary of South African Biography*, bind 1, 1995, s. 831.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Drakensteinfjellene i *Hutchinson encyclopedia* Arkivert 26. juli 2008 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Drakefisker** er flere arter giftige fisk, i slektene *Pterois* og *Dendrochirus*. Alle er skorpionfisker.

Drakefisker er rovfisk. Når de jakter, avskjærer de byttet med sine store finner, og sluker det deretter. Drakefiskene hører hjemme i den indopasifiske regionen. De kan gjenkjennes på sine ekstremt lange og piggete ryggfinner, og har et stripete utseende, rødt, brunt eller svart på hvitt. De er tilgjengelige i akvariehandelen, men giften i piggene er ekstremt smertefull, og drakefisk anbefales derfor kun til den forsiktige akvaristen.

De er hardføre og sykdomsresistente fisk, men det har ikke blitt rapportert om at noen har klart å ale dem opp i akvarium. 

* Drakefisk i Melbourne AquariumDrakefisk i Melbourne Aquarium
* Drakefisk ved Hurghada i RødehavetDrakefisk ved Hurghada i Rødehavet
* Klarfinnet drakefisk, Pterois radiataKlarfinnet drakefisk, *Pterois radiata*
* Drakefisk i Andaman-sjøenDrakefisk i Andaman-sjøen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Drakeordenen** (latin: *Societas Draconistarum*, bokstavelig talt «Dragonist-samfunnet» og «Ordenens drage» henholdsvis) var en monarkisk ridderorden kun for utvalgte høyere aristokrater og monarker. Den ble grunnlagt i 1408 av Sigismund av Luxembourg, konge av Ungarn (r. 1387–1437) og senere den hellige romerske keiseren (r. 1433–1437). Den ble utformet etter militærordren fra korstogene, og krevde at de innviede skulle forsvare korset og bekjempe fiendene til kristendommen, spesielt det osmanske riket.

Prinsen av Wallachia Vlad II Dracul, faren til Vlad Țepeș (Kjent som Dracula "Dragens sønn" og Vlad spidderen), tok navnet sitt fra Drageordenen.

Referanser
----------

1. ↑  Kirtley, Bacil F.; McNally, Raymond T.; Florescu, Radu (1973). «In Search of Dracula: A True History of Dracula and Vampire Legends». *The Journal of American Folklore*. 342. 86: 400. ISSN 0021-8715. doi:10.2307/539370. Besøkt 16. juni 2021.
2. ↑  Hommel, William L. (1972). «William Fagg:Miniature Wood Carvings of Africa». *Art Journal*. 4. 31: 476–478. ISSN 0004-3249. doi:10.1080/00043249.1972.10793055. Besøkt 16. juni 2021.
**Progg** er en forkortelse for den svenske varianten av progressiv rock. Mens begrepet i det meste av verden er knyttet til lange melodier med lange, tematiske partier og avanserte riff, betegner *progressiv* innenfor proggen et progressivt, det vil si venstreradikalt, politisk innhold. Dette behøver ikke nødvendigvis gi uttrykk i politiske tekster og direkte samfunnskritikk, selv om det ofte er tilfelle, men har snarere å gjøre med at man regner seg til en bestemt motkultur.

Musikalsk spenner progg-begrepet vidt, fra visesang og pop til psykedelia, hardrock og reggae. Blant markante representanter for sjangeren kan nevnes Peps Persson, Nationalteatern, Knutna Nävar, Motvind, Dan Berglund, Kebnekaise, Blå Tåget, Hoola Bandoola Band, Nynningen, Fria Proteatern og Jan Hammarlund. De fleste progg-utgivelsene kom på uavhengige selskaper, som Musiknätverket Waxholm, Silence, Musiklaget, Nacksving, Manifest, Proletärkultur. Politisk spenner proggen over det meste av den radikale venstresida, fra anarkister til kommunister og medlemmer av Sveriges kommunistiske parti. Denne politiseringen ledet til motsetninger innen musikkbevegelsen KFML och KFML(r) og de deler av musikkbevegelsen som var mer hippie-innfluert.

Progg-bevegelsen er først og fremst begrenset til Sverige, men den har også fått enkelte avløpere i andre land. Det danske bandet og kunstnerkollektivet Røde Mor regnes ofte som en del av samme bevegelse. Også såvidt ulike norske band som Undertakers Circus og Frosk regnes iblant til proggen.

Proggens storhetstid regnes å ha vært mellom 1969 og 1985. Men også i dag er det enkelte artister og grupper som iblant regnes til proggen. Blant disse er Lars Winnerbäck, Doktor Kosmos og Cirkus Mirimar. Gamle proggplater, især enkelte singler, går i dag for mange hundre kroner i bruktbutikker og på nettauksjoner.

Referanser
----------

1. ↑  «Kjell Östberg: 1968 - när allt var i rörelse» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). , side 75

Eksterne lenker
---------------

* Progg.se – omfattende sider om proggen før og nå Arkivert 8. mars 2010 hos Wayback Machine.
**Progenese**, også kalt *pedogenese*, er et fenomen som defineres ved at individet når kjønnsmodenhet på larvestadiet, mens videre vekst og utvikling er sterkt redusert eller helt stanset opp.

Organismen vil da i utgangspunktet ha de samme egenskaper som den ville hatt om den ikke var kjønnsmoden på tilsvarende tidspunkt. Dette gjelder størrelse, alder og anatomi (med unntak av fungerende forplantningsorganer og tilhørende forplantingsatferd). Sekundær økning i størrelse og videreutvikling hos senere generasjoner vil ofte kunne forekomme.

Eksempler
---------

### Appendikulariene

Et godt eksempel her er appendikulariene, en larveform av kappedyrene som er blitt kjønnsmodne på larvestadiet og har forkastet den voksne formen fullstendig. Beskjeden størrelse beholder de hele livet.

### Flatormene

En teori går ut på at flatormene oppstod via progenese ved at et dyr som opprinnelig var i besittelse av kroppshule og andre avanserte egenskaper ble formeringsdyktig og stanset opp i sin videre utvikling på et så tidlig stadium av sin utvikling (ontogenese) at disse egenskapene ikke hadde fått tid til å dannes enda. Dette forplantningsdyktige larvestadiet dannet så utgangspunkt for videre utvikling i sin egen evolusjonære retning og resulterte blant annet i arter som med tiden ble store nok til å dekke et menneskes håndflate. Flatormene er i så fall ikke oppstått via reduksjon som tidligere antatt, heller ikke er deres manglende kroppshule da et primitivt trekk. Faktisk er fossile dyr som Vernanimalcula enda eldre enn flatormene, men er like fullt utstyrt med kroppshule og avansert anatomi.

### Xenoturbella

Xenoturbella, som man tidligere regnet med til flatormene, ser derimot ut til å ha larvestadie med kroppshule og indre organer som er gått tapt hos det voksne individ. Da snakker vi om reell reduksjon, og flatormenes og Xenoturbellas tilsynelatende felles og tidligere antatt primtive egenskaper har dermed oppstått på to vidt forskjellige måter.
**En profileringsdesigner** lager profileringsmateriell for bedrifter, reklamer for produkter på transportsmidler, fasader og generell informasjonsskiltning. En profileringsdesigner kan jobbe for både det offentlige og private.

Utdanning
---------

Først må en gå på Frisør, blomster, interiør og eksponeringsdesign (VG1) og Interiør og utstillingsdesign (VG2) før en kan få opplæring i bedrift. Læretiden avsluttes med en svenneprøve. Under opplæringen vil en lære å lage skisser, kommunisere med kunder og å bruke forskjellige verktøy som kan brukes til trykk, print, fres, skjæring og montering. I yrket er kreativitet, å være praktisk anlagt, ha estetisk sans og å like å jobbe med digitale verktøy viktige personlige egenskaper, i tillegg til en god kommunikasjon med kunder.

Noen med en profileringsdesigner-utdanning kan jobbe som dekoratør, annen form for designer, reklametegner eller grafiker (førtrykk).

Referanser
----------

1. 1 2  Ikonoklast\_Fotograf, Foto:. «Bli kjent med yrket: Profileringsdesigner». *utdanning.no*. Besøkt 6. juli 2019.
2. ↑  Dolven, Arne S. (5. oktober 2017). «profileringsdesigner». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 6. juli 2019.
3. ↑  «Profileringsdesigner | UiT». *uit.no*. Besøkt 6. juli 2019.
4. ↑  «Profileringsdesignfag». *utdanning.no*. Besøkt 6. juli 2019.

Se også
-------

* Interiør
* Design
* Interiør i videregående skole
* Reklame

Eksterne lenker
---------------

* Læreplan i profileringsdesignfaget, Udir.no *Besøkt 06.07.19*
Et **profittsenter**, også kalt **fortjenestesenter** eller **avdelingsregnskap**, er en del i en virksomhet sin organisasjonsstruktur som forventes å gi et identifiserbart bidrag til organisasjonens fortjeneste.

Historie
--------

Østerriksk-amerikaneren Peter Drucker innførte begrepet *profit center* i 1945. Senere trakk han det tilbake og beskrev det som en av de største feilene han hadde gjort. Senere hevdet han at profittsentre bare er kostnadssentre innenfor en bedrift, og at de eneste "profittsenteret" er en kunde hvis sjekk går gjennom.

Oversikt
--------

Et profittsenter er en del av et selskap som behandles som en egen virksomhet. Dermed kan fortjeneste eller tap beregnes separat for hvert profittsenter.

Lederen av et profittsenter holdes ansvarlig for både inntekter og kostnader (utgifter), og dermed for fortjenesten. Dette betyr at lederen er ansvarlig for å drive inntektsgenererende aktiviteter som fører til kontantstrøm og samtidig begrense kostnadsgenererende aktiviteter. Dette gjør styring av profittsenter mer utfordrende enn styring av kostnadsenter. Styring etter profittsenter tilsvarer å drive en uavhengig virksomhet fordi en profittsenter for en forretningsenhet eller avdeling behandles som en distinkt enhet, hvilket gjør det mulig for å måle inntekter og utgifter, og dermed lønnsomheten.

Bedrifter kan organiseres med profittsentre for å bestemme lønnsomheten ved at profittsentrenes inntekter og utgifter holdes adskilt fra hovedselskapet. Vanligvis skiller man med forskjellige profittsentre for regnskapsformål slik at ledelsen kan følge hvor på mye fortjeneste hvert senter har og kan sammenligne deres relative effektivitet og fortjeneste. Eksempler på typiske profittsentre kan være en butikk, en salgsorganisasjon eller en konsulentorganisasjon hvis lønnsomhet kan måles.

Se også
-------

* Kostnadssenter
* Omsetningssenter
* Investeringssenter
* Ansvarssenter

Referanser
----------

1. ↑  Norge, Canon. «Forvandle omdømmet til økonomiavdelingen». *Canon Norge* **(norsk)**. Besøkt 9. september 2022.
2. ↑  «Økonomistyring av Kjell Banken». *bokelskere.no*. Besøkt 9. september 2022.
3. ↑  «Hva er et avdelingsregnskap?». *www.visma.no*. Besøkt 9. september 2022.
4. ↑  Drucker, Peter F. (2002). *Managing in the Next Society*. New York, New York 10010: St. Martin's Griffin. ISBN 0-312-32011-6. Arkivert fra originalen 17. mars 2011. Besøkt 9. september 2022.