recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Josef Sprinzak** (hebraisk: יוסף שפרינצק, født 8. desember 1885, død 28. januar 1959) var en ledende sionistisk aktivist i den første halvdel av 1900-årene, en israelsk politiker, og den første ordførende leder i Knesset (1949–1959).

Sprinzak ble født i Moskva, Russland, men grunnet fordrivelsen av jøder i 1891 flyttet hans familie til Chișinău, der han ble en av grunnleggerne av Tze'irei Zion (Sionistisk Ungdom). I 1908 påbegynte han sin utdannelse ved det medisinske fakultetet ved *American University in Beirut*, og i 1910 bosatte han seg i Palestina under den Andre aliyah.

Sammen med Eliezer Kaplan, ledet Sprintzak Hapoel Hatzair («de unge arbeidere»), en sionistisk, sosialistisk bevegelse som var blitt dannet i 1905, og som i 1930 var en av organisasjonene som stod bak dannelsen av Mapai. Dens medlemmer var pro-britiske og støttet Chaim Weizmann. I 1920 var han blant grunnleggerne av Histadrut, hvor han var generalsekretær i perioden 1945–1949.

Den 15. juli 1948 ble Josef Sprinzak valgt til ordførende leder av Israels første provisoriske parlament. og bidro til å legge grunnlaget for Israels parlamentariske demokrati. I 1949 ble han valgt til Knessets første ordførende leder, et verv han besatt frem til sin død i 1959.

Etter Chaim Weizmanns død, var Josef Sprintzak fungerende president fra 9. november 1952 til 10. desember 1952.

Hans sønn Yair Sprinzak har også vært innvalgt i Knesset.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, oppført som Ywsep Šprinẕaq, BNF-ID 160169693[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Knesset, «חה"כ יוסף שפרינצק»[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Sofer, 2003, pp. xi; xii; 99.
4. ↑  Goldberg, 2003, s. 32.
5. ↑  Sofer, 1998, s. 115.

Kilder
------

* Giora Goldberg: *Ben-Gurion Against the Knesset*, Routledge, London, 2003, ISBN 0714655562
* Sasson Sofer: *Zionism and the Foundations of Israeli Diplomacy*, Cambridge University Press, Cambridge, 1998, ISBN 0521630126

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Det kan være stor variasjon i fargene.  Foto: Jeffdelonge 
**Purpursnegl**  (*Nucella lapillus*), er et bløtdyr og tilhører snegler i gruppen forgjellesnegler. Den er en snegleart i familien Muricidae. Inne i sneglen finnes et stoff som blir sterkt purpurfarget ved kontakt med luft (oksygen). Dette stoffet ble brukt til fremstilling av purpurfarge og har gitt sneglens dens navn.

Utseende
--------

Skallet er over 4 centimeter høyt og kan ha litt forskjellig utforming. Variasjonen i skallet kommer av ulik næringstilgang. Purpursnegler kan finnes i strandsonen og har til forskjell fra strandsneglene en renne i skallet, på motsatt side av spissen.

Levevis
-------

Purpursnegl lever i havet (saltvann), fra 0 til 50 meters dyp, på berg og steinbunn. Den lever som rovdyr på blåskjell og rur. For å kunne spise disse lager den et hull i skallet. 

Snegler i saltvann tilhører forgjellesneglene og har en renneformet utvekst i skallåpningen har forbindelse med ånderøret. 

Purpursneglen er enkjønnet; individene er enten hanner eller hunner. Eggene legges i gule pæreformede gelékapsler som kleber seg til berget.

Systematisk inndeling
---------------------

Denne inndelingen følger Bouchet, P. & Rocroi, J.-P. 2005.

**Treliste**
* bløtdyr (Mollusca)
	+ **Snegler** (Gastropoda)
		- Caenogastropoda
			* orden Neogastropoda
				+ delgruppe Ptenoglossa J.E. Gray, 1853
					- overfamilie Muricoidea
						* familie Muricidae
							+ **purpursnegl** – (*Nucella lapillus*)   
							Synonym: *Thais lapillus*

Kilder
------

* Bouchet, P. & Rocroi, J.-P. (J. Fryda, B. Hausdorf, W. Ponder, A. Valdés og A. Warén ) 2005. *Classification and Nomenclator of Gastropod Families*. Malacologia (vol. 47) 1-2. side 1-397.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Purpursnegl* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Purpursnegl* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Purpursnegl* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Purpursnegl* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Purpursnegl* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Purpursnegl* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Purpursnegl* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Purpursnegl* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Nucella lapillus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Nucella lapillus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Nucella lapillus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
En 10 ml målekolbe (uten glasspropp, 3D-modell).
Målekolber i ymse størrelser
Volum blir lest av i volumetrisk utstyr etter hvor menisken er
En **målekolbe** er en avrundet glasskolbe med lang hals, brukes i laboratorier for å måle volum av væsker nøyaktig. Målekolber finnes i størrelser fra 10 ml til 10 l. Et merke på halsen viser hvor væsken skal stå når volumet er rett. 

Ofte blir de brukt for å lage løsninger med et visst volum og konsentrasjoner. En viss mengde av et stoff blir da løst i litt av løsemiddelet, ofte vann, før væsken blir fylt i til merket. Kolben, med kork, må så snus noen ganger for at alt skal blandes.

Modifikasjoner
--------------

Målekolber er vanligvis fargeløse, men kan være rav-farget for håndtering av lysfølsomme forbindelser, slik som sølvnitrat eller vitamin A. En modifikasjon av målekolben finnes for håndtering av store mengder av faste stoffer som skal overføres inn i og oppløses i en volumetrisk beholder. Slike kolber har en bred munn og kjent som Kohlrausch-målekolber. Denne typen målekolbe er et naturlig valg i prosedyren for analyse av sukkerinnhold i sukkerroer. Mens konvensjonelle målekolber har ett enkelt merke, kan volumetriske tester i analytisk og mat-kjemi bruke spesialiserte to-mark målekolber til å kombinere to nøyaktig målte volumer. En avansert versjon av målekolben er Le Chatelier-kolben som brukes i den volumetriske prosedyren i egenvekt-bestemmelse.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
En **purser** er en proviantforvalter og regnskapsfører i sjøfarten eller luftfarten. På passasjerskip er purseren regnskapsfører med ansvar for billettregnskap og passasjerkontroll. Purseren har på passasjerskip, også ansvaret for resepsjonen, der det også er purserassistenter. Det er også vanlig at purser har funksjon som IT-ansvarlig. Også å legge ut gangvei ligger under purser. Som sikkerhetsfunksjon tilleges normalt purser å være loggfører på alt som skjer på bro, i en alarmsituasjon. De aller fleste skip som har purser har egen proviantforvalter. Det var gjerne stuerten som var proviantforvalter tidligere. I passasjerfly er purseren kabinansvarlig, med overordnet ansvar for de kabinansatte ombord.
Purser har gjerne 2 gullstriper, med en halv gullstripe i. Noen rederier benytter tre.

Luftfart
--------

Purserens hovedoppgave er å lede de kabinansvarlige både med hensyn til sikkerhet og service, med førstnevnte underlagt flyets kaptein. Purseren skal også kontrollere passasjertallet ombord og ha et overordnet ansvar med flyets catering i selskaper der dette er aktuelt. Han/hun rapporterer ifølge selskapets gjeldende rapporteringsordning med f.eks kabinlogg, teknisk logg o.l.

En purser i luftfarten har som hovedregel også utnevnt en CC2, eller "deputy purser" på sine flygninger, en nestansvarlig som vil ta over dersom purseren ikke er i stand til å utføre sine oppgaver.

Purseren har i flere flyselskaper tre striper på jakkeslaget på sin uniform, mens de øvrige kabinansatte kun har en stripe. I Norwegian Air Shuttle har purseren to striper. Dette varierer fra selskap til selskap. I selskaper der purseren har tre striper på uniformen, er disse tynnere enn de tre stripene på styrmannens uniform, slik at en lett kan skille disse to rangene.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Li Ruihuan** (forenklet kinesisk: 李瑞环, tradisjonell kinesisk: 李瑞環, pinyin: *Lǐ Ruìhuán*, født 17. september 1934 i fylket Baodi i Tianjin i Kina) er en kinesisk politiker som var aktiv frem inntil begynnelsen av 2000-årene. Han var medlem av Det kinesiske kommunistpartis politbyrås stående komite, av Politbyrået og av Sentralkomiteen frem til november 2002. Han var formann for Det kinesiske folks politisk konsultative konferanse til mars 2003.

Han kom fra en bodenfamilie, og var opprinnelig snekker. Han arbeidet i byggebransjen og studerte arkitektur på fritiden. Han utviklet en forenklet kalkulasjonsmetode for snekkerarbeide som gav ham stor ære.

Hans politiske karriere begynte i Tianjin, der han etterhvert ble borgermester. Fra 1989 fikk han nasjonale politiske verv i parti og statsstyre. 

Da han trakk seg tilbake i 2002/2003, kanskje i en noe yngre alder enn det som er vanlig i Kina, ble det av noen kommentatorer sett på som noe underlig, og det ble ant politiske motiver bak – som om at han skulle være mer åpen for politiske reformer enn andre, at han var kritisk mot tiltakene mot Falun Gong, og at han var mer opptatt av å styrke utviklingen på landsbygden.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Li Ruihuan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Li Ruihuan hos China Vitae Rediger på Wikidata
* Li Ruihuan profile hos BBC news. Sist besøkt september 2007

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
**Målestokk** på et kart angir forholdet mellom den avstanden vi måler på et fysisk, trykt kart, og reell avstand i terrenget. For skalérbare kart på internett eller liknende er fysisk målestokk ikke anvendelig. I stedet er det ofte plassert en dynamisk skala i karthjørnet som skifter med skaleringen.

Tekniske kart til bruk for detaljplanlegging er gjerne tegnet i målestokk 1 : 1000. Det vil si at 1 cm på kartet utgjør 1000 cm (10 m) i terrenget. 

Når målestokken for et kart er 1 : 50 000, betyr det at alle avstander på kartet er 50 000 ganger lengre i virkeligheten. 1 cm på kartet tilsvarer 50 000 cm, det vil si 500 m, i virkeligheten.

Verdenskart kan ha målestokken 1 : 30 000 000. Det betyr at 1 cm på kartet tilsvarer 30 000 000 cm = 300 000 m = 300 km i virkeligheten, mens turistkart for mindre steder kan ha målestokk helt ned i 1 : 2000.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Målestokk  |  1 cm =   |  Normal ekvidistanse   |  Type kart (bruk)   |
| 1 : 100 | 1 m | 10 cm | Anleggskart |
| 1 : 1000 | 10 m | 1 m | Kommunale, tekniske kart |
| 1 : 5000 | 50 m | 5 m | Gårdskart |
| 1 : 10 000 | 100 m | 5 m | Orienteringskart |
| 1 : 20 000 | 200 m | 20 m | Turistkart, kommunekart |
| 1 : 50 000 | 500 m | 20 m | Turistkart – GPS Bilkart – M711 |
| 1 : 1 000 000 | 10 km | Skygge, farvelagt (ingen koter) | Landskart |

### Stor og liten målestokk

Betegnelsen stor og liten målestokk blir gjerne forvekslet. Det riktige er at målestokken 1 : 1000 er større enn 1 : 50 000. Det vil si at detaljerte kart er tegnet i stor målestokk, mens oversiktskart er tegnet i liten målestokk.

### Andre betydninger

Uttrykket målestokk er også feilaktig brukt for en meterstokk, muligens avledet av sammenblanding med uttrykket målebånd.

Se også
-------

* Skalamodell

Referanser
----------

1. ↑  undervisningsbok Underveis geografi 8. Skrevet av Jon Birkenes og Unni Elisabeth Solberg Østensen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Li Shuxian** (kinesisk: 李淑賢; pinyin: *Lĭ Shúxían*, også romanisert *Li Shu-Hsien*, født 1925-27, død 9. juni 1997) var femte og siste kone til Puyi, den siste keiser av Qing-dynastiet i Kina.

Hun var han-kineser og tidligere sykehusansatt. Puyi var etter femten års fengsel blitt benådet i 1959. De to møttes i 1962 og giftet seg samme år. Statsminister Zhou Enlai gratulerte dem. De fikk ingen barn. Hun var ved Puyis side til hans siste dager. 

Etter ektemannens død trakk Li seg tilbake. Ettersom hun ikke hadde noen fast ansettelse ved sykehuset, fikk hun det trangt økonomisk. Statsminister Zhou Enlai så til at et relevant regjeringskontor hjalp henne finansielt. 

Senere, da de fornødne royaltyregler kom på plass i Kina i 1980-årene, ble hun innehaver av royaltigrettighetene til Puyis selvbiografi. Hun skrev også selv noen memoarer om Puyis siste år – hun fortalte, en annen skrev. Hun ble med tiden temmelig rik. 

Med regjeringens godkjenning flyttet hun Puyis aske nærmere hans forfedre i De vestlige Qing-gravene (清西陵) fra Babaoshan revolusjonære gravlund. 

Hun døde av lungekreft i en alder av 72 år. I sitt testamente bad hun om at hun og Puyis annenkonkubine Tan Yuling (谭玉龄) fikk bli gravlagt sammen med Puyi, men dette ønsket ble ikke innfridd.

Eksterne lenker
---------------

* Pu Yi's Widow Reveals Last Emperor's Soft Side

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NLA **·** NDL **·** BNE **·** CiNii
 |
**«Målfrid mi fruve»** er en norsk folkevise av den typen vi kaller ballader. I TSB katalogen er den typologisert som TSB D 324. Den er også kjent under titlene **«Far og dotter»** og **«Dei snøgge svara»**.

Innhold
-------

Faren har fått mistanke om at datteren har en elsker. Han spør henne om hestene, støvlene, sverdet han har sett, men hun vrir seg unna med kjappe svar. De fleste variantene stopper der, men noen få har en mer dramatisk ende. Faren viser henne de avhogde hodet eller hånden til elskeren og hun tar livet sitt.

Utbredelse
----------

Visa har vært populær i hele Norden. En skotsk ballade Clerk Saunders (Child 69 F) har samme motiv. Motivet, men med mer humoristisk vri, finner vi også i andre viser «Den lystige hanrei» (Nordkjosbottenvisa)[1] og «Five nights drunk».

Et tidlig voksrullopptak med Svein Hovden har inspirert mange yngre folkevisesangere.

Innspillinger
-------------

Gruppa Blåmann Blåmann spilte den inn på *Norske Ballader: 30 ballader – 0m drap og elskov, skjemt og lengsel blant riddere, jomfruer, kjemper og dyr*. Grappa 2009, HCD 7239, ISBN7033662072392.

Referanser
----------

1. ↑  *Norsk visebok*, s 166
M.E. Eliasson, blomsterdekor på overdel av skap (skänkskåp) i Bjursås sogn, Dalarna, 1780. Originalen (i farger) eies av Nordiska Museet, Stockolm.
**Målar Erik Eliasson,** tok som eldre etternavnet **Åkerblom** (født 9. mai 1754 i Utanåker, i Rättvik sogn i Dalarna i Sverige, død 3. april 1811 samme sted) var en svensk militær, gårdbruker og dalmålare. Det er som dalmålare han er blitt kjent, og forskeren Svante Svärdström omtaler ham som den som utviklet dalmålningen med sine kurbitser mer enn noen andre.

Eliasson tjenestegjorde i det militære i flere år. Deretter forsørget han seg og familien på sitt lille gårdsbruk i Utanåker. I tillegg malte han skap på bestilling.

På 1700-tallet var det uår og misvekst flere ganger i Dalarna, og det var mange menn som måtte spe på inntektene ved å gjøre forskjellig håndverk rundt på gårdene. Noen av dem både snekret og malte møbler. Det var ulike skaptyper som ble dekorert, både på dører og skapsider. Ifølge kunsthistorikeren Sigurd Erixon artet skaputsmykningen seg fra starten som en konkurranse mellom Norrland og Dalarna, der dalmalerne «gikk av med seieren» i 1780-årene, mest på grunn av innsatsen til skapsnekkerne og -malerne fra Rättvik. En tid syntes produksjon av rättviksskap å ha «sysselsatt en hel socken».

Eliasson var en foregangsmann innen skaputsmykning. Hovedmotivet i hans skapmalerier var fra starten store, ganske naturalistiske blomsterdekorasjoner i blomsterurner, et motiv nedarvet fra renessansen. Han dannet skole, og mange anonyme rättviksmenn som malte skap på samme tid, forsøkte å etterligne hans utsmykninger. Som følge av dette ble perioden 1782–1784 rättviksstilens definitive gjennombrudd. Blomsterdekoren ble i denne tiden mer og mer stilisert: «Vilket bland annat innebar att blomsterurnan växte ut til en blom- och bladkaskad som kärnmotiv, en fantastisk symbios av blomkalk och blomkruka, men det hela symmetrisk utbrett och vanligen spegelmässigt upprepat till symmetriskt, yttäckande ornament av stark dekorativ verkan». Disse stiliserte blomstermotivene ble også etterlignet og utviklet i andre områder av Dalarna. Langt senere er disse og andre blomsterdekorasjoner i dalmålningen blitt kalt kurbits.

Referanser
----------

1. 1 2   Svenskt biografiskt lexikon, «Målar Erik Eliasson», Svensk biografisk leksikon-ID 15998[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Svärdström, Svante (1950). «Målar Erik Eliasson - Svenskt Biografiskt Lexikon». *sok.riksarkivet.se*. Besøkt 23. mars 2020.
3. ↑  Erixon, Sigurd (1938). *Folklig möbelkultur i svenska bygder*. Stockholm. s. 64.
4. ↑  Eliasson, Målar Erik (1780). «Hörnskåp». *digitaltmuseum.se*. Besøkt 23. mars 2020.  *Kunsthistorikeren Svante Svärdström har tilskrevet skapet Målar Erik Eliasson*
5. ↑  Erixon, Sigurd (1938). *Folklig möbelkultur i svenska bygder*. Stockholm. s. 82.
6. ↑  Svärdström, Svante (1949). *Dalmålningarna och deras förlagor : en studie i folklig bildgestaltning 1770–1870*. Nordiska Museets Handlingar. s. 12.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Svenskt biografiskt lexikon **·** Nationalencyklopedin
 |
**The Spero Clinic** (også kalt **Spero-klinikken**) er en privat klinikk i Arkansas i USA.

The Spero Clinic ble opprettet av den sørafrikanske kiropraktoren Katinka van der Merwe, og tilbyr en rekke alternative behandlingsformer som kiropraktikk, akupunktur, jordingsterapi og magnetresonansterapi. Klinikken behandler også pasienter med apparatet ARPwave utviklet av den amerikanske treningsfysiologen Denis Thompson.

Klinikken har særlig blitt oppsøkt av pasienter med diagnosen *Complex Regional Pain Syndrome* (CRPS). Pasientene har kommet fra hele USA og også andre verdensdeler, og behandlingen er ofte svært kostbar. På klinikkens nettsted og i media har det blitt rapportert om at behandlingen ved klinikken har medført eksepsjonelle resultater.

Det finnes ikke vitenskapelig grunnlag for at behandlingsformene som tilbys ved The Spero Clinic har noen effekt.

Referanser
----------

1. 1 2  «Dømt til et liv i rullestol – behandling i USA endret alt». *TV 2*. 19. september 2022.
2. 1 2  «Desperate smertepasientar vil gjere som Emma». *NRK*. 24. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
***The Spider*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Robert G. Vignola.

Handling
--------

Valerie St. Cyr ønsker seg mer spenning og penger. Hun forlater derfor sin lille spedbarnsdatter Joan og hennes fattige ektemann, og reiser til Paris sammen med grev Du Poissy. Mange år senere, uten å vite at de faktisk er mor og datter, blir både Valerie og Joan forelsket i kunstneren Julian St. Saens. Men Saens avviser snart Valerie, men forlover seg etter hvert med Joan.

Rasende overbeviser Valerie greven om å kidnappe Joan. Men etter at datteren har blitt tatt til fange, knivstikker Joan greven til døde. Når Valerie oppdager at Joan faktisk er datteren hennes, tar hun på seg skylden for drapet og havner i giljotinen samtidig som Joan - fremdeles fullstendig uvitende om at Valerie er moren hennes - legger planer sammen med Julian St. Saens. for ekteskapet deres.

Rolleliste
----------

* Pauline Frederick som Valerie St. Cyr / Joan Marche.
* Thomas Holding som Julian St. Saens.
* Frank Losee som Count Du Poissy.

Referanser
----------

1. ↑  THE SPIDER

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Spider* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Spider* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**FFG(X)** er den midlertidige betegnelsen på en ny klasse fregatter for den amerikanske marinen, U.S. Navy, som skal kjøpes inn fra 2020, som en oppfølging til det modulære Littoral Combat Ship. FFG(X) ble kunngjort i en notis fra forsvarsdepartementet 10. juli 2017.

Design
------

Notisen fra forsvarsdepartementet sier: «En konkurranse for FFG(X) er tenkt å vurdere eksisterende overordnede design for et mindre overflatekrigsskip som kan modifiseres for å imøtekomme de spesifikke kravene fastsatt av U.S. Navy.»

Marinen ønsker en fregatt som kan holde følge med USAs atomdrevne hangarskip , og som har sensorer i nettverk med resten av flåten, for å utvide det generelle taktiske bildet tilgjengelig for gruppen.
«FFG(X) vil normalt operere samlet i kampgrupper og overflatestyrker ledet av større krigsskip, men vil også ha evnen til å forsvare seg robust under gjennomføring av uavhengige operasjoner mens den er tilkoblet, og bidrar til, flåtens taktiske nett.»

Marinen ønsker at skipet skal være i stand til å: 

* Ta ut overflateskip over horisonten
* Oppdage fiendtlige undervannsbåter
* Forsvare konvoiskip
* Benytte aktive og passive systemer for elektronisk krigføring
* Forsvare seg mot «svermende» småbåtangrep

Den amerikanske marinen har til hensikt å tildele kontrakt for første FFG(X) i 2020. Den vil kjøpe én i 2020 og én i 2021, etterfulgt av to hvert år etter dette, for en klasse på totalt 20 skip.

Fartøyer
--------

| Skrog | Døpenavn | Kjølstrekking | Sjøsetting | Kommandoheis |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| FFG-62 | «Constellation» | 31. august 2022 |  |  |
| FFG-63 | «Congress» |  |  |  |
| FFG-64 | «Chesapeake» |  |  |  |

Referanser
----------

1. ↑  The Navy Is Looking for a New Frigate to Replace the Troubled Littoral Combat Ship
2. ↑  , David B. Larter, DefenseNews.com, 2017-07-10

Eksterne lenker
---------------

* RFI Solicitation Number: N0002418R2300 - 2017-07-10; svar av 24. august 2017
* Navy Releases Details of New FFG(X) Guided-Missile Frigate Program in Request to Industry, Megan Eckstein, US Naval Institute News, 2017-07-10
Transdusere brukes i elektroniske kommunikasjonssystemer for å konvertere ulike fysiske signaler til elektroniske signaler, og *vice versa*. I dette eksempelet kan den første transduseren være en mikrofon, og den andre transduseren kan være en høyttaler.
En **transduser** (engelsk: *transducer*) er en komponent som omvandler en form av energi til en annen. Eksempel på typer energi er elektrisk, mekanisk, elektromagnetisk (for eksempel lys), kjemisk, akustisk og termisk energi. Begrepet transduser innebærer vanligvis bruk av en sensor eller detektor, men enhver anordning som omvandler energi kan betraktes som en transduser. Således kan en sensor beskrives som den fullstendige sammanstillingen som kreves for å detektere og kommunisere en viss hendelse, mens en transduser bare er den delen som detekterer inkommet energi og avgir informasjon som siden kan utnyttes av den fullstendige sensoren.

Typer
-----

### Elektromekanisk

* Ultralydgenerator

### Elektromagnetisk

* Hall-effekt-sensor

### Elektrokjemisk

* pH-meter

Referanser
----------

1. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |
***The Spirit*** er en amerikansk tegneserie som ble tegnet og fortalt av Will Eisner og kom ut første gang i juni 1940 (deretter ukentlig) i avisen Sunday. The Spirit ble utgitt i et eget tegneseriebilag som i sin helhet ble produsert av Eisners studio og som fulgte med avisene på søndager. Historiene fortalt i *The Spirit* varierte mellom flere forskjellige sjangre, slik som: krim, romantisk drama, skrekk, komedie, drama, satire, parodi og svart komedie.

Tegneserien viste flere likheter med både Batman og Dick Tracy, med sine fargerike skurker og raske historiefortelling. The Spirit, «en kriminalitetsbekjemper fra middelklassen», var heltepersonligheten til den unge detektiven **Denny Colt**. Colt dør i løpet av de første tre sidene i den første tegneserien, men kan senere avsløre at han ikke døde likevel, men var delvis i live under Dr. Cobra, en av hans erkefienders, eksperiment. Når han våknet i Wildwood Cemetery, etablerte han en base der, og brukte sin nye anonymitet til å begynne ett nytt liv med å bekjemte kriminalitet.

Under andre verdenskrig gikk Eisner inn i den amerikanske hæren. Mens han var borte ble serien produsert av andre serieskapere, hovedsakelig Lou Fine og Jack Cole. Store deler av fanskaren hevder at det er historiene som ble skrevet og tegnet med Eisners egen hand som er de beste. Eisner utviklet en tegnestil som lignet mye på formspråket i filmen. Ved bruken av skygger og ved å flytte synsvinkelen drar han leseren mer inn i selve handlingen. Den første ruten i historiene ble berømte for å flette inn tittelen «*The Spirit*» inn i bakgrunnen eller kulissene.

The Spirit var mest virksom i Central City. Men mange av eventyrene tok ham rundt omkring på kloden til flere eksotiske plasser. Han møtte eksentrikere, sprøinger og vakre, men dødelige kvinner, og han viste sin egen form for rettferdighet til dem alle. Selv om historien forandret seg til stadighet gikk enkelte elementer igjen; kjærligheten mellom Ellen Dolan og The Spirit, de årlige julehistoriene og *The Octopus*, ett kriminelt geni som aldri ble sett, men som var lett gjenkjennelig med sine karakteristiske hansker.

The Spirit sluttet å komme ut i 1952, og ble fulgt opp av «*Trip to the Moon*»-historiene som Will Eisner laget sammen med Wally Wood.

Portal: Tegneserier

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Lockheed T-33A Shooting Star
**Lockheed T-33 Shooting Star** var et amerikansk en-motors treningsfly som fløy første gang 22. mars 1948 under betegnelsen **TF-80C**. Flyet var en direkte utvikling av jagerflyet F-80 Shooting Star. Lockheed produserte 5 771 T-33 mellom 1948 og 1959. i tillegg ble flyet produsert i Canada som **CT-133 Silver Star**, og i Japan. 

Lockheed T-33A utstilt på Flysamlingen Forsvarets museer på Gardermoen
Det amerikanske flyvåpenet var den største brukeren av flyet, men omkring 700 fly ble levert til den amerikanske marinen som **TV-2 SeaStars**, men fikk betegnelsen **T-33B** etter 1962. Flyet ble eksportert og tjenestegjorde i over 30 flyvåpen, deriblant det norske Luftforsvaret.

| Dimensjoner | T-33A |
| --- | --- |
| Vingespenn | 11,85 m |
| Lengde | 11,51 m |
| Høyde | 3,55 m |
| Vingeareale | 21,80 m² |
| Netto vekt | 3 795 kg |
| Ytelser |  |
| Topphastighet | 965 km/t |
| Maksimal lastet vekt | 6 830 kg |
| Rekkevidde | 1 650 |
| Annet |  |
| Motor | 1× Allison J33-A-35 turbojetmotor ( 24,0 kN ) |

Eksterne lenker
---------------

* T-33 ved Flyhistorisk museum, Sola

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND **·** LCCN
 |
**Jan Magnus Reneflot** (født 23. august 1956) er en norsk naturfotograf, bosatt i Ski utenfor Oslo.

Yrkesmessig har han bakgrunn fra Kodak Norge, der han arbeidet i 28 år. Jobbet blant annet som mellomleder for Kodaks filmlaboratorium og på kundeservice.

Reneflot er kjent for sine særegne, halvabstrakte bilder, med motiver hentet fra naturen. Han arbeider både med stillbilder og video. Han har laget bildeprogrammer og kortfilmer, og samarbeidet med kjente musikere som Knut Reiersrud og Terje Isungset. I 2017 fikk han endelig gitt ut sin første bok "Fotorefleksjoner" som for det meste inneholder bilder fra kortreiste naturopplevelser.

Hans bilder er publisert i en rekke bøker. Han har hatt separatutstillinger og deltatt på kollektivutstillinger. Han har en rekke premierte bilder fra fotokonkurranser, som 2. premie og sølv i Nikons internasjonale fotokonkurranse i 2003

Reneflot er med i foreningen Norske Naturfotografer, hvor han også har vært leder (2010). I 2017 ble han tildelt æresmedlemskap for sitt arbeid for foreningen. Han er også aktiv i Oslo Naturfoto og i BioFoto - der han er æresmedlem. Han er tilknyttet bildebyrået Samfoto.

Reneflot er daglig leder i Norsk NaturfotoFestival AS som er den største festival i sitt slag i Norden. Den ble første gang arrangert i 2014. Gründere for festivalen var Magnus Reneflot og Kjell Sigurd Strandenæs. Foreningene Biofoto og Norske Naturfotografer er eiere av festivalen.

Utstillinger
------------

* 2006: Kolbotn kulturhus
* 2007: Rørosmuseet

Referanser
----------

1. ↑  Presentasjon av Magnus Reneflot i Fotografi nr. 8 2005

Eksterne lenker
---------------

* Reneflots hjemmeside
**Constantin Simirad** (født 13. mai 1941 i Coțușca i Romania, død 28. mars 2021 i Iași) var en rumensk politiker og diplomat.

Biografi
--------

Constantin Simirad studerte ved  Liceului *Mihail Sadoveanu* og Alexandru Ioan Cuza-universitetet i Iași. 

Fra 1965 til 1968 underviste han ved en videregående skole i Dorohoi. I 1968 ble han assisterende professor for matematikk ved Det tekniske universitet i Iași og studerte deretter ved det matematiske fakultet ved Universitetet i Oran. Han tok matematikk-doktorgrad i 1979.

Constantin Simirads politiske karriere begynte i 1991, da han ble medlem av Partidul Alianța Civică (PAC). Året etter ble han valgt til borgermester av Iași, for Convenţia Democrată Română. I 1996 ble han gjenvalgt med 71% av stemmene. Han forlot PAC i 1998 og grunnla et eget parti, Partidului Moldovenilor, som han ledet til 2002. Det året fikk partiet inn i Partidul Social Democrat (PSD), og Constantin Simirad ble dets visepresident. 

Den 28. november 2003 ble han utnevnt av president Ion Iliescu til rumensk ambassadør til Cuba. Etter sin tid der ble han pensjonist.

Den 28. mars 2008 utnevnte PSD han til president for byrådet i Iași. Han ble valgt den 1. juni 2008 med 36,5 % av stemmene. I september 2009 ble han imidlertid ekskludert fra PSD, etter at han uttrykte sin støtte til president Traian Băsescu. Han trådte fa inn i partiet Uniunea Națională pentru Progresul României (UNPR). Senere forsøk på gjenvalgt førte ikke frem.

Constantin Simirad døde den 28. mars 2021 i en alder av 79 av covid-19.

Referanser
----------

1. ↑   www.ziaruldeiasi.ro[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* „A murit fostul primar Constantin Simirad. El era internat la Parhon cu COVID" in ziaruldeiasi.ro (lest 30. mars 2021)
* „Simirad n-a vrut ca imnul Partidului Moldovenilor sa fie "Trei Culori"" i ziaruldeiasi.ro (lest 30. mars 2021)
* „Simirad ingroapa Partidul Moldovenilor" i bzi.ro (lest 30. mars 2021)
* „Constantin Simirad, fostul primar al Iașiului, a murit de COVID" in digi24.ro (lest 30. mars 2021)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Åslandskap i Transdanubia.
Landsdelen Transdanubia i Ungarn.
NUTS 1-regionen Transdanubia (Dunántúl).
**Transdanubia** («landet bortenfor Donau», av latin *Danubius* – Donau) er betegnelsen som brukes i Ungarn for å beskrive landsdelen til høyre (vest) for Donau. Det ungarske navnet er *Dunántúl*.

Landsdelen omfatter de tre vestlige ungarske regionene Vest-Transdanubia, Sentral- og Sør-Transdanubia, samt delene av fylket Pest som ligger vest for Donau. Før Trianon-traktaten, da Østerrike-Ungarn var en realitet, ble Burgenland, Prekmurje og Međimurje også regnet til Transdanubia. Disse områdene ligger i dag i Østerrike, Slovenia og Kroatia. 

Det motsatte uttrykket **Cisdanubia** («landet på denne siden av Donau») brukes sjeldnere. Dette historiske uttrykket beskriver de delene av Kongedømmet Ungarn som lå nord for Donau (hovedsakelig i dagens Slovakia).

Transdanubia er også er en av tre statistiske storregioner i Ungarn på NUTS 1-nivå. Denne regionen sammenfaller ikke helt med det tradisjonelle området Transdanubia.

Referanser
----------

1. ↑  Sarfi, Eva (9. august 2019). «Ungarn». *Store norske leksikon*. Besøkt 10. april 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Magnus Bernhard Olsen** (1878–1963) var en norsk språkforsker, og professor i norrøn filologi ved Universitetet i Oslo fra 1908 til 1948.

Liv og virke
------------

Olsen tok artium i 1896, studerte ved Universitetet i Oslo og ble cand.philol. *med innstilling* i 1903. Fra 1899 hadde han arbeidet som amanuensis ved Universitetsbiblioteket i Oslo, og fra 1904 var han universitetsstipendiat. I 1908, 30 år gammel, ble han utnevnt til sin lærer Sophus Bugges (1833–1907) etterfølger i professoratet i *gammalnorsk og islandsk språk og litteratur* (fra 1921 het faget *norrøn filologi*).

Hans arbeider omfatter syv hefter *Edda- og skaldekvad* med kommentarer, og fem bind med tolkninger av runeinnskrifter. Han bidro til å fullføre Oluf Ryghs *Norske Gaardnavne* som redaktør/medredaktør av tre bind. Hans teorier om norske stedsnavns forhold til religion og samfunnsforhold i førkristen tid, ble presentert i bøkene *Hedenske kulturminder i norske stedsnavne* (1915) og *Ættegård og helligdom, norske stednavn sosialt og religionshistorisk belyst* (1926). *Hva våre stedsnavn lærer oss* (1934) er en konsentrert og lettlest innføring i temaet.

Han grunnla tidsskriftet *Maal og Minne* i 1909, og redigerte det i 40 år. I 1918 ble han oppnevnt som medlem av det norske kulturminnerådet. I 1920 ble han den første formannen for det nyopprettede Norsk Folkeminnelag.

Hedersbevisninger
-----------------

Magnus Olsen ble kommandør av St. Olavs Orden i 1945, han var medlem av Vitenskapsakademiet fra 1904, medlem av DKNVS, og ridder av Den islandske falkeorden og den svenske Nordstjerneordenen. Olsen ble utnevnt til statsstipendiat i 1952.

I Stavanger er han hedret med *Magnus Olsens gate*, som ligger på Madla.

Familie
-------

Han var sønn av Ole Christian Olsen (1834–87) og Therese Evine Olsen (1843–1926). Faren var kjøpmann. Magnus giftet seg i 1912 med Gjertrud Kjær (1890–1976), datter av bibliotekar Albert Kjær.

Referanser
----------

1. ↑   www.begravdeioslo.no, besøkt 22. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  «Olsen, Magnus Bernhard». *Studentene fra 1896*. 1921. s. 197–198.

Litteratur
----------

* Magnus Rindal, *Magnus Olsen* i Norsk biografisk leksikon

Eksterne lenker
---------------

* Digitaliserte bøker av Olsen og om Olsen hos Nasjonalbiblioteket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii
 |
**Robert Hunter** (født 22. april 1977 i Johannesburg) er en sørafrikansk tidligere profesjonell syklist.

I 2001 deltok han som første sørafrikaner i Tour de France, og i 2007 ble han den første afrikaner til å vinne en etappe da han vant den 11. etappen.

Seire
-----

1999
1. etappe, Vuelta a España
2000
Sørafrikansk mester på tempo
3. og 4. etappe, Ronde van Nederland
2001
Tour Beneden-Maas
17. etappe, Vuelta a España 
2002
1. 2. og 5. etappe, Tour de Langkawi
1. etappe, Polen rundt
2004
Sammenlagt, 3. og 5. etappe, Tour of Qatar
3. og 5. etappe, Sveits rundt
1. og 3. etappe, Uniqa Classic
4. etappe (b), Sachsen-Tour
2005
Doha International GP
5. etappe, Tour Méditerranéen
4. etappe, Setmana Catalana de Ciclisme
1. etappe, Tour de Georgia
2006
Afrikansk mester på tempo
2007
Sammenlagt og 2. etappe, Volta ao Distrito de Santarém
2. etappe, Clásica Internacional de Alcobendas y Villalba
Sammenlagt og 1. etappe, Tour de Picardie
11. etappe, Tour de France
2008
Cape Argus Pick 'n Pay Tour
4. etappe, GP CTT Correios de Portugal
2009
4. etappe, Tour Méditerranéen
2010
1. og 2. etappe, Vuelta Ciclista a Murcia
2011
Tour de Mumbai II
1. etappe, Østerrike rundt
2012
Sørafrikansk mester på landevei

Referanser
----------

1. ↑  «Robert Hunter: first stage win for Africa». CyclingNews. 20. juli 2007.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Robert Hunter (cyclist) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Robert Hunter – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Robert Hunter – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Robert Hunter – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Robert Hunter – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Robert Hunter – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Robert Hunter – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Robert Hunter – CycleBase Rediger på Wikidata
**Transcendentaletyde nr. 5 i B-dur** er et musikkstykke skrevet av den ungarske pianisten og komponisten Franz Liszt. Etyden er den femte i en serie på tolv, og ble første gang publisert i 1826 under tittelen *Étude en douze exercices*. Franz Liszt var da 15 år gammel, og etydene ble skrevet om i varierende grad frem til den tredje og endelige versjonen i 1852, som ble dedisert til hans tidligere lærer Carl Czerny. Nr. 5 er en av etydene som ikke ble endret mye siden originalversjonen.

Tekniske utfordringer
---------------------

Etyden har tilnavnet "Feux Follets" (*Will o' the wisp*), og blir på denne måten en musikalsk framstilling av fenomenet. Som i mange av Liszts etyder er det ikke bare én teknisk vanskelighet å finne. Lange, raske intervaller med sekster, kvinter, kvarter og terser i høyrehånden veves sammen med en underfundig melodi i venstre. Melodien bytter imidlertid ofte mellom hendene. Man finner også triller, kromatiske skalaer og andre kompliserte tekniske utfordringer i verket, og alt skal spilles med en lett hånd, med vekt på å formidle den mystiske atmosfæren. Etyden regnes for å være en av de vanskelige i settet.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Magnus Minnisköld** eller **Minnesköld** (født 1175, død 31. januar 1208) var lagmann og far til Birger jarl.

Magnus Minnisköld er nevnt i to ulike kilder fra samme tid som bror til jarlen (det vil si Birger Brosa) samt av kong Magnus Birgersson som i et brev i 1280 kaller ham *farfar*. Han blir beskrevet som far til Eskil Magnusson i Vestergøtlands lagmannslengd og Hakonarsagaen. Sistnevnte utpeker ham også som far til Birger Jarl.

Magnus Minnisköld var bosatt på slektens gods Bjälbo, i nåværende Mjölby kommune, Östergötlands län. Han var sønn til Bengt Snivil. Noen kilder oppgir at han døde 31. januar 1208 i slaget ved Lena, andra sier at han døde i slaget ved Gestilren 17. juli 1210.

Han giftet seg to ganger og fikk til sammen fem barn. Med sin første kone, som er ukjent, fikk han en datter (muligens ved navn Hafrid Magnusdotter), gift med Sigtrygg Bengtsson (Boberg), Eskil Magnusson, lagmann i Västergötland og Karl Magnusson (Folkungaätten), biskop i Linköping, drept 8. august 1220 i Estland. I sitt andre ekteskap, med Ingrid Ylva, fikk han Bengt Magnusson (Folkungætten), som ble biskop i Linköping og døde i 1237 og Birger jarl.

Fiksjon
-------

Magnus Minnesköld er med i Jan Guillous bøker om Arn Magnusson som Magnus Månesköld (på norsk Magnus Måneskjold). Magnus Måneskjold er sønn av (fiktive) Arn Magnusson og (fiktive) Cecilia Algotsdotter (hovedpersonene). I boken oppdras han av Birger Brosa, ettersom hans mor er plassert i kloster og faren kjemper i Det hellige land. I boken blir han drept i slaget mot danskene i år 1210.

Se også
-------

* Folkungaætten

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage person ID p41059.htm#i410581, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   sok.riksarkivet.se, besøkt 2. april 2019[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4   Genealogics[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2 3 4   Sveriges Historia i Sammandrag[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Transaksjon** (fra latin *transigere* «drive igjennom» og *agere* «sette i bevegelse») kan være en ensidig overføring fra en part til en annen part eller en tosidig utveksling mellom to parter.

Ved en utveksling byttes en ytelse mot et vederlag eller en *motytelse*, for eksempel en vare byttes mot penger ved kjøp og salg. Et annet eksempel er utbetaling av lønn: Lønnsmottakeren har ytet arbeidsinnsats i form av arbeidstimer for arbeidsgiver i bytte mot lønn som overføres fra arbeidsgiveren til lønnsmottakerens lønnskonto (bankkonto).

Transaksjon kan gjelde hele avtalen som omfatter både den fysiske ytelsen og den pengemessig motytelse og der transaksjonen ikke er avsluttet før alle deler av avtalen er gjennomført. Transaksjon kan også betegne bare selve bevegelsen av betalingen som går ut av betalerens bankkonto og inn på mottakerens bankkonto.

**Transaksjon** kan ha ulike betydninger:

* Distribuert transaksjon
* Konserninterne transaksjoner
* Nøstet transaksjon
* Online transaksjonsprosessering (OLTP)
* Transaksjonsanalyse
* Transaksjonsdata
* Transaksjonskostnad
* Transaksjonsledelse
**Soga om Samson den fagre** (norrønt *Samsons saga fagra*) er en islandsk tekst fra sen middelalder, skrevet som «frie fabuleringar til lått og løye».

Teksten inneholder to løst sammenføyde deler: Den er dels en nyskrevet forhistorie til *Soga om kappa*, som en høvisk ridderroman som foregår ved kong Arthurs hoff og som ble oversatt til norrønt mål på kong Håkon Håkonssons initiativ. Den andre halvdelen (avsnitt 16-23 av i alt 27) er en fornaldersaga om Sigurd, som er uekte sønn av kong Gudmund av Glæsvollane. Sigurd slåss med trollene i Jotunheimen og drar i viking i østerled, hvor han gifter seg med Edny, datter av kong Hårek i Bjarmeland.

Sagaen er kjent fra to håndskrifter fra 1400-tallet; AM 343 og AM 589. Den ble først oversatt til moderne norsk i 1984 til femte bind av samlingsverket *Sagalitteraturen*.

Referanser
----------

1. ↑  Fra innledningen til teksten i *Sagalitteraturen*, 1984.
2. ↑  Eyvind Fjeld Halvorsen. «Möttuls saga» i *KLNM*. Gyldendal, 1956-78
3. ↑  Jónas Kristjánsson. *Eddas and sagas, Iceland's Medieval Literature.* Translated by Peter Foote. Hið íslenska bókmenntafélag, 2007. ISBN 978-9979-66-120-5
4. ↑  Kay Busch Grossmachtstatus und Sagainterpretation - die schwedischen Vorzeitsagaeditionen des 17. und 18. Jahrhunderts
5. ↑  skandinaviske-oversaettelser.net

Portaler: Litteratur | Island
**Jens Lauritssøn Bugge** (født ca. 1542, død 12. april 1612) var en norsk prest og prost i Hedemarken og Østerdalen prosti.

Liv
---

Jens Bugge og hustru Zephora Pedersdatters gravplate i Ringsaker kirke. Av innskriften rundt kanten framgår det at platen tidligere er blitt brukt til å gravlegge presten Gudbrand Torgilsson. Tegning av Henrik Mathiesen, trykt i O. A. Øverlands *Illustreret Norges Historie* (1891)
Jens Bugge var først kapellan og fra 1581 sogneprest i Ringsaker. Han var gift med Zephora Pedersdatter. Gravsteinen deres finnes i Ringsaker kirke. Det er en stor steinplate som er gjenbrukt etter presten Gudbrand Torgilsson (1334).

I 1594 nevnes han i Jens Nilssøns visitasbøker.

Jens Bugge har skrevet en avskrift av *Hamarkrøniken*, som var utført i 1601 og atskiller seg i rekkefølge og innhold fra den mest kjente versjonen av krøniken, som først ble trykt av Christopher Hammer. I sitt håndskrift hadde Bugge også tilføyet egne kommentarer til teksten. Bugges versjon var ukjent da Gustav Storm utga krøniken på 1880-tallet.

I 1797 lånte svensken og lokalhistorikeren Christian Carlstrøm Bugges håndskrift, som senere er gått tapt, og tok en avskrift som han ville legge til grunn for en forbedret trykt utgave av *Hamarkrøniken*. Utdrag fra Carlstrøms avskrift ble utgitt av Egil Pettersen i 1986. Bugges kommentarer er interessante fordi han levde så kort tid etter den opprinnelige avfattelsen av krøniken.

Referanser
----------

1. ↑  Moe, Wladimir (1922). *Gamle norske kirker*. Kristiania: Dybwad. s. 117.

Litteratur
----------

* Egil Pettersen, red. (1986). *Hamarkrøniken*. Alvheim & Eide. ISBN 8290359314.
**Jens Lippestad** (født 16. august 1960) er en norsk flyger og fagforeningsmann, første formann i LO-forbundet Norsk Cockpitforbund.

Lippestad er odelsgutt til gården Huul i Hobøl. Han valgte imidlertid en utdannelse i en litt annen lei, da han dro til USA og utdannet seg til jagerflyger. 

Han var i USA som utvekslingsoffiser da Gulfkrigen startet i 1990, men ble forhindret fra deltagelse i krigen. Først ble han stanset, da han som norsk offiser ikke fikk delta i amerikanernes strid så lenge det ikke forelå FN-mandat. Da mandatet etter hvert forelå tok krigen slutt akkurat i det han skulle reise.

Tilbake i Norge ble han etter krigsskole og stabsskole beordret nordover, og var en periode skvadronsjef ved 334 skvadronen på Bodø hovedflystasjon. Etter 18 år i Luftforsvaret vendte han tilbake til det sivile liv og gården i Hobøl.

I det sivile begynte han en ny karriere som flyger i SAS, i et yrke som i utgangspunktet var både trygt og lukurativt. Snart møtte imidlertid både bransjen, SAS og Lippestad en ny virkelighet, der SAS gikk fra krise til krise mens lavprisselskapene fikk en mer dominerende rolle. Lippestad engasjerte seg i 2004 i fagforeningssammenheng, og ble valgt til leder i Norske SAS-flygeres Forening i 2007. I 2014 ble NSF tatt opp som selvstendig medlemsforbund i Landsorganisasjonen, og fra 2015 ledet Lippestad flygerne i LO, organisert i eget forbund under navnet Norsk Cockpitforbund.

Han er gift og har tre døtre.

Kilder
------

* Line Scheistøen: «Kampflygeren», *LO-aktuelt* nr. 8 2015, side 20-22.
**Sofus Trygve Madsen** (født 11. juni 1881 i Kristiania, død 19. januar 1977 i Bergen) var en billedhugger som har satt preg på bybildet i Bergen med i alt 28 større og mindre verker. Han var sønn av læreren og forfatteren Theodor Madsen.

Liv og virke
------------

Grinegutten
Sprøytegutten
Sufus Madsen ble født i Kristiania men kom til Bergen da han var 3 år gammel. Han gikk i lære hos billedhuggeren Ingebrigt Vik om på den tiden drev mest som gipsmaker. Sofus Madsen hadde sin kunstneriske utdannelse fra Kunstakademiet i København og fortsatte i Berlin og Paris, før han slo seg ned i Bergen i 1914. Sammen med Anders Svor deltok han i sommer-OL i 1924 i Paris med to skulpturer. Han bosatte seg på Kanonhaugen på Landås, der han fikk bygd hus og atelier tegnet av han selv. I 1999 åpnet Sofus Madsen-museet i huset. Det inneholder opp mot 180 skulpturer, medaljer,tegninger og draperier, derav noen laget av fru Grethe Corneliussen Madsen.
Han laget mest menneskefigurer i klassisistisk stil med holdning og mimikk som avspeilet holdninger og følelser som passet til temaene han tok opp. Hans vel mest synlige verk er *Merkur* som er plassert på tårnet på Sundt varemagasin på Torgalmenningen i Bergen, og som rager 35 meter over selve bygget på 5-6 etasjer. I alt finnes det 28 skulpturer og relieffer utført av Sofus Madsen i Bergen.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Sofus\_Madsen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID 319ecf1a-10a3-45fd-8d03-3c4d10bcea6e, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Navn og nytt». *Stavanger Aftenblad*. 9. juni 1976. s. 4.
4. ↑  «Dødsfall». *Bergens Tidende*. 20. januar 1977. s. 17.
5. ↑  «Art Competitions at the 1924 Paris Summer Games: Mixed Sculpturing». Arkivert fra originalen 22. november 2015. Besøkt 13. februar 2018.

Litteratur
----------

* Askeland, Jan (1971). *Billedhuggeren Sofus Madsen*. Beyers bokhandels forlag.
* Rolfsnes, Anne Marie (1997). *Billedhuggeren Sofus Madsen*. [Bergen]: Bergen kommune, Landås/Løvstakken kulturkontor.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sofus Madsen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sofus Madsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Kunstindeks Danmark **·** VIAF **·** GND **·** KulturNav
 |
**Jens Martin Arctander Jenssen** (født 28. juli 1885 i Evenes, død 3. oktober 1968) var en norsk skolemann og politiker for Norges Kommunistiske Parti. Han representerte kjøpstedene i Østfold og Akershus på Stortinget i perioden 1945–49.

Jenssen blei cand.philol. i 1911 og hadde seinere flere studieopphold i utlandet. Han var adjunkt i Vadsø 1912–15 og lektor i Fredrikstad 1915–31. Han var så rektor ved Sarpsborg kommunale høyere almenskole fram til 1955.

Han var medlem av Fredrikstad bystyre og formannskap 1920–25. Han blei valgt inn på Stortinget i det første etterkrigsvalget, da NKP fikk 11 mandater. Han var medlem av Lagtinget og formann i universitets- og fagskolekomiteen. 

Han hadde i perioder sentrale verv i Norsk Lektorlag og i Foreningen Norden og var medlem av Kringkastingsrådet fra 1947 til 1951.

Kilder
------

* Terje Nordby (red.): *Storting og regjering 1945–1985. Biografier*, Kunnskapsforlaget 1985.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Jens Martin Arctander Jenssen hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Jens Martin Arctander Jenssen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Stortinget **·** Fangeregisteret

 |