recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Venus og Mars med Cupid av Paris Bordone, malt fra 1559 til 1560, Doria Pamphilj galleri
**Paris Bordone** (født 5. juli 1500 i Treviso, død 29. januar 1570 i Venezia) var en italiensk maler fra Venezia virksom i renessansen. På tross av at han hadde studert med Tizian hadde han trekk av manierismens kompleksitet og provinsialismens vigør.[]

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Paris Bordone ble født i Treviso, men flyttet til Venezia som ungdom og var en kort stund i lære hos Tizian. Han utdannet seg videre gjennom studiet av Giorgiones og Palma Vecchios verk. 

### Maler

Fra 1520 og utover er det malerier av Bordone, blant de «Den hellige familie» i Firenze og «Den hellige familie med Katarina av Alexandria» i Eremitasjen.

Han virket foruten i Venezia i andre norditalienske byer som Vicenza, Crema, Genova og Torino, samt, på kong Frans I av Frankrikes invitasjon i Paris (1538), også i Augsburg.[] Hans verker derfra er imidlertid gått tapt.

Hans virtuost dyktige stoffskildring fremtrer i såvel hans portretter som i hans religiøse og mytologiske bilder.[]

Den store maleriet «En fisker overleverer til dogen den hellige Markus' ring» (Akademiet i Venezia) er blitt ansett som tidens vakreste seremonibilde.[] I Skandinavia er Bordone representert med en duk «Jupiter og Io» i Göteborgs konstmuseum og et dobbeltportrett i samlingen på Nivaagaard.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Enciclopedia di Roma, Enciclopedia di Roma person ID 3198, besøkt 11. november 2021[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4   www.museodelprado.es, Museo del Prado artist ID 24f03473-0728-445c-90c8-046213d4a68f, besøkt 28. mai 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Göteborgs konstmuseum

Eksterne lenker
---------------

* Om Paris Bordone, fra National Gallery (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** Kunstindeks Danmark **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** ULAN **·** NKC **·** BNE **·** CiNii **·** KulturNav **·** Discogs
 |
Provinsen Dinagat Islands' beliggenhet
**Dinagat Islands** er en provins rett nord for nordøstre Mindanao i Filippinene. Den ligger i regionen Caraga og består av Dinagatøya og noen mindre øyer. Innbyggertallet beregnes til om lag 120 000 (2006) på et areal på 802 km².[] Administrativt hovedsete er San Jose.

Provinsen ble opprettet mot slutten av 2006 og var tidligere en del av provinsen Surigao del Norte. Den bestod av syv kommuner. I 2010 ble Dinagatøyene atter forent med provinsen Surigao del Norte. Men i 2012 reverserte filippinsk høyesterett dette, slik at Dinagat Islands er blitt provins igjen.

Kommuner
--------

* Basilisa (Rizal)
* Cagdianao
* Dinagat
* Libjo (Albor)
* Loreto
* San Jose
* Tubajon

Kilder
------

* National Statistical Coordination Board, Filippinene
* Statoids

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Dinagat Islands – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Trasé
Metroen i Paris' linje 7bis går mellom Louis Blanc og Pré Saint-Gervais, og ble tatt i bruk i 1911. Traséen ligger øst i Paris, nesten utelukkende i det 19. arrondissement.

Linjen er den nest korteste i metronettet med sine 3 km. Bare linje 3bis er kortere.

Historikk
---------

Plattform på stasjonen Louis Blanc
* Januar 1911: Åpning av strekningen mellom Louis Blanc og Pré Saint-Gervais, som et sidespor fra linje 7
* Desember 1967: Strekningen mellom Louis Blanc og Pré Saint-Gervais blir til en selvstendig linje

Materiell
---------

Linje 7bis har brukt vognsett av typen MF88 siden 1994. Imidlertid har det vært mange tekniske problemer på disse nye og eksperimentelle vognene, og det overveies å gå tilbake til den eldre typen MF67 som er rimeligere å holde vedlike.

Annet
-----

Stasjonen Danube blir kun betjent i retning Louis Blanc, og stasjonen Place des Fêtes blir kun betjent i retning Pré Saint-Gervais.

Linjen krysser Pariserkvarteret *Buttes-Chaumont* der det tidligere var kalkbrudd. Dette gjorde graving av tunneler vanskelig. For å sikre stabiliteten for stasjonen Danube ble det laget mange 30 meter lange pilarer som går ned til grunnfjellet.

Spøkelsesstasjonen Haxo ble bygget på 1920-tallet, men ble aldri tatt i bruk.

| * v
* d
* r
Metroen i Paris – linje 7bis |
| --- |
| *Østgående tog kjører denne traséen:*
* Louis Blanc Paris Metrolinje 7
* Jaurès Paris Metrolinje 2 Paris Metrolinje 5
* Bolivar
* Buttes Chaumont
* Botzaris
* Place des Fêtes Paris Metrolinje 11
* Pré Saint-Gervais

*Vestgående tog kjører denne traséen:*
* Pré Saint-Gervais
* Danube
* Botzaris
* Buttes Chaumont
* Bolivar
* Jaurès Paris Metrolinje 2 Paris Metrolinje 5
* Louis Blanc Paris Metrolinje 7
 | Paris Metrolinje 7bis |
**Kai-Håkon Carlsen** (født 3. januar 1946 i Moss, død 15. september 2021 i Oslo) var en norsk lege og professor ved Universitetet i Oslo (UiO).

Etter medisinstudium ved UiO var han turnuskandidat på Stord og i Ål og senere overlege ved barneavdelingen på Ullevål sykehus. Deretter var han avdelingsoverlege ved Voksentoppen senter for astma, allergi og lungesykdommer. Carlsen ble dr. med. i 1988 med en avhandling om sammenhengen mellom virusinfeksjoner og astma hos barn. I 1992 ble han professor II i idrettsmedisin ved Norges idrettshøgskole og i 2002 professor I i barnesykdommer ved UiO. Han publiserte over 300 forskningsartikler og veiledet nærmere 25 kandidater til den medisinske doktorgrad (dr.med.).

Carlsen var en av nestorene i pediatrisk lungemedisin nasjonalt og internasjonalt og hadde en rekke nasjonale og internasjonale tillitsverv, blant annet som leder for kvalitetssikringsavdelingen i Den norske legeforening, leder for Paediatric Assembly of the European Respiratory Society (ERS). Han ledet også European Respiratory School og var leder av Norsk forening for allergologi og immunpatologi, en forening hvor han også ble utnevnt til æresmedlem.

Referanser
----------

1. ↑  75 års omtale i Aftenposten 3. januar 2021
2. ↑  Kai-Håkon Carlsen - Minneord i Tidsskrift for Den norske Legeforening 8. november 2021
***Dine Penger*** er Norges største privatøkonomiske fagblad.

Det ble etablert i 1983 av Carl Johan Berg og Carsten O. Five som likestilte redaktører. Senere overtok Christian Vennerød redaktørkrakken fra Berg. Vennerød og Five kjøpte bladet i 1988 og solgte det for nesten 50 millioner kroner til Schibsted i 1996. Dine Penger ble fusjonert med E24 (som også var eid av Schibsted) i 2013, og begge mediene er en del av et felles selskap.

Vennerød og Five fortsatte som redaktører til henholdsvis 2000 og 2002. Ansvarlig redaktør fra 2002 til 2013 var Tom Staavi. Øyvind Henriksen er for tiden magasinredaktør for Dine Penger, og Gard Michalsen er sjefredaktør og administrerende direktør for både E24 og Dine Penger. Andreas Wolden Fredriksen er redaksjonssjef i magasinet.

Bladet kommer med 11 utgaver per år, og skriver blant annet om sparing, fond, pensjon, bolig, arv og skatt. Magasinet har en egen seksjon der de gir terningkast på alle fond tilbudt i Norge. Hallgeir Kvadsheim er fast bidragsyter i bladet, og bidrar med ekspertråd på disse temaene. Magasinet har også podkasten Pengerådet, samt en egen nettutgave.

Opplag
------

Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:

* 2011: 44 419
* 2012: 39 021
* 2013: 36 347
* 2014: 33 228
* 2015: 34 255
* 2016: 30 206
* 2017: 32 288
* 2018: 29 754
* 2019: 29 284
* 2020: 30 991
* 2021: 26 106

Referanser
----------

1. ↑  MBLs nettsider

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Dine Penger på Twitter Rediger på Wikidata

* (no) Dine Penger på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Dine Penger på Instagram Rediger på Wikidata
**Diners Club** er et internasjonalt kortselskap med over 6,6 millioner kort og ca. 15 millioner brukersteder.

Diners Club er verdens første kredittkort. Ideen bak betalingskortet oppsto i USA i 1950. Forretningsmannen Frank McNamara glemte sin lommebok hjemme da han skulle betale for en forretningslunsj. Han signerte sitt visittkort og ba kelneren sende regningen i posten. Dermed var ideen om verdens første betalingskort født, og kortet ble kalt Diners Club.

Ideen ble raskt en suksess. Ett år senere var det utstedt over 44 000 Diners Club-kort som kunne benyttes på hoteller, i bilutleieforretninger, hos blomsterhandlere og i over 400 restauranter i USA og England.

American Management Association plasserte McNamaras visittkort på femteplass over 1900-tallets viktigste forretningsidéer, og The History Channel kåret oppfinelsen til den 30. største i «største bedrifter i det 20. århundre».

Diners Club ble i 2008 kjøpt opp av den amerikanske banken Discover Financial Services og drives etter en franchisemodell. I Skandinavia er det den svenske banken SEBs datterselskap SEB Kort AB, som har rettighetene for drift av kortet. I oktober 2018 kunngjorde SEB at de har tatt en beslutning om å avvikle sine Diners Club-kort i Norden fra og med 31. mai 2019 på grunn av lav etterspørsel.

I Norge var det gjennom tidene ca. 188 000 Diners Club kort. Kortet fungerte som et betalingskort og ga kunden inntil 45 dagers rentefri kreditt. Kjøpene ble samlet på en faktura som kunden betalte i slutten av neste måned.

Referanser
----------

1. ↑  Stempel, Jonathan (7. april 2008). «Discover to buy Citigroup's Diners Club». Reuters. Arkivert fra originalen 24. september 2015. Besøkt 9. februar 2013.
2. ↑  Dinero.no (15. oktober 2018). «Diners Club legger ned i Norden». Dinero.no. Besøkt 13. november 2018. «Diners Club har over tid sett at etterspørselen etter Diners Club-kort har falt i de nordiske landene der SEB Kort opererer. Vi har derfor tatt en strategisk beslutning om å avvikle våre Diners Club-kor»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Diners Club International – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Regla Maritza Bell MacKenzie** (født 6. juli 1970 i Havanna), cubansk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1992 i Barcelona, 1996 i Atlanta og 2000 i Sydney. 

Bell ble olympisk mester i volleyball under OL 1992 i Barcelona. Hun var med på det cubanske laget som vant volleyballturneringen for damer foran SUS og USA. Cuba vant semifinalen mot USA med 3-2 og i finalen beseiret de SUS med 3-1. Bell spilte fem kamper i OL-turneringen.

Fire år senere, under sommer-OL 1996 i Atlanta vant hun en ny gullmedalje med det cubanske volleyball-laget. De vant semifinalen med 3-2 over Brasil og finalen med 3-1 over Kina. Bell spilte sju kamper i turneringen.

Bell vant sin tredje olympiske gullmedalje under Sommer-OL 2000 i Sydney. Cuba vant semifinalen med 3-2 over Brasil og finalen med 3-2 over Russland. Bell spilte sju kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1992 Spanias flagg Barcelona - Gull **Gull** i volleyball, damer Cubas flagg Cuba
* 1996 USAs flagg Atlanta - Gull **Gull** i volleyball, damer Cubas flagg Cuba
* 2000 Australias flagg Sydney - Gull **Gull** i volleyball, damer Cubas flagg Cuba

Referanser
----------

1. 1 2   Olympedia[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Regla Bell – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Regla Bell – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Regla Bell – European Volleyball Confederation Rediger på Wikidata

* (en) Regla Bell – Volleybox Rediger på Wikidata

* (en) Regla Bell – World of Volley Rediger på Wikidata

* (it) Regla Bell – Lega Pallavolo Serie A (kvinner) Rediger på Wikidata
Dinamo Moskvas Aleksander Tiukavin
**Dinamo Moskva (bandy)** er bandyavdelingen til det russiske idrettslaget Dinamo Moskva, som ble grunnlagt i 1923. Som alle andre dinamoklubber i den tidligere Sovjetunionen har den sitt utspring som en av KGBs klubber. Dinamo Moskva er blant Russlands aller beste bandylag og spiller hjemmekampene sine i skøytehallen Krylatskoje.

Dinamo Moskva har blitt sovjetisk og russisk mester i bandy 21 ganger. I perioden 2000/01–2004/05 var klubben imidlertid i russisk andredivisjon. Etter opprykket i 2005 satset klubben stort og hentet inn så å si alle spillerne fra det da dominerende laget Vodnik. Satsingen bar frukter og førte til sju russiske mesterskap de neste åtte sesongene. I tillegg har Dinamo Moskva vunnet Europacupen i 2006, 2008 og 2009, samt klubbturneringen Bandy World Cup i 2006 og 2007.

Meritter
--------

* Sovjetisk/Russisk mesterskap
	+ Titler: 20 (1936, 1951, 1952, 1961, 1963, 1964, 1965, 1967, 1969, 1970, 1972, 1973, 1975, 1976, 1978, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2012, 2013)
* Europacupen
	+ Titler: 6 (1975, 1976, 1977, 2006, 2008, 2009)
* Bandy World Cup
	+ Titler: 2 (2006, 2007)

Se også
-------

* FK Dinamo Moskva

Referanser
----------

1. ↑  Asbjørn Nordem Karlberg. «Amerikanske forhold i russisk bandy: Vodniks mehr!». sportforalle.no. Arkivert fra originalen 9. desember 2013. Besøkt 3. april 2012.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell hjemmeside (russisk)
* Video fra det russiske mesterskapet i 2012
* Krylatskojes hjemmeside
**Regla Radameris Torres Herrera** (født 12. februar 1975 i Havanna), cubansk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1992 i Barcelona, 1996 i Atlanta og 2000 i Sydney. 

Torres ble olympisk mester i volleyball under OL 1992 i Barcelona. Hun var med på det cubanske laget som vant volleyballturneringen for damer foran SUS og USA. Cuba vant semifinalen mot USA med 3-2 og i finalen beseiret de SUS med 3-1. Torres spilte fem kamper i OL-turneringen.

Fire år senere, under sommer-OL 1996 i Atlanta vant hun en ny gullmedalje med det cubanske volleyball-laget. De vant semifinalen med 3-2 over Brasil og finalen med 3-1 over Kina. Torres spilte sju kamper i turneringen.

Torres vant sin tredje olympiske gullmedalje under Sommer-OL 2000 i Sydney. Cuba vant semifinalen med 3-2 over Brasil og finalen med 3-2 over Russland. Hun spilte åtte kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1992 Spanias flagg Barcelona - Gull **Gull** i volleyball, damer Cubas flagg Cuba
* 1996 USAs flagg Atlanta - Gull **Gull** i volleyball, damer Cubas flagg Cuba
* 2000 Australias flagg Sydney - Gull **Gull** i volleyball, damer Cubas flagg Cuba

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (de) Regla Torres – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Regla Torres – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Regla Torres – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Regla Torres – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Regla Torres – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Regla Torres – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Regla Torres – Lega Pallavolo Serie A (kvinner) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |
**Dinamo forlag** (etablert av kommunikasjonshuset Dinamo 1. september 2001) er et norsk forlag. I 2006 solgte Dinamo forlaget til initiativtageren Ottar Samuelsen, som sammen med sjefredaktør Merete Henriksen har drevet forlaget siden.

Gjennom rundt 15 år er det utgitt over 200 bøker. Noen av de største suksessene har vært *Ona Fyr* (Ingebrigt Steen Jensen), *Typisk norsk* (Petter Schjerven), *Idas dans* (Gunnhild Corwin), *Stiansen til hverdags* (Bent Stiansen), *Alle dør alene* (Hans Fallada), *Historien om Pi* (Yann Martel), *Gourmet for begynnere* (Øyvind Hjelle), *Glassrommet* (Simon Mawer), *Restekjærlighet* (Sara Heilmann og Klaus Døscher) og *Norge – Portrett av en nasjon* (div. forfattere). Forlaget har også markert seg ved å gi ut oppdragsbaserte bøker. Noen av disse er Wilh. Wilhelmsens jubileumsbok i 2011, Modum bads *Historier om sårbarhet*, Den norske Jordmorforenings jubileumsbok *Jordmor*, fagorganisasjonen Ledernes jubileumsbok *Balansekunstnere* og Gilde Norsk Kjøtt sin bok *Langs gilde veier*. I 2014 gav Forlaget ut en jubileumsbok for Det Norske Veritas eller DNVGL. Samme år ble også en bok utgitt for Norges Naturvernforbund - *Naturen svikter aldri*. Forlaget driver oppdragspublikasjon.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Cremera** er en 37 km lang italiensk strøm i Lazio (og i det gamle Etruria).

Cremera oppstår i Valle del Sorbo i Formello der bekkene *Fosso della Mola dei Monti* og *Fosso della Mola di Formello* forener seg. Den flyter dørover gjennom Valle del Sorbo, og nord for Isola Farnese bøyer den mof øst og inn i Valle Cremera. Til slutt munner den ut i Tiberen om lag 10 kilometer (6 mi) nord for Roma, mellom de ytre romerske forsteder Labaro og Saxa Rubra.

Den når Tiberen der Via Flaminia krysser Grande Raccordo Anulare, i nærheten av Labaro Roma Nord jernbanestasjon, hvor det er en gammel romerbro.

Dens identifikasjon med Fosso della Valchetta er sikret i Livius ii. 49, som viser at *Saxa Rubra* ikke var langt unna, og dette vites å være det gamle romerske navn på poststasjonen ved Prima Porta, ca 12 kilometer (7 mi) fra Roma på Via Flaminia.

Den er kjent for slaget ved Cremera (477 f.Kr.), der de tre hundre menn av de romerske fabii led nederlag i kamp mot byen Veiis styrker.

Kilder
------

* 

*Denne artikkelen inneholder materiale fra* Encyclopædia Britannica *Eleventh Edition**, en publikasjon som nå er offentlig eiendom.*

|  |
| --- |
| Search Wikisource |
| Wikisource inneholder tekst fra 1911 Encyclopædia Britannica artikkel Cremera. |
| * v
* d
* r
 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin
 |
Radha og Krishna, maleri av Raja Ravi Varma (1848–1906)
**Radha** (devanagari: राधा, IAST: Rādhā; også *Radhika, Radharani* og *Radhikarani*) er en kvinne fra hinduistisk mytologi; hun inngår i flere fortellinger om Krishna som hans ungdomskjæreste, særlig opptrer hun i Bhagavata Purana og Gitagobinda. Fortellingene tolkes vanligvis som et eksempel på bhakti, en inderlig hengivelse til guddommen, og Radha kan også sees som et uttrykk for shakti, den kvinnelige guddomskraften. 

Radha er en av mange gopier (sanskrit for gjeterjente) som er forelsket i Krishna, men hun er hans favoritt. Fortellingene, som utspiller seg i skogen Vrindavana ved byen Vraj skildrer kjærlighetseventyr mellom Krishna og gopiene. Noen av tekstene er entydig forkusert på forholdet mellom Radha og Krishna. Tekstene utbroderer begjær og kjærlighetslengsel. I noen tekster er det også et tema at Radha allerede er gift med en annen gjeter, og at kjærlighetsmøtene skjer i hemmelighet.

Innenfor vaishnavismen finnes det retningen som oppfatter Radha som Krishnas rådgiver, likemann eller endog som mektigere enn ham.

På norsk
--------

Tekster om henne finnes på norsk i antologiene *Bhagavadgita og andre hinduistiske skrifter* (Bhagavata Purana) og *Bengalske sanger* (Gitagobinda).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Radha – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Radha – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
B&Oi Cheerleaders North Nova er Norges nordligste konkurrerende klubb og kommer fra Bodø. De ble stiftet i 2014 av Rune Olsen og Victoria Engkvist, og ble etablert som egen gruppe under idrettsforeningen Bodø og Omegn Idrettsforening-Turn. Navnet North Nova representerer det at klubben er en voksende stjerne, i fargene kongeblå, hvit og svart.

**Konkurranser:**

Winter Cup 2015: 
North Nova Octans junior AG median, 6.-plass. 
North Nova Castor senior Coed elite, 4.-plass.

NM 2015: 
North Nova Octans junior AG median, 1.-plass. 
North Nova Castor senior Coed elite, 1.-plass.

NM 2016: 
North Nova Octans junior AG elite, 6.-plass. 
North Nova Castor senior Coed premier, 4.-plass.

Winter Open 2017: 
North Nova Squat senior AG GS, 12.-plass.

NM 2017: 
North Nova Castor senior AG premier, 8.-plass.

Winter Open 2018: 
North Nova Pollux junior AG median, 4.-plass.
North Nova Flex senior AG GS, 7.-plass.
North Nova Petite senior AG GS, 8.-plass.
North Nova ROD senior Coed GS, 5.-plass.

NCL 2018:
North Nova Pollux junior AG median, 7.-plass.

NM 2018:
North Nova Castor senior Coed premier, 3.-plass.

NM 2019, 12.plass Senior All Girl Premier

VM 2019, 9.plass All Girl Premier
**Fábio José Costa Veríssimo** (født 26. desember 1982 i Leiria) er en portugisisk fotballdommer som til daglig dømmer i landets øverste divisjon Primeira Liga. I tillegg har han dømt flere internasjonale kamper på aldersbestemt nivå både i regi av FIFA og UEFA.

Veríssimo debuterte som hoveddommer på landets øverste nivå den 30. august 2014 i seriekampen mellom Belenenses SAD og Vitória SC (0–3). Hans første europacupkamp kom den 9. juli 2015 da han dømte andre kvalifiseringsrunde av UEFA Europa League 2015/16 mellom AC Omonia og FC Dinamo Batumi (2–0).

Han har dømt flere landskamper på U-17, U-19 og U-21-nivå, blant annet flere kamper under kvalifisering til aldersbestemte europamesterskap og sluttspill i europamesterskapet for U-17 i 2017. Han har også dømt flere kvalifiseringskamper til både verdensmesterskap og europamesterskap på seniornivå. Veríssimo debuterte internasjonalt som hoveddommer på øverste nivå den 13. november 2017, da han dømte vennskapskampen mellom Bulgaria og Saudi-Arabia (1–0).

Referanser
----------

1. ↑  FIFA.com – 2022 Refereeing International Lists, Portugal (PDF. Besøkt 8. juni 2022)
2. ↑  Transfermarkt.com – Fábio Veríssimo, Stats 2014/2015 (Besøkt 8. juni 2022)
3. ↑  Worldfootball.net – Fábio Veríssimo, Matches as referee (Besøkt 8. juni 2022)
4. ↑  EU-football.info – Fábio Veríssimo (Besøkt 8. juni 2022)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Fábio Veríssimo – Transfermarkt (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) Fábio Veríssimo – WorldFootball.net (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) Fábio Veríssimo – Soccerbase.com (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) Fábio Veríssimo – Soccerway Rediger på Wikidata
**Regler om bruk av rettskapper m.v. ved domstolen** er en norsk forskrift med hjemmel i domstolloven. Forskriften gir regler for bruk av rettskappe i Norges domstoler, samt av notarius publicus ved vigsler.

Rettskappenes utforming er regulert i forskriftens § 6, hvor det fremgår at rettskappen skal være av sort ullstoff med vide ermer og rekke til midt på leggen, og ha en brem rundt halsen som lages som en liggende krave som fortsetter på kappens forside til dennes nederste kant, samt en brem nederst på ermene.

For dommere i Norges Høyesterett fastsetter forskriften at bremmen skal være av rød fløyel, men dommere i lagmannsrett og tingrett samt Riksadvokaten skal ha brem i sort fløyel. Advokater og aktorer skal ha brem i sort silke, mens protokollførere skal ha en smal krave uten brem.

Forskriften trådte i kraft 1. august 1995 og erstattet en rekke kongelige resolusjoner om bruk og utforming av rettskapper.

Referanser
----------

1. ↑  § 6
2. ↑  § 7
3. ↑  § 8

Eksterne lenker
---------------

* Lovdata
**Kortstreket metallfly** (*Plusia putnami*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). I Norge forekommer den på Sørlandet og Østlandet.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 31–35 mm), rødbrunt nattfly. Den ligner mye på slektningen langstreket metallfly (*Plusia festucae*), men skilles vanligvis greit fra denne på at forvingen er bredere og på at den sølvfargede flekken ved vingespissen er kortere og bredere, den går over minst to åremellomrom, ofte like til vingespissen. Enkelte individer av de to artene kan dog være meget like og man må i slike tilfeller undersøke kjønnsorganene for sikker artsbestemming. Forkroppen (thorax) er gråbrun, rødbrun i en timeglass-formet tegning i midten. Hos denne arten er tverrkjølen av oppstående, hårlignende skjell som man vanligvis finner hos metallfly, ofte mindre tydelig. **Forvingen** er varmt rustrød, områder ved roten, langs bakkanten og ved vingespissen gulaktige. Vingen har brune årer og fire smale, brune tverrlinjer. Midt i vingen er det to sølvhvite flekker, den innerste størst. Ved vingespissen er den en forholdsvis kort, sølvhvit flekk som minst strekker seg over det tredje og fjerde åremellomrommet, ofte også inn i det første og andre. **Bakvingen** er lyst gråbrun. Bakkroppen er blekt gulbrun.

Levevis
-------

Arten lever på fuktige steder som fuktige enger og myrer. Larvene utvikler seg på rørkvein-arter (*Calamagrostis* spp.), kanskje også på andre storvokste gras. De overvintrer sannsynligvis i dette stadiet. De voksne sommerfuglene flyr i juli–august. Bestandene av denne arten svinger sterkt.

Utbredelse
----------

Den er utbredt i Europa og det nordlige Asia like øst til Korea og Japan. Den er også vidt utbredt i Nord-Amerika. I Norge er den nokså vanlig på Sørlandet og på Østlandet nord til Ringebu i Oppland. Den mangler på Vestlandet, der langstreket metallfly er vanlig.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Norges sommerfugler, kortstreket metallfly:
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Plusia putnami* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *kortstreket metallfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *kortstreket metallfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *kortstreket metallfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *kortstreket metallfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *kortstreket metallfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *kortstreket metallfly* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *kortstreket metallfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Plusia putnami* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
Utsikt mot Färingsö fra Lövsta i 2010
Färingsös beliggenhet i Mälaren
**Färingsö**, eller *Svartsjölandet*, er ei øy i Mälaren, i landskapet Uppland i Sverige. Den tilhører Ekerö kommune i Stockholms län. Øya omgis av Långtarmen i vest og Lövstafjärden, Lambarfjärden og Mörbyfjärden i øst. Med et areal på 82,02 km² er Färingsö Sveriges nest største innsjø-øy etter Selaön. På vestsida av øya ligger tettstedet Stenhamra.

Historie
--------

Färingsö ble tidlig et sted for kongelige eiendommer. Mest kjent er Svartsjö med dagens Svartsjö slott, en rokokkobygning fra 1700-tallet. Svartsjö ble et kongelig slott allerede midt på 1300-tallet, og da Gustav Vasa oppførte sitt steinslott her ble Svartsjö en betydningsfull del i hans rike. På slutten av 1600-tallet brant slottet ned og ble senere erstattet av det nåværende lyst- og jaktslottet til dronning Ulrika Eleonora, oppført etter tegninger av Carl Hårleman. På 1800-tallet forfalt slottet og like før sekelskiftet i 1900 ble det omgjort til fengsel. Fengselsdriften ble avviklet først på 1960-tallet, og Svartsjö slott er i dag blitt restaurert. I og med den sterke kongelige dominansen på Färingsö ble det, i motsetning til på naboøya Ekerön, ikke etablert noen større herregårder der, og det ble i stedet de mange husmannsplassene som ga Färingsö sin karakter.

Referanser
----------

1. ↑  «Statistisk årsbok 2011» (PDF) **(svensk)**. Statistiska centralbyrån. s. 12. Arkivert fra originalen (PDF) 5. juli 2011. Besøkt 12. januar 2014.
2. ↑  «Historia». Ekerö kommun. 27. mars 2012. Besøkt 12. januar 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Färingsö – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Gerd *Harriet* Linnéa Nordlund** (20. september 1954 i Nautijaur, Jokkmokk – 19. april 2023 i Ekerö, Stockholm) var en lulesamisk skuespiller, dramaturg, regissør og teaterleder. 

Hun var utdannet ved Statens scenskola i Stockholm (1973–76). Som skuespiller hadde hun medvirket i TV-serien *Långtradarchaufförens berättelse* (1975) samt filmene *Önskas* (1991), *Hästen och tranan* (1997), og *Larmar och gör sig till* (1997).

Nordlund skrev og instruerte en rekke teater-oppsetninger.
I hjembygda ledet hun verdens første samiske teater, *Dálvadis* (1971–1985), der de første is- og snøscenene ble tatt i bruk. Siden vær hun ved Folkteatret Gävle, Orionteatern og Turteatern i Stockholm, ved Uppsala Stadsteater, Gottsunda Teatern, Norrbottensteatern, Stockholms Stadsteater, og Samiska Teatern i Luleå. I Norge var hun kjent fra Hålogaland Teater, og Beaivváš Sámi Teahter i Kautokeino (teatersjef 2002–06) der hennes seneste oppsetning var joike-operaen *Skuolfi* (2005). Hun vær i representantskapet ved Festspillene i Nord-Norge.

Referanser
----------

1. 1 2   www.ratsit.se, besøkt 29. april 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm0635146, besøkt 19. juli 2016[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Ann Catrin Stenberg Partapuoli, «Teaterpionjären Harriet Nordlund är död», publisert i SVT Nyheter, verkets språk svensk, utgitt 20. april 2023, besøkt 29. april 2023[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 26. mars 2018, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Harriet Nordlund på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Harriet Nordlund i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) Harriet Nordlund hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
**Subrette** (fra fransk *soubrette* «kammerjomfru») er et rollefag i operaer, operetter, syngespill, musikaler og klassiske komedier.

Subretten er ei ung, kvikk tjenestejente som har som funksjon å utvikle intrigen fram til en vellykket avslutning, gjerne i samarbeid med en mannlig motpart i tjenerstaben. Subretten kan være hovedpersonen, men som oftest er hun den kvinnelige hovedpersonens medsammensvorne. 

Molière var inspirert av *commedia dell'arte* -formens tjenestejente, Columbine, og med utgangspunkt i denne skikkelsen utviklet han kvikke og skjelmske kammerjomfruroller, f.eks Dorine i *Tartuffe* (1664). Senere brukte f.eks. Ludvig Holberg subretter i sine stykker, han gav dem gjerne navnet Pernille.

I musikkteateret synges subretterollene vanligvis av en lett, iblant koloraturpreget sopran. Typiske subretteroller er Despina i *Così fan tutte* og Papagena i *Tryllefløyten*, begge operaer av Mozart. Adele i Johann Strauss' *Flaggermusen* er til dels en koloratursubrette. Av subretteroller i musikaler kan nevnes Eliza i *My Fair Lady* og Maria i *West Side Story*.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «soubrette | lex.dk». *Gyldendals Teaterleksikon* **(dansk)**. Besøkt 24. desember 2022.
2. 1 2  «MusikSök: subrett». *web.archive.org*. 4. mars 2016. Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 24. desember 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND
 |
Elementer av gensløyd
**Gensløyd**, *genspleising*, eller *genmodifisering* (*genetisk modifisering*, GM) omfatter endring av arveanleggene i en organisme: flytning av gener fra én organisme til en annen. Det er en teknikk for å endre arveanlegg, det vil si at eventuelle avkom vil få samme endring. Ordet genmanipulasjon betyr det samme, men er et verdiladet begrep da «manipulasjon» oppfattes som en umoralsk eller uetisk hensikt. Gensløyd er et norsk begrep ved at prosessen ofte innebærer å plukke fra hverandre deler av et DNA-molekyl og spleise delene sammen på en annen måte.

Gensløyd er en mer avansert måte å foredle på; ved tradisjonell foredling kan man ikke kun ta de gode gener og velge bort de dårlige. Ved gensløyd er man i stand til å velge ut bestemte egenskaper og sette dem inn i en annen art eller plate. I teorien er det mulig å genspleise en plante og et dyr, men det er ennå vanskelig ettersom jo mindre de to har til felles, desto mindre er sannsynligheten for at de vil være i stand til ta de nye celler til seg.

Ved gensløyd endres genene slik at genenes egenskaper også endres. Hvis man eksempelvis ønsker flere vitaminer i maten eller at maten skal holde seg lengre enn normalt setter man inn et gen som gjør at maten får disse egenskapene. Grunnen til at det er mulig ved hjelp av gensløyd å flytte gener fra mennesker, dyr, planter, og bakterier er at disse er laget av de samme stoffer. I Europa er det utbredt en forsiktig holdning til gensløyd, mens andre land, eksempelvis USA, har tatt i bruk genetisk modifisering i stor skala. Norge følger på dette området en forsiktighetsstrategi som kalles «føre var»-politikk.

Se også
-------

* Genetisk modifisert organisme
* Genteknologi

Litteratur
----------

* British Medical Association (1999): *The Impact of Genetic Modification on Agriculture, Food and Health*. BMJ Books. ISBN 0-7279-1431-6.
* Donnellan, Craig (2004): *Genetic Modification (Issues)*. Independence Educational Publishers. ISBN 1-86168-288-3.
* Morgan, Sally (2003): *Superfoods: Genetic Modification of Foods (Science at the Edge)*. Heinemann. ISBN 1-4034-4123-5.
* Smiley, Sophie (2005): *Genetic Modification: Study Guide (Exploring the Issues)*. Independence Educational Publishers. ISBN 1-86168-307-3.
* Zaid, A; H.G. Hughes, E. Porceddu, F. Nicholas (2001): *Glossary of Biotechnology for Food and Agriculture – A Revised and Augmented Edition of the Glossary of Biotechnology and Genetic Engineering* Arkivert 26. oktober 2007 hos Wayback Machine.. Tilgjengelig på engelsk, fransk, spansk, kinesisk, russisk, polsk, arabisk eller vietnamesisk. Roma, Italia: FAO. ISBN 92-5-104683-2.

Eksterne lenker
---------------

* Forskning.no: Positive til bioteknologi
* Forskning.no: Genmodifisert mat[*død lenke*] (artikkelsamling)
* Genmodifiering eller manipulering? (Bioterm) (svensk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** Encyclopædia Universalis **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** NKC **·** BNE
 |
***False Kisses*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Paul Scardon.

Handling
--------

Paul Whalen og Jim Payne konkurrerer om kjærligheten til Jennie Blake, en lærer fra storbyen som har kommet til den lille byen Rocky Point for å undervise ved skolen. Etter at Jim blir slått ned i en kamp av Paul, gifter Jennie seg med Paul. Jim velger deretter å forlate byen. Men fem år senere vender han tilbake til byen som inspektør, og han oppdager at Jennie og Paul fremdeles er gift.

Men Paul står nå uten arbeid, og Jim velger å ansette ham som en fyrvokter. Men han sender deretter paret til et veldig avsidesliggende og deprimerende fyrtårn. Det oppstår snart forskjellige komplikasjoner.

Skuespillere
------------

* Miss DuPont som Jennie
* Pat O'Malley som Paul
* Lloyd Whitlock som Jim
* Camilla Clark som Pauline
* Percy Challenger som John Peters
* Madge Hunt som Mrs. Simpson
* Fay Winthrop som Mrs. Glimp
* Joseph Hazelton som Mr. Glimp
* Mary Philbin som Mary

Referanser
----------

1. ↑  «False Kisses (1921)» **(engelsk)**. Besøkt 16. januar 2023.
2. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 16. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *False Kisses* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Kåre Nymark jr.** (født 22. juli 1974 i Langevåg) er en norsk jazzmusiker (trompet) og komponist, utdannet ved Toneheim folkehøgskole (1993–94) og Norges musikkhøgskole og kjent fra Ytre Suløens Jass-ensemble (1992 – desember 2010).

Hans eget «Nymark Collective» innbefatter Mats Eilertsen (bass), Kenneth Ekornes (trommer) og Tord Gustavsen (piano). Kvartetten har gitt ut *First meeting* (2000) og *Contemporary tradition* (2002), begge på Sonor Records. Sistnevnte var bestillingsverk til Oslo jazzfestival 2001. Nymark har også flere utgivelser med sekstetten Funky Butt, samt turnert med Rikskonsertene (barneforestillingen *Gumbo*).

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 738611, oppført som Kåre Nymark Jr.[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kåre Nymark – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nymark Collectives webside på www.tordg.no Arkivert 14. august 2006 hos Wayback Machine.

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
***Come Clarity*** er et studioalbum av det svenske melodiske death metal bandet In Flames. Det ble utgitt 3. februar 2006, i Europa gjennom Nuclear Blast Records og i USA gjennom Ferret Records. 

I *Come Clarity* får vi et gjenblikk fra gitarharmoniene og soloene fra bandet, og selv beskriver de albumet som en mix fra den tidligere og den fremtidige lyden som In Flames har kommet med. Den åpnet på førsteplass i Sverige, og som nr. 58 på «Billboard 200». I Amerika solgte det nesten 25 000 kopier første uken, og 50 000 den første måneden. Siden utgivelsen har albumet solgt mer en 110 000 kopier i USA. 

De to første sangene, «Take This Life» og «Leeches» kan høres på hjemmesiden deres.

Spesialutgaven av albumet hadde en spesiell bonus-DVD, hvor bandet spiller hele albumet, utenom det siste sporet. DVD-en har også et fotoalbum med bilder fra innspillingen av *Come Clarity*.

Sangen «Dead End» er den fjerde sangen av In Flames med kvinnelig vokalist (de andre er «Everlost pt.2» fra *Lunar Strain*, «Whoracle» fra *Whoracle* og «Metaphor» fra *Reroute To Remain*), denne gangen er kvinnen Lisa Miskovsky. 

Albumet hadde opprinnelig tittelen *Crawl Through Knives*, og var planlagt utgitt sommeren eller tidlig på høsten 2005. Coveret er laget av Derek Hess, som er populær blant metal-band, og har laget cover for blant andre Converge og Sepultura.

Albumet vant prisen for beste hardrock-album i 2007 i de svenske grammy prisene. De andre nominerte var blant andre The Haunteds *The Dead Eye*, og HammerFalls *Threshold*.

Sporliste
---------

1. «Take This Life» – 3:35
2. «Leeches» – 2:55
3. «Reflect the Storm» – 4:16
4. «Dead End» – 3:22
5. «Scream» – 3:12
6. «Come Clarity» – 4:15
7. «Vacuum» – 3:39
8. «Pacing Death's Trail» – 3:00
9. «Crawl Through Knives» – 4:02
10. «Versus Terminus» – 3:18
11. «Our Infinite Struggle» – 3:46
12. «Vanishing Light» – 3:14
13. «Your Bedtime Story Is Scaring Everyone» – 5:25

* Skrevet av Anders Fridén, Björn Gelotte og Jesper Strömblad

Personell
---------

* Anders Fridén – Vokalist
* Jesper Strömblad – Gitar
* Björn Gelotte – Gitar
* Peter Iwers – Bassgitar
* Daniel Svensson – Trommer
* Lisa Miskovsky – Kvinnelig vokalist på «Dead End»
* Örjan Örnkloo – Keyboard og Programmering

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Come Clarity* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *Come Clarity* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *Come Clarity* på Encyclopaedia Metallum Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Kåre Lorang Andersen** (født 30. mai 1924 i Vestre Aker, død 9. februar 1945 i Oslo) var motstandsmann under andre verdenskrig, og ble henretta av okkupasjonsmakta på Akershus festning som represalie etter likvideringa av politigeneral Karl Marthinsen.

Under krigen ble han med i Formo-gruppen, en sabotasjegruppe som ble ledet av Reidar Kjell Formo og som var tilknyttet Milorg D13. I 1944 ble hans bror Hans Konrad Andersen kjent med Aud Maggi Andersen, som utga seg for å være vennligstilt overfor hjemmefronten. I realiteten var hun på det tidspunktet betalt agent for Sipo, og ga opplysninger til Josef Heinrich Seufert. Etter en tid innleda hun et intimt forhold til Kåre Lorang Andersen. Den 27. november 1944 gjennomførte Gestapo en razzia på Møllhausen konditori, der gruppen var samlet. Seksten personer som var utpekt av Aud Maggi Andersen ble arrestert, deriblant Hans Konrad Andersen. Sju medlemmer av gruppen ble plukket ut blant gisler som ble skutt på Retterstedet på Akershus festning dagen etter likvideringa av Marthinsen. Broren Hans Konrad Andersen og svogeren Aage Lorang Martinsen var med i samme motstandsgruppe, og var også blant de som ble henrettet den 9. februar 1945.

Kilder
------

* Vaale, Lars-Erik: Dommen til døden: Dødsstraffen i Norge 1945–50. Utg. Pax. Oslo. 2004.
* Veum, Erik: Nådeløse nordmenn: Gestapo. Utg. Kagge. Oslo. 2014
* Våre falne : 1939-1945, Grøndahl, Oslo 1949, bd. 1, s. 115. Digital utgave på Nasjonalbiblioteket

Referanser
----------

1. ↑  *Våre falne*: 1939-1945, bind 1, side 115 Grøndahl, Oslo 1949

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Fangeregisteret **·** Våre falne

 |

Portal: Andre verdenskrig
**Rusinfo**, tidligere kjent som **RUStelefonen**, er en råd-, veiledning- og informasjonstjeneste om rusmiddelproblematikk som ble startet opp i desember 2002. Den er åpen hverdager fra klokken 11.00 til 18.00 og alle som kontakter tjenesten er anonyme. I Rusinfo arbeider profesjonelle veiledere som gir råd og kvalitetssikret informasjon om rusmidler, rusmiddelbruk og rett hjelpetiltak i landsdelen den som kontakter tjenesten ber om informasjon fra. 

Rusinfo driftes av Velferdsetaten i Oslo kommune, og finansieres av Helsedirektoratet.

Historie
--------

RUStelefonen 08588 ble startet opp 6. desember 2002 etter en hektisk tre måneders prosjektperiode. Helseministeren ønsket seg en landsdekkende telefontjeneste som kunne bidra med saklig og korrekt informasjon om rusmidlene og deres virkninger, og til å finne veien ut av misbruk og misbruksrelaterte problemer. I Rusmiddeletaten i Oslo kommune fantes et fagmiljø som hadde slik kunnskap, og Helsedirektoratet gav dem oppdraget og påtok seg finansieringen. Bestillingen var dessuten å opprette en veilednings- og informasjonstjeneste for ungdom som var i en eksperimenterende fase med utprøving av rusmidler. Også deres pårørende og fagfolk i rusfeltet kunne benytte seg av tjenesten.

Til å begynne med roterte betjening av RUStelefonen som en oppgave blant Uteseksjonens ansatte, men det tok ikke lang tid før man forstod at dette var en spesialisert tjeneste som krevde spesialisert innsats. En gruppe ansatte gikk over til å betjene RUStelefonen på heltid. Tjenesten betjenes i 2013 av 6 ansatte i 5,5 stillinger.

Tilbud
------

I tillegg til telefontjenesten har Rusinfo en anonym spørretjeneste på sine nettsider. Siden mai 2012 har Rusinfo også tilbud om en anonym chattetjeneste som er åpen alle hverdager mellom kl. 11 og 18.

Målsetting
----------

* Gi faktainformasjon om rus og rusmidler.
* Henvise videre i hjelpeapparatet, herunder ha oversikt over ulike hjelpetiltak i landet.
* Gi råd og veiledning gjennom den profesjonelle samtalen.

Målgruppe
---------

* Ungdom som er i en eksperimenterende fase med utprøving av rusmidler.
* Pårørende og andre som er bekymret for andres rusmiddelbruk.
* Profesjonelle som selv jobber innen rusfeltet, eller har andre relevante yrker.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Velferdsetatens hjemmesider
* Helsedirektoratets hjemmesider
Utsnitt av østersskall fra kjøkkenmødding.
Skall-stratigrafi i Chiba, Japan.
**Kjøkkenmødding** kommer fra dansk *køkkenmødding* og betyr en forhistorisk haug med kjøkkenavfall. Skallaget er metertykt, og består særlig av østers, muslinger og snegler. Det finnes også dyreknokler og redskaper av bein og flint. Kjøkkenmøddinger forekommer spesielt i ertebøllekulturen som derfor også kalles «kjøkkenmøddingkulturen».

Historie
--------

Det var zoologen og oldtidsgranskeren Japetus Steenstrup som oppfant ordet, i forbindelse med at han og arkeologen J.J.A. Worsaae under en utgravning ved Mejlgård på Djursland oppdaget at skalldyngene ikke var naturlige, men menneskeskapte. Steenstrup var en av grunnleggerne av dansk «myr-arkeologi».

Begrepet brukes i dag i arkeologiske sammenhenger for avfallshauger fra den senere perioden av eldre steinalder. En kjøkkenmødding inneholder vanligvis husholdningsavfall som østers-, snegle- og muslingeskall, sildebein, kull, kokestein og avskjær fra redskapstilvirkning. 

Størrelsen varierer fra små tynne ansamlinger til 350 meter lange, 30-40 meter brede og opp til 2 meter tykke avfallssamlinger. Kjøkkenmøddinger er tallrike i Danmark, men finnes også i Bretagne, Portugal, Storbritannia og Norge m.fl. 

De eldste kjøkkenmøddingene i Skandinavia forbindes med kongemosekulturen ca 6400-5400 f.Kr. (perioden med varmere klima og havstigning, da uroksen og elgen forsvant i Danmark), og de største stammer fra ertebøllekulturen. 

Østers utgjorde ikke en betydelig del av steinalderfolkenes kost, men var noe man spiste i månedene mars-april.

Referanser
----------

1. ↑  *Køkken-mødding*, Ordbog over det danske sprog. Besøkt 28. mai 2013
2. ↑  Definisjon av *køkkenmødding*
3. ↑  Steenstrup malt av P.S. Krøyer
4. ↑  Kongemosekulturen

Eksterne lenker
---------------

* Køkkenmødding, Den store danske

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** Encyclopædia Universalis **·** NDL
 |
***Rushprint*** er et filmmagasin for film- og kinolivet samt TV-bransjen i Norge og Norden, og retter seg også mot den filminteresserte offentlighet. Magasinet følger de kreative aktørene foran og bak kamera som setter premissene for hva som lages av film, uavhengig om den vises på kino, video eller på web. Magasinet har også som mål å sette dagsorden i form av filmpolitiske og faglig orienterte debatter. Nettmagasinet oppdateres daglig med nyhetssaker og analyser. Rushprint gir ut to internasjonale utgaver årlig på engelsk, New Norwegian Films, som distribueres på filmfestivalen i Berlin og i Cannes. 

Rushprint eies av Norsk Filmforbund og Norske Film- og TV-produsenters forening. Det kom opprinnelig ut som papirtidsskrift 6 ganger i året, og papirutgaven var supplert av en digital blogg kalt *Rushblogg*.

Per 2020 er det et heldigitalt nettmagasin som både publiserer artikler og anmeldelser løpende på nettstedet rushprint.no, og sender ut ukentlige nyhetsbrev til abonnenter.

Ansvarlig redaktør er Kjetil Lismoen.

Rushprint holder til i Filmens hus i Oslo sentrum, i likhet med mange andre organisasjoner med tilknytning til film- og TV-bransjen.

Referanser
----------

1. ↑  «Rushblogg». *web.archive.org*. 3. januar 2013. Arkivert fra originalen 3. januar 2013. Besøkt 4. desember 2020.
2. ↑  «Nyhetsbrev». *Rushprint*. Besøkt 4. desember 2020.
3. ↑  «Om Rushprint». *Rushprint*. Besøkt 4. desember 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Nettmagasinet Rushprint.no Besøkt 5. desember 2020.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |