recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Pokal i blåst og slipt glass med gravering, gave i 1889, gjort ved Hadeland Glassverk i 1880-årene, 37,5 x 10 cm.  Foto: Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design 
En **pokal** er et praktdrikkebeger på høy fot, ofte en stett og av og til med et kronelignende lokk. Pokaler er gjerne seremonielle prydgjenstander, ofte benyttet som troféer i konkurranser eller til hedersbevisninger og gaver. De mest verdifulle lages gjerne av enten krystallglass eller sølv, og kan også utrustes med håndslipte detaljer og ha innslag av gull og edelstener.

Kunstindustrimuseet har en samling på over nitti pokaler. Eremitage-pokalen ble kjøpt til Kunstindustrimuseet i 2000 for 2 millioner kroner, den ble laget ved Nøstetangen glassverk (1741–1777).

I håndverkslaug hørte pokaler til de laugsgjenstander som det knyttet seg seremonier til.

Det engelske ordet for pokal, *cup*, brukes gjerne om idrettskonkurranser.

Pokaler av glass ble brukt som drikkebeger ved festligheter blant annet hos borgerskapet i Norge på 1600- og 1700-tallet. Med inngravert skrift og andre dekorasjoner er glasspokaler også senere brukt av mange som gaver ved spesielle anledninger.

Pokaler
-------

* Emaljert og forgylt krystallpokal, Italia 1475–1500Emaljert og forgylt krystallpokal, Italia 1475–1500
* Krystallpokal, Italia 1575–1600Krystallpokal, Italia 1575–1600
* krystallpokal med lokk, Tyskland cirka 1720krystallpokal med lokk, Tyskland cirka 1720
* Norsk glasspokal med Cappelens slektsvåpen, 1886Norsk glasspokal med Cappelens slektsvåpen, 1886
* Håndmalt krystallpokal, Aust-Agder museum og arkivHåndmalt krystallpokal, Aust-Agder museum og arkiv
* Sølvpokal med lokk, Celle 25. mai 1851Sølvpokal med lokk, Celle 25. mai 1851
* Nautiluspokal, Mackensen og Bellekin, 1650–1700Nautiluspokal,   
Mackensen og Bellekin, 1650–1700
* Sølvpokal med lokk, Schwabach 1718Sølvpokal med lokk, Schwabach 1718
* Lüneburg myntbeger i gull og sølv, Jochim Worm 1536Lüneburg myntbeger i gull og sølv, Jochim Worm 1536

Se også
-------

* Vandrepokal
* Kongepokal

Referanser
----------

1. ↑  «Pokal» i Store norske leksikon på snl.no. Hentet 9. september 2022 fra
2. ↑  «Heinrich Gottlieb Köhler, Nøstetangen glassverk, Eremitage-pokalen – Nasjonalmuseet – Samlingen». *Nasjonalmuseet*. Besøkt 20. november 2021.
3. ↑  H. Krog Steffens: *Slægten Aall*, Kristiania 1908, side 161, fra et bryllup i 1793: «begynte den lange Skaalerække, og Pokalerne som endnu i de Dage opmuntrede Gjæsterne, gik saa flittigen omkring, at jeg blant Mandspersonerne var den eneste ædru i den hele Forsamling »

Eksterne lenker
---------------

* (en) Standing cups – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND
 |
**Murerpils** eller **murer'n** (*uttale: murærn*) er en folkelig betegnelse i Norge på brune 0,7 l ølflasker av glass som pr. 2022 er nesten gått ut av produksjon. En annen folkelig betegnelse på de store ølflaskene var «langpils».

Opprinnelsen er uttrykket *murer*, antakelig fra dansk, som betød 0,7 l bayerøl. Det het seg at bayerøl var «anbefalt av 400 norske murere», og var tidligere den mest solgte ølsorten. Uttrykket ble siden overført til helflaskene med pilsnerøl; murerpils er idag en mer utbredt betegnelse og uttrykket murer er mer knyttet til selve flaskestørrelsen.

Tidligere inneholdt en halvflaske øl 0,35 l, og en helflaske var på 0,7 l (så også for vin). Ølflaskene var brune og spesielt 0,7 l flasken var spesielt lange flasker av glass (som alle ølflasker).

På 1990-tallet fikk mureren konkurranse av 1,25 l-flasker i brun plast, som av enkelte omtales som *murerpils*. Tidlig på 2000-tallet var plastflaskene og boksøl i ferd med å utkonkurrere mureren, som tilsist gikk helt ut av produksjon. Mens mureren ble forsøkt erstattet av en større flaske, har småpilsen krympet noe, og er nå på 0,33 l. Vinflaskene har derimot vokst litt, og er på 0,75 l for helflasker og 0,375 l for halvflasker.[]

Selv om ingen av de gamle bryggeriene selger øl på murerflasker, er det noen mikrobryggerier som gjør det. For eksempel tilbyr Kinn Bryggeri flere øltyper i både 0,7/0,75 liters murerflasker og 0,35l halvflasker.

Referanser
----------

1. ↑  Kinn bryggeri: Murar

Kilder
------

* Lysere for mørkt øl
* Mange gleder i ølglasset[*død lenke*]
* Plastøl danker ut murer'n – Dagbladet Arkivert 13. september 2001 hos Wayback Machine.
**Martin Emanuel Philippson** (født 27. juni 1846 i Magdeburg, død 2. august 1916 i Berlin) var en tysk historiker.

Han var sønn av rabbineren Ludwig Philippson og bror av geografen Alfred Philippson. Etter å ha tatt Abitur i hjembyen studerte Philippson historie ved Universitetet i Bonn. Senere fortsatte han studiene ved Universitetet i Berlin, der han tok doktorgraden.

I 1871 ble han habilitert ved Universitetet i Bonn, 25 år gammel. Fire år senere ble han utnevnt til ekstraordinær professor. Han kunne imidlertid ikke få en fast lærestol (ordinariat), vel på grunn av sin jødiske tro. Av denne grunn aksepterte han i 1878 et professorat i historie ved Universitetet i Brussel. 

Nasjonalistiske kolleger ved universitetet la imidlertid ikke skjul på sin antityske og antijødiske holdning, og Philippson opplevde utfrysning og mobbing. Dette førte til at han i 1890 sa opp stillingen og la ned sine verv i Brussel for å vende tilbake til Tyskland. Der slo han seg ned i Berlin som selvstendig vitenskapelig forfatter.

I Berlin deltok Philippson også i grunnleggelsen av *Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaft des Judentums*. Senere ble han av Deutsch-Israelitische Gemeindebund valgt til å lede foreningen. Han ble også innvalgt i styret i Verband deutscher Juden.

Philippson var gift med Ida Ephraim (1855–1940). Hans grav befinner seg på Jüdischer Friedhof Berlin-Weißensee.

Publikasjoner
-------------

* *Der Grosse Kurfürst Friedrich Wilhelm von Brandenburg*. 3. bd. Berlin: Cronbach 1897 – 1903
* *Neueste Geschichte des jüdischen Volkes* (1907–1911)

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 11. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Sverige Sveriges flagg |
| Orientering |
|  Seire sammenlagt i Verdenscupen: 0
(én åttendeplass) |
| Verdenscupseire, enkeltløp: 1
(to pallplasseringer)  *Per 28. mai 2017* |
| Europamesterskap |
| Bronse | 2016 Tsjekkias flagg Jeseník | Lang |

**Martin Regborn** (født 12. desember 1992) er en svensk orienteringsløper som konkurrerer for den svenske orienteringsklubben Hagaby GoIF og det svenske landslaget.

Karriere
--------

Martin Regborn var en lovende orienteringsløper som junior. Hans beste plassering fra Junior-VM er 4.-plass på langdistanse i slovakiske Kosice i 2012. I samme mesterskap ble det 5.-plass på sprint og 7.-plass på langdistanse. Som senior slo Regborn for alvor gjennom i 2016. Under EM i orientering i tsjekkiske Jeseník ble han nummer tre på langdistansen, kun slått av sveitseren Daniel Hubmann og norske Magne Dæhli. Han ble nummer syv på sprinten under VM i Strömstad-Tanum. Regborn leverte ellers en stabil 2016-sesong, noe som førte til at han ble nummer åtte sammenlagt i Verdenscupen i orientering 2016. Fra og med 2017-sesongen er Martin Regborn en del av det svenske landslaget.

Regborn tok sin første verdenscupseier 27. mai 2017 da han gikk til topps på mellomdistansen under verdenscupåpningen i finlandske Lojo. Han vant sesongens andre verdenscupløp hele 29 sekunder foran nordmannen Olav Lundanes.

### Verdenscupseire

| Nr. | Dato | Sted | Distanse |
| --- | --- | --- | --- |
| **1.** | 2017-05-2727. mai 2017 | Finlands flagg Lojo | Mellomdistanse |

Referanser
----------

1. ↑  «Åtta nya namn i A-landslaget». Svensk Orientering. Arkivert fra originalen 28. oktober 2016. Besøkt 28. oktober 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Martin Regborn – International World Games Association Rediger på Wikidata

* (en) Martin Regborn – World of O Rediger på Wikidata
* «Martin Regborn» hos svenskorientering.se
* Løperens hjemmeside
En GrW 34
Bakstykket til en 80,7 mm Wurfgranat 34. Denne granaten ble en gang skutt ut fra en av Fjell festnings (Sotra utenfor Bergen) fastmonterte Grw 34-bombekastere, brukt til festningsforsvar.
**Schwere Granatwerfer 34** var en tysk bombekaster, utviklet før og satt i tjeneste under 2. verdenskrig. Bombekasteren hadde et kaliber på 80,7 mm. Granatene (*Wurfgranate 34*) veide 3,5 kilo, hvorav 0,553 kilo var sprengstoff. Totalt ble 73 972 000 *Wurfgranate 34*, og 71 630 bombekastere produsert. 1 bombekaster kostet 810 Reichmark å produsere. 

Grw 34 fikk raskt et rykte på seg for å være pålitelig, effektiv og nøyaktig. Dette kan dog like godt tilskrives de godt trente mannskapene, som bombekasteren. Bombekasteren veide 56,7 kg, hadde en maksimal rekkevidde på 2400 meter, og en skuddtakt på rundt 20 granater i minuttet. Utgangshastigheten for granaten var på 174 m/s.

En versjon for luftbårne styrker ble utviklet under betegnelsen «kurzer Granatwerfer 42», også kjent som «Stummelwerfer».

Se også
-------

* Bombekaster

Eksterne lenker
---------------

* German Infantry Mortars
* WW II German Infantry Anti-Tank Weapons

Litteratur
----------

* Gander, Terry and Chamberlain, Peter. *Weapons of the Third Reich: An Encyclopedic Survey of All Small Arms, Artillery and Special Weapons of the German Land Forces 1939-1945*. New York: Doubleday, 1979 ISBN 0-385-15090-3
***First Love*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Maurice Campbell.

Handling
--------

Den unge fabrikk-arbeideren Kathleen O'Donnell forelsker seg i Harry Stanton, en ambulanse-sjåfør som overbeviser henne om at han studerer medisin. Men han påstår at han er alt for fattig til å kjøpe alle bøkene han trenger. Kathleen elger å forlate barndomshjemmet hvor hun vokste opp etter at faren hennes, som er klar over Stantons virkelige karakter, forbyr Kathleen fra å invitere Stanton hjem til dem. Hun flytter til et pensjonat, og gir Harry en del av lønnen hennes - slik at han kan kjøpe skolebøker.

Donald Holliday, fabrikk-eieren, som innser dårskapen hennes - og er forelsket i henne selv - forsøker å advare henne om Stanton. Men hun misliker at han blandet seg inn i livet hennes, og hun begynner å arbeide ved en restaurant hvor hun blir fullstendig desillusjonert når Stanton tar med en annen ung kvinne for å spise middag. Som et resultat av alt dette blir Kathleen syk, og i løpet av rekonvalesensen oppdager hun virkelig Holidays hengivenhet.

Skuespillere
------------

* Constance Binney som Kathleen O'Donnell
* Warner Baxter som Donald Halliday
* George Webb som Harry Stanton
* Betty Schade som Yvette De Vonne
* George Hernandez som Tad O'Donnell
* Fanny Midgley som fru O'Donnell
* Edward Jobson som Peter Holliday

Referanser
----------

1. ↑  «First Love». *catalog.afi.com*. American Film Institute. Besøkt 18. januar 2023.
2. ↑  «First Love (1921) - Maurice Campbell | Synopsis, Characteristics, Moods, Themes and Related» **(engelsk)**. Besøkt 18. januar 2023 – via AllMovie.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *First Love* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *First Love* på AllMovie Rediger på Wikidata
**Muricansk**, også kjent som **murciano** eller **panocho**, er et språk som snakkes i det sørøstlige Spania. Språket er resultatet av en sammensmelting av språkene mozarabisk, katalansk og spansk.[]

Tekster på murciansk
--------------------

```
¿Pa qué quiés que vaya?
Pa esfisar quatro espigas arroyás y pegás a la terra?
Pa esfisar los sarmentos
ruinas y pansíos?
y'esnuas las cepas?,
sin un grano d'uva,
y ni tampoco, siquiá, sombra d'ella...
```

```
Pa esfisar er barranco?,
Pa esfisar la laera?, ai sin una matuja...
Pa esfisar que s'embisten, de pelás, las peñas!...
Anda tú, si quiés...
qu'a mí no me quea ni un soplo d'aliento,
ni una onza e forza,
ni l'enza d'esfisarme,
ni e que me menten, siquiá... la cosecha
```

```
Anda tú, si quiés,
que yo pué que nunca pise más la senda,
ni pué que la pase, si no es que d'entre quatro, ya moerto, me se llevan...
Anda tú, si quiés...
que no he d'ir, po mi busto, y si en crus me lo ruegas,
por esa sendica por ande se jueron,
y pa no golver nunca,
tantas cosas güenas...
esperansas, querencias y süores...
¡To se jue por ella!
Por esa sendica se jue aquel zagal que murió en la guerra...
Por esa sendica se jue l'alegría...
¡Por esa sendica vineron las penas!...
```

```
No te canses, que no me remuevo;
anda tú, si quiés,
y'éjame que doerma,
y'esfisar si es pa siempre!... ¡a ver si no m'espertara!

```
**Ahmed Abdul Rahman Al-Samawi** (født 1946 i Utuma i Jemen) var sentralbanksjef i Jemens sentralbank fra 1997 til 2010. Han er i dag medlem av Shurarådet.

Som utdanning har han en bachelorgrad (Bachelor of Arts) fra Alexandria University i Egypt, samt høyere studier fra Kuwait og Storbritannia. 

Før han ble sentralbanksjef har han bl.a. vært finansminister (1978–1980), leder for Statsministerens kontor (1980–1983), direktør for *Arab Monetary Fund* (1983–1985), styreleder og adm.dir. for *Yemen Bank for Reconstruction and Development* (1985–1990) og rådgiver for Presidentrådet (1991–1997). 

Han har skrevet flere bøker og artikler innen økonomifaget, og tre reisebøker.

Referanser
----------

1. ↑  Jemens sentralbank - *Decrees appointing new CBY governor, Shura member* Arkivert 4. november 2011 hos Wayback Machine. besøkt 19. januar 2012.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**?** | **Sentralbanksjef for Jemens sentralbank**(1997–2010) | Etterfølger:**Mohamed Awad Bin Humam** |
**Bulawayo** er den nest største byen i Zimbabwe etter hovedstaden Harare med en befolkning på 653 337 innbyggere per 2012. Den ligger i Matabeleland, 439 km sørvest for Harare. Bulawayo fikk bystatus i 1943, og har i likhet med Harare statusen *city*, hvilket gir tilsvarende status som en provins.

Navnet «Bulawayo» kommer fra ndebele–ordet *Kwabulawayo* som betyr «stedet for de forfulgte» eller «slakterstedet». Byen er også kjent som *kongenes by*, *skyene* eller *den blå*. Byen ligger på stedet til kraalen til Lobengula, ndebelenes konge, som først grunnla Bulawayo som en bosetning i 1871, rundt 15 km sørøst for dagens bykjerne. I 1881 flyttet kongen bosetningen lenger nord til et område som omtrent korresponderer med Bulawayos moderne nordlige drabantområder. Under matabele–krigen i 1893 fikk fremrykningen til de britiske styrkene kongen til å brenne sin hovedstad og flykte nordover. Styrkene okkuperte byen som ble erklært å være under styret til British South Africa Company den 4. november 1894. 

Under matabeleopprøret i 1896 ble Bulawayo beleiret av ndebele-styrker i flere måneder, og et laager ble etablert for å forsvare byen.

Bulawayo har historisk sett vært handelssenteret i Zimbabwe og er hjemmet til den nasjonale jernbanen i Zimbabwe på grunn av dens strategiske posisjon mellom Botswana, Sør-Afrika og Zambia. Dette oppmuntret byens utvikling som et betydelig industrielt senter. Byen inneholder fremdeles mye av det som er igjen av Zimbabwes tungindustri og matforedling. Den er også den nærmeste store byen til Hwange nasjonalpark og Victoriafallene. I tillegg ligger Matobo nasjonalpark i nærheten.

Uavhengighetskampen i Zimbabwe startet i Bulawayo og i dag er den også hjembyen for den sterkeste opposisjonen til Mugabe-administrasjonen. Byen er multikulturell med innbyggere som snakker minst tre språk. Det er også hjembyen til to store fotballag som er av to etniske grupper, *Highlanders* og *Zimbabwe Saints*. I tillegg ligger *Queens Sports Club* og *Bulawayo Athletic Club* her, to av tre baner i Zimbabwe hvor testkamper i cricket har blitt spilt.

Referanser
----------

1. ↑

Litteratur
----------

* Bridger, P. House, M. and others, 1973. *Encyclopaedia Rhodesia*, College Press, Salisbury, Rhodesia.

Eksterne lenker
---------------

* Kart over Bulawayo
* Liste over kolonibosettere og handelsmenn i Bulawayo, 1895
* Mer om dagens Bulawayo Arkivert 15. juni 2006 hos Wayback Machine.

| * v
* d
* r
Zimbabwes provinser |
| --- |
| 
* Bulawayo
* Harare
* Manicaland
* Mashonaland Central
* Mashonaland East
* Mashonaland West
* Masvingo
* Matabeleland North
* Matabeleland South
* Midlands

 | Zimbabwes flagg |
| ISO 3166-2:ZW |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Trond Jacob Markestad** (født 24. desember 1945) er en norsk lege og professor II i pediatri ved Universitetet i Bergen. Han er særlig kjent for sitt arbeid med krybbedød.

Markestad har arbeidet i USA og Canada, ved barneklinikken ved Haukeland sykehus og som kommuneoverlege i Vestre Toten kommune. Han er leder i Den norske legeforenings råd for legeetikk.

I 2012 ble Markestad utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden for sin innsats innen nyfødtmedisin. I 2015 fikk Markestad Meltzerprisen for forskningsformidling knyttet til krybbedød.

Referanser
----------

1. ↑  «Trond Markestad»[*død lenke*], Sykehuset Innlandet HF.
2. ↑  «Barnelivredderen», *Bergens Tidende*, 17. april 2009.
3. ↑  «- Je måtte bære hemmat»,  *Tidsskrift for Den norske legeforening*.
4. ↑  «St. Olavs Orden», kongehuset.no, 17. oktober 2012.
5. ↑  «Fikk verdens nyfødte til å sove på ryggen», artikkel fra NRK 10. mars 2015

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** ORCID
 |
**Trond Lien** (født 1. april 1965 i Oslo) er en norsk pianist. Han spiller også orgel og trekkspill. Han vokste opp i Hønefoss. Lien har vært kapellmester i husbandet til NRK-programmet *Beat for beat*. Bandet for øvrig består av gitarist Børge Pettersen Øverleir, saksofonist Frøydis Grorud, bassist Erik Højgaard Anti og trommeslager Ole Petter Hansen. 

Lien gikk på musikklinjen på Rud videregående skole. Han har også spilt trombone i Bærum Symfoniorkester. Siden 2002 har han hatt det musikalske ansvaret for TV-sendingene fra Momarkedet. Han spilte i over 15 år for Oslo Gospel Choir. Lien var med fra koret startet i 1988.

Trond Lien var kapellmester for Sissel Kyrkjebø og turnerte med henne.

Sammen med saksofonisten/fløytisten Frøydis Grorud har han en duo. De har gitt ut platen "Fra Hjerte Til Hjerte" i 2013. 

Lien har bl a spilt med artister som: Secret Garden, Peter Jöbak, Seal, Nile Rodgers (Chic), Randy Crawford, Joe Sample, Chris de Burg, Lionel Richie, Jennifer Hudson, Bonnie Tyler m. fl. []

Eksterne lenker
---------------

* (en) Trond Lien – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Trond Lien på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Trond Lien hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (en) Trond Lien på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Trond Lien på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* (no) nrk.no *Beat for Beat-bandet – Kapellmester og pianist Trond Lien*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Trond Mohn stiftelse,** (opprettet 22. desember 2004) tidligere **Bergens medisinske forskningsstiftelse,** er en norsk stiftelse til støtte for forskningsvirksomhet. 1. januar 2014 endret stiftelsen navn til **Bergens forskningsstiftelse,** og Frank Mohns Stiftelse ble samtidig fusjonert inn. 1. januar 2019 fikk den sitt nåværende navn.

Trond Mohn stiftelse er basert på donasjoner fra Trond Mohn, Marit Mohn og Frederik Mohn, og er den største allmennyttige stiftelsen som støtter forskning i Norge. Stiftelsen bidrar med finansiering av forskning på en rekke fagområder. Ved inngangen til 2019 utgjorde kapitalen i stiftelsen 2,7 milliarder kroner. I 2019 passerte stiftelsen én milliard kroner i tildelinger til forskning. Det er Universitetet i Bergen og Helse Bergen som har fått mest. I de senere årene[*når?*] har også forskningsinstitusjoner andre steder i Norge blitt inkludert, så lenge forskningen skjer i samarbeid med miljøer i Bergen. 

Stiftelsen har som allment formål å støtte forskning og forskningsfremmende tiltak ved Universitetet i Bergen og Helse Bergen HF. Stiftelsen kan også støtte forskning og forskningsfremmende tiltak ved andre institusjoner i Norge i samarbeid med institusjoner lokalisert i Bergen.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
* Stiftelsens vedtekter
* Film om Bergens forskningsstiftelse
* Milliardgave til forskning i Bergen
* Bergens konkurransefortrinn
* Millionstipend til UiB-forskere
* Samarbeidsavtale med UiB

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
***Egentlig*** er et norsk humorprogram som gikk på NRK fra 1993 til 2000. Programserien var en blanding av forhåndsinnspilte sketsjer og studiobaserte fremførelser for et publikum. Det ble harselert med det meste innen aktuell norsk politikk og samfunnstrender i den tid serien gikk. Politisk satire var fremtredende. Det var ingen sendinger i 1997 og 1999. 

Komikerne i serien var Minken Fosheim, Sigrid Huun, Trond Brænne, Åsleik Engmark, Rune Gokstad og Øystein Bache. Rune Andersen hadde også noen roller i serien samt Knut Nærum som hadde rollen som programleder for diverse innslag. I perioden 1998-2000 var også Rigmor Galtung med.

Serien inneholdt blant annet i 1996 programposten «Dette er framtiden» med Nærum som presantør. Av andre faste innslag kan en nevne «AS Norge».

Bak serien
----------

Tekstredaksjonen besto av flere forfattere, blant annet Peder Udnæs, Knut Nærum og Are Kalvø. Prosjektleder Guri Skavlan.

Referanser
----------

1. ↑  «Egentlig». *arkiv.nrk.no*. Besøkt 1. august 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Serien på NRK Nett-TV
«Ekko» har flere betydninger.
Theodor Kittelsens oljemaleri «*Ekko*» (1888). Legg merke til personifiseringen av ekkoet, gjenklangen eller tilbakekastingen av lyden, øverst i kløfta.
**Ekko** er et lydfenomen som oppstår når en lyd reflekteres og blir hørt på nytt. Normalt krever det en forsinkelse på minst 0,1 sekunder for at øret skal oppfatte fenomenet som et ekko, noe som en innebærer en reflekterende avstand på minst 17-18 meter. Lydens hastighet i luft varierer med trykk og temperatur, men er rundt 340 m/s ved 15 °C og normalt trykk ved havnivået. Et ekko blir sterkere om den reflekterende flaten er konkav.

Ekko som gjenklang, tilbakekasting eller tidsforskyvelse av lyd kan typisk opptre i en brønn, et stort rom eller fra en fjellside. Et ekte ekko er en enkelt refleksjon. Dersom lytteren blir truffet av mange ekko som glir over i hverandre, blir det kalt reverberasjon. Begge deler bidrar til at torden har en tendens til å rumle, og til tordenens lydbilde er forskjellig i for eksempel fjellet og i en storby med høyhus. Raskere ekko kan også oppfattes om lyden stusser gjentatte ganger mellom to flater på kortere avstand enn 17 meter, såkalt fladderekko eller klapperekko, noe som kan omfattes som ubehagelig. Det samme fenomenet kan oppleves ved mindre avstand, for eksempel de fleste steder innendørs, merkes refleksjonen av lyd som etterklang. Denne kan være svært sjenerende («dårlig akustikk»), ikke minst for blinde. Et tiltak for å redusere støy i eksempelvis barnehager er å bruke støydempende (lydabsorberende) materialer som reduserer etterklangen.

Ekko blir brukt i blant andre sonar, ekkokardiografi og ICMP.

Mytologi
--------

Ekko som begrep er avledet fra Ekho, (gresk ēkhē, Ηχώ, «lyd»)  en nymfe i gresk mytologi som ble straffet av Hera ved at stemmen ble tatt fra henne og hun kunne deretter bare tåpelig gjenta det siste andre sa.

Poesi
-----

I poetisk norsk er ekko også blitt kalt *dvergmål* og *atterljom* («gjenklang»).

Se også
-------

* Resonans, etterklang av en tone
* Ekkolokalisering
* Ekkolodd, apparat til havdybdemåling ved hjelp av lydbølger
* Ekkokardiografi
* Ekkokammer
* Speilbilde, den optiske motstykket

Referanser
----------

1. ↑  «Klirr»[*død lenke*], Filmordboka
2. ↑  «Prinsipper for planlegging for synshemmede». Arkivert fra originalen 8. mars 2012. Besøkt 18. desember 2010.
3. ↑  «For bråkete i barnehagene», NRK 8. juni 2009
4. ↑  Romakustikk og etterklang Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. (PDF), KOWI.
5. ↑  Echo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Cui Hu** (kinesisk: 崔護, pinyin: *Cuī Hù*) var en kinesisk dikter under Tang-dynastiet. Hans mest berømte dikt handler om hans skuffelse over ikke å få møte sin elskede etter å ha bestått embedsmannseksamenen i hovedstaden. 

Diktet heter «Skrift på veggen i en landsby sør for hovedstaden» (題都城南莊 (昔所見), og ble skrevet ca 796:

去年 今日 此门中，
qù nián / jīn rì / cǐ mén zhōng
人面 桃花 相映红。
rén miàn / táo huā / xiāng yìng hóng
人面 不知 何处去，
rén miàn / bù zhī / hé chù qù
桃花 依旧 笑春风。
táo huā / yī jiù / xiào chūn fēng。
En engelsk oversettelse:

 *Last year today at this doorway,*
 *A maiden face and peach blossoms were shining bright and gay.*
 *The face is here no more;*
 *While the peach blossoms in the spring wind is smiling as before.*
En annen engelsk oversettelse:

 *'Twas today, at this doorway, a year ago,*
 *Her face and peach-blows, redoubling, aglow.*
 *Her face is gone now, whereto unknown, yet*
 *Peach-blows beam on, as spring-winds flow.*
**Ekhinadene** (gresk: Ἐχινάδες νῆσοι) er en øygruppe som tilhører til De joniske øyer og ligger utenfor kysten av Akarnania i Hellas. 

Flere av øyene har blitt en del av fastlandet på grunn av avleiret slam fra elva Akheloos. Den antikke geografen Herodot skrev at halvparten av øyene allerede hadde blitt en del av fastlandet på hans tid, og Thukydid forventet at det samme ville skje med resten etter hvert, siden de lå så nær hverandre. Dette skjedde derimot aldri på grunn av at sjøen ble dypere nær disse øyene. 

Ekhinadene ble nevnt av Homer, som i Iliaden forteller at Meges, sønn av Fyleus ledet 40 skip til Troja fra Dulikhiom og de hellige øyene *Echinae*, som lå overfor Elis. (Hom. *Il.* ii. 625.). I Odysseen ble Dulikhiom (som kan være en av øyene i Ekhinadene) nevnt sammen med Same (Kefalonia), Zakynthos og Ithaka. I nyere tid mener derimot forskere at øyen Tafos er den samme som Meganissi øst for Lefkas, som er ganske langt nordvest for Ekhinadene.

Administrativt er Ekhinadene en del av prefekturet Kefalonia og Ithaka. Mange av øyene her er privateide.

Litteratur
----------

* Smith, William (1857): *Dictionary of Greek and Roman Geography*
* Talbert, Richard (2000): *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*, ISBN 0-691-03169-X, s. 54.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
En **peiling** er, i navigasjonssammenheng, «det å ta sikte på noe» – eller med andre ord det å finne retningen til noe ved hjelp av et kompass eller annet dertil egnet peileinstrument. Radar kan for eksempel brukes til å finne både peiling og avstand, eller en kan peile via et azimutspeil, som er montert på en gyrorepeater eller kompassrepeater. Begrepet benyttes helst i navigasjon, hvor man ofte peiler fastpunkter, som landtoninger (fjelltopper, daler, jernbaneknutepunkt etc.), fyrtårn eller mot andre fartøyer – det være seg fly eller båter. 

En peiling kan være relativ eller sann. Sistnevnte betyr at man benytter nord som referanse, og dermed har et fast punkt å navigere etter. En peiling kan dessuten være krysspeiling, eller en enkeltpeiling. En krysspeiling er en peiling som har minst to avlesninger, slik at man kan bestemme sin posisjon i forhold til to fastpunkter. Fastpunkter er objekter med kjent posisjon.

Litteratur
----------

* Hans L. Dragsnes og Norvald Kjerstad: *Navigasjon og navigasjonsmidler – fordypning i nautiske fag og fiskerifag* – Gyldendal yrkesopplæring 2000. ISBN 978-82-00-45040-5

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Pèire Vidal** (født ca. 1170, død etter 1205), var en sydfransk trubadur (oksitansk *trobador*), omtalt som en av sin tids største sangere. 

Alt som er kjent om Vidal kan leses av vidaen, skrevet femti år etter hans død, og to korte *razos*. Stort sett er det snakk om fiksjon basert på bruddstykker fra diktene hans og den eneste opplysningen det kan festes lit til er at han kom fra Toulouse og var sønn av en buntmaker.

Vidal levde et omflakkende liv. Formodentlig deltok han i unge år under det tredje korstoget. Han var trubadur ved hoffet til greve Ramon V av Toulouse fra rundt 1176 til han i 1190 forlot hoffet etter en krangel med greven. Deretter var han virksom ved hoffet til kong Alfons II av Aragon fram til kongens død i 1196, seinere var han ved hoffene til *vicomte* Ramon Geoffrey av Marseille, Bonifatius, markgreven av Monferrato og andre hoff. Fra 1205 forsvinner de historiske sporene etter Pèire Vidal. 

Drøyt femti av Vidals *cancós* og *sirventes* er bevart. For tolv av sangene er også melodien bevart, og de vitner om at det musikalske ryet hans var vel begrunnet. Poesien er munter og fantasifull, men også holdt i en kunstferdig og vanskelig versifikasjon. 

Vidal ble omtalt som en eksentrisk og ondskapsfull person. 

Sigmund Skard oversatte Vidals dikt «Ab l'alen tir vas me l'aire» til norsk som «Heimlengt til Provence». Det tyske middelalder-rockebandet In Extremo brukte Vidals oksitanske original av «Poc Vecem» på albumet *Mein rasend Herz* (2005).

Kilder
------

* Veronica M. Fraser: *The Songs of Peire Vidal: Translation and Commentary*, New York 2006. Peter Lang. ISBN 0820479225.
* Josèp Anglada (red.): *Les poésies de Peire Vidal*, Librairie Honoré Champion éditeur, (les classiques du moyen-âge) Paris1913.

Referanser og noter
-------------------

1. ↑  *«si fo de Tolosa, fils d'un pelissier»*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Peire Vidal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Rincón** er det eldste av de to tettstedene på den nederlandske øyen Bonaire. Per 25. april 2007 hadde landsbyen ca. 1 788 innbyggere. Fritt oversatt fra spansk betyr landsbyens navn *utpost*, som kanskje kommer av at den ligger nord på øyen i god avstand fra hovedstaden Kralendijk[].

Rincóns plassering er uvanlig for slike gamle landsbyer - oftest ligger disse ved kysten slik at de kan nås med skip. Denne landsbyen er derimot plassert i en dal litt inne på øyens nordside, usynlig fra sjøen og dermed på sikker avstand fra piratenes og stormaktenes herjinger. Stedet ble grunnlagt i det 16. århundre, blant annet av spanjoler, straffedømte og krigsfanger. I samme område ligger også Washington-Slagbaai National Park.

Da spanjolene forlot Bonaire, ble alle øyens innbyggere tatt med som slaver til andre eiendommer i Sør-Amerika. Senere overtok nederlenderne øyen, og brakte med seg slaver fra Afrika som blant annet ble satt i arbeid i saltutvinningen. Disse slavene ble forlagt i Rincón. Fremdeles var det rundt ti timers gange til nærmeste sted der salt ble utvunnet, og slavehyttene langs kysten ved saltutvinningsstedene vitner fremdeles om slavenes dårlige levevilkår – samtidig som de er minnesmerker over dem. 

Det er *Marsche Chikitu*, torgdag, hver lørdag, og en gang i måneden arrangeres et større marked. Dessuten har Rincón flere festivaler, blant annet den årlige Simadan (innhøstings-) festivalen, Dia di San Juan, Dia di Rincón (30. april) og Bari-festivalen.

Eksterne lenker
---------------

* Rincón på infobonaire.com
* Kart over Rincón

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Svelgtenner hos gullfisk
Svelgbein (cyan) hos en murene
**Svelgtenner** er tenner som sitter på svelgbeina i strupen hos mange fisker, blant annet murener, karpefisker, solabborer, ciklider, papegøyefisker og leppefisker. 

Svelgbeina er utviklet fra den femte gjellebuen med tilhørende muskler og sener og fungerer som et ekstra sett med kjever. Det er de samme genene som styrer dannelsen av både svelgtenner og vanlige tenner. Åpningen gjennom svelgbeina er ofte ganske liten, og mange fisker bruker svelgtennene til å male opp føden før den går videre. Karpefiskene har en hornplate i toppen av svelget, karpesteinen, som svelgtennene arbeider mot.

Murenene har lange, krumme svelgtenner. Når murenen fanger et bytte, skytes svelgbeina fram, tennene fester seg i byttet og byttet dras så inn i svelget når svelgbeina går tilbake.

Utformingen av svelgtennene varierer mye og er ofte viktig for å skille ulike fiskearter.

Litteratur
----------

* Gene S. Helfman, Bruce B. Collette, Douglas E. Facey og Brian W. Bowen (2009). *The Diversity of Fishes: Biology, Evolution, and Ecology* (2 utg.). Wiley-Blackwell. s. 122–124. ISBN 978-1-4051-2494-2. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
* Ragnar Frislid (oversetter) (1987). Arne Semb-Johansson, red. *Fisker*, bind 10 i serien *Verdens dyr*. Cappelen. ISBN 82-525-1918-0.  [originalens tittel *Fishes* i serien *World of Animals*, Equinox Ltd. Oxford, 1986]
* Gareth J. Fraser m.fl. (2009). «An ancient gene network is co-opted for teeth on old and new jaws». *PLoS Biology*. 7 (2): e1000031. ISSN 1545-7885. doi:10.1371/journal.pbio.1000031.

Se også
-------

* Fiskens anatomi
**Frigang** vil si at en som sitter i fengsel tillates å forlate fengselet å utføre et arbeid eller en oppgave. En innsatt kan ha frigang til enten jobb eller skole. En innsatt i fengsel kan få frigang etter å ha gjennomført 1/3 av den totale domslengden vedkommende soner, og kan maksimalt gå på frigang i 12 måneder. Frigang må ikke forveksles med prøveløslatelse, som man oppnår først etter å ha gjennomført 2/3 av domslengden. Straffegjennomføringsloven § 20 regulerer frigang. Vilkårene er nærmere regulert i forskriften til straffegjennomføringsloven og retningslinjene til straffegjennomføringsloven.

Referanser
----------

1. ↑  «Lov om gjennomføring av straff mv. (straffegjennomføringsloven) - Kapittel 3. Fengselsstraff, forvaring og strafferettslige særreaksjoner - Lovdata». *lovdata.no* **(norsk)**. Besøkt 13. mars 2018.
2. ↑  «Forskrift om straffegjennomføring - Lovdata». *lovdata.no* **(norsk)**. Besøkt 13. mars 2018.
3. ↑  «Retningslinjer til straffegjennomføringsloven - Kriminalomsorgen.no». *www.kriminalomsorgen.no* **(norsk)**. Besøkt 13. mars 2018.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Detalje fra altertavlen i Sankt Petri kirke, Malmø  Foto: Alf van Beem 
**Peiter Hartmann** var en tysk maler som virket i Danmark på begynnelsen av 1600-tallet. 

Han er sannsynligvis identisk med den Petter Harmand som i 1596 bisto maleren Peter de Meyer d.e. med utsmykningen av den store sal på Kronborg. I 1607 fikk han i oppdrag av Malmø by å male 11 kongeportrett fra Valdemar Atterdag til og med Christian IV. De er samtlige kroppstore halvfigurer malt på tre, og befinner seg i Malmø rådhus. Hartmanns forlegg var Kronborgtapetenes originalmalerier, de såkalte *kartoner*. Hartmann malte også høyalteret i Sankt Petri kirke, Malmø samt den morian i tre som ble fremstilt av Statius Otto i 1611 til vannkunsten på Stortorvet i Malmø. Hartmann stafferte også Malmøs våpen over Sønderport.

Referanser
----------

1. 1 2  Steffen Heiberg. «Peiter Hartmann». Kunstindeks Danmark. Besøkt 5. mars 2017.
2. ↑  Birgit Bender (16. desember 2011). «Pieter Hartman, målare». Besøkt 5. mars 2017.

Portal: Danmark
**Trond Myhre** (født 6. april 1958) er en norsk musiker, programleder og økonom.

Myhre er direktør for eventselskapet Trond & Trond som holder til i Oslo. Han er utdannet økonom og revisor og har blant annet jobbet som skatterevisor. Han har også vært økonomisjef og foreleser på Wang, Handelsakademiet og BI.

Han er mest kjent som pianisten i flere hundre programmer fra Rorbua i Tromsø i fjernsynsserien *Du skal høre mye* som han laget sammen med Tore Skoglund. Han har også vært utøvende musiker og programleder i radio- og tv-sendinger som *Fem og et flygel*, *Før ørene faller av* og *Stjerner i sikte*. Han var i mange år musikalsk makker med Jahn Teigen og medlem av showgruppen «tre små griser». Trond Myhre har vært artistsjef i NRK Fjernsyn.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Trond Myhre på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) Bjørn Steinar Meyer: *Et stort firma i event-bransjen*. Artikkel i Smaalenenes Avis 27. januar 2010
* (no) *Rorbu-pianisten foretrekker Pattaya: – Byen har fått et ufortjent rykte*. Artikkel i Pattaya Tidende 2. mai 2009
**Frieser** er en eldgammel hesterase som stammer fra den primitive europeiske skogshesten. Den avles hovedsakelig i Friesland på nordkysten av Nederland. På 1500- og 1600-tallet ble andalusiere krysset med etterkommere av denne eldgamle rasen, av oppdretterne som ønsket å avle frem en arbeidshest. I middelalderen ble frieseren brakt til andre deler av Europa, og brukt av riddere som krigshester. I dag gjør rasens stilige utseende, flotte bevegelser og store personlighet den populær som showhest, dressurhest og i kjørekonkurranser.

Kjennetegn
----------

Frieseren har lett gjenkjennelige trekk. Den er alltid svart og i prinsippet helt uten hvite avtegninger; på hopper kan en hvit stjerne i pannen unntaksvis godkjennes. Mankehøyden varierer fra 150 cm til 170 cm. Frieseren har en lang tykk man og hale, som ikke skal klippes. Den har et kraftig hovskjegg, og er kjent for å ha svarte, sterke og friske høver. Hodet er langt, og fint formet. Frieseren har en sterk rygg og en vakker, buet hals.

Den har et majestetisk ganglag med høy kneaksjon.Bevegelsesmønsteret gjør at den passer svært godt til de samlende bevegelsene som kreves i dressur. Disse hestene passer spesielt godt til kjøring, dressur, turridning og som showhest. Av temperament er frieseren rolig og liketil, noe som gjør at den er en god familiehest. Rasen har også gode og sterke ben.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Friesian Horse – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Friesian Horse – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
**Masuccio Salernitano** (ca. 1410 – 1475) var en italiensk forfatter.

Masuccio Salernitano levde på andre halvdel av 1400-tallet ved det fyrstehoffet til Aragóns krone i Napoli og er kjent som forfatter av *Il Novellino* (Napoli 1476, Milano 1483, Venezia 1484 og 1492), en samling 50 noveller. Novellene gir et livaktig, ofte vovet tidsbilde, og er derfor en viktig kilde om italiensk kunst, skikker og lokalhistorie på 1300- og 1400-tallet. Samlingen er dedisert Hippolyta av Aragonia.

Hver av novellene inneholder et forord hvor novellen dediseres til en berømt person, og med en epilog som forklarer historiens «moral». Historiene har en klar antiklerikal tendens som førte til at *Il Novellino* ble satt på den katolske kirkes ideks i 1557.

Den 33. novellen er historien om Mariotto og Giannozza, som Luigi da Porto (1485–1529) omarbeidet, først som *Giulietta e Romeo*, senere som *Historia novellamente ritrovata di due nobili amanti* («Nyskrevet historie om to adelige elskende»). Disse tre historiene, pluss en senere av Matteo Bandello og den engelske oversettelsen av Arthur Brooke til diktet *Tragicall Historye of Romeus and Juliet* (1562) ser ut til å ha vært kilden for Shakespeares berømte skuespill Romeo og Julie.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 118782533, besøkt 13. august 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   AlKindi, General Diamond Catalogue ID 103326[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   opac.vatlib.it, VcBA-ID 495/56189[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* *Novellino: Renaissancenovellen aus Neapel und dem Süden Italiens*. Berlin: Wagenbach, 2000. ISBN 3-8031-2384-4.
* *Damen und Dirnen: Erot. Novellen aus alter Zeit*. Gütersloh : Bertelsmann-[Lesering]; Stuttgart: Europäischer Buch- u. Phonoclub; Wien: Buchgemeinschaft Donauland, 1968. Hamburg: Kala Verl. 1963. (Av Masuccio: Die Hosen des heiligen Grypho, Der Einzugsmarsch, Der Mönch und die Jungfrau, Marchesa und der Mönch)

Eksterne lenker
---------------

* (de) Verk av og om Masuccio Salernitano i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
* (en) "Shakespeare in Love"—The Supressed Italian Connection [*sic*]
* (it) Kurzbiographie von Salernitano
* (it) *Il Novellino*, av Masuccio Salernitano

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** BNE **·** CiNii
 |
**Mastitt** er en bakteriell infeksjon i pattedyrs melkeproduserende organ. **Jurbetennelse** er et synonym hos storfe, men også sau i den perioden lammene blir ammet. Hos sau er det den hyppigst rapporterte sykdommen. I ammeperioden kan også kvinner utvikle mastitt.

Mastitt hos kyr
---------------

Glasset til venstre viser puss fra jur med mastitt forårsaket av E. coli. Vanlig kumelk til høyre. 
Tilstanden hos melkekyr oppdages ved at de blir unormalt urolige ved melking og hevelse (hardhet) oppstår i juret over spenen som er infisert. På et tidlig stadium kan man påvise mastitt ved at melken får en unormal søtsmak fra infisert spene. På et senere stadium vil man se slintre og klumper i melken. Det er mulig å behandle spenen som er infisert med direkte injeksjon av antibiotika i juret. Setter man penicillin-sprøyte etter hver melking i et par døgn vil tilstanden som regel gå over. Hvis ikke må man injisere antibiotika intravenøst. Hjelper ikke dette heller, vil den delen av juret som er infisert bli ødelagt og kuen vil slutte å produsere melk på spenen. Det er bra for tilstanden om man massererer juret godt før og etter melking og man sørger for at spenen er helt tømt for melk etter hver melking. Det kan også hjelpe å melke infisert spene mange ganger i løpet av døgnet.

Melk fra spene med mastitt må kastes. Ved antibiotikabehandling kan ikke melken selges før tilbakeholdstiden er over, denne informasjon kan finnes i Veterinærkatalogen. Ved å bruke smertestillende som NSAIDS så kan man gjøre det lettere å tømme juret for melk.

Mastitt hos sau
---------------

Mastitt hos søyer merkes ofte på at dyret blir halt på det bakbenet som er nærmere den infiserte jurhalvdelen. Søyen får feber og kjertelen blir varm og øm.

Komplikasjoner
--------------

Mastitt med koldbrann hos sau. Gule merker indikerer grensen for koldbrannen på juret.
Mastitt kan utvikle seg til koldbrann, noe som da oftest skyldest Staphylococcus aureus og gjerne i kombinasjon med et svekket immunforsvar, gjerne i forbindelse med fødsel.

Bakterier
---------

De vanligeste mastittbakteriene er blant annet S. aureus, E. coli, Pasteurella hemolytica samt andre stafylokokker og streptokokker.

Referanser
----------

1. ↑  Sauekontrollen og animalia.no «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 27. november 2009. Besøkt 29. desember 2007.
2. ↑  Mastitt-jurbetennelse[*død lenke*], Helsetjenesten for storfe, 11.11.2008
3. ↑  Mastitis in Ewes, Mastitis in Cattle, Merck Veterinary Manual

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mastitis in cows – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Et **Swan-Ganz kateter** er et kateter som føres inn i arteria pulmonalis, vanligvis via vena jugularis interna eller vena subclavia. Katetret er oppkalt etter oppfinnerne Jeremy Swan og William Ganz. Katetret føres inn i arteria pulmunalis ved en flyteteknikk hvor det blir blåst opp en ballong på tippen av katetret og det følger blodstrømmen gjennom høyre hjertehalvdel og inn i arteria pulmonalis. Katetret kan måle trykk i høyre atrie, høyre ventrikkel og i arteria pulmonalis. Når katetret står inne i en sidegren av arteria pulmonalis kan en midlertidig blåse opp ballongen slik at en stenger blodstrømmen gjennom segmentet, og måle et såkalt wedgetrykk. Wedgetrykket blir brukt som et mål på trykket i venstre atrie. Katetret kan også måle hjerteminuttvolum ved hjelp av en termodilusjonsteknikk. Det kan også måle blandetvenøs oksygenmetning. Katetret brukes i intesivavdelinger for invasiv kardiovaskulær overvåkning av sirkulatorisk ustabile pasienter.

Swan-ganz kateter i posisjon for å måle wedgetrykk.
**Mastotermitidae** er en gruppe (familie) av insekter som tilhører underordenen termitter. Familien omfatter bare én nålevende art, den australske *Mastotermes darwiniensis*, som er regnet for den mest primitive nålevende termitten.

Arter
-----

Arten *Mastotermes darwiniensis* lever i det nordlige Australia.

Mastotermitidae har bare én nålevende representant, men familien er kjent fra fossiler fra tertiær-tiden. Familien omfatter omfatter flere utdødde arter, hvorav noen er funnet i Sør-Amerika og Europa. Man kjenner til minst tre fossile slekter, og slekten *Mastotermes* omfatter også noen utdødde arter.

Levevis
-------

Den nåværende arten i familien skiller seg fra andre termitter ved at kolonien ikke har én enkelt dronning, men tallrike kjønnsmodne hunner som ikke skiller seg mye fra arbeiderne i utseende, og som legger egg. Et trekk de har felles med kakerlakker (som termittene er en undergruppe av), er at eggene legges i eggkapsler (oothek) med opptil 24 egg.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* **Ekte insekter** (Ectognatha)
	+ **Dicondylia**
		- **Vingede insekter** (Pterygota)
			* **Neoptera** («nyvinger»)
				+ Overorden **Dictyoptera**
					- Orden **Kakerlakker** (Blattodea)
						* Underorden Termitter (Isoptera)
							+ Familie Mastotermitidae
								- *Mastotermes darwiniensis*

Kilder
------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Mastotermitidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Mastotermitidae* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Mastotermitidae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Mastotermitidae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Mastotermitidae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

* Tree of Life: Mastotermitidae Med flotte bilder.
* Norsk Entomologisk forening
***Mastotermes darwiniensis*** er den eneste nåværende termittarten i familien Mastotermitidae og hører hjemme i det nordlige Australia.

Individer av denne arten er lysebrune, kraftige, 8–10 mm lange termitter. De vingede individene kan kjennes på at de har en anal-lobe (bakre lapp) på bakvingen, og på at føttene er fem-leddete. Soldatene har store, rødlige hoder med lange, svarte kjever. Reproduktive hunner ligner på arbeiderne, men er litt større og mørkere på farge. Arten har det til felles med kakerlakker at eggene legges i eggkapsler (oothek) med opptil 24 egg.

Denne arten danner store samfunn som kan ha flere millioner medlemmer. De bor i underjordiske bol og ganger i trær. Det er flere eggleggende dronninger i ett samfunn. De skiller seg ikke i så veldig stor grad fra arbeiderne når det gjelder utseende. Soldatene har store hoder med kraftige kjever, og skiller ut et brunt, giftig sekret fra munnhulen som driver bort inntrengere.

De spiser forskjellige plantedeler, og de er også fryktede skadedyr som kan forårsake ødeleggelser på bygninger og levende trær så vel som på materiell.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Mastotermes darwiniensis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Mastotermes darwiniensis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Mastotermes darwiniensis* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Mastotermes darwiniensis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Mastotermes darwiniensis* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Mastotermes darwiniensis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |