recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pottawatomi**, også skrevet **pottawatomie** og **potawatomi** (blant mange varianter) er et indianerfolk som har vært å finne på Great Plains, rundt de øvre deler av Mississippi River, og de vestlige deler av De store sjøenes region. De hadde sitt eget språk, potawatomi, tilhørende den algonkinske språkfamilie. Potawatomienes ord om seg selv var ***neshnabé***, et kognat av ordet *anishinaabe*. 

Potawatomiene inngikk i en allianse som stod seg over lang tid, kalt de tre leirbåls råd, sammen med ojibwe- og odawa (ottawa)-indianerne. I dette forbundet ble potawatomirne betraktet som «lillebror», og ble derfor omtalt som ***bodéwadmi***, et navn som betyr «vokterne av ilden» (med ansvar for å holde leirbålet ved like).

På 1800-tallet ble stadig flere av dem gradvis drevet vestover av de euro-amerikanske bosettere. Under den såkalte *Indian Removal* («indianerfordrivelsen») avstod de fleste sine eiendommer og havnet i Nebraska, Kansas og Indian Territory, nå i Oklahoma. Noen mindre grupper forble ved Det store sjøene og er der som føderalt anerkjente stammegrupper. I Canada er det over 20 stammegrupper av dem.

Referanser
----------

1. ↑  Clifton, James A. (1978). "Potawatomi." I *Northeast*, red. Bruce G. Trigger. Vol. 15 of *Handbook of North American Indians*, ed. William C. Sturtevant. Washington, D.C.: Smithsonian Institution, pg. 725

Litteratur
----------

* Bruce G. Trigger (utg.): *Northeast* (= *Handbook of North American Indians.* Band 15). Smithsonian Institution Press, Washington 1978, ISBN 0-16-004575-4.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Potensial** refererer generelt til en foreløpig urealisert evne. Begrepet brukes i et bredt spekter av felt, fra kjemi til samfunnsvitenskap for å indikere ting som er i en tilstand der de er i stand til å endre seg på måter som spenner fra enkel frigjøring av energi av objekter til realisering av evner hos mennesker. Filosofen Aristoteles innlemmet dette konseptet i sin teori om potensialitet og virkelighet, et par nært forbundne prinsipper som han brukte til å analysere bevegelse, kausalitet, etikk og fysiologi i sin aristotelisk fysikk, metafysikk, nikomakisk etikk og De Anima, som er om menneskets psyke. Det som er potensielt kan teoretisk gjøres faktisk ved å ta de riktige handlingene; for eksempel, en steinblokk på kanten av en klippe har potensial til å bli presset over klippen som kan aktualiseres ved å skyve den over kanten av klippen. Flere språk har et potensielt humør, en grammatisk konstruksjon som indikerer at noe er potensielt. Disse inkluderer finsk, japansk, og sanskrit.

I fysikk kan et potensial referere til skalarpotensialet eller til vektorpotensialet. I begge tilfeller er det et felt definert i rommet, hvorfra mange viktige fysiske egenskaper kan komme. Ledende eksempler er gravitasjonspotensialet og det elektriske potensialet, hvorfra bevegelse av graviterende eller elektrisk ladede legemer kan oppnås. Spesifikke krefter har tilhørende potensialer, inkludert Coulomb-potensialet, van der Waals-potensialet, Lennard-Jones-potensialet og Yukawa-potensialet. I elektrokjemi er det Galvani potensial, Volta potensial, elektrodepotensial og standard reduksjonspotensial. I termodynamikken refererer ofte begrepet potensial til termodynamisk potensial.

Referanser
----------

1. ↑  Agamben, Giorgio (2013). *Opus Dei*. An Archaeology of Duty. s. 46.
2. ↑  «Aristotle: Motion and its Place in Nature | Internet Encyclopedia of Philosophy» **(engelsk)**. Besøkt 7. mars 2021.
3. ↑  Clemens, Niemi (1917). *A Finnish Grammar*. s. 27.
4. ↑  Tatui, Baba (1888). *An Elementary Grammar of the Japanese Language*. s. 18.
5. ↑  Ratnākara. Narāle, (2004). *Sanskrit for English speaking people : a systematic teaching and self-learning tool : with transliteration*. s. 332. ISBN 978-1-897416-59-4. OCLC 972162245.
**Alaa Abd El-Fatah** er en fremtredende egyptisk blogger, programvareutvikler og politisk aktivist for menneskerettigheter og demokrati i Egypt. 

El-Fatah er mest kjent som en av med-grunnleggerne (sammen med blant andre kona Manal) den egyptiske bloggen *Manalaa*. El-Fatah har vært aktiv i utviklingen av arabisk-språklige versjoner av viktig programvare og plattformer. Hans far, Ahmad Seif, var en fremtredende advokat og leder for Hesham Mubarak Law Centre, og hans mor, prof Laila Suief, var er professor i matematikk ved universitetet i Kario i tillegg til å være en politisk aktivist på fritiden. 

Søndag 7. mai 2006, ble El-Fatah arrestert under gjennomføringen av en fredelig demonstrasjon for et uavhengig egyptisk rettsvesen. El-Fatah ble arrestert, sammen med at flere andre bloggere og demokratiske aktivister. Fatah ble løslatt etter å ha tilbrakt 45 dager i fengsel. Både El-Fatah og hans kone Manal uttalte i media at de ville fortsette sine protest-aksjoner mot de egyptiske myndighetene selv om det betydde at de risikerte å bli fengslet igjen.

Per 2022 hadde han sittet i fengsel mesteparten av tiden siden 2013, og i forbindelse med klimatoppmøtet i Egypt 2022 trappet han opp en sultestreik og sluttet å spise all mat fra 1. november 2022, og å drikke vann fra 6. november 2022, samtidig som familien hans forsøkte å få britiske myndigheter til å gripe inn i saken.

Referanser
----------

1. ↑   twitter.com, besøkt 4. mai 2022[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   Alaa Abdel Fattah: "Er lebt zurzeit von etwa 100 Kalorien am Tag"[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Ahmed Bakr (6. november 2022). «British PM affirms commitment to Abd El Fattah’s release as activist begins water strike». Mada Masr. Besøkt 16. november 2022.

Eksterne lenker
---------------

* freealaa.net
* Alaa Abd El-Fatah på Instagram
* Alaa Abd El-Fatah på Facebook
* Alaa Abd El-Fatah på Twitter
* Podcast på Spotify

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**Rørvig** er en by ved Isefjordens munning i Kattegatt på Nordvestsjælland i Danmark med drøyt ett tusen innbyggere. Rørvig ligger i Rørvigs sogn i Odsherred kommune i Region Sjælland. 

Rørvig har ved fergelinjen Hundested-Rørvig forbindelse med Hundested syv kilometer østenfor over Isefjordens munning. Rørvig kirke ligger utenfor stedet.

I Skansehage ble det i 1809 i samband med Englandskrigen under Napoleonskrigene oppført et batteri som sammen med batteriet i Hundested Skanse skulle beskytte innløpene til Isefjorden og Roskildefjorden. Rørvig hadde i 1880 520 innbyggere. Etter å ha blitt et populært sommersted for kunstnere på slutten av 1800-tallet, ble Rørvig utviklet til et turiststed, fremfor alt etter at bilfergelinjen ble innviet i 1928. Denne periode er beskrevet i bøker av Svend Hede Hansen.

Billedgalleri
-------------

* Färjan M/F Nakkehave fra Hundested ved ankomst til RørvigFärjan M/F Nakkehave fra Hundested ved ankomst til Rørvig
* Hovedgaten, med Rørvig KroHovedgaten, med Rørvig Kro
* SkansehagestenenSkansehagestenen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
**«Tammy»** er en amerikansk populærmusikksang med melodi av Jay Livingston og tekst av Ray Evans. Den ble publisert i 1957 og hadde sin debut i filmen *Tammy* (*Tammy and the Bachelor*) Den ble nominert til en Academy Award for Best Original Song.

Den mest populære versjonen, med Debbie Reynolds ble utgitt av Coral Records med katalognummer 6181.

En innspilling med Ames Brothers ble utgitt av RCA Victor Records med katalognummer 47-6910.

Åsmund Bakken, fiolin, John Kongshaug, gitar og Knut Johnsen, bass spilte inn en instrumentalversjon i Oslo 30. november 1957. Den ble utgitt på EP-platen Fontana 421 623.

En versjon med Trini Lopez ble utgitt på hans album *The Love Affair* (Reprise R-6165).

Anita Hegerland fremførte den på soundtracket til filmen *1958* (Polydor) fra 1980.

I 2006 spilte Michael Feinstein inn «Tammy». Den ble utgitt på hans album *Livingston and Evans Songbook*.

Den svenske sangeren og låtskriveren Jens Lekman spilte inn sangen. Dn ble utgitt på EP-platen *You Deserve Someone Better Than a Bum Like Me* (2005) fra hans australske turné.

Olivia Newton-John har hevdet at hennes fremførelse av «Hopelessly Devoted to You» i filmen *Grease* var inspirert av Debbie Reynolds fremførelse av «Tammy» i filmen *Tammy* (*Tammy and the Bachelor*).

Norsk versjon
-------------

Juul Hansen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er også «Tammy».

### Innspillinger

| År | Sangtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1957 | «Tammy» | Nora Brockstedt, Frank Cooks orkester | Juul Hansen | 78-plate | RCA NA 1089 |
| 1957 | «Tammy» | Grethe Book-Jenssen med Carsten Kloumans orkester | Juul Hansen | 78-plate | HMV AL 6063 |

Listeplasseringer
-----------------

| Artist | Liste | Høyeste  plassering | Uker på listen | Dato for listeplassering |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Debbie Reynolds | Storbritannias flagg Storbritannia | # 2 | 17 | 31. august 1957 |
| Debbie Reynolds | USAs flagg Billboard Most Played by Disc Jockeys-listen | # 1 |  | 22. juli 1957 |
| Debbie Reynolds | USAs flagg Billboard Best Sellers In Stores-listen | # 1 |  | 22. juli 1957 |
| Debbie Reynolds | USAs flagg Billboard The composite chart of the top 100 songs | # 1 |  | 22. juli 1957 |
| The Ames Brothers | USAs flagg Billboard Most Played By Disc Jockeys-listen | # 5 |  | 22. juli 1957 |
| The Ames Brothers | USAs flagg Billboard Best Sellers In Stores-listen | # 24 |  | 22. juli 1957 |
| The Ames Brothers | USAs flagg Billboard The composite chart of the top 100 songs | # 29 |  | 22. juli 19857 |

På Cash Box magazines-listen, hvor alle versjonene var kombinert, nådde den en førsteplass.

Referanser
----------

1. ↑  Tammy and the Bachelor – Soundtracks hos Internet Movie Database
2. ↑  Tammy and the Bachelor – Awards hos Internet Movie Database
3. ↑  Trini Lopez Official Website Arkivert 9. februar 2010 hos Wayback Machine.
4. ↑  EP
5. ↑  Se plateetiketten
6. ↑  Se plateetiketten
7. ↑  Chart Stats - Debbie Reynolds - Tammy
***Potergus*** er en slekt av biller som ligner på små smellere (Elateridae). De kan folde beina og antennene inn i groper på undersiden og får da en jevn overflate og kan ved første øyekast ligne på frø.

Utseende
--------

Små biller (3,5-5 millimeter), mørk brunlige, kroppen avlang og noe flat, smal, fint punktert og hårete. Hodet, brystskjoldet og dekkvingene slutter tett mot hverandre slik at hele billen får et jevnt, strømlinjeformet omriss. *Hodet* er dypt inntrukket i forbrystet og stikker seg lite fram. Fasettøynene er ovale, med grove fasetter, ofte mer eller mindre delt av en lengdelist i forkant.
Antennene er 11-leddete, de siste tre eller fire leddene er bredere enn de andre og danner en løs kølle. *Brystskjoldet* (pronotum) er klokkeformet, bredere enn langt, med tilbaketrukne bakhjørner. *Dekkvingene* er til sammen omtrent så brede som brystskjoldet, med fine lengdestriper. *Beina* er ganske korte, føttene kan foldest tilbake mot leggene og hele beina kan foldest inn i renner på undersiden av kroppen. 

*Larvene* er tynnhudete (lite sklerotiserte), hodet er lite med fremstrakte kjever.

Levevis
-------

Lite er kjent om økologien til disse billene, men både pupper og voksne individer er funnet under barken på døde trær. Mest trolig lever de av sopp.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt fra India i vest til Australia i øst. Det er også kjent tre arter fra baltisk rav, som stammer fra eocen-tien.

Systematisk inndeling
---------------------

* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien Halvsmellere, Throscidae (=Trixagidae)
				+ Slekten *Potergus* Bonvouloir, 1871
					- *Potergus filiformis* Bonvouloir, 1871
					- *Potergus freyi* Cobos, 1966
					- *Potergus leechi* Cobos, 1972
					- Fossile arter:
					- *Potergus frohi* Muona, 1993
					- *Potergus logei* Muona, 1993
					- *Potergus superbus* Muona, 2019

Referanser
----------

1. ↑  J. Muona (1993) Eucnemidae and Throscidae from Baltic amber (Coleoptera). *Entomologische Blätter* 89:15-45.
2. ↑  J. Muona (2019) Throscidae (Coleoptera) relationships, with descriptions of new fossil genera and species. Zootaxa 4576:521-543.

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* Atlas of Living Australia - *Potergus*  Besøkt 5.1. 2020.
* FossilWorks - *Potergus* [*død lenke*]. Besøkt 5.1. 2020.
* Skjematisk beskrivelse av slekten
* Bilde av *Potergus* sp.

* (en) *Potergus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Potergus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Potergus* hos Fossilworks Rediger på Wikidata
***Potamophilops*** er en slekt av elvebiller som kryper rundt på bunnen av rennende vann. De voksne billene puster ved hjelp av et såkalt plastron, og trenger ikke komme opp til overflaten etter luft. Til gjengjeld er de avhengige av oksygenrikt vann.

Utseende
--------

Middelsstore, avlange, mørke elvebiller. Artene i underfamilien Larainae fint hårete og matte. Gamle biller kan kjennes på at de er «tilgrodde» med alger og mikroorganismer. **Hodet** er lite, antennene er middels lange, det innerste leddet forlenget, buet, nesten så langt som resten av antennen. **Dekkvingene** er avlange med punktrekker. **Beina** er lange, særlig fotleddene, og ganske kraftige. **Larvene** er flattrykte og langstrakte. Ryggplater (tergitter) og bukplater (sternitter) er tydelig markerte. Hodet er ganske lite med korte antenner og små kjever (mandibler). De tre parene med bein er korte og kraftige, og bakkroppen langt tilspisset.

Levevis
-------

Elvebillene kryper rundt på bunnen av rennende vann. De kan ikke svømme og er avhengige av å klamre seg fast til bunnen. Både larvene og de voksne lever av å skrape alger og detritus fra steiner og grus. Noen få arter lever på vannplanter i stillestående vann.
Larvene puster med gjeller som sitter inne i endetarmen (kan skytes ut), mens de voksne billene har et såkalt plastron. Undersiden er dekket av vannavstøtende (hydrofuge) hår. Disse holder på plass en sølvaktig hinne av luft, og oksygenutveksling skjer mellom denne og det omringliggende vannet. Denne tilpasningen gjør at billene ikke trenger komme til overflaten for å få luft, men til gjengjeld er de avhengige av vann med høyt oksygeninnhold, slik som kaldt, raskt rennende vann. De utvokste larvene kryper på lang og forvandler seg til en puppe i en utgravd hule på bredden. De nyklekte billene kan fly langt, men når de først har funnet en passende bekk slår de seg vanligvis til der for resten av livet. De kan leve flere år.

Utbredelse
----------

Slekten er kjent fra Sør-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
			* Familien **elvebiller**, Elmidae Curtis, 1830
				+ Underfamilien Larainae LeConte, 1861 – for det meste tropiske arter
					- Slekten ***Potamophilops*** Grouvelle, 1896
						* *Potamophilops bostrychophallus* Grouvelle, 1896
						* *Potamophilops bragaorum* Fernandes & Hamada, 2012
						* *Potamophilops cinereus* (Blanchard, 1841)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Potamophilops* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Potamophilops* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Potamophilops* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Potamophilops* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Potamophilops* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Åmot-Engerdal Bilselskap** A/S (ÅEB), tidligere **Åmot-Engerdal kommunale bilselskap**, var et rutebilselskap lokalisert i kommunene Åmot og Engerdal i Hedmark. Selskapet hadde hovedkontor på Rena i Åmot kommune.

Oppstart og virksomhet
----------------------

Kommunene Engerdal og Åmot hadde alt fra 1918 drevet rutebiltrafikk på deler av strekningen Rena-Femund. På Rena var det korrespondanse med tog på Rørosbanen. Det gjorde det ikke minst viktig for videre reiser til Elverum, Hamar og Oslo. Det var problematisk økonomi for rutedriften, og i 1929 gikk kommunene sammen om å opprette Åmot-Engerdal komm. bilselskap (ÅEKB). Begge kommunene hadde ansvar for hver sin halvpart i selskapet. Dette var med andre ord et interkommunalt selskap.

26. juni 1929 kl. 0500 gikk første buss fra Femund (Engerdal) på den 133 km lange turen til Rena. Det var retur om ettermiddagen, og kl. 2015 var bussen tilbake i Femund. Målsetningen for ruteplanleggingen var at det skulle bli mulig å reise Engerdal-Oslo og retur på dagen. 

Gjennom tidene utviklet selskapet både flere personbussruter og godsruter, og fra 1950-tallet fikk også skolebarnkjøring en betydelig rolle. Rena jernbanestasjon var et knutepunkt for både person- og godsrutene. Det ble også opprettet ruter til Trysil.

Siste fase for selskapet
------------------------

Det skjedde en formell endring med selskapet i 2001. Da ble selskapet omdannet fra interkommunalt selskap til aksjeselskap der de to eierkommunene eide de fleste aksjene, men like stor andel hver. Firmanavn ble da endret til Åmot-Engerdal Bilselskap A/S. Selskapets formål var som helt fra 1929 å drive post-, passasjer- og godstrafikk mellom Rena og Femund.

Busstrafikken i Østerdalsregionen ble utlyst i et samlet anbud i 2014. Flere større selskaper som Boreal Transport Sør, Nettbuss og Trønderbilene la inn tilbud, men det var Trønderbilene som vant denne kontrakten. Den var så omfattende at et lite selskap som ÅEB ikke satset på å delta i konkurransen. Anbudet hadde oppstart 1. juli 2015. Dagen før, 30. juni, kjørte bussene fra ÅEB sine siste ruteturer og ble parkert for godt. Fra 1. juli var det bare en person igjen i selskapet, daglig leder. Han hadde til oppgave å selge selskapets busser og avvikle selskapet. På siste dag var det igjen 18 personbusser og en lastebil i ÅEB.

Litteratur
----------

Norges rutebileieres forbund, Avdeling Hedmark : 1930 - 1955. (1955). Flisa

Referanser
----------

1. ↑  Avisa "Østlendendingen" 1. juli 2015
Kart over Antarktis med Marie Byrd Land nederst til venstre
**Marie Byrd Land** er den delen av Antarktis som ligger øst for Rossbarrieren og Rosshavet og sør for Stillehavet, og strekker seg østover til Ellsworth Land. Innbefatningen av området mellom Rockefellerplatået og Eights Coast i øst er basert på den ledende rollen kontreadmiral Richard E. Byrd hadde i utforskningen av området.

Navnet ble først benyttet av Byrd i 1929, til ære for hans kone, om den nordvestligste delen av området, det vil si den delen som ble utforsket det året.

Som en følge av den avsidesliggende beliggenheten, selv etter antarktiske forhold, er mesteparten av Marie Byrd Land ikke blitt gjort krav på av noen stat, noe som gjør det til det største ingenmannsland på jorden.

Fjell og isbreer i Marie Byrd Land sett fra NASAs DC-8

Referanser
----------

1. 1 2 3  Marie Byrd Land SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (USA). Katalognr. 8991
2. ↑  Ellsworth Land SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (USA). Katalognr. 4204

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
| Slaget ved Shiloh |
| --- |
| Konflikt: Den amerikanske borgerkrigen |
|  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 6. april - 7. april 1862 |
| Sted | Hardin County, Tennessee35°9'2"N 88°19'19"V |
| Resultat | Unionen seirer |

 |
| Stridende parter |
| USAs flagg Unionen (Nordstatene) | Amerikas konfødererte staters flagg Konføderasjonen (Sørstatene) |
| Kommandanter og ledere |
| Ulysses S. Grant, Don Carlos Buell | Albert Sidney Johnston, P.G.T. Beauregard |
| Styrker |
| 66 812 | 44 669 |
| Tap |
| **Totalt døde**  1 754  **Sårede**  8 408  **Savnede**  2 885 | **Totalt døde**  1 728  **Sårede**  8 012  **Savnede**  959 |

**Slaget ved Shiloh** var et viktig slag på den vestlige krigsskueplassen i den amerikanske borgerkrigen, utkjempet 6. og 7. april 1862 i det sydvestlige Tennessee. Konfødererte styrker under generalene Albert Sidney Johnston og P.G.T. Beauregard iverksatte et overraskelsesangrep mot nordstatstyrker under generalmajor Ulysses S. Grant. De konfødererte styrkene oppnådde betydelig fremgang på den første dagen, men ble til slutt overvunnet på den andre. De ble tvunget til å trekke seg tilbake fra det blodigste slaget så langt i USAs historie, og måtte gi opp håpet om å stoppe nordstatstyrkenes inntog i det nordlige Mississippi. General Johnston falt på slagets første dag.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NKC
 |
**Marie Christine Bjørn** (født *Lorentzen* 18. mars 1763, død 15. april 1837) var en dansk solodanserinne.

Hun ble i 1778 opptatt i balletmesteren Vincenzo Galeottis ballet og debuterte 1781 i en solodans. Hun vakte oppmerksomhet for sin smukke, staselige figur og uttrykksfulle ansikt. Antoine Bournonville anså henne for en verdig motspiller da han gjestedanset på Det Kongelige Teater i 1792. Utover dans spilte Bjørn også skuespill og sang. I 1802 ble hun utnevnt til førstedanser, men pensjonerte seg allerede to år senere.

Hun var gift med kammersekretær Christian Bjørn (d. 1816), med hvem hun fikk fem barn. Hun døde den 15. april 1837 i Fredericia i Jylland, og ble begravet samme sted.

Referanser
----------

1. ↑  «Marie Christine Bjørn | Gyldendal - Den Store Danske». *denstoredanske.dk* **(dansk)**. Besøkt 1. januar 2020.
2. ↑  «Dansk Kvindebiografisk Leksikon - Marie Christine Bjørn». *www.kvinfo.dk*. 15. mai 2003. Besøkt 1. januar 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** Dansk kvindebiografisk leksikon **·** Prabook
 |
| Slaget ved Sankelmark |
| --- |
| Konflikt: Andre slesvigske krig |
| Fra slaget |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 6. februar 1864 |
| Sted | Sankelmark og Oeversee i Sydslesvig54°43'2,66"N 9°26'38,22"Ø |
| Resultat | Taktisk uavgjortStrategisk dansk seier |

 |
| Stridende parter |
| Østerrike Østerrike | Danmarks flagg Danmark |
| Kommandanter og ledere |
| Ludwig von Gablenz | Peter Frederik SteinmannMax Müller |
| Styrker |
| To brigader og artilleri | 7. brigade |
| Tap |
| 95 døde, 311 sårede og 27 savnede | 53 døde, 157 sårede, 553 krigsfanger |

| Andre slesvigske krig |
| --- |
| Mysunde – Dannevirke – Sankelmark – Rügen – Dybbøl – Fredericia – Helgoland – London-konferansen - Als – Lundby |

**Slaget ved Sankelmark** var et mindre slag som ble utkjempet 6. februar 1864 på veien mellom Slesvig og Flensburg i innledningen til den andre slesvigske krig.

Slaget kom som en følge av at de danske styrkene som hadde evakuert fra Dannevirke ble innhentet av de østerrikske styrkene. Ved Sankelmark fikk de østerrikske styrkene kontakt med den danske baktroppen, som var en brigade med soldater fra København og Vendsyssel under kommando av oberst Max Müller.

Müller satte inn et motangrep mot de tallmessig overlegne østerrikske styrkene, i en nærkamp med bruk av bajonetter, og lyktes med å stoppe de østerrikske styrkene. Voldsomme mann-mot-mann-kamper raste i flere timer uten at den ene parten greide å få et overtak. Da solen gikk ned i 5-tiden om ettermiddagen døde kampene ut, og de danske styrkene rykket tilbake og sluttet seg til de øvrige danske styrkene, og hadde gjennom kampene sikret de danske styrkenes tilbaketrekning.

Galleri
-------

* De danske styrkenes tilbaketrekning fra DannevirkeDe danske styrkenes tilbaketrekning fra Dannevirke
* Fra sammenstøtet mellom de danske og østerrikske styrkeneFra sammenstøtet mellom de danske og østerrikske styrkene
* Den østerrikske minnesteinen i OeverseeDen østerrikske minnesteinen i Oeversee
* Bilde fra slagstedet med elven TreeneBilde fra slagstedet med elven Treene

Eksterne lenker
---------------

* Rømningen af Dannevirke
* Slaget ved Sankelmark, Grænseforeningen

Portal: Danmark
Gravstøtten.
**Katarina Vilioni** var en italiensk kvinne fra en kjøpmannsfamilie i Yangzhou i Kina på 1300-tallet. Hun er kjent på grunn av en gravstein som ble funnet blant Yangzhous befestninger i 1951 av Folkets frigjøringshær. Gravsteinen har en latinsk inskripsjon i gotisk skrift som forteller at hun døde i 1342 og var datter av Domenico Vilioni. Gravsteinen har også et bilde av den hellige Katarina.
Gravsteinen vitner om at det var et blomstrende italiensk handelsnærvær i byen, dit også Marco Polo hadde vært noen år tidligere. Det kan tenkes at de var tilknyttet handelen med silke.

Gravsteinens tekst:

In nomine Dñi amen hic jacet
Katerina filia q<u>ondam Domini
Dñici de Vilionis que obiit in
anno Domini mileximo CCC
XXXX II de mense Junii
«I Herrens navn, amen. Her ligger Katerina datter av avdøde herr Domenico de Vilioni, død 1342, i juni måned.»

Middelalderhistorikeren Robert Lopez mener at faren må være den samme som en viss «Dominico Ilioni» hvis navn dukker opp i en nedtegnelse fra 1348 i byen Genovas register i forbindelse med en kjøpmann ved navn Jacopo de Oliverio, som ifølge dokumentet hadde bodd i «Kongedømmet Cathay» der hen femdoblet sin formue.

En annen mindre plakett ble oppdaget i Yangzhou noen år etter, sammen med en kristen satuett og en kort inskripsjon som nevner dødsfallet til en annen av den samme Dominicos sønner, ved navn Antonio, i november 1344.

Dette italienske fellesskapet hadde etter alt å dømme kirkelig betjening. I 1322 besøkte fransiskaneren Odoric de Pordenone Yangzhou, og skrev at han bodde blant fransiskanerne der, og at det også var tre nestorianske kirker i byen.

Fotnoter
--------

1. ↑  Frances Wood, s. 125-126
2. ↑  "The Chan's Great Continent", kap 1, Jonathan D. Spence her, også: "Les Mondes de Marco Polo", s. 9
3. ↑  Richard C. Rudolph: «A Second Fourteenth-Century Italian Tombstone in Yangchou», i *Journal of Oriental Studies* 13 (1975), s. 133-36
4. ↑  "The Chan's Great Continent", kap 1, Jonathan D. Spence her, også: "Les Mondes de Marco Polo", s. 10

Referanser
----------

* Jean-Pierre Charbonnier: *Christians in China, A.D. 600-2000*, Ignatius Press, 2007, s. 108-110
* Francis A. Rouleau: «The Yangchow Latin Tombstone as a Landmark of Medieval Christianity in China», i *Harvard Journal of Asiatic Studies* 17 (1954), s. 346-65
* Richard C. Rudolph: «A Second Fourteenth-Century Italian Tombstone in Yangchou», i *Journal of Oriental Studies* 13 (1975), s. 133-36
* Jonathan D. Spence: *The Chan's Great Continent*, kap 1, W. W. Norton & Company online
* Frances Wood: *The Silk Road*, University of California Press, ISBN 0520243404
**Majoritetsbonus**-system er en form for forholdstallsvalg der det største partiet eller koalisjonen får tildelt ekstra representanter, en majoritetsbonus, for slik å sikre stabilitet. Ordningen brukes pr 2017 i Armenia, Hellas, Italia og San Marino. I Italia får partier som oppnår 40% av stemmene automatisk flertall i deputertkammeret  og i Hellas får det største partiet 50 ekstra seter av parlamentets totale 300.

Italia
------

Benito Mussolini innførte systemet med bonusrepresentanter som gav ham flertall i 1924, men ordningen det ble erstattet av vanlig forholdstallsvalg i 1946. Ordningen brukt i lokalvalg etter krigen, men ble justert for å sikre stabilitet uten å gi stort nok flertall til å endre grunnloven. Italia gjeninnførte ordningen for lokalvalg i 1993 og i 2005 til nasjonale valg. Ved valget i 2013 fikk alliansen IBC 29,55% av stemmene, mens CDX fikk 29,18%. Bonus-ordningen bidro til at IBC fikk 340 seter i parlamentet mens CDX fikk 124. I 2016 innførte Italia en grense på 40% der en andre valgrunde holdes mellom de to største partiene dersom ingen når grensen.

Mekanisme
---------

Det finnes to hovedtyper av majoritetsbonus-systemet:

* *Bonus system* der vinner-partiet eller alliansen får et fastsatt antall seter. I Hellas har man et system med "forsterket proporsjonalitet" der en sjettedel av setene går til valgvinneren. På Sicilia går 10% til vinner-koalisjonen i regionvalg.
* *Jackpot system* der vinneren får et fast antall seter. På San Marino får majoritets-partiet eller -koalisjonen tildelt 35 av 60 av seter i storkonsilet, og D'Hondts metode brukes til å fordele seter innen hver koalisjon. Dersom flertallskoalisjonen etter to omganger kun har 31 representanter tildeles de 4 ekstra. Disse erstatter opposisjonens, ifølge D'Hondts metode, svakeste mandater.

Etter det Italienske valget i 2013 dømte Italias grunnlovsdomstol at loven fra 2005 med majoritetsbonus var i strid med grunnloven. I 2015 ble loven med grense på 40% vedtatt og tatt i bruk fra juli 2016.

Referanser
----------

1. 1 2
2. ↑  Dommen over Tsipras Arkivert 20. september 2017 hos Wayback Machine. A.Z. Ibsen
3. ↑  Bonus seats to largest party in Greek election
4. ↑  REPUBLIC OF SAN MARINO EARLY PARLIAMENTARY ELECTIONS 11 November 2012
Skipet fra Western Dome. En stereoscopisk utsikt over 1862 verdensutstilling av William England utgitt av London Stereoscopic Company
**William England** var en vellykket viktoriansk fotograf som spesialiserte seg på å ta stereoskopiske fotografier. 

De forskjellige kildene er uenige om Williams egentlige fødselsdato, og flere ulike datoer har blitt nevnt av flere forskjellige forfattere. Han var en av de fremste britiske fotografene på denne tiden. I 1859 reiste han til Nord-Amerika og tok mange bilder i USA og Canada som ga europeisk publikum noe av den første utsikten over Nord-Amerika. I 1862 betalte firmaet som England arbeidet for 3000 guineas for å få de eksklusive rettighetene til å fotografere den verdensutstilling som skulle avholdes i South Kensington i London. 

I 1863 fotograferte England under Dublin International Exhibition, men senere det samme året forlot han firmaet han arbeidet for, da han i stedet ville arbeide som en uavhengig fotograf. Han har senere reist rundt i flere andre europeiske land, blant disse var Tyskland, Sveits og Italia. Han utga flere bildeserier, blant annet en om Alpene. I hans senere år var han aktiv innenfor flere fotografiske organisasjoner deriblant London Photographic Society og Photographic Society of Great Britain. I 1886 var han en av grunnleggerne av den fotografiske konvensjonen av Storbritannia. Han døde i London i 1896.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 121505014, besøkt 8. mars 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Luminous-Lint, Luminous-Lint ID William\_\_England, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Faceted Application of Subject Terminology, FAST-ID 442732, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w66q4njg, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 121505014, besøkt 13. august 2015[Hentet fra Wikidata]
6. 1 2   Museum of Modern Arts online samling, MoMA kunstner-ID 1734, besøkt 4. desember 2019[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
***Anne Pedersdotter*** er et skuespill skrevet av Hans Wiers-Jenssen. Stykket hadde urpremiere på Nationaltheatret i Oslo (daværende Kristiania) 18. februar 1908 med Johanne Dybwad i hovedrollen. Det er et historisk drama basert på skjebnen til Absalon Pederssøn Beyers enke Anne Pedersdotter, som i 1590 ble brent som heks i Bergen, etter å ha blitt dømt i en av de best dokumenterte trolldomssakene i norsk rettshistorie. Wiers-Jenssens teaterstykke holder seg ikke fullt og helt til de kjente fakta i saken.

Versjoner
---------

Flere norske og utenlandske kunstnere har senere tatt utgangspunkt i Wiers-Jenssens drama i sin kunst.

I 1926 ble en engelsk versjon med tittelen *The Witch* oppført både i New York og i London. Bak oversettelsen stod den britiske poeten og forfatteren John Masefield (1878–1967).

I 1934 skrev den italienske komponisten Ottorino Respighi (1879–1936) operaen *La fiamma* over en libretto forfattet av Claudio Guastall med utgangspunkt i Wiers-Jenssens teaterstykke.

I 1943 filmatiserte den danske filmskaperen Carl Th. Dreyer (1889–1968) Wiers-Jenssens skuespill. Filmen fikk tittelen *Vredens dag* (*Day of Wrath*). Her er Anne Pedersdatter blitt en aldrende prests unge kone, som forelsker seg i prestens sønn under en heksejakt i 1600-tallets Danmark.

I 1971 uroppførte Den norske opera i Oslo operaen *Anne Pedersdotter* med musikk av Edvard Fliflet Bræin (1924–76). Librettoen var skrevet av Hans Kristiansen på grunnlag av Wiers-Jenssens historiske drama.

Referanser
----------

1. ↑  Michelet, Else (6. mars 2013). «"Anne Pedersdotter" i NRK Gull». *NRK*. Besøkt 9. februar 2023.
2. ↑  «La Fiamma - Love and Witchcraft». *www.musicweb-international.com*. Besøkt 9. februar 2023.
3. ↑  «Carl Theodor Dreyer: *Vredens dag*». International Movie Database. 24. april 1948. Besøkt 9. februar 2023.
4. ↑  «Anne Pedersdotter». *nrk.no*. 23. januar 2016. Besøkt 9. februar 2023. «Opera i fire akter av Edvard Fliflet Bræin om Anne Pedersdotter som ble brent som heks i Bergen i året 1590. Tekst av Hans Kristiansen etter skuespillet av Hans Wiers-Jenssen. Opptak fra en forestilling i Den Norske Opera. I rollene medvirker blant andre Ranveig Eckhoff (Anne Pedersdotter), Oddbjørn Tennfjord (Absalon Pedersøn Beyer), Vessa Hanssen (Merete Beyer) og Kjell Magnus Sandve (Martin). Den Norske Operas kor og orkester spiller under ledelse av Peter Ernst Lassen. Fjernsynsregi: Rolf Clemens.»

Portal: Kunst
**William Foote Whyte** (født 27. juni 1914, død 16. juli 2000) var en amerikansk sosiolog som var mest kjent for sine inngående etnografiske studier angående amerikansk urban sosiologi.

Whyte som hadde sin bakgrunn fra den øvre amerikanske middelklasse, viste tidlig interesse for blant annet skriving økonomi og sosiale reformer. Etter endt eksamen fra Swarthmore College, ble han valgt inn for Junior Fellows-programmet, der mye av hans forskningen på sosiologi ble gjort. 

Han studerte til en doktorgrad ved University of Chicago, samtidig som han skrev flere artikler som ble publisert i University of Chicago Press i 1943. Han tilbrakte ett år med undervisning ved Universitetet i Oklahoma, men han utviklet polio under den andre verdenskrig og tilbrakte derfor de neste to årene med mye fysioterapi ved Warm Springs Foundation. Rehabiliteringen hans var bare delvis vellykket; Whyte måtte gå ved hjelp av en stokk resten av livet, og i sine siste år måtte han bruke krykker. 

Whyte kom senere tilbake til University of Chicago som professor, før han sluttet seg til New York State School of Industrial and Labor Relations ved Cornell University i 1948. Han skrev hundrevis av artikler i aviser og over 20 bøker, inkludert hans egen selvbiografi. Han regnes som en pioner innen industriell sosiologi. 

Han tjenestegjorde som president for American Association Sociology fra 1981. Da han døde etterlot han seg sin kone, Kathleen, og de to sønnene og de to døtrene de hadde sammen.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 5. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Babelio, Babelio forfatter-ID 194783[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6bp137k, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Street Corner Society, utgavenummer fourth, side(r) xii, Archival Resource Key ark:/13960/t2s558j12, besøkt 19. oktober 2021[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   www.asanet.org, besøkt 19. oktober 2021[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** BNE **·** CiNii
 |
**Mehmedalija «Mak» Dizdar** (født 17. oktober 1917 i Stolac, død 14. august 1971 i Sarajevo) blir ansett som en av de største jugoslaviske poetene i den siste halvdelen av det 19. århundre. Han var bosnisk muslim.

Livet hans
----------

Han fullførte barneskolen i Stolac, en liten by i sørlige Bosnia-Hercegovina, og gikk gymnaset i Sarajevo. Han tilbrakte mesteparten av 2. verdenskrig som en tilhenger og støttespiller for de kommunistiske partisanene og måtte ofte bytte bopel i all hemmelighet for å unngå det nazistiske okkupasjonsmyndighetene. Hans familie var en tradisjonell muslimsk familie. De nazistiske okkupasjonsmyndighetene drepte hans bror.

Etter krigen var Dizdar en prominent person i den kulturelle livet i Bosnia-Hercegovina. Han var redaktør for avisen Oslobođenje, leder for flere publikasjonsselskaper, og ikke minst som forfatter og leder for forfatterforeningen i Bosnia-Hercegovina frem til hans død.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 32345, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Croatian Biographical Lexicon, oppført som Mak (Mehmedalija) Dizdar, Hrvatski biografski leksikon ID 4899[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id dizdar-mak[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 12162427g[Hentet fra Wikidata]

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**William Emms** (født 29. januar 1930, død i mai 1993 i Sussex i Storbritannia) var en lærer som av og til solgte manuskript til TV-serier. Han skrev blant annet historien *Galaxy Four* for TV-serien *Doctor Who* i 1965. Han skrev også boken basert på historien for Target Books. De andre manuskriptene han sende inn til serien fra 1960- til 1980-årene ble ikke brukt. Han skrev dog en bok kalt *Mission to Venus* som var en del av serien *Make your own adventure with Doctor Who*.

Blant de andre seriene han bidro til finner man *Z Cars*, *Champion House* og *Play of the Month*.

Referanser
----------

1. 1 2   Internet Speculative Fiction Database, ISFDB forfatter-ID 3693, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) William Emms på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) William Emms hos The Movie Database Rediger på Wikidata
.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** ISNI **·** MusicBrainz
 |
**Gê'gyai** (tibetansk: དགེ་རྒྱས་རྫོང་, *Gegye Dzong*, Wylie: *dge rgyas rdzong*, kinesisk: 革吉县; pinyin: *Géjí Xiàn*) er et fylke i prefekturet Ngari i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina.

Befolkningen var på 12 313 innbyggere i 1999.

Fylket ligger ved øvre del av elven Sengge Zangbo (Indus; *Shiquan He*).

Innsjøen Donggu Co ligger i Gê'gyai fylke.

Fylket ligger på ca 4000 meters høyde. Klimaet er kontinentalt og om vinteren svært kaldt; temperaturen kan da synke til under 35 minusgrader. Om sommeren kan det bli middels varmt, med temperaturer i solen som kan nå opp til 25 grader. Årlig nedbør er på ca 50 mm.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommune:**

* Geji 革吉镇;

**Kommuner:**

* Xiongba 雄巴乡, Yare 亚热乡, Yanhu 盐湖乡, Wenbudangsang 文布当桑乡.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City - 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
| Artikkelen inngår i serien om
**Sørsamer** |
| --- |
| Sørsamisk draktskikk. Fra museet Saemien Sijte. |
| **Sørsamisk språk** |
| fonologi • morfologi • syntaks |
| **Historie** |
| Vivallen • Bindalstromma • Folldalstromma • Dalbusjøen 1811 • Felleslappeloven • Elsa Laula Renberg • Daniel Mortenson • Samemøtet i 1917 • Waren Sardne • Dunderlandsdalsulykken • Bergsland • Bull • *Sameblod* |
| **Institusjoner** |
| Saemien Sijte og *Åarjel-saemieh* • Åarjelsaemien Vierhtiesåafoe • Åarjel-saemiej skuvle • Gaaltije • Sijti Jarnge • teater • *Daerpies Dierie* • Aajege • Gïelem nastedh • Gïeleaernie |
| **Se også** |
| Kategori:Sørsamene |

**Gïelem nastedh** er et sørsamisk språk- og kompetansesenter i Snåsa. Senteret ble opprettet på prosjektbasis i 2008, i forbindelse med at Snåsa kommune ble en del av forvaltningsområdet for samisk språk, som den første sørsamiske kommunen. Senteret, som er en kommunal etat, har senere fått permanent status som *språksenter* under Sametinget.

Senteret arrangerer kurs i samisk språk, utgir bøker på sørsamisk og ivaretar de rettighetene innbyggerne har i språkforvaltningsområdet.

Inger Marit Eira-Åhrén var enhetsleder for samiske saker i Snåsa kommune fra april 2017 til august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Angelo Genocchi** (født 5. mars 1817 i Piacenza i Italia, død 7. mars 1889 i Torino) var en italiensk matematiker, spesialisert innen tallteori. Han arbeidet sammen med Giuseppe Peano.

Biografi
--------

Genocchi studerre ved universitetet i Piacenza, først jus, men også noen enkelte kurs i matematikk som interesserte haom. Hans interesse for jus var svak, og han var muligens akademisk begavet, men han var en ussel debattant. Han ble, uten å ha søkt, tilbudt jusprofessoratet ved Piacenzas universitet og i mot tjenesten.

Den 6. august 1845 bosatte Genocchi seg i Torino, der han gjenopptok sine studier i matematikk. Etter en stund begynte han også å undervise. I 1859 lyktes hans kolleger ved universitetet å overtale ham å delta i konkurransen om professoratetn i algebra og komplementær geometri. Året deretter så fikk han professoratet i høyere analyse. I 1862 ble han professor i infinitesimalanalyse.

Angelo var mest aktiv innen tallteori og publiserte mellom år 1851 og 1886 176 artikler.

Mellom 1881 og 1882 hadde han Giuseppe Peano som assistent. Under sin semesterpause i 1882 skadet Angelo sin kneskål såpass meget at han ikke kunde ivareta sin undervisning, og Peano fikk overta. Etter år 1883, da hans kne var blitt bedre, gjenopptok han sin undervisning, men fikk kort deretter avbryte idet han atter syknet.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5   www.accademiadellescienze.it, Accademia delle Scienze di Torino ID angelo-genocchi, besøkt 1. desember 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Archivi storici dell'Università di Torino, ASUT ID h7gaq[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   MacTutor History of Mathematics archive, besøkt 22. august 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* O'Connor, John J. & Robertson, Edmund F. «"Angelo Genocchi"». Besøkt 14. august 2012. , MacTutor History of Mathematics archive, University of St Andrews.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** MacTutor **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU
 |
**Górnik Zabrze** er en polsk fotballklubb, lokalisert i Zabrze, Polen. *Zabrze* var et viktig senter for kullgruvedrift: ordet «górnik» betyr «gruvearbeideren». I 2006 ble klubben kjøpt av det tyske økonomi- og investeringsselskapet, Allianz.

Storhetstid
-----------

Mellom 1985 og 1988 vant Gornik fire mesterskap fortløpende.

I 1994 prøvde Gornik å gjenvinne gulle, men i den siste kampen mot Legia Warszawa spilte Gornik 1-1, og dermed gikk gullet til Legia. Det samme året spilte Gornik den siste kampen i Europacupen, der de tapte for Admira Wacker Wien.

Våren 2007 fikk Gornik en ny sponsor – det tyske forsikringsbyrået Allianz. Flere nye spillere ble kjøpt (sammen med Brzeczek og Tomasz Hajto).

Meritter
--------

* **Polske mestere Ekstraklasa** :
	+ **1.-plass (14)**: 1957, 1959, 1961, 1963, 1964, 1965, 1966, 1967, 1971, 1972, 1985, 1986, 1987, 1988
	+ **2.-plass (4)**: 1962, 1969, 1974, 1991
* **Polsk Puchar/Cup**:
	+ **Vinner (6)**: 1965, 1968, 1969, 1970, 1971, 1972
	+ **Finalist (7)**: 1956, 1957, 1962, 1966, 1986, 1992, 2001
* **Polsk SuperCup**:
	+ **Vinner (1)**: 1988
* **Polsk Liga Cup**:
	+ **Vinner (1)**: 1978
* **Mesterligaen**:
	+ **Kvartfinale (2)**: 1968, 1971
* **UEFA-cupen**:
	+ **Finalist (1): 1970**

**Veien til UEFA-cupen:**

Olympiakos Pireus – Górnik Zabrze 2:2 (0:2) (Wilczek 8, 36 min.)

Górnik Zabrze – Olympiakos Pireus 5:0 (1:0) (Wilczek 1, Skowronek 62, Szołtysik 70, Banaś 82 (k), 84 min.)

Glasgow Rangers – Górnik Zabrze 1:3 (0:2) (Lubański 5, 87, Szaryński 11 min.)

Górnik Zabrze – Glasgow Rangers 3:1 (0:1) (Olek 63, Lubański 77, Skowronek 81 min.)

Lewski Sophia – Górnik Zabrze 3:2 (2:1) (Szołtysik 5, Banaś 52 min.)

Górnik Zabrze – Lewski Sophia 2:1 (1:0) (Lubański 44, Banaś 56 min.)

AS Roma – Górnik Zabrze 1:1 (0:1) (Banaś 28 min.)

Górnik Zabrze – AS Roma 2:2 (0:1, 1:1, 2:1) (Lubański 90 (k), 93 min.)

Play-off – Strasbourg Górnik Zabrze – AS Roma 1:1 (1:0, 1:1, 1:1) (Lubański 40 min.)

Finale – Vienna, 29 April 1970

Manchester City – Górnik Zabrze 2:1 (2:0) (Oślizło 68 min.)

Eksterne lenker
---------------

* (pl) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Górnik Zabrze – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (pl) KS Górnik Zabrzes Fan side

| * v
* d
* r
Ekstraklasa 2022–2023 |
| --- |
|  | 
* Cracovia Kraków
* Górnik Zabrze
* Jagiellonia Białystok
* Korona Kielce
* Lech Poznań
* Lechia Gdańsk
* Legia Warszawa
* Miedź Legnica
* Piast Gliwice
* Pogoń Szczecin
* Radomiak Radom
* Raków Częstochowa
* Stal Mielec
* Śląsk Wrocław
* Warta Poznań
* Widzew Łódź
* Wisła Płock
* Zagłębie Lubin

 | Polens flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
Hosanger kommune i Hordland
**Hosanger** er et område i Nordhordland, som tidligere var en selvstendig kommune i Hordaland fylke, hvilket nå er en del av Osterøy og Alver kommuner.

Historie
--------

Hosanger prestegjeld ble opprettet som formannskapsdistrikt den 1. januar 1838.

1. januar 1867 ble en del av Voss med 28 innbyggere ved Kongelig resolusjon overført til Hosanger. 1. januar 1885 ble annekssognet Seim (som lå som en eksklave i vest) overført til den nye kommunen Alversund. 1. januar 1910 ble Modalen skilt ut som egen kommune. 1. januar 1964 ble den delen av Hosanger som ligger på Osterøy, og som hadde 1 616 innbyggere, slått sammen med deler av Bruvik, Hamre og Haus kommuner til den nye Osterøy kommune. Den delen av Hosanger som lå nord for Osterfjorden hadde 791 innbyggere, og dette området ble samtidig slått sammen med Alversund kommune og deler av Hamre, Lindås, Modalen og Sæbø kommuner til den nye Lindås kommune.

Kultur
------

* Hosanger Treskofabrikk er et lite tresko-museum.
* Galleri Mjøsvågen er et lite kunstgalleri
* Kossdalsvegen er en vei av kulturhistorisk verdi, restaurert i 1990. Innerst i Kossdalen ligger de 17 Kossdalssvingane som er Norges bratteste vei med gjennomsnittlig 27% stigning.
* Markakunstløypa (LandArt-løypa) fra Hosanger sentrum og til innerst i Kossdalen er en årlig kunstutstilling ute i Osterøy-natur.
* Hosanger kirke er en langkirke fra 1796.

Stedsnavnet Hosanger er antakelig dannet av ordene *hose*, det vil si «lang strømpe», og *angr*, «fjord», og henviser til formen på fjorden.

* Osterøy tresko-museum   Foto: Svein HarkestadOsterøy tresko-museum  Foto: Svein Harkestad
* Kossdalsvatnet på Osterøy. Markakunstløypa med brudevogn etter sagnet om brudefølget som gikk gjennom isen på vei til Hosanger kirke  Foto: Svein HarkestadKossdalsvatnet på Osterøy. **Markakunstløypa** med brudevogn etter sagnet om brudefølget som gikk gjennom isen på vei til Hosanger kirke  Foto: Svein Harkestad
* Kossdalsvingane på Osterøy med 5-6 av de 17 slyngene på veien  Foto: Svein HarkestadKossdalsvingane på Osterøy med 5-6 av de 17 slyngene på veien  Foto: Svein Harkestad

Eksterne lenker
---------------

* Hosanger Treskomuseum
* Vener av Mjøsvågen[*død lenke*]
* Kystsogevekene
* Biologisk mangfold

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |