recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dimitris Nanopoulos** (gresk: Δημήτρης Νανόπουλος; født 1948 i Athen) er en gresk fysiker. 

Han studerte fysikk ved Universitetet i Athen, og derfra ble han uteksaminert i 1971. Han fortsatte sine studier ved University of Sussex i England, hvor han 1973 ble tildelt Ph.D. i partikkelfysikk. Han har vært stipendiat ved Center for European Nuclear Research (CERN) i Genève, Sveits og vært forsker og stipendiat ved École normale supérieure i Paris, Frankrike og ved Harvard University i Cambridge, Massachusetts i USA. 

I 1989 ble han valgt til professor ved Institutt for fysikk, ved det NASA-støttede Texas A&M University, der han siden 1992 har vært ansatt med tittelen Distinguished Professor innen fysikk, og siden 2002 har han vært innehaver av Mitchell / Heep Chair i High Energy Physics, og han har også hatt en fremragende HARC-stipendiat ved Houston Advanced Research Center i Houston, Texas. I 1997 ble han utnevnt til ett fast medlem av Akademiet i Athen, og i 2005 var han president i det greske Nasjonale råd for forskning og teknologi og han har vært den greske representanten til det europeiske laboratoriet for partikkelfysikk, CERN, og til European Space Agency (ESA).

Han har lagd flere bidrag til partikkelfysikk og kosmologi. Han har skrevet 13 bøker og han har vært med-forfatter til flere andre bøker. I 2001 var han blitt sitert med over 26 900 ganger, noe som plasserte ham som den fjerde mest siterte partikkelfysikeren gjennom tidene. Siden 1988 har han vært ett høyt respektert medlem av American Physical Society, og siden 1992 har han vært medlem av Società Italiana di Fisica.

Utmerkelser
-----------

* 1996: utnevnt til kommandør av Æresordenen av myndighetene i Hellas.
* 2006: ble tildelt Alexandros Onassis Foundations pris
* 2009: ble tildelt Enrico-Fermi-prisen av «Società italiana di fisica» (SIF).
* Han har også to ganger vært nominert til Nobelprisen i fysikk.

Referanser
----------

1. ↑   EThOS thesis ID uk.bl.ethos.466804[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   INSPIRE-HEP[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Physics flows in his Gene». ellines.com.
4. ↑  «Dimitri Nanopoulos». greece.com. Besøkt 25. april 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MGP
 |
**Isøyane** er en liten øygruppe på 0,3 km² helt vest i Wedel Jarlsberg Land, beliggende i Isfjellbukta på sørvestkysten av Spitsbergen, like nord for Hornsund, på Svalbard. Isøyane fuglereservat er et naturreservat og har siden 1985 status som ramsarområde. Naturreservatet ligger innenfor Sør-Spitsbergen nasjonalpark,

Isøyane består av to øyer – Nordre Isøya (0,2 km²) og den mindre Isøykalven, samt en rekke mindre holmer og skjær kalt Isøyskjæra. Høydene er inntil 16 meter på Nordre Isøya og 4-6 meter på de mindre øyene. På Nordre Isøya er det rik gressvegetasjon og flere små ferskvannsdammer. Isøyane er et viktig hekkeområde for hvitkinngås og ærfugl.

Man skal holde lang avstand fra fuglereservatene i hekketiden for å unngå at fugleforeldre blir skremt bort og rovfugl eller fjellrev tar eggene. Fuglene kan forstyrres selv på flere hundre meters hold.

Referanser
----------

1. ↑  *Verneområdene på Svalbard*, brosjyre fra Direktoratet for naturforvaltning, side 11. ISBN 978-82-7072-779-7

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
Medaljen til Dimitrov-prisen
**Dimitrov-prisen** (bulgarsk: *Димитровска награда*) er en bulgarsk pris innstiftet 23. mai 1949 ved dekret utstedt av presidiet i Bulgarias nasjonalforsamling til belønning av fremragende individuell eller kollektiv innsats innen vitenskap, kunst og ingeniørkunst. Prisen er oppkalt etter kommunistlederen Georgi Dimitrov. Den hadde fra 1949 til 1960 tre klasser, men dette ble omgjort slik at den fikk én klasse.[1]

Med prisen fulgte en medalje og ærestittelen «mottager av Dimitrov-prisen». Ærestittelen rangerte som den femte av de ni ærestitlene i Folkerepublikken Bulgaria.

Medaljen ble først gjort i bronse, men ble senere laget i gull.[1] Den bærer et venstrevendt portrett av Georgi Dimitrov til høyre flankert av en laurbærkvist. På revers står innskriften «Лауреат На Димитровска Награда» (*mottager av Dimitrov-prisen*) over tre linjer under en femtagget stjerne. Medaljen er opphengt i et mørkerødt bånd.[1]

Til sammen 1 288 personer ble tildelt Dimitrov-prisen.[1]

  

* 2. klasse 1949–1960
* 3. klasse 1949–1960

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Petrov, Todor: *Bulgarian Orders and Medals 1878–2005*, Sofia: Voenno izdatelstvo, 2005, s. 199–200.

Litteratur
----------

* Petrov, Todor: *Bulgarian Orders and Medals 1878–2005*, Sofia: Voenno izdatelstvo, 2005, s. 199–200. ISBN 954-509-317-X
**Offentlig skole** er et skoleslag som eksisterer i de fleste land i verden. Begrepet brukes bare om skoler fra barneskolenivå opp til gymnasienivå (i Norge: videregående skole), og omfatter således ikke høyere utdannelse.

Offentlige skoler er preget av stor variasjon fra land til land. Innholdet i undervisningen er vanligvis bestemt av myndighetene.

Offentlige skoler skiller seg fra privatskoler ved at undervisningen i regelen er gratis (men i mange tilfeller må foreldrene eller elevene selv bekoste læringsmateriell). Ofte vil det være en kvalitetsmessig forskjell mellom offentlige skoler og privatskoler, der de foreldrene som har råd til det sender barna på privatskole. Dette gjelder ikke bare i den tredje verden, men også i vestlige land. Hvor godt utbygget de offentlige skolene er varierer fra land til land.

I Norge har myndighetene lenge bekostet driften av skoler som tilbyr undervisning opp til en viss alder. Det offentlige skoletilbudet har blitt utvidet i moderne tid, slik at myndighetene fra ca. 1920 også tilbød undervisning på gymnasienivå.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** NDL
 |
**Elisabeth Maria Sara Johansen** (født 1. august 1907 i Uummannaq, død 21. juni 1993 samme sted) var en grønlandsk jordmor og politiker.

Hun var den eneste kvinnen som ble valgt inn på Grønlands landsråd, forløperen til dagens Grønlands landsting. Hun ble valgt inn for Uummannaq distrikt. Hun kom fra en politisk aktiv familie - bl.a. var hennes far (Johan Henningsen) et markant medlem av Grønlands landsråd da det ble etablert i 1911. Først i 1948 fikk grønlandske kvinner stemmerett og rett til å stille som kandidater i politiske valg. 

Hun var utdannet jordmor, og hadde dette som yrke. Ved valget til nytt landsråd i 1959 ble hun oppfordret til å stille som kandidat, ble valgt inn, og satt som landsrådsmedlem til 1975, da hun gikk av med pensjon. Hele perioden var hun den eneste kvinnen i landsrådet. 

Da de grønlandske partiene ble stiftet i 1977, meldte hun seg inn i partiet Siumut, og var medlem der til sin død. 

Hun ble ofte kalt "det eneste mannfolket" i Grønlands Landsråd, dette sier mye om hennes posisjon i grønlandsk politikk. 

Hun var gift med Karl Isak Kristian Victor Johansen, disse fikk 5 barn. To av disse ble også politikere; Severin og Lars Emil Johansen.

Utmerkelser
-----------

* 1973 – Ridder av Dannebrogordenen
* 1981 – Æresborger i Uummannaq
* 1989 – Nersornaat, Grønlands hjemmestyres fortjenstmedalje, i sølv

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8   Dansk Biografisk Leksikon-ID Elisabeth\_Johansen, besøkt 11. mars 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «Nersornaat 1989», besøkt 11. mars 2023[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Elisabeth Johansen 100 år i dag». KNR.gl. 01.08.2007. Besøkt 10.11.2007.

Eksterne lenker
---------------

* Biografi i Dansk Kvindebiografisk Leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Dansk kvindebiografisk leksikon **·** VIAF **·** GND
 |
**Elisabeth Gjerberg** (født 25. april 1947) er en norsk medisinsk sosiolog. Hun er professor emerita ved Senter for medisinsk etikk ved Det medisinske fakultet ved Universitetet i Oslo, der hun ble ansatt som forsker i 2009. Hun var forsker ved Arbeidsforskningsinstituttet 1998–2005 og forsker ved Nasjonalt kunnskapssenter for helsetjenesten 2005–2009.

Hun forsker på etikk og etiske utfordringer i helsevesenet, og har også forsket på arbeidsmiljø i offentlig og privat sektor og på legeprofesjonen. Hun ble dr.polit. ved Universitetet i Oslo i 2002 med avhandlingen *Kvinner i norsk medisin – mot full integrering? En studie av kjønnsdifferensieringen i legers spesialitetsvalg*.

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.se[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Elisabeth Gjerberg». Arkivert fra originalen 26. mars 2017. Besøkt 26. mars 2017.
3. ↑  «Leger i par» av dr.polit. Elisabeth Gjerberg Arkivert 26. mars 2017 hos Wayback Machine.
4. ↑  Kvinner i norsk medisin – mot full integrering? En studie av kjønnsdifferensieringen i legers spesialitetsvalg

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** CRIStin
 |
***Et cetera*** er et latinsk uttrykk som betyr «og andre (ting)» eller «og så videre». Det er tatt direkte fra det latinske uttrykket som bokstavelig talt betyr «og resten (av slike ting)». *Et* betyr «og»; *cetera* (flertall av ceterum/caeterum) betyr «resten».

Etordsstavemåten «etcetera» er vanlig i bruk, og er akseptert som korrekt av flere ordbøker. Det kan også forekomme stavet ***et caetera*** eller ***et cætera***, og er ofte forkortet til ***etc***. Arkaiske forkortelser, mest brukt innen lovgivning, notater for matematikk og kvalifikasjoner, inkluderer ***&/c.***, ***&c.***, og ***&ca.***.

Frasen *et cetera* er ofte brukt for å presentere den logiske fortsettelsen av en serie beskrivelser. For eksempel i følgende setning:

*Vi vil trenge masse frukt: epler, bananer, appelsiner etc.*
… *etc.*-en står for «og andre typer frukt».

Vanligvis vil alltid den forkortede versjonen etterfølges av et punktum, og er vanlig i britisk-engelsk. I amerikansk-engelsk skal det alltid stå et komma før *etc.*:

A, B, C, etc.
ikke:

A, B, C etc
Det kan være verdt å merke seg at noen forlagsstiler (spesielt i Storbritannia) ikke lenger krever foregående komma eller etterfølgende punktum. Generelt rådes skribenter til å bruke den tradisjonelle stilen hvis ikke omstendighetene tilsier noe annet.

I noen situasjoner kan ellipse («...») være stedfortreder for «et cetera» når den er brukt på slutten av en setning, som i:

Vi trenger masse frukt: epler, bananer, appelsiner ...
En vanlig feilstavelse av forkortelsen er «ect.»; en vanlig feilaktig uttale er «*ex* cetera», og en annen vanlig feilstavelse er «et cetra».

Referanser
----------

1. ↑   «et cetera», *Bokmålsordboka*
2. ↑   «et cetera», *Online Etymology Dictionary*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Treenighetssøndag** (tidligere *trefoldighetssøndag*, latin *trinitatis*) er en kristen festdag viet den hellige treenighet. Dagen faller på første søndag etter pinse.

Dagen ble feiret i franske benediktinerklostre fra rundt det første tusenårsskiftet, og i 1334 innførte pave Johannes XXII den i det katolske kirkeåret.

Den evangelisk-lutherske kirke overtok senere festdagen og brukte den i sitt kirkeår. I Den norske kirke var navnet tidligere *trefoldighetssøndag* og *trinitatisfest*, fra 1977 har navnet vært *treenighetssøndag*. Denne søndagen avslutter første halvdel av kirkeåret og markerer starten på halvdelen uten store kirkelige høytider. Tidligere ble søndagene i den andre delen av kirkeåret fortløpende nummerert etter treenighetssøndag, f.eks. som *1. søndag etter treenighet*, mens de etter 1977 ble nummerert etter pinse, slik at treenighetssøndagen ble 1. søndag etter pinse. Etter gudstjenestereformen av 2011  nummereres søndagene som søndager i treenighetstiden. Søndag etter treenighetssøndag heter altså 2. søndag i treenighetstiden.

Trinitatis
----------

Trinitatis er en nyttig webside for slektsforskere og andre som angir datoer for kristne høytidsdager langt tilbake i tiden, også tilbake til katolsk tid.

Referanser
----------

1. ↑  *ABC zur Volkskunde Österreichs, Dreifaltigkeitssonntag*, besøkt 14. januar 2013
2. ↑  Den norske kirke, Om kirkeåret Arkivert 9. november 2012 hos Wayback Machine. besøkt 14. januar 2013
3. ↑  Den norske kirke. OM kirkeåret. FRa juni 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** NKC
 |
**Sparre** er en svensk adelsslekt fra Västergötland som regnes til den svenske uradelen. Den kalles Sparre etter våpenet med en sparre, i likhet med flere andre slekter og personer. Sparre var også navnet på flere andre svenske slekter i middelalderen. En rekke linjer av denne slekten har blitt utnevnt til grever i Sverige og Frankrike og en linje til friherrer.

Dens eldste kjente stamfar er væpneren Sigge Larsson d.e. nevnt 1396 og død 1442 eller 1443, eier av bl.a. Simonstorp i Grolanda socken utenfor Falköping. Hans sønn Lars Siggesson (død omkring 1475) ble far til Sigge Larsson d.y. som var far til riksmarskalken Lars Siggesson (Sparre) som ble slått til ridder ved Gustav Vasas kroning 1528. Hans sønner, blant dem rikskansler Erik Larsson Sparre som 1583 ble utnvnt til skotsk baron av kong Jakob VI, var de første som antok slektsnavnet Sparre.

Ætten ble introdusert i Sverige i 1625 med navnet Sparre af Rossvik (den adelige ætten nummer 7) gjennom Erik Larsson Sparres brorsønn, häradshövding og stattholder Bengt Göransson Sparre. Denne ubetitlede gren lever fortsatt. Fra grenen stammer Bengt Sparre som ble opphøyet til greve 1833 med navnet Franc-Sparre. Han døde imidlertid barnløs.

Erik Larsson Sparres fem sønner (tre posthumt) ble 1647 opphøyet til friherrer og introdusert på Riddarhuset i 1649 (den friherrelige ætten nummer 11). En sønnesønn, riksfelttøymester og ambassadør Per Larsson Sparre, ble opphøyet til fransk greve av kong Ludvig XIV av Frankrike. Den franske grenen av ætten lever fortsatt i Frankrike.

Fra Axel Carlsson Sparre, en annen sønnesønn av Erik Larsson Sparre, stammer fire grener som ble tildelt grevelig verdighet. Dennes sønn, feltmarskalk og ambassadør Erik Sparre, ble utnevnt til greve i 1719 med navnet Sparre af Sundby (nummer 63). Ætten døde ut med sønnen Axel Wrede Sparre 1772. En bror av Erik Sparre, feltmarskalk Axel Sparre, ble utnevnt til greve 1720 og introdusert samme år som nummer 74. Denne linjen døde ut med ham selv 1728. Overadmiral Claes Sparre, brorsønn til Erik og Axel Sparre, ble utnevnt til greve 1719 og introdusert 1720 som Sparre af Söfdeborg (nummer 66). Denne grenen, som er den eneste gjenlevende svenske grevelige gren, lever fortsatt og har flere kjente medlemmer. Blant dem finner man justitiestatsminister Gustaf Sparre, talsmann (president) i Riksdagen Gustaf Sparre, riksdagsmedlem Erik Josias Sparre, oberst og forfatter Pehr Sparre og häradshövding Carl Georg Sparre.

Et kusinbarn till den ovan nämnda Claes Sparre,

I tillegg ble rikskansleren Fredrik Sparre, sønn av en fetter av Claes Sparre, utnevnt til greve i 1797 og introdusert 1802 som grevelig ætt nummer 111. Denne grenen døde ut i mannslinjen med sønnen Gustaf Adolf Sparre i 1812.

Litteratur
----------

* Sparre i *Nationalencyklopedin*
Kavalerister på Garnes. Foto: Sverre Bjerkan / Levanger Museum.
**Sverre Bjerkan** (født 1865, død 1939) var studiofotograf i Verdal og i Levanger i Trøndelag.

Utdanning
---------

Sverre Bjerkan tok realartium i 1883, studerte kjemi og realfag før han var elev i to år ved Den Kongelige kunst og haandverk skole i Christiania. Han begynte i fotolære hos Lars Bach i 1891 og ble der i ca to år.

Yrkeskarriere
-------------

Sverre Bjerkan arbeidet først som lærer ved middelskolen i Steinkjer høsten 1887 før han etablerte eget fotostudio på Verdal i 1896. Høsten 1899 flyttet han virksomheten til Levanger og etablerte seg her i august 1900. I 1910 startet han i fellesskap med to andre den første kinoen i Levanger. I 1916 overtok kommunen driften, mens han fortsatte som bestyrer. Fra 1919 til 1935 var han også tegnelærer ved Levanger tekniske aftenskole. Firmaet ble i 1938 overdratt til sønnen Christian Andreas Bjerkan.

Fotosamlingen
-------------

Fotostudioet til Bjerkan ble lagt ned på 1970-tallet og negativsamlingen på ca 63 000 motiver samt ca 450 fotohistoriske gjenstander fra atelieret ble overtatt av Levanger kommune. Levanger kommune overdro bildene til Stiftelse Levanger Museum og bidro med dette til etableringen av fotoavdelingen på Levanger Museum i 1984, nå Levanger Fotomuseum. 

En del av Sverre Bjerkans bilder er gjort tilgjengelige på Digitalt Museum.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Fotografregisteret, besøkt 30. juli 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  (no) Sverre Bjerkan i Fotografregisteret.
3. ↑  Christian Bjerkans fotosamling, Sidsel Wohlen.

Litteratur
----------

* Susanne Bonge: *Eldre norske fotografer. Fotografer og amatørfotografer i Norge frem til 192*0. Universitetsbiblioteket i Bergen. ISBN 82 7130 014-8

Eksterne lenker
---------------

* Sverre Bjerkan på Digitalt Museum

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** NMFF **·** KulturNav
 |
***Et forsvar for kvinnens rettigheter***, originaltittel *A Vindication of the Rights of Woman: with Strictures on Political and Moral Subjects* (1792), skrevet av Mary Wollstonecraft er en av de tidligste bøker med en feministisk filosofi. I boken argumenterer Wollstonecraft mot de pedagogiske og politiske teoretikerne som mente utdanning var lite passende for kvinner. Hun argumenterte at kvinner burde ha en utdanning passende til deres stilling i samfunnet, en stilling hun mente var sentral for nasjonen. Kvinner utdannet barn og kvinner kunne være menns «kamerater», mer enn bare hustruer. I stedet for å se på kvinner som pynt eller eiendom som kunne byttes bort ved giftemål hevdet Wollstonecraft at kvinner er mennesker med de samme grunnleggende rettigheter som menn.

Wollstonecraft ble påvirket til å skrive boken etter Charles-Maurice de Talleyrand i 1791 la frem en rapport om kvinners utdannelse for den franske nasjonalforsamlingen. I rapporten hevdet han at kvinner bare burde få opplæring i hushold. Wollstonecraft brukte sine kommentarer på denne spesielle hendelsen til å reise et generelt angrep på ulike krav og muligheter for de to kjønn, og kritiserte menn for å oppmuntre kvinner til å fordype seg i sitt følelsesliv. *Et forsvar for kvinnens rettigheter* ble skrevet i en hast for å påvirke en offentlig debatt, Wollstonecrafts plan var å skrive en mer utdypende andre del, men hun døde før hun nådde å fullføre det.

Selv om Wollstonecraft støtter lik behandling av kjønnene på bestemte områder i samfunnslivet, så sier hun ikke klart at kvinner og menn er likestilt. Hennes tvetydige uttalelser vedrørende kjønnenes stilling har siden gjort det vanskelig å klassifisere henne som en feminist i dagens betydning av begrepet. Selv om det er en vanlig oppfatning idag at *Et forsvar for kvinnens rettigheter* ble negativt mottatt av Wollstonecrafts samtidige, er det feil, det bygger på hennes ettermæle. Da hennes mann publiserte biografien *Memoirs of the Author of A Vindication of the Rights of Woman* i 1798 ga det samtiden et svært negativt inntrykk av Wollstonecraft. *Et forsvar for kvinnens rettigheter* ble derimot vel mottatt da den ble publisert i 1792.

Eksterne lenker
---------------

* 1796 edition of *Rights of Woman* fra Google Books
* *Rights of Woman* Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine. fra Project Gutenberg
* Gratis online audiobook fra LibriVox
* Mary Wollstonecraft: A 'Speculative and Dissenting Spirit' av Janet Todd fra www.bbc.co.uk

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** OCLC **·** NDL
 |
**Sverkerætten** var en av to ætter eller slekter som slåss om kongsmakten i Sverige mellom ca. 1130 og 1250. Navnet kommer fra den første kongen i ætten, Sverker den eldre. Sverkerætten døde ut på mannssiden i år 1222 med Johan Sverkersson. Den andre ætten var Erikætten.

Sverkerætten var tradisjonelt sett orientert mot Danmark mens Erikætten på samme vis orienterte seg mot Norge for allianser og støtte.

Under den første Sverker, kalt «den eldre» for å skille ham fra den senere Sverker den yngre, skal dyrkningen av åsatroen, eller sett fra et kristen synsvinkel, hedenske guder, ha opphørt og døde ut i Sverige. 

Det ble anlagt flere klostre på denne tiden, som Alvastra kloster i Østergøtland, Nydala kloster i Småland, Varnhems kloster og Gudhem kloster i Vestergøtland hvor munker og nonner ugifte skulle tilbringe sine liv med å tjene den kristne guden. Man begynte også å innføre bispestift. 

Et pavelig sendebud, kardinal Nicolaus av St. Alban, kom til Sverige for å innvie en erkebiskop. Men sveaerne og gøtene kunne ikke komme overens i noen av de viktige møtene for å kunne utse en erkebiskop og på hjemreisen etterlot det pavelige sendebudet *Pallium* (erkebispekåpen) hos biskopen i Lund.
**Sparta Prahas kvinnelag** fra Praha er Den tsjekkiske republikks beste fotballag i kvinnefotball. Laget har vunnet serien ni ganger de siste elleve sesongene. Deres hovedkonkurrent de siste årene har vært Slavia Praha. Slavia Praha vant de to mellomsesongene (2002/03 og 2003/04), men i samtlige andre sesonger har avstanden mellom Sparta Praha og forfølgerne vært for stor til at det har blitt spennende. De siste fire sesongene har laget vunnet samtlige kamper i serien bortsett fra fire, som alle endte uavgjort. De siste to fullførte sesongene avga ikke laget poeng i det hele tatt.

Sparta Praha i Mesterligaen
---------------------------

I Mesterligaen i fotball for kvinner har det gått varierende. I 2001-02-sesongen kom laget bare til første kvalifiseringspulje, der de kom i gruppe med Umeå, og tapte hederlige 0-1. De andre kampene vant laget til ingen nytte. Dette gjentok seg i 2002-03, nok en gang med Umeå som uovervinnelig, mens Sparta slo de andre lagene greit. Imidlertid fikk Sparta Praha føle at Umeå hadde reist fra dem, resultatet denne gang ble 1-6. 

Etter to sesonger på rad uten mesterligaen, kom Sparta tilbake i 2005-06-sesongen. Da lyktes laget å komme videre fra første kvalifiseringsrunde, riktignok med noe enklere motstand. Også i andre kvalifiseringsgruppe fikk de relativt lett motstand, om man ser bort ifra 1. FFC Frankfurt. Sparta greide uavgjort mot Frankfurt, og dermed endte de likt, med Frankfurt foran på målforskjell. Sparta kom dermed til kvartfinalen, der de fremførte hederlig mot Djurgården/Älvsjö, men tapte etter en 0-2 hjemme og 0-0 borte. Neste sesong var en skuffelse for laget. De var automatisk kvalifisert til andre kvalifiseringsrunde, men endte sist uten poeng. Både det nederlandske og det belgiske vinnerlaget ble for sterke for Sparta, i tillegg til Turbine Potsdam, som slo dem 4-0. 

Etter denne skuffelsen måtte Sparta tilbake til første kvalifiseringsrunde foran 2007-08-sesongen. Sparta vant en lett gruppe uten å overbevise, men i gruppe to endte de sist i den sannsynligvis tøffeste gruppen de har vært i.[] Motstanderne, Brøndby IF, Olympique lyonnais og Kolbotn Idrettslag slo alle Sparta. Imidlertid oppnådde Sparta hederlige resultater; bare Kolbotn slo dem med mer enn ett mål. 2008-09 -sesongen ble kort. Sparta røk ut i første kvalifiseringsrunde på målforskjell etter å ha spilt uavgjort mot vinneren fra Spania. I 2009-10-sesongen ble Sparta Praha direktekvalifisert til sluttspillet. Etter å ha slått Kasakhstans seriemester, røk laget mot Arsenal med 0-5 sammenlagt, noe som bør betegnes som et greit resultat mot en tidligere Mesterliga-vinner.

Eksterne lenker
---------------

* Tsjekkisk 1. divisjon
* Hjemmesiden til kvinnelaget

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Lysefjordbrua** er ei tradisjonell hengebru over Lysefjorden i Strand og Sandnes kommuner. Brua ble åpnet i desember 1997 og er 640 meter lang. Hovedspennet er på 446 meter og har sidespenn på til sammen 193 meter. Seilingshøyden er 50 meter. Tårnene på hver side av fjorden er 107 meter høye. Den ene enden av brua står på Giskalineset på Forsand-siden av fjorden og den andre enden kobler broen rett inn på riksvei 13/Ryfylkevegen.

Lysefjordbrua har bedret samferselen i området ved å knytte Forsand og Strand kommune sammen. Innbyggerne i Forsand er ikke lenger avhengige av ferje for å komme til nærmeste by som er Jørpeland. Etter åpningen av brua ble også ferjeavgangene på Høgsfjordsambandet hyppigere med avganger hver halvtime ettersom ferjen kun går mellom kaiene på Oanes og Lauvik og ikke innom kaien på Forsand. Dette har gjort at reisetiden og muligheten for å reise til Sandnes også ble bedret.

I 1999 fikk brua prisen Vakre vegers pris av Vegdirektoratet. Prisen legger mellom annet vekt på de estetiske sidene med veger som får tildelt prisen. Begrunnelsen for at Lysefjordbrua vant var at brua ikke gjorde store naturinngrep i de krevende omgivelsene. Juryen synes den er vakker både på avstand og på nært hold.

Det er i flere rapporter blitt omtalt brudd i bærekablene som går mellom de to tårnene. Etter 9 år (i 2006) hadde det blitt oppdaget over 1000 brudd. Det er ikke uvanlig med brudd, men så mange vil redusere levetiden til brua. Statens vegvesen gikk til sak mot det østerrikske firmaet Austria Draht som hadde levert kablene. Statens vegvesen vant både i Oslo tingrett og i Gulating lagmannsrett med krav om 15 millioner kroner i erstatning fra produsenten. Til tross for bruddene er ikke brua farlig.

Brua har også fått kritikk for andre deler. I koblingene mellom sidespennene og hovedspennet er det store humper som ble kritisert i 2006. Saken var oppe flere ganger i Forsand kommunestyre uten særlig resultat. I sommerferien 2006 ble det enda verre da de midlertidige overlappingene ble dratt utover kjørebanene. Overgangene ble midlertidig reparert i slutten av juli 2006.

Se også
-------

Lysefjordbrua 8. august 2004 sett fra MF «Høgsfjord» midtveis mellom Lauvik og Oanes. Foto: Hallvard Nygård 
* Liahammartunnelen
* Vikatunnelen
* Liste over broer i Norge
* Liste over broer i Norge etter lengde

Referanser
----------

1. ↑  NRK.no – Distriksnyheter fra Rogaland – Kablene sprekker på Lysefjordbrua
2. ↑  NRK.no – Distriksnyheter fra Rogaland – Vant andre runder
3. ↑  Strandbuen – Nr. 54 – Torsdag 27. juli 2006 (for hele avsnittet)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lysefjordbrua – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* vegvesen.no[*død lenke*] - Juryens begrunnelse for at Lysefjordbrua vant Vakre Vegers Pris

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister **·** Nasjonal vegdatabank
 |
**Sverre Tonning Olsen Bruland** (født 2. februar 1923 i Stavanger, død 24. september 2013) var en norsk trompetist og dirigent.

Han var elev av Per Steenberg, Karl Andersen, Odd Grüner-Hegge, Igor Markevitch og Paul van Kempen, samt ved Juilliard School i New York i 1949 til 1950 og Mozarteum i Salzburg.

Han ble ansatt som trompetist ved 2. divisjons musikkorps i Oslo i 1945-46 og i Filharmonisk Selskaps Orkester (Oslo-Filharmonien) i 1946 hvor han spilte i årene 1946 - 1966, og debuterte som orkesterdirigent med Filharmonisk Selskaps Orkester i 1954. Bruland ble i 1966 ansatt som fast kapellmester i Norsk rikskringkasting. Fra 1976 til 1988 var han sjefdirigent i Kringkastingsorkestret og dreide repertoaret fra underholdningsmusikk til mer klassisk musikk.

Bruland vant førsteprisen i den internasjonale dirigentkonkurransen i Liverpool i 1958, en pris han forøvrig delte med Zubin Mehta, dirigent for New York Filh. og Israel Filh. samt dirigentprisen i Tanglewood i USA (Boston Symphony Orchestra sommermusikkskole, Berkshire Musical Centre) i 1959. Han dirigerte Berlinfilharmonien to ganger ved offentlige konserter der norsk musikk stod på programmet.

Bruland uroppførte et betydelig antall verk av norske komponister og introduserte en rekke utenlandske samtidsverk i Norge.

Dirigent for
------------

* 1961–1973 og 1980–1982 Den norske Studentersangforening
* 1968–1978 Universitetets symfoniorkester, Oslo
* 1976–1988 Kringkastingsorkestret
* 1967–1969 Vestfold Symfoniorkester

Sverre Bruland gjestedirigerer i andre norske orkestre, i Bergen, Trondheim, Stavanger, ellers i hele Norden, i Tyskland (Berlin Filh.), England, Polen, Tsjekkoslovakia, USA og Canada.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6989dkc, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑
3. ↑  Gurvin og Anker Musikkleksikon, 2. utgave 1959
4. ↑  «Dirigentpris til Sverre Bruland». *Fredriksstad Blad*. 24. mai 1958. s. 4.
5. ↑  «Ærespris til Fredrikstad Musikkforenings dirigent». *Fredriksstad Blad*. 21. august 1959. s. 1.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sverre Bruland på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Sverre Bruland hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (en) Sverre Bruland på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Sverre Bruland på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Ordenstegnet for Elisabeth IIs familieorden
Dronning Elizabeth portrettert av Richard Stone. Hun bærer Elisabeth IIs familieorden og Georg VIs familieorden plassert på Hosebåndsordenens ordensbånd
**Elisabeth IIs familieorden** (engelsk: *Royal Family Order of Queen Elizabeth II*) er en britisk, kongelig familieorden innstiftet i 1952 av dronning Elisabeth II. Ordenen er tildelt kvinnelige medlemmer av den britiske kongefamilien. 

Ordenstegnet for Elisabeth IIs familieorden har portrett av dronningen iført tiara og insignier for Hosebåndsordenen. Portrettet er plassert i en oval medaljong som er omgitt av diamanter. Over medaljongen er det plassert en krone, også denne besatt med edelstener. Dronningens monogram pryder reversen. Ordenstegnet er opphengt i en gul silkesløyfe.

Ordenen tildeles i to størrelser, der den største ble tildelt dronningens mor, dronning Elizabeth, og bestemor, dronning Mary. Det er foretatt tildelinger av ordenstegnet i den mindre utførelsen til blant andre dronningens søster, prinsesse Margaret, datter, prinsesse Anne, svigerdøtrene Diana, fyrstinne av Wales, Camilla, hertuginne av Cornwall og Sophie, grevinne av Wessex, og til barnebarnet Zara Phillips.

Elisabeth IIs familieorden inngår i en rekke av familieordener, som begynner med Georg IVs familieorden. Rekken fortsatte med Victoria og Albert-ordenen, Edvard VIIs familieorden, Georg Vs familieorden og Georg VIs familieorden. Kong Edvard VIII innstiftet i sin korte regjeringstid i 1936 ingen familieorden.

Referanser
----------

1. 1 2 3  James Risk, Henry Pownall, David Stanley, John Tamplin og Stanley Martin: *Royal Service. Volume II*, Lingfield: Third Millennium Publishing/Victorian Publishing, 2001, s. 35–36 og 43.
2. ↑  «Royal Family Orders» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, første bind, Buckingham: Burke's Peerage & Gentry, 2006, s. 838.
3. ↑  «Royal Family Orders», Det britiske kongehuset.
4. ↑  Rafal Heydel-Mankoo: «Female Royals and the British Orders» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, første bind, Buckingham: Burke's Peerage & Gentry, 2006, s. 831.
**Powerball** er et amerikansk lotteri som arrangeres av Multi-State Lottery Association (MUSL), et konsortium bestående av lottokommisjoner i 28 delstater, Washington D.C. og De amerikanske Jomfruøyer.

Powerball-trekninger foregår hver onsdag og lørdag i MUSLs hovedkontor i Iowa.

For å delta betaler spilleren 1 dollar og velger fem tall fra 1 til 55 og ett tall fra 1 til 42 (*Powerball-tallet*). Spilleren vinner etter følgende tabell:

| Trekning | Utbetaling | Odds |
| --- | --- | --- |
| Kun *powerball* | $ 3 | 1: 68,96 |
| 1 tall + *powerball* | $ 4 | 1: 126,88 |
| 2 tall + *powerball* | $ 7 | 1: 745,45 |
| 3 tall uten *powerball* | $ 7 | 1: 290,91 |
| 3 tall + *powerball* | $ 100 | 1: 11 927,18 |
| 4 tall uten *powerball* | $ 100 | 1: 14 254,44 |
| 4 tall + *powerball* | $ 10 000 | 1: 584 431,85 |
| Alle 5 tall uten *powerball* | $ 200 000 | 1: 3 563 608,83 |
| Alle 5 tall + *powerball* | Jackpot | 1: 146 107 962 |

Gjennomsnittlig odds for å vinne en premie er 1 til 36,61.

Jackpot-vinnere kan velge å motta en årlig utbetaling eller en engangsutbetaling. Minimum jackpot er 15 millioner dollar fordelt på 30 utbetalinger over 29 år. Engangsutbetalingen er typisk rundt halvparten av verdien ved årlige utbetalinger.

Vinnere betaler ikke inntektsskatt på premier fra Powerball i Delaware, North Dakota, New Hampshire, Pennsylvania og Tennessee. South Dakota har ikke delstatlig inntektsskatt.

28. august 2005 ble lotteriet modifisert for å gi større jackpot og raskere vekst i jackpotoppsamling. Oddsene for å vinne jackpoten økte til 1:146,1 millioner.

Trekningen 19. oktober 2005 var den største i Powerballs historie, med en verdi på rundt 340 millioner dollar.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Powerball (American lottery) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Sverre** Bernhard **Berg-Johannesen** («Vallen») (født 14. oktober 1902, død 26. mai 1954) var en fotballspiller i S.I.F.. Berg-Johannesen var elev ved Kongsgård skole i Stavanger. Han var aktiv i perioden 1917 - 1932. Hans posisjon på banen var ytre venstre. Han var en av tidenes beste fotballspillere fra Stavanger, rask og uforutsigbar med ballen. Dette gjorde ham til en publikumsyndling. I årene 1927 – 1931 spilte han 13 landskamper for Norge, og var den første spilleren fra Stavanger som akslet landslagstrøya. Han ble nordisk mester 1929 – 1932. Hans landsIagskarrière kunne blitt lenger, men i påsken 1932 var han utsatt for en alvorlig ulykke på en skitur. Berg-Johannesen mistet det ene øyet, og han måtte legge opp. I tillegg ble det 10 kretslags-kamper, og åtte kretsmesterskaps-kamper. Han ble tildelt S.I.F.’s fortjenstmedalje i gull. Berg-Johannesen deltok også i svømming, skisport, og turn. Av yrke var han kjøpmann med sin egen sportsforretning i Kongsgaten.

Kilder
------

* Stavanger Aftenblad: *Minneord 28. mai 1954*
* Stavanger Aftenblad: *Omtale 25. juni 1952*
* Magnus Breili: *Fotballboken*, 1967
* Arne Brustad: *AKTIVE FOTBALLSPILLERE*, 1953

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Sverre Berg-Johannesen †, www.transfermarkt.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Stavanger Aftenblad: «60 år gammelt bilde fra Kongsgård skole», 24. januar 1979 s.26

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sverre Berg-Johannesen – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Sverre Berg-Johannesen – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Sverre Berg-Johannesen – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (no) Sverre Berg-Johannesen – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
**Powerlet** er en type engangs gasspatron med cirka 8-12 gram karbondioksid (CO2). Der er uten gjenger, og inneholder ofte litt smøreolje for smøring av pneumatikk. De brukes i luftvåpen, softgun, paintball, og til rask oppblåsning av sykkeldekk eller redningsvester. Powerlet ble lansert i 1954 av Crosman Corporation, og har lenge vært en dominerende standard for drivkraft til rimelige luftvåpen.

Bruk
----

En patron gir typisk nok gass til å avfyre 20 til 40 skudd med et luftgevær avhengig av våpenet og miljømessige forhold som lufttemperaturen. De første 10 skuddene gir som regel jevn utgangshastighet, mens påfølgende skudd får lavere utgangshastighet. Paintball-markører vil gi enda færre skudd på grunn av større vekt og diameter på paintballkule sammenlignet med et luftgeværprosjektil.

For moderne paintball regnes Powerlet-patroner som utdaterte ettersom det finnes større gjenfyllbare tanker med mye mer kapasitet.

### Begrensninger

Ved hurtig skyting vil CO2-patronen kjøles kraftig ned, og man vil få lavere utgangshastighet og mindre effektiv bruk av gass. Effektiviteten vil gå opp igjen dersom man venter til patronen blir varm igjen. Av denne årsaken har CO2-patroner dårlig ytelse i kaldt vær.

Årsaken nedkjølingen er at latent varme vil absorberes hver gang et skudd avfyres ettersom CO2-en må fordampe til gassform for å bli brukbar. Ved gjentatte avfyringer raskt etter hverandre vil temperaturen på patronen derfor synke så mye at det påvirker damp-til-væske-ekvilibiriet og damptrykket vil bli redusert betydelig.

### Alternativer

På grunn av disse begrensningene med CO2 er det blant de som konkurrerer innen paintball vanlig å istedet bruke gjenbrukbare tanker med høytrykksluft (engelsk: *high pressure air*, HPA) eller nitrogendioksid.

Transport
---------

Powerlet-patroner kan transporteres på fly i små mengder.

Resirkulering
-------------

Brukte patroner sorteres som metallavfall. Ettersom patronene er laget av presset stål kan de kan de resirkuleres nesten uten tap av kvalitet.

Se også
-------

* Krempatron

Referanser
----------

1. ↑  Bruk av CO2-patron | Anton Sport
2. ↑  Luis E. Martinez; Luis E. Martinez Med (June 2008), *Force-On-Force Police Training Using Airsoft: A Manual for the Law Enforcement Trainer on the Use of Airsoft Non-Lethal Technology*, OUTSKIRTS PRESS, ss. 10–, ISBN 978-1-4327-2684-3,
3. ↑  «How much carbon dioxide is in a 12g CO2 cartridge - Alizee Gas Co. LTD.». *www.alzgas.com* **(engelsk)**. Besøkt 3. august 2021.

Eksterne lenker
---------------

* 12 gram CO2 cartridge - SpudFiles Wiki
Koreanske butikkskilt i Wangjing, Beijing.**Wangjing** (kinesisk: 望京; pinyin: *Wàngjīng*) er et betydelig boligdistrikt i Chaoyang i nordøstlige Beijing, Kina. Navnet «Wangjing» betyr «utsikt over Beijing».

Koreatown
---------

Wangjing er et subdistrikt som har mange nye, høyreiste boligkvarterer som ble bygget på midten av 1990-tallet og framover. På grunn av det store antallet koreanske innbyggere i Wangjing har subdistriktet fått tilnavnet «Beijings Koreatown» («Koreabyen»). Mer enn 70.000 koreanere bor her.

Aktiviteter
-----------

Wangjing ligger mellom nordøstlige 4. ringveg og nordøstlige 5. ringveg (en ny avkjørsel har blitt bygd), foruten også Jingchengmotorvei og flyplassmotorvegen. Mange busser dekker området, og Beijings undergrunnsbane, CityRail Linje 13, knytter forbindelse til Wangjing fra dets Wangjing Vest-stasjon. CityRail-stasjonen er derimot plassert noe utilgjengelig langt unna Wangjings sentrum, og dette har ført til en eksplosiv forretning av drosjer og motorsykler som frakter beboerne mellom deres hjem og undergrunnsstasjonen i rushtiden. Det er antatt at utvidelsen til flyplassen på Linje 13 vil legge til noen ekstra stoppesteder i Wangjing-området.

Wangjing er også stedet hvor Wangjings teknologipark ligger og har flere kontorer for China Telecom.

Eksterne lenker
---------------

Koreatown Grows in District of Beijing Arkivert 16. juli 2011 hos Wayback Machine. – Koreatown vokser i Beijings distrikter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**.44 Magnum** er en revolverpatron, som også brukes i en del rifler. Den ble utviklet i 1950-åra ved å forlenge en .44 Special, og lade med kraftigere ladninger, noe som ga høyere trykk og høyere hastighet. .44 Special-ammunisjon kan brukes i våpen kamret for .44 Magnum, men ikke omvendt.

Opprinnelse
-----------

.44 Magnum ble til ved eksperimentering med kraftigere ladninger i .44 Special. Ved å bruke tyngre kuler i høyere hastigheter enn fabrikkammunisjon fikk man bedre ytelse til bruk ved jakt. En av hjemmeladerne som holdt på med dette var Elmer Keith, som også var aktiv i forbindelse med utviklingen av .357 Magnum.

Keith overtalte Smith & Wesson og Remington Arms til å produsere en kommersielt tilgjengelig versjon av den nye høytrykkspatronen, samt kamre våpen for den. S&W var først ute med en prototype, Smith & Wesson Modell 29, men Sturm, Ruger var noen måneder tidligere på markedet med en .44 Magnum-versjon av sin Blackhawk-revolver. Direkte etterkommere etter disse modellene er fremdeles på markedet i dag, men det har også kommet mange andre våpen kamret for denne patronen. Det finnes også halvautomatiske pistoler som Desert Eagle i kaliberet. Det finnes kraftigere kalibre på markedet i dag, men .44 Magnum er fremdeles et populært kaliber.

Se også
-------

* Liste over patrontyper

Referanser
----------

1. ↑  Braathen, Erik (1998). *Ladeboken*. [Asker]: Våpenlitteratur AS. s. 556-557. ISBN 8291361045.
**Wang Zhongqi** (kinesisk: 王仲奇; pinyin: *Wáng Zhòngqí*; født 29. juni 1932 i Tang i Hebei i Republikken Kina. død 25. desember 2022 i Harbin i Heilongjiang) var en kinesisk ingeniør som var professor Harbins institutt for teknologi, aog akademiker i Det knesiske akademi for ingeniørvitenskaper.

Biografi
--------

Wang Zhongqis onkel Wang Heshou var kommunistisk politiker; hans storesøster Wang Kun var operasangerinne innen den revolusjonære sjanger. Han gikk på *Shanxi-Chahar-Hebei-frontlinjen Forente middelskole* (senere kalt Beijing 101. middelskole). I 1952 begynte han på Harbins institutt for teknologi og tok slutteksamen der i 1956. I oktober 1960 ble han sendt for studier ved Moskvas energetiske institutt finansiert av den kommunistiske regjering, og tok vise-doktorat der i oktober 1962.

Wang begynte sin akademiske karriere ved Harbins institt for teknologi i 1957. Der ble han etterhvert professor i 1999. Han var også sjefsingeniør ved *Northeast China Municipal Engineering Design Institute* fra januar 1985 til desember 1998.

Den 25. desember 2022 døde Wang i Harbin i Heilongjiang i en alder av 90 år av covid-19.

Utmerkelser
-----------

* 1994 State Natural Science Award (Second Class)
* 1997 Medlem av Det knesiske akademi for ingeniørvitenskaper (CAE)
* 2001 State Science and Technology Progress Award (Second Class)

Referanser
----------

1. ↑   ysg.ckcest.cn, besøkt 25. desember 2022[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5  *sciencenet.cn* **(kinesisk)**. 27. januar 2015 .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
3. ↑  *sina* **(kinesisk)**. 14. juni 2006 .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
4. ↑
5. ↑  *sina* **(kinesisk)**. 25. desember 2022 .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
6. ↑  *sina* **(kinesisk)**. 13. juni 2006 .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
**.338 Lapua Magnum** (8.6×70 mm eller 8.58×70 mm) er en finsk riflepatron.

Patronen ble konstruert av Nammo Lapua i Finland for den amerikanske hæren. Den er basert på en .416 Rigby hylse som er nedkortet og strupet ned til kaliber .338. Hylsene ble også etter de første testene forsterket grunnet at trykket er betraktelig større enn det de originale .416 Rigby-hylsene tålte.

Patronen er beregnet på det militære marked som en skarpskytterpatron. Den klarer å holde prosjektilet supersonisk ut til ca. 1300 meter. For det sivile marked er den først og fremst en patron for skyting på lange hold for sportens skyld og for jegere som strekker strikken til det ytterste når det gjelder lange hold. Presisjonsmessig er dette en svært så vellykket kreasjon.

Ytelsesmessig har patronen svært lite ekstra å fare med i forhold til .340 Weatherby Magnum på tross av 14% mer hylsevolum. Den passer heller ikke i standard glidekasser grunnet den store støtbunnen noe som gjør slike våpen relativt kostbare.

Se også
-------

* Liste over patrontyper

Referanser
----------

1. 1 2  Braathen, Erik (1998). *Ladeboken*. [Asker]: Våpenlitteratur AS. s. 425-426. ISBN 8291361045.

Eksterne lenker
---------------

* (en) .338 Lapua Magnum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
***Fate*** er en amerikansk stumfilm fra 1913, regissert av D. W. Griffith.

Handling
--------

Den brutale Sim Sloane har bare én forløsende egenskap, hans kjærlighet til sønnen sin. Når Sloane er på jakt en dag, faller han og skader beinet. Hans rop blir hørt av en gammel skogbruker, som hjelper Sim til sin egen hytte og behandler ham vennlig. Sloanes svar på denne behandlingen er at han drikker alt for mye alkohol, fornærmer den snille verten sin, misbruker kjæledyret til det lille barnebarnet hans, før han til slutt blir drevet ut av den gamle mannen.

Sloane forsøker senere å skryte av denne hendelsen og fremstille seg selv i best mulig lys, men skogvokteren forteller hva som virkelig hadde skjedd - og Sloane blir snart gjort til latter. Sloane ønsker derfor hevn, og forårsaker en stor eksplosjon ved skogbrukerens hytte.

Skuespillere
------------

* Charles Hill Mailes som Sim Sloane
* Robert Harron
* John T. Dillon
* Lionel Barrymore
* Mae Marsh

Referanser
----------

1. ↑  Fate
2. ↑  Dean W. Duncan. *Stories of Childhood: Evolving Portrayals in Books and Films*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Fate* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Fate* på Silent Era Rediger på Wikidata
*Ikke for å bli forvekslet med .22 Long Rifle*

**.22 Long** er en randtent patron for pistol.

Den var utformet for bruk i revolvere, men ble snart også brukt i rifler, og i disse oppnådde den et sterkt rykte som småviltpatron, og solgte meget godt.

Historie
--------

Patronen ble utviklet rundt 1871 og tanken var å lage en kraftigere patron enn den eksisterende .22 Short ved å lage en lengre patron med økt volum for større kruttladning. Patronen fikk den samme 29 grains kulen som i lillebroren .22 Short.

Ytelse
------

Patronen kom hovedsakelig i to utførelser, standard og high velocity. Den siste sender kulen i en hastighet av 1.240 fot i sekundet i en 22 tommers løp. Det er 145 fot i sekundet raskere enn .22 Short med samme kule, men 15 fot senere enn hva .22 Long Rifle sender sine 40 grains kuler.

Bruk
----

Da patronen er tregere og mindre presis enn storebroren .22 Long rifle er patronen vært lite i bruk, og er idag utgått. Patronen kan skytes i våpen kamret for kaliber .22 Long Rifle

Se også
-------

* .22 Long Rifle
* .22 Short
* Liste over patrontyper

Referanser
----------

1. ↑  *Cartridges of the World 11th Edition*, Book by Frank C. Barnes, Edited by Stan Skinner, Gun Digest Books, 2006, ISBN 0-89689-297-2 pp. 490, 492
***Et dukkehjem*** (engelsk: *A Doll's House*) er en amerikansk drama- og stumfilm fra 1922, regissert av Charles Bryant. Tittelrollen blir spilt av hans ektefelle Alla Nazimova. Filmen bygde på Henrik Ibsens skuespill, *Et dukkehjem*, fra 1879. Nazimova skrev scenarioet under psevdonymet *Peter M. Winters*. Den er trolig tapt.

*Et dukkehjem* hadde premiere i USA 12. februar 1922.

Handling
--------

For at ektemannen *Thorvald Helmer* skal gjenvinne helsen oppsøker hustruen, *Nora*, pengeutlåneren *Krogstad* og forfalsker sin fars underskrift på en veksel. Seks år etterpå har *Thorvald* avansert til å bli banksjef, men nekter å beholde *Krogstad* i hans jobb. *Krogstad* truer med å avsløre *Nora*, hvis hun ikke bruker sin innflytelse overfor mannen til å gjeninnsette ham. *Thorvald* betrakter *Krogstad* som en kriminell. I desperasjon sender han *Torvald* et brev, hvor *Nora*s forfalskning avsløres. Framfor å beskytte sin hustru blir *Torvald* rasende over at hans rykte blir ødelagt. Påvirket av *Fru Linden* angrer *Krogstad* seg og trekker tilbake sine anklager. *Nora* finner imidlertid ut at hennes illusjoner om ekteskapet er knust, innser sannheten om sitt dukkeaktige liv og krever retten til å leve sitt eget liv.

Rolleliste
----------

* Alan Hale - *Torvald Helmer*
* Alla Nazimova - *Nora Helmer*
* Nigel De Brulier - *Dr. Rank*
* Elinor Oliver - *Anna*
* Wedgwood Nowell - *Nils Krogstad*
* Clara Lee - *Ellen*
* Florence Fisher - *Mrs. Linden*
* Philippe De Lacy - *Ivar*
* Barbara Maier - *Emmy*

Referanser
----------

1. ↑  Progressive Silent Film List: *A Doll's House* i silentera.com
2. ↑  *A Doll's House* Arkivert 14. august 2009 hos Wayback Machine. i TheGreatStars.com; Lost Films Wanted

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Et dukkehjem* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Et dukkehjem* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Et dukkehjem* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Et dukkehjem* på Silent Era Rediger på Wikidata