recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Curling: |
|  Internasjonale mesterskap |
| Sølv |  1995  |  Nordisk junior mesterskap  |

**Hallvard Sørum** (født 24. oktober 1975) er en norsk curlingspiller. Han spiller for Oslo Curlingklubb (OCK), sammen med lag Lag Due/Sørum.

Sportslig karriere
------------------

Sørum startet å spille curling i Vikingskipet på Hamar i 1992 for Hamar Idrettslags (HIL) curlinggruppe. Her spilte han sammen med tvillingbroren, Øystein Sørum, og spillere fra det lokale fotballaget.

Han har spilt i eliteserien siden 1995, med andreplasser i sesongene 2002, 2005 og 2009. 

I Norgesmesterskapene har han deltatt siden 1993, med unntak av i 2006,. Sammen med Magnus Utgård, Hanne Kjeldahl, Charlotte Hovring og Anja Karlsvik har Sørum sølv fra mix-NM i Oppdal Curlinghall i 1999. Da for Snarøen CK. 

Han har et sølv og en bronse fra junior-NM, og kvalifiserte seg til nordisk mesterskap for juniorer i 1995 og 1997.

Hallvard har også representert Norge som seniorutøver. I 2001 tok laget han spilte på 2.-plass under *Karuizawa winter festival* i Japan. Laget bestod av Sørum, Øystein Sørum, Magnus Utgård, Kenneth Andersen og Thomas Due. I 2003 representerte han Norge i vinter Universiaden i Italienske Tarvisio, der de tok en 7.-plass.

I 2007 tok laget hans Lag Sørum med Øystein Sørum, Magnus Utgård, og Marianne Rørvik andreplass under *Danish Open* i Hvidovre i Danmark.

Sørum har også representert Skottland (Keith Maclennan) og Frankrike (Thomas Defour) under den største internasjonale turneringen i Norge, Oslo Cup. []

### NM-medaljer

| Plassering | Lag | År |
| --- | --- | --- |
| Sølv | Mix | 1999 |

Referanser
----------

1. ↑  Resultatservice, Norges curlingforbund
2. ↑  www.fisu.net: COMPETITION SUMMARY / RIASSUNTO RISULTATI (PDF)
3. ↑  curling.no: Lag Sørum på andreplass

Eksterne lenker
---------------

* Utøverprofil på worldcurling.org[*død lenke*]
**Lakrismjelt** (latin: *Astragalus glycyphyllos*) er en plante i mjeltslekten, som tilhører erteblomstfamilien *(Fabaceae)*. Den er 40-120 cm høy/lang, og delvis krypende. Stengelen er sikksakkbøyd, og planten har karakteristiske, store og grønne belger. De gule blomstene blomstrer i juni-juli.

Lakrismjelt
De grønne, bøyde frøskulpene er karakteristiske for den krypende erteblomsten lakrismjelt.
Lakrismjelt har en krypende vekst, som her i utkanten av et hogstfelt i Hurum.
*Astragalus glycyphyllos*
Lakrismjelt har en grov og kantete stengel med bladstilker hvor det sitter 3-7 par av ganske brede blad. De er mellomgrønne og større og bredere enn på de fleste mjelt- og vikkearter. Ørebladene (der stilken deles) er lansettformede. Bladene smaker lakris.

Klasen av skittengule blomster har 10-20 kroner, og begerbladene har noen smale og korte tenner som ligger langs kronbladene. Belgene er det absolutt mest karakteristiske på planten, de er 3-6 cm lange, klargrønne og bøyde, og har to rom som er atskilt langs skulpen. 

Lakrismjelt og gulmjelt *(Astragalus frigidus)* er svært like, begge har brede og eggrunde, mellomgrønne blader og gule blomsterklaser. Forskjellen er derimot at lakrismjelt har lange, krypende sikksakk-stengler, og at belgene til lakrismjelt er større, oppadpekende, og har to frørom i stedet for bare ett. Gulmjelt er dessuten aldri greinete, slik lakrismjelt oftest er.

Utbredelse
----------

Lakrismjelt vokser i solvarm og steinete, næringsrik jord. Den trives i skogbryn, spredte steinurer, utkanten av hogstfelt, veikanter, bakker og i havneområder.

Den er utbredt i Sør-Norge langs kysten og innover dalstrøkene ned til Kristiansand, samt med mindre populasjoner på hele Jæren, i Sogn, Nordfjord, Romsdal, og Nord-Trøndelag.

I Norden lever den i hele Danmark unntatt Vest-Jylland, i Sverige nord til Medelpad (Bottenhavet), men ikke i kyststrøkene av Øst-Sverige. I Finland er det bare gjort helt spredte funn i sørvest langs kysten.

Referanser
----------

1. ↑  Lennart Stenberg (red.), Steinar Moen (norsk red.), *Gyldendals Store nordiske Flora*, 2003 (Oslo 2007), side 340
2. ↑  Lennart Stenberg (red.), Steinar Moen (norsk red.), *Gyldendals Store nordiske Flora*, 2003 (Oslo 2007), side 340

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Lakrismjelt* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Lakrismjelt* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Lakrismjelt* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Lakrismjelt* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Lakrismjelt* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Lakrismjelt* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Lakrismjelt* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Lakrismjelt* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Astragalus glycyphyllos* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Astragalus glycyphyllos* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Astragalus glycyphyllos* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Benjamin Tyler Henry** (født 1821, død 1898) var en amerikansk børsemaker og oppfinner, mest kjent for Henry Model 1860-rifla, det første funksjonelle repetergeværet. 

Henry ble ansatt ved New Haven Repeating Arms Company av Oliver Winchester mot slutten av 1850-tallet, og fikk i oppdrag og forbedre den tidligere bøyleriflen *Volcanic repeating rifle*. I oktober 1860 patenterte Henry sitt nye design, og riflen gikk inn i produksjon og ble brukt under den amerikanske borgerkrigen og senere i den «ville vesten». New Haven Repeating Arms Co. ble omdøpt til Winchester Repeating Arms Company og fortsatte å produsere Henry-rifler frem til den forbedrede Winchester-riflemodellene Winchester Modell 1866 og Winchester Modell 1873 ble introdusert.

Henry var også delaktig i utviklingen av .44 Henry-patronen for Modell 1860, og som også ble brukt i Modell 1866.

Referanser
----------

1. ↑  Henry History; henryusa.com

Henry Modell 1860 over, Winchester Modell 1866 under

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN
 |
**George F. McGrath** var en britisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

McGrath ble olympisk mester i landhockey under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det britiske laget som vant landhockeyturneringen. Fire lag deltok i turnering og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møtte hverandre en gang. Storbritannia vant foran Danmark og Belgia. Det britiske laget vant over Danmark med 5-1 og Belgia med 12-1 og siste kampen mot Frankrike vant de på walk over. Turneringen ble spilt i perioden 1. til 5. september 1920.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1920 Belgias flagg Antwerpen - **Gull** i landhockey Storbritannias flagg Storbritannia

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 20. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) George McGrath – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) George McGrath – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) George McGrath – Storbritannias olympiske komité Rediger på Wikidata
***Chaplin som millionær*** (originaltittel: *Tillie's Punctured Romance*) er en amerikansk spillefilm fra 1914 regissert av Mack Sennett. Hovedrollene spilles av Marie Dressler, Mabel Normand, Charlie Chaplin og Keystone Kops.

Handlingsreferat
----------------

Charles Chaplin møter Tillie (spilt av Marie Dressler) etter en intens krangel med kjæresten hennes. Når han oppdager at faren til Tillie (spilt av Mack Swain) har veldig mye penger som snart skal betales ut til arbeidere hans, så legger han en plan for å stjele pengene. Etter å ha stjålet pengene, kjøper han en avis fra en avisgutt (spilt av Gordon Griffith) hvor han leser historien om Tillies onkel Banks (spilt av Charles Bennett) en millionær som var antatt død når han var på fjellklatring.

Tillie blir dermed ene-arving etter onkelen hennes, og hun mottar tre millioner dollar. Charles Chaplin etterlater kjæresten sin på en benk i parken og løper til restauranten hvor Tillie arbeider. Han ber Tillie ta ham tilbake. Selv om hun i begynnelsen er skeptisk, tror hun at han virkelig elsker henne - og de gifter seg kort tid senere.

De flytter deretter inn i onkelens enorme herskapshus, og arrangerer en stor fest som brått avsluttes når Tillie oppdager at ektemannen hennes er utro sammen med hans gamle kjæreste. I raseri ødelegger hun huset deres. Onkelen blir kort tid senere funnet på en fjelltopp, og er fremdeles i live. Onkel Banks insisterer på at Tillie skal arresteres for alle skadene hun forårsaket i huset hans. Så Charles Chaplin, hans gamle kjæreste og Tillie er nødt til å forsøke å flykte fra politiet.

Skuespillere
------------

* Marie Dressler som Tillie Banks.
* Mabel Normand som Mabel. Charlie's kjæreste.
* Charles Chaplin som Charlie.
* Mack Swain som John Banks, Tillie's far.
* Charles Bennett som onkel Banks. Tillie's onkel, en millionær.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Chaplin som millionær* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Chaplin som millionær* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Chaplin som millionær* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Chaplin som millionær* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Chaplin som millionær* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Chaplin som millionær* på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) *Chaplin som millionær* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Chaplin som millionær* på Silent Era Rediger på Wikidata

* (en) *Chaplin som millionær* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Jacob Benjamin Wegner d.y.** (født 9. desember 1868 i Christiania, død 31. august 1949) var en norsk embedsmann. Han var byfogd, fogd, magistrat, politimester og konstituert amtmann i Romsdal amt.

Wegner var sønn av trelasthandler Heinrich Benjamin Wegner og Henriette Frederikke Vibe i Oslo. Hans farfar var medeier og direktør for Blaafarveværket, trelasthandler og godseier Benjamin Wegner d.e. og hans morfar var Frederik Ludvig Vibe. Wegner giftet seg i 1897 med Astrid Johnsen (f. 1875). Ekteparet hadde sønnene Rolf Benjamin (f. 1898) og Sverre Heinrich Aksel (f. 1900). Sønnen Rolf B. Wegner var også politimester og senere sorenskriver. Sønnesønnen Rolf Benjamin Wegner var også politimester. Sønnen Rolf Benjamin utgav en bok om slekten.

Wegner tok examen artium ved latinlinjen på Gjertsens skole og ble cand.jur. med laud i 1891. Han var edsvoren fullmektig i Larvik fra 1892 og var i et drøyt år 1893–1894 konstituert som byfogd i Larvik. 5. mai 1894 fikk han bevilling som overrettssakfører og etablerte egen advokatpraksis i Larvik. Fra 1895 var han konstituert i forskjellige embeder, herunder som byfogd i Brevik i et års tid, byfogd i Porsgrunn i et halvt års tid og politimester og magistrat i Bodø fra 1897. Han ble i begynnelsen av 1898 amtsfullmektig i Romsdals amt, og var også sekretær i amtsskattekommisjonen og regnskapsfører for Reknes hospitalsfond. Han var fra høsten 1900 konstituert som amtmann i Romsdals amt i et år, og ble høsten 1901 beskikket som fogd i Søndre Helgelands fogderi. Høsten 1910 ble han politimester i Helgeland politidistrikt og magistrat i Mosjøen. I 1917 ble han politimester i Rogaland. Han gikk av med pensjon i 1938.

Referanser
----------

1. 1 2  «Wegner, Jacob Benjamin», i Magnus Mardal, *Norges prokuratorer, sakførere og advokater 1660–1905*, bd. III, del 2, hefte I AA–F, s. 602
2. ↑  Wegner, Rolf Benjamin: *Familien Wegner*
3. ↑  Folketelling av 1910: Mosjøen: Benjamin Wegner m/fam.
4. ↑  Østerud, Nils Erik (2010): *Helgeland politimesterembete 100 år 1910–2010.* Politimesteren i Helgeland, Mosjøen.
5. ↑  «Jacob Benjamin Wegner», i *Studenterne fra 1897*, s. 281–282, Christiania, 1912

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |
**George Charles Oliver** (født 18. januar 1883, død 20. august 1965) var en amerikansk golfspiller som deltok i de olympiske lekene i St. Louis i 1904.

Oliver vant en olympisk bronsemedalje i golf under OL 1904 i St. Louis. Han var med på det amerikanske laget *United States Golf Association* som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i golf bak *Western Golf Association* og *Trans Mississippi Golf Association*. Det var kun tre lag, alle amerikanske med ti mann på hver, som deltok i lagkonkurransen i golf som ble spilt 17. september 1904.

OL-medaljer
-----------

* 1904 USAs flagg St. Louis - Bronse Bronse i golf, lagkonkurranse USA USAs flagg

Eksterne lenker
---------------

* (en) George Oliver – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) George Oliver – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) George Oliver – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) George Oliver – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Mary Harris Jones** (født 1. august 1837, død 30. november 1930), bedre kjent som **Mother Jones**, var en prominent amerikansk arbeider-organisator. I 1984 ble hun innvotert i National Women's Hall of Fame.

Biografi
--------

Hun ble født **Mary Harris**, datter av en romersk-katolsk bonde nær byen Cork, Irland. Encyclopædia Britannica lister hennes fødselsdag som 1. august 1837, selv om hun selv hevdet at den var den 1. mai 1830.

De første år
------------

De to store vendepunktene i hennes liv var da hun først mistet sin mann og fire barn under en gulfeber-epidemi i Tennessee i 1867, og da hun så mistet sin eiendom under den store brannen i Chicago i 1871. Tvunget til å forsørge seg selv ble hun involvert i arbeiderbevegelsen og sluttet seg til Knights of Labor, en forløper for Industrial Workers of the World (IWW eller «Wobblies»), som hun hjalp med å stifte i 1905. Hun var aktiv som organisator og underviste i streiker over hele landet. Hun var særlig involvert i United Mine Workers (UMW) og Socialist Party of America. Som en fagforeningsorganisator vant hun berømmelse for å organisere hustruer og barn i demonstrasjoner for deres krav. I 1903 organiserte hun barn som arbeidet i gruver og fabrikker i «Barnas korstog», en marsj fra Kensington, Pennsylvania til Oyster Bay, New York (president Theodore Roosevelts hjem) med bannere som krevde tid til å leke og til å gå på skole. Selv om presidenten nektet å møtes med de marsjerende, brakte marsjen emnet om barnearbeid opp på toppen av offentlighetens agenda.

De senere år
------------

I 1913, under Painwillt Creek-Cabin Creek-streiken i Vest-Virginia, ble Mother Jones sammen med andre fagforeningsfolk anklaget for å være med i en sammensvergelse som inkluderte drap. Hun ble satt i husarrest i Pratt, Vest-Virginia. Hennes arrestasjon reiste et ramaskrik og hun ble snart løslatt da angriperne ble identifisert som assosiert med en prominent lokal forretningsmann. Efter hennes løslatelse beordret Senatet en undersøkelse av forholdene i de lokale kullgruver. Hun var også sentral under slaget ved Blair Mountain i 1921.

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Britannica, www.britannica.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   FemBio-Datenbank, oppført som Mary Harris Jones (Mother Jones), FemBio-ID 14845, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Jones, Mother (01 August 1837–30 November 1930), labor organizer, oppført som Mother Jones, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.womenofthehall.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Mother Jones: Biografi av Sarah K. Horsley
* Industrial Workers of the World
* Gratis eBook av mother Jones' selvbiografi
* Mother Jones på Find-A-Grave

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** BNE **·** CiNii
 |
Restene av Chapultepec-akvedukten langs Avenida Chapultepec
Restene av Chapultepec-akvedukten langs Avenida Chapultepec
**Chapultepec-akvedukten** (spansk: *Acueducto de Chapultepec*) er en akvedukt i Mexico by. Den ble opprinnelig bygd av aztekerne på begynnelsen av 1400-tallet for å transportere vann fra Chapultepec-åsen over Texcocosjøen til hovedstaden Tenochtitlan. Spanjolene bytta ut akvedukten med en modernisert utgave på 1700-tallet. Denne var om lag 4 km lang og hadde 904 buer, men bare 20 av dem er bevart i dag.

Langs strekninga hvor akvedukten gikk, går nå veien Avenida Chapultepec. De eneste gjenværende restene av akvedukten befinner seg langs avenyen nær Sevilla metrostasjon. Det er også to fontener som har forbindelse med akvedukten: en original som er restaurert og flytta fra sin opprinnelige plassering, og en replika av den såkalte Salto del Agua, som var enden av den spanskbygde akvedukten.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Chapultepec Aqueduct – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Bergen Parkeringsselskap** var et kommunalt selskap i Bergen, og kom i drift i løpet av året 1974. Selskapet ble opprettet av Bergen kommune for å ta hånd om all avgiftspliktig parkering på offentlig grunn i Bergen sentrum med myndighet til å ilegge gebyr og tilleggsavgift for visse parkeringsovertredelser.

Bakgrunn
--------

Allerede i 1967 fikk Bergen sentrum sine første parkometre. Den gang lå ansvaret for disse til Bergen Veivesen. I 1972 overtok Anleggseksjonen ansvaret, fram til Bergen Parkeringsselskap tok over høsten 1974.

Prosjekter selskapet har vært involvert i er for eksempel Bygarasjen, som åpnet 1984, Birkebeinergaten Garasje som åpnet 1987, Engen P-hus som åpnet 1989 og Klostergarasjen som åpnet i 2005). I tillegg kan en nevne arbeidet med å få parkeringshus under Festplassen. Planene ble skrinlagt i 1992, og hadde da kostet kommunen 8.07 millioner kroner.

Bergen Parkeringsselskap skiftet i 2007 navn til Bergen Parkering KF. Fra 01.01.2011 Bergen Parkering AS, som følge av selskapsomdanning av Bergen Parkering KF.
Bergen Parkering AS har i dag kontor i Vincent Lunges gate 3 (Bergen Storsenter).

Arkivet etter Bergen Parkeringsselskap er oppbevart ved Bergen Byarkiv. I arkivet finnes blant annet skjema vedrørende parkeringsgebyr, klagebehandling, samt materiale vedrørende p-bussen og miljøsykler.

Eksterne lenker
---------------

* Bergen byleksikon på nett, se Bergen Parkering KF
**George Morrell** var en skotsk fotballmanager.

Han var manager i Woolwich Arsenal fra 1908 til 1915, etter å kommet fra klubben Greenock Morton. Han ledet klubben i perioden da klubben ble tatt over av Henry Norris, og den etterfølgende flyttingen fra Manor Ground, Plumstead i Sørøst-London, til sitt nye hjem i nord London på Arsenal Stadium, Highbury, og den etterfølgende navneendringen til Arsenal i 1914.

Selv om han i sin første sesong i klubben førte laget til en sjetteplass i ligaen, så hadde tilskuerantallet falt så mye at klubben opparbeidet en stor gjeld og måtte selge mange av de beste spillerne, bl.a. Bert Freeman og Andy Ducat.[] Han er den eneste manageren som har ledet laget til nedrykk fra første divisjon. Etter å ha mistet mange av de beste spillerne endte Arsenal sist i første divisjon i 1912-13 sesongen, og rykket ned til andre divisjon.

På tross av nedrykket, så beholdt Morell jobben som manager, og laget var nær opprykk neste sesong med en tredjeplass i andre divisjon (tapte andreplassen på målforskjell), og en femteplass i 1914-15. Denne plasseringen holdt til å bli valgt tilbake til den utvidede førstedivisjonen i 1919, etter den første verdenskrig. Wolverhampton Wanderers og Barnsley hadde bedre plasseringer, men ble likevel ikke valgt til opprykk. Arsenals opprykk synes å ha blitt mulig i hovedsak etter de politiske manøvreringene til deres formann, Henry Norris, i stedet for deres sportslige resultater.[]

På det tidspunktet var ikke Morell manager lenger. Han fikk sparken etter 1914-15 sesongen, av årsaker som ikke hadde med lagets sportslige resultater å gjøre. Med en stor gjeldsbyrde etter å ha bygget ny stadion, og det at ligaen var suspendert p.g.a. krigen, så hadde Arsenal rett og slett ikke råd til å beholde han.[]

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) George Morrell – Soccerbase.com (manager) Rediger på Wikidata
**Australdrakelilje** (*Cordyline australis*) er et tre i aspargesfamilien som kommer fra New Zealand, og kan bli inntil 20 meter høyt. Små individ har bare en bladkrone, men etterhvert og da ofte etter blomstring vil nye skudd skytes ut fra stammen rett i underkant av kronen som etterhvert blir til nye greiner med egne bladkroner. Bladene er sverdformet og blir 40-90cm lange og 3-7cm breie.

Planten blomstrer seint på våren til seinsommeren og har hvite kremaktige blomstrer i et tett cluster 50-100cm langt. Frukten er som hvite bær med en størrelse på 5-7 mm i diameter.

Utbredelse
----------

I de senere år er australdrakelilje blitt svært populær utenfor New Zealand som prydtrær, og da i hovedsak i vest-europa og på De britiske øyer, men også på nordvestkysten av USA finnes mange eksemplarer av drageliljen. Mye av årsaken til dens popularitet er plantens tilpasningsevne i kjølige klima, men ikke minst den tropiske effekten planten gir i hager med temperert klima.

Australdrakelilje passer utmerket i maritimt klima langs sørvestkysten av Norge hvor middeltemperaturen vinterstid ikke går under null grader celcius. Etablerte individ sies å ha overlevet kortvarige temperaturer ned mot −10 grader celcius, men vil i kreve beskyttelse i strenge og langvarige vintrer med mye snø. I situasjoner der bladkronen har blitt skadet av vær og vind har planten den unike egenskapen at den skyter nye skudd utfra stammen lenger nede.

Varianter
---------

I tillegg til den vanlige grønne varianten finnes det en rekke spennende varianter som *Red Sensation*, *Red Star*, *Sundance* og *Variegata*.

Litteratur
----------

* A. Mitchell, oversatt av I. Gjærevoll (1977). *Trær i skog og hage*. Tiden. s. 389. ISBN 82-10-01282-7.
* T. Kristoffersen (1970). *Stueplantene i farger*. Aschehoug. s. 163–164.

Eksterne lenker
---------------

C. australis "Red Sensation"
* (en) *australdrakelilje* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *australdrakelilje* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (sv) *australdrakelilje* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *australdrakelilje* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *australdrakelilje* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *australdrakelilje* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *australdrakelilje* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cordyline australis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Cordyline australis* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Cordyline australis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Jianyang i Chengdu i Sichuan
**Jianyang** (kinesisk: 简阳; pinyin: *Jiǎnyáng*) er et byfylke i byprovinsen Chengdu i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. 

Befolkningen var på 1 434 651 innbyggere i 1999.

Kulturminner
------------

Shengde-tempelets pagode (圣德寺塔, *Shèngdé sì tǎ*) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Samferdsel
----------

### Jernbane

Chengdu-Chongqing-jernbanen betjener området; den fører fra Chengdu til Chongqing.

### Vei

Kinas riksvei 319 fører gjennom fylket. Riksveien begynner i Xiamen i Fujian, løper nordvestover gjennom provinsene Jiangxi, Hunan, og Chongqing, til den ender opp i Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.

Kinas riksvei 321 løper også gjennom området. Den fører fra Guangzhou i provinsen Guangdong via blant annet Wenzhou og Guilin til Chengdu, hovedstaden i Sichuan.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokmalregjeringens hjemmesider
* Informasjonssider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Jiangsu FC** (1958–2021) var en kinesisk fotballklubb. Både dame- og herrelaget spiller i landets ypperste divisjoner.

Herrelaget
----------

Herrelaget spilte i Kinesisk superliga der den vant serie og cup. De har siden 2007 spilt sine kamper på Nanjing Olympiske Stadion (bygget 2002) med plass til 61 000.

Den ble startet av de lokale myndigheter i provinsen Jiangsu (byen Nanjing) som amatør under navnet **Jiangsu Provinslag**. Laget vant ingenting spesielt, før i 1992 da de vant nest øverste divisjon og fikk opprykk til proffligaen som startet i 1994. Med *Maint* som eier kalte de seg **Jiangsu Maint**, men rykket ned. Fra 2000 var de eid av *Sainty* og kaltes **Jiangsu Sainty** og fikk sølv i Kinesisk superliga i 2012 og vant Supercupen det påfølgende året. 2014 ble klubben døpt om til Jiangsu Guoxin-Sainty, fra 2016 som **Jiangsu Suning**, og fra 2021 nedlagt.

Islendingen Vidar Örn Kjartansson var her i 2015 etter sitt toppscorer-opphold i Vålerenga Idrettsforening, og spilte sammen med Sölvi Ottesen i FA-cupfinalen, der Jiangsu slo Shanghai Greenland FC. Med *Suning* som eier i 2016 heter de **Jiangsu Suning** og kjøpte Ramires for 20 mill. pund, og like efter Alex Teixeira for 1/2 milliard kroner. Italienske Fabio Capello overtok som trener i 2017, men tross disse kjente skikkelsene unngikk de bare såvidt nedrykk i 2017. I mars 2018 ble rumenske Cosmin Olăroiu utnevnt til ny trener. Klubben ble nedlagt 2021 etter at eierfirmaet Suning trakk seg ut av fotballen.

* Seriegull: 2020
* Cupgull: 2015

Damelaget
---------

Med pengestøtte fra Huatai Securities het de **Jiangsu Huatai** og vant Kinesisk superliga for kvinner i 2009. Fra 2016 heter de også **Jiangsu Suning**. Den norske Isabell Herlovsen kom hit fra LSK Kvinner i februar 2017. Hun ble matchvinner i straffesparkkonkurransen da de vant cupfinalen mot Changchun Yatai F.C. i juni 2017, men de ble bare nummer tre i superligaen. Så hun sluttet i desember.

### Meritter

* cupgull: 2017, 2018
* seriegull: 2019

Referanser
----------

1. ↑  «Inter Milan doubt as Suning call time on Chinese champions Jiangsu FC». *South China Morning Post* **(engelsk)**. 28. februar 2021. Besøkt 28. februar 2021.
2. ↑  «Teixeira solgt til kinesisk klubb for 500 millioner kr». *TV 2*. Besøkt 19. oktober 2016.
3. ↑  «Capello quits as Jiangsu Suning boss». *ESPN.com*. Besøkt 2. april 2018.
4. ↑  «Inter Milan doubt as Suning call time on Chinese champions Jiangsu FC». *South China Morning Post* **(engelsk)**. 28. februar 2021. Besøkt 28. februar 2021.
5. ↑  Stor cuphelt i Kina i Fredrikstad Blad den 21. juni 2017.
**Haakon Dahlstrøm** (født 7. februar 1907, død 31. oktober 2006) var en norsk offiser i Frelsesarmeen som ledet organisasjonen i en rekke land. Han var gift med Eili Holme (1946).

Haakon Dahlstrøm ble offiser i Frelsesarmeen i 1931, etter å ha vært soldat i Oslo 1. korps som senere fikk navnet Templet korps. Han tjenestegjorde i Storbritannia, Ghana, Nigeria, Finland, Norge, og Færøyene.

Dahlstrøm studerte ved Musikkonservatoriet fra 1942 til 1945. Han gjorde en betydelig innsats som arrangør av hymner og religiøse melodier og var i mange år musikksekretær ved Frelsesarmeens hovedkvarter i Oslo. Gjennom hele livet samlet og katalogiserte han omkring 50 000 titler, forfattere og komponister. Noe av dette arbeidet er presentert i hans bøker.

På tross av sin store interesse for musikk, var det forkynneren Haakon Dahlstrøm som nådde fram til folk flest både i overført og praktisk betydning. Hele livet var Dahlstrøm på reise med budskapet sitt. Han besøkte små og store steder over hele landet til langt over fylte 90 år.

Bøker
-----

* 1990: *Med takt og tone*, Salvata Kristelige Forlag
* 1990: *Mellom notelinjene*, Salvata Kristelige Forlag
* 1991: *Ord i samklang*, Salvata Kristelige Forlag

Utmerkelser
-----------

* 1975: Ridder av St. Olavs Orden

Biografi
--------

Emil Skartveit gav i 2008 ut Haakon Dahlstrøms biografi:*"Jeg er ingen blomst "* ISBN 9788230602447

Eksterne lenker
---------------

* Et biografisk essay  tekst: Nils-Petter Enstad
* Biografi om Arméens høvding - Om Haakon Dahlstrøms biografi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Marta Hofsøy** (født 1992) er en norsk politiker (Arbeiderpartiet) som er født i Hammerfest og har bodd i Tromsø siden 1999. Hofsøy er fylkestingsrepresentant i Troms og Finnmark fra 2019, der hun leder komiteen for kultur, helse og internasjonalt. Hun har tidligere vært sentralstyremedlem i AUF 2016–2020, medlem av Nord-Hålogaland bispedømmeråd 2015–2019 og kommunestyrerepresentant i Tromsø kommune 2011–2019 .

Hofsøy jobber som juridisk rådgiver hos Statsforvalteren i Troms og Finnmark. Tidligere har hun jobbet på Aurora kino fokus 2008–2018, som fylkessekretær og politisk rådgiver i AUF 2013–2015, som sommervikar i Arbeiderpartiets stortingsgruppe 2016 og i informasjonstjenesten til LOs sommerpatrulje 2018 og 2020, og som juridisk rådgiver i Forbrukertilsynet.

Utdanning
---------

Marta Hofsøy har en bachelor i statsvitenskap (ferdig 2018) og en master i rettsvitenskap (ferdig 2020), begge fra Universitetet i Tromsø - Norges arktiske universitet. I tillegg har hun et årsstudium i praktisk prosjektledelse fra UiT campus Harstad (ferdig 2016).

Referanser
----------

1. ↑   stortinget.no, stortingsrepresentant-ID MARHOF[Hentet fra Wikidata]
2. ↑
3. ↑
4. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Emil Wettergreen** (født 20. juni 1883 i Kristiania, død 7. april 1963) var en norsk fotballspiller, skiløper og idrettsleder. Han representerte Grane fra Nordstrand og var i 1902 med på vinnerlaget i turneringen som senere er blitt kjent som det første norgesmesterskapet i fotball. Han konkurrerte dessuten i skisport. Broren Wilhelm var også med på å vinne for Grane i 1902, og begge brødrene var tapende finalister i 1903.

30. april 1902 deltok Emil Wettergreen på stiftelsesmøtet til Norges Fotballforbund. I 1903 ble han formann i forbundet og hadde dette vervet i ett år.

I det sivile var Wettergren ansatt ved sjøfartskontoret. Han arbeidet med skipssikkerhet og andre spørsmål av interesse for norsk sjøfart.

Referanser
----------

1. 1 2  «Dødsfall». *Aftenposten*. 8. april 1963.
2. ↑  «1902 season». iffhs.de. Besøkt 14. september 2013.
3. ↑  Peder Chr. Andersen (1927). *Norges Fotballforbund gjennem 25 år*. Oslo.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
En spiller av SoundBridge Homemusic-typen
**SoundBridge** er en type mediespiller laget for å spille internettradio eller digital lyd over et hjemmenettverk, enten via WiFi eller Ethernet. 
SoundBridge-innretningene kan stilles inn på forskjellige internettradiokanaler med Radio Roku Internet Radio Guide.
Musikken blir gjort tilgjengelig via en server, vanligvis en PC som kjører en softwareserver.
Mange forskjellige medie-servere kan brukes; servere som bruker Apples Digital Audio Access Protocol (DAAP) (iTunes eller mt-daapd), Windows Media Connect, Rhapsody, SlimServer og UPnP-kompatible servere som TwonkyVision. Noen av disse serverne kan brukes ikke bare på PC, men også på NAS-innretninger som Linksys NSLU2, noe som gjør at SoundBridge kan brukes også uten en vanlig pc.

Det finnes flere SoundBridge-modeller: M1000, M500 (en M1000 med en rimeligere LCD skjerm i stedet for VFD) og den nå utgåtte M2000, som hadde en større skjerm med høyere oppløsning enn M1000. M1000-modellen som selges i dag har små forskjeller i forhold til den eldre M1000-versjonen og kan identifiseres ved at den har tilkoblingsmulighetene på baksiden i stedet for under endestykkene. Denne nye reviderte M1000 omtales av og til som M1001 og er først og fremst en modell som ble redesignet for å kutte ned produksjonsomkostninger. Det finnes også en skrivebordsmodell kalt SoundBridge Radio som har innebygget høyttalere, en AM/FM radio og alarmklokke.

Versjoner
---------

SoundBridge spillere som selges i USA er produsert av Roku og inkluderer:

* M1001 SoundBridge (bitmapped VFD display – 280x16; maken til den originale M1000 model(se merknad))
* R1000 SoundBridge Radio (bitmapped VFD display – 280x32; AM/FM tuner; spor for SD-kort; innebygget høyttalere)
* M500 SoundBridge (tegnbasert LCD display – 40 tegn x 2 lines) (ute av produksjon)
* M1000 SoundBridge (bitmapped VFD display – 280x16) (ute av produksjon)
* M2000 SoundBridge (bitmapped VFD display – 512x32; større, 17" med veldig stor skjerm) (ute av produksjon)

Merknad: M1001 har den nyeste designen. I motsetning til den gamle utgåtte "M"-serien har ikke M1001 avtagbare sideporter eller et uttagbart Wi-Fi kort. M1001 har tilkoblingsmuligheter på baksiden av enheten, ulik den gamle typen som hadde sine bak de avtagbare portene på sidene.

Utenfor USA blir SoundBridge-modellene laget og solgt av Pinnacle, under lisens fra Roku. Selv om noen Pinnacle-modeller er like eller identiske når det gjelder hardware, så har ikke Pinnacle lisens for DAAP-protokolen, så Pinnacle-modeller kan ikke koble direkte til Itunes. Pinnacle og Roku promoterer Firefly Media Server som gir lignende funksjonalitet.
Pinnacle-modeller inkluderer:

* SoundBridge (maken til Roku SoundBridge M1001)
* SoundBridge Radio (maken til Roku SoundBridge Radio)
* Soundbridge HomeMusic (tegnbasert LCD – 16 tegn x 2 lines; ingen Ethernet-tilkobling; ingen digital utlinje; men med spor for SD-kort og innebygd Wi-Fi-kort; billig plasthus i stedet for aluminium som brukes på de opprinnelige modellene)

Se også
-------

* PlaysForSure
* Firefly Media Server
* Squeezebox
* Sonos
***Emil og detektivene*** (tysk originaltittel: ***Emil und die Detektive***) er en tysk film fra 1931 regissert av Gerhard Lamprecht med Erich Kästners roman av samme navn som litterært forelegg.

Handling
--------

Filmen er satt i Tyskland under Weimar-republikken, og åpner i den lille provins-byen Neustadt, hjemmet til skolegutten Emil Tischbein. Faren hans er død og moren hans forsøker å oppdra sønnen sin på egen alene. Hun sender ham til Berlin med 140 reichsmark (tilsvarer en måneds inntekt for henne) for å gi til hans bestemor som bor sammen med sin unge kusine, Pony Hütchen. Han får også 20 reichsmark for seg selv. På toget møter Emil en uhyggelig mann som presenterer seg som Herr Grundeis. Emil blir mistenksom og går på toalettet for å bruke en nål for å feste pengene til jakke-foret. Grudeis tilbyr Emil søtsaker som viser seg å være dopet: Emil begynner å hallusinere og sovner. Når han våkner i Berlin, er både Grundeis og pengene borte. 

Imidlertid ser han Grundeis ved utgangen, og følger etter ham. Emil møter en lokal gutt ved navn Gustav som tilbyr seg å hjelpe ham, og han samler en rekke andre barn som kaller seg for "detektivene" for å hjelpe til. Etter å ha fulgt etter herr Grundeis til et hotell og spionert på ham hele natten, jager Emil og gjengen ham til en bank. Emil anklager Grundeis for tyveri, og beviser at pengene egentlig var hans ved å nevne de små hullene i sedlene med nålen han brukte for å feste pengene til fôret. Grundeis planlegger deretter å flykte, men Emil, Gustav og resten av gjengen må forsøke å holde ham Grundeis fast frem til politiet ankommer.

Skuespillere
------------

* Rolf Wenkhaus som Emil Tischbein
* Fritz Rasp som Grundeis.
* Käthe Haack som fru Tischbein
* Olga Engl som Grossmama Tischbein
* Rudolf Biebrach som vaktmester Jeschke
* Inge Landgut som Pony Hütchen
* Hans Joachim Schaufuß som Gustav.
* Hans Richter som Fliegender Hirsch

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Emil og detektivene* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Emil og detektivene* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Emil og detektivene* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Emil og detektivene* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Emil og detektivene* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Emil og detektivene* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (de) *Emil og detektivene* på filmportal.de Rediger på Wikidata

* (en) *Emil og detektivene* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Emil og detektivene* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Prins Souphanouvong** (laotisk: ສຸພານຸວົງ; født 13. juli 1909 i Luang Prabang i Laos, død 9. januar 1995 i Vientiane i Laos), også kalt *Den røde prins*, var en laotisk prins og politiker. Sammen med sin halvbror prins Souvanna Phouma og prins Boun Oum var han en av «de tre prinsene» i Lao, som representerte de kommunistiske (pro-Viet Nam og -USSR), nøytrale og rojalistiske fraksjonene. Fra 1975 til 1991 var han formelt Laos' første president.

Liv og virke
------------

Souphanouvong var en av sønnene til Bounkhong, den siste *uparaja* (visekonge) av Luang Prabang. I motsetning til sine halvbrødre Souvanna Phouma og Phetsarath Rattanavongsa, hvis mødre var kongelige, var hans mor, Mom Kham Ouane, en vanlig kvinne. 

Souphanouvong skal ha vært den dyktigste av uparaja Bounkhongs sønner, og kunne åtte språk flytende, inkludert gresk og latin. Før han tok sin ingeniørgrad ved École nationale des ponts et chaussées i Paris hadde han jobbet ved havna i Le Havre. 

Souphanouvong ble utdannet i Vietnam og Frankrike, og ble etter hvert en tilhenger av Hồ Chí Minh og ble med i den indokinesiske kommunistbevegelsen. I august 1950 organiserte Souphanouvong den første kongressen til Neo Lao Issara (*Lao-frihetsfronten*), vanligvis kjent som Pathet Lao, som ledet den kommunistiske motstanden mot fransk styre i Lao.

Souphanouvong ble den formelle lederen for Laos revolusjonære folkeparti, men holdt ikke den egentlige makten i partiet, og da kommunistene overtok makten i 1975 ble han innsatt som Laotenes demokratiske folkerepublikks første president, en stilling han holdt til 1991, selv om Phoumi Vongvichit var fungerende president fra 1986 til 1991, da han ble etterfulgt av Kaysone Phomvihane, som til da hadde vært Laos statsminister. Fra 1979 til 1986 var han også president for Laofronten for nasjonal bygging, og ble også her etterfulgt av Phoumi Vongvichit.

I 1991 ble han rådgiver for partiets sentralkomité. Siden døde han 9. januar 1995, åttiseks år gammel.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Souphanouvong, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000009413, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Hrvatska enciklopedija, Hrvatska enciklopedija-ID 57267[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.prazskyhradarchiv.cz[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**IngenSavang Vatthana(som konge)** | **Riksvåpenet til Laos.svgLaos' 1. president**(2. desember 1975–15. august 1991) (fungerende president fra 2. desember 1986:  Phoumi Vongvichit) | Etterfølger:**Kaysone Phomvihane** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NLA **·** Munzinger (iba)
 |
Helligvær kirke
Helligvær på kartet
Helligvær er et fiskevær i Bodø kommune som ligger 30 kilometer ut i Vestfjorden. Fra Helligvær er det utsikt sørover mot Helgeland, sørøstover mot Salten, Steigen mot nordøst og hele Lofotveggen. Helligvær er bygd opp som de fleste andre fiskeværene med brygge og naust ved sjøen og bebyggelse i le lenger inn på været. Det finnes flere gamle nordlandshus på Helligvær, og noen er fra så tidlig som 1800-tallet. Fem av de rundt 365 holmene, skjærene og øyene er bebodd; Sørvær, Brønnøy, Storsørøy, Vetterøy og Vokkøy. To av øyene, Prestøy og Beskøy, er bebodd om somrene. 

Siden Helligvær ligger i Vestfjorden er det viktigste næringsgrunnlaget fiske, og det er også turisme om somrene på Helligvær, der strandfiske er en populær attraksjon. Sørvær, som er hovedøya med om lag 90 av de 100 fastboende, har to kilometer med vei. Stedet har butikk, post, barnehage, barne- og ungdomsskole og fiskebruk. I tillegg har de gjeste- og hurtigbåthavn samt utleie av hytter og kajakk. På sommeren er det sommerkafé hver lørdag, ellers på året er kafeen åpen ca en gang i måneden. På Storsørøy ligger Helligvær kirke. Vokkøy er den største øya, med værets høyeste punkt på 50 meter over havet.

Eksterne lenker
---------------

 Arkivert 24. juli 2019 hos Wayback Machine.

* Helligvær skole – med mer utfyllende informasjon
* turliv.no - informasjon og bilder fra Sørvær, Feshholmen, Inner Kvannøya og Prestøya

| * v
* d
* r
Øyer i Bodø kommune |
| --- |
|  | 
* Bliksvær
* Helligvær
* Knaplundsøya
* Landegode
* Lille Hjartøya
* Lille Sandøya
* Ljønesøya
* Møsterøya
* Skipsholmen
* Skånlandsholmen
* Store Hjartøya
* Store Kjerringøya
* Store Sandøya
* Steinsøya
* Straumøya
* Vågøya

 | Norges flagg |
| Listen tar med alle større øyer i Bodø kommune. Listen tar ikke med ferskvannsøyer eller øyer som er en del av en øygruppe, som for eksempel et fiskevær. |



|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GeoNames
 |
Foto: Kaare Myrvold Malkenes / Riksantikvaren 
**Hope gravplass** er en gravlund i Tysnes kommune i Vestland fylke. Den ligger i et skogholt nord på Reksteren, noen hundre meter nordøst for fylkesvei 5086.

Gravlunden ble ifølge Tysnes kirkelige fellesråd tatt i bruk rundt 1890 og «fullgroven» ca. 1920. Den ble i en årrekke ikke vedlikeholdt, og grodde dermed igjen, og i 1992 ble den vedtatt nedlagt. Gjennom lokale entusiasters dugnadsarbeid har imidlertid den gamle gravlunden blitt ryddet igjen og satt i stand, og den ble fredet i 2013.

Gravlunden har akse fra nordvest til sørøst og er omgitt av et steingjerde. Det finnes også et klokkehus.

Referanser
----------

1. ↑  Tysnes kirkelige fellesråd: Gravplassane
2. ↑  Ifølge Visit Sunnhordland kombinert bårehus og portal.

Eksterne lenker
---------------

* Tysnes kommune: Kommunedelplan for kulturminne 2020–2030 Arkivert 21. april 2021 hos Wayback Machine. s. 25
* Anne Marta Hoff: Reksteren kyrkje i «Norges kirker»
* Kart over Hope gravplass (Allslekt.org)
* Nera Hope på Rekstern, Hope gravplass (Kulturminnesok.no)
**Henley-on-Thames** er en by og et verdslig sogn ved elven Themsen i grevskapet Oxfordshire i England. Den ligger rundt 16 km nedstrøms og 11 km nordøst for Reading, 16 km oppstrøms og 11 km vest for Maidenhead. Den er nær trepunktet for Oxfordshire, Berkshire og Buckinghamshire. I henhold til folketellingen i 2011 har sognet en befolkning på 11 619 innbyggere.

Beskrivelse
-----------

Henley under regattauken i juli
Byen er assosiert med roing, dels på grunn av sine mange roklubber og dels på grunn av den tradisjonsrike regattaen *The Henley Royal Regatta*, som holdes hvert år i juli måned. Dette evenement tiltrekker seg mange fra den britiske sosieteten og kan betraktes som parallell til hesteveddeløpene på Ascot veddeløpsbane.

I tilslutning til byen ligger godset Friar Park. Til tross for navnet (*friar* betyr munk), var godset opprinnelig et nonnekloster. På 1800-tallet ble det ombygd til viktoriansk nygotisk stil. Godset ble kjøpt i 1970 av tidligere med The Beatles, George Harrison, kort etter gruppa ble splittet. Han bodde der med sin familie frem til sin død i 2001.

I Henley-on-Thames finnes Henley Business School, Universitetet i Reading. I Henley-on-Thames ligger også bryggeriet og vingården Chiltern Valley Winery and Brewery.

På 1600-tallet fantes et glassblåseri eid av *Glassellers Company*, der glassblåseren George Ravenscraft og en italiener ved navn da Costa skulle utføre glasseksperimenter. De blandet inn flint i glassmassen, men med for mye alkali. Disse glassene kalte han flintglass. Derpå byttet han ut flinten mot sand, noe som var svært vellykket, og blyglasset var oppfunnet. Denne formen for glass kalles i dag krystallglass.

Referanser
----------

1. ↑  «Area: Henley-on-Thames (Parish): Key Figures for 2011 Census: Key Statistics» Arkivert 14. mars 2016 hos Wayback Machine.. Neighbourhood Statistics. *Office for National Statistics*.

Litteratur
----------

* Allison, Barbara (2011): «Henley's Major Inns in the Seventeenth and Early Eighteenth Centuries» i: *Oxoniensia* (Oxfordshire Architectural and Historical Society). LXXVI, s. 55–79. ISSN 0308-5562.
* Cardinals, The (2014): *Friar Park: A Pictorial History*. Campfire Publishing. ISBN 978-1502573261.   
«The Cardinals» er en kollektiv av forfattere, historikere, fotografer og journalister
* Sherwood, Jennifer; Pevsner, Nikolaus (1974): *Oxfordshire. The Buildings of England*. Harmondsworth: Penguin Books, ISBN 0-14-071045-0, s. 335–345
* Townley, Simon C, red. (2011): *A History of the County of Oxford. Victoria County History. 16: Binfield Hundred (Part One): Henley-on-Thames and Environs*. Woodbridge: Boydell and Brewer. ISBN 978-1-904356-38-7.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Henley-on-Thames – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

 Henley-on-Thames hos Wikivoyage

* Henley-on-Thames online

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
**Bethnal Green** er et område i Londons East End, i bydelen Tower Hamlets. Fram til 1965 var Bethnal Green en egen kommune (metropolitan borough) i County of London. Det er lokalisert 5.3 km nordøst for Charing Cross.

Området ble kolonisert og bebygd på 1700-tallet av fattige arbeidere i veveriene i Spitalfields, og utvikla seg snart til et av Londons verste slumområder. Selv om det fra forrige århundreskifte ble gjort noen forsøk på å sanere slum, fant en undersøkelse i 1932 at 60% av barna i Bethnal Green led av feilernæring og at 85% av befolkninga hadde utilfredsstillende boforhold. Befolkningen var på sitt meste i 1901, og gikk deretter jevnlig tilbake fram til 1981.

Gjennom mye av sin historie har Bethnal Green også vært kjennetegna av høy kriminalitet. Gjennomfartsvegen Bethnal Green Road var i eldre tider berykta for sine kvegtyver, som overfalt kvegdrivere på veg til markedet i London. Bethnal Green var base og hjemmebane for Kray-brødrene, Londons mest frykta forbryterliga på 1960-tallet.

Transport
---------

### Nærmeste undergrunnsstasjoner

* Bethnal Green
* Whitechapel
* Stepney Green

### Nærmeste jernbanestasjoner

* Bethnal Green
* Cambridge Heath

I tillegg betjenes området av en rekke busslinjer.

Referanser
----------

1. ↑   Janes, DeAnna (23. november 2015): «Kray Twins: The Killer Truth Behind the Criminal Legends», *Huffingtonpost*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bethnal Green – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* Kommunens informasjon om Bethnal Green

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |