recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**AK-105** er en kortere karabinvariant av AK-74M, som igjen var basert på det opprinnelige designet til AK-47 og AK-74. AK-102, AK-104 og AK-105 er svært like med tanke på design, den eneste forskjellen ligger i kaliberet og korresponderende magasintype. AK-105 bruker 5,45 x 39 mm ammunisjon. AK-105 supplerer AKS-74U-karabiner i tjeneste i den russiske hæren. 

Sammenlignet med AK-74M, AK-101 og AK-103, som alle er rifler i full størrelse og med lignende design, har AK-102, AK-104 og AK-105 kortere løp som gjør dem til en mellomting mellom en ordinær rifle og den mer kompakte AKS-74U. Mens AK-10X-riflene har lengre løp, gasstempler i full lengde og solide, sidefoldende kolber av polymer, er AKS-74U kortere og har en skjelettkolbe.

Riflen er laget av en lett og støtsikker plasttype som erstatter treverket på de eldre modellene. Den nye plastrammen hindrer korrosjon og at våpenet blir slitt av været. Plastdelene gjør også våpenet betraktelig lettere enn sine forgjengere med trerammer. Magasinet er også lettere og mer slitesterkt enn de eldre typene, ettersom det er laget av forsterket glassfiber. Geværkolben er også laget av plast, noe som gjør den lettere, mer slitesterk, og den er hul, noe som gjør at det kan oppbevares en feltboks inni den.

Riflene i AK-10X-serien produseres av Izhmash-fabrikkene i Izjevsk i Russland.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 19. august 2010. Besøkt 5. august 2011.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 7. august 2011. Besøkt 5. august 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Izhmash Weapons Are Always Up-To-Date
* AK-105 på Modern Firearms Arkivert 19. august 2010 hos Wayback Machine.
*Sop de pedra* ('steinsuppe') fra Portugal.
Statue i Almeirim av munken som kokte suppe på en stein.
**Spikersuppe** kan være en tynn suppe kokt på enkle ingredienser, eller noe laget av «ingenting», slik som i eventyret om fanten som narrer en gjerrig kjerring til å «koke suppe på en spiker».

Eventyr om spikersupper er klassifisert som type 1548 (skjemteeventyr) i Aarne-Thompson-systemet. Det er kjent i flere ulike versjoner fra hele Europa. En eller flere vandrere møter en eller flere hjelpere som først er uvillige til å bidra, men som  etterhvert kommer med alle nødvendige ingredienser som skal til for å lage et godt måltid. I Norden og Nord-Europa blir det gjerne kokt suppe på en spiker, i Øst-Europa på en øks, og i Sør-Europa koker en gjerne på en stein. I en versjon fra Frankrike er de vandrerne tre soldater på vei hjem fra Napoleonskrigene, i en versjon fra Ungarn går en enkelt soldat gjennom flere prøvinger på hjemveien, og i russisk tradisjon bruker en soldat en øks til å lage kasja (en grøtaktig rett). I en portugisisk versjon er vandreren en munk som lager steinsuppe. En rett kalt steinsuppe, *sopte de pedra*, blir laget og servert i Portugal.

I Norge er eventyret særlig blitt kjent fra Nordahl Rolfsens *Lesebok for folkeskolen.* Dette eventyret stammer fra Värmland.

Bassenget på Eidsvolls plass i Oslo er kjent som «Spikersuppa» etter at det ble påkosta av Christiania Spigerverk.

Eksterne lenker
---------------

* «Koke suppe på #en spiker» etter Nils Gabriel Djurklou ved oaks.nvg.org
* Svigermors spikersuppe ved matoppskrift.no
* «Fanten og kjerringa]». *Lesebok for folkeskulen. B. 2*. Oslo: Dybwad. 1932. s. 83.  [ved Knut Liestøl]
* *Fanten og kjerringi : spelstykke*. Oslo: Norli. 1935.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
**Elbasan Arena**, tidligere kjent som **Ruzhdi Bizhuta**, er et flerbruksanlegg i Elbasan i Albania. Den fungerer som hjemmebane for fotballklubben KS Elbasani, som spiller i landets nest øverste divisjon, og for Albanias herrelandslag i fotball siden 2014. Elbasan Arena er ikke blant landets største stadionanlegg når det gjelder tilskuerantall, men er et av få som per 2018 som tilfredsstiller krav fra UEFA når det gjelder tilretteleggelse av internasjonale fotballkamper.

Elbasan Arena ble åpnet i 1967 under navnet *Ruzhdi Bizhuta stadion* oppkalt etter en av de mest kjente spillerne fra den lokale klubben KS Elbasani. I 2014 ble stadionanlegget oppgradert for å kunne arrangere internasjonale kamper etter at Qemal Stafa stadion mistet sin godkjenning og følgelig ble revet i 2016. Av oppgraderinger som ble gjennomført var blant annet nytt banedekke, ny flombelysning, nye tribuneseter og nye garderober. Elbasan Arena fikk sin første internasjonale kamp den 8. oktober 2014 med EM-kvalifiseringskampen i gruppe I mellom Albania og Danmark (1–1).

Referanser
----------

1. ↑  UEFA.com – UEFA Euro 2016, Qualifying round (Group I) Albania-Denmark 1-1 (Besøkt 3. juni 2018)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Elbasan Arena – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Elbasan Arena hos Footballtripper.com
* Elbasan Arena hos Soccerway.com
**Choguel Kokalla Maïga**, født 1958, er en malisk politiker som var fungerende statsminister i Mali fra 4. juni 2021 til 21. august 2022. Han er også president i det politiske partiet *Mouvement Patriotique pour le Renouveau* (Patriotisk bevegelse for fornyelse). Fra 2002 til 2007 var han industri- og handelsminister, og fra 2015 til 2016 var han minister for digital økonomi, informasjon og kommunikasjon. Etter statskuppet i mai 2021 der Assimi Goïta overtok makten som fungerende president ble Maïga utnevnt til fungerende statsminister.

Biografi
--------

Han er født i Tabango i Gao-regionen i det østlige Mali. Han er utdannet telekommunikasjonsingeniør og han er en nær venn av landets tidligere president Moussa Traoré. I februar 1997 ble han president i partiet *Mouvement Patriotique pour le Renouveau* og i 2002 stilte han som partiets presidentkandidat. Han oppnådde imidlertid bare 2,73% av stemmene i presidentvalgets første runde. Etter parlamentsvalget samme år ble han utnevnt til industri- og handelsminister i regjeringen til Ahmed Mohamed ag Hamani. Han satt i denne regjeringen fra 16. oktober 2002 til 28. april 2004 og fortsatte i samme stilling i regjeringen til Ousmane Issoufi Maïga fra 2. mai 2004 til 27. september 2007.

Maïga var Malis representant under WTOs matvarekonferanse i Hong Kong i desember 2005, og under debatten om den vestlige verdens subsidier av bomull og matvarer uttalte han at «(USA og EU) er som elefanter som slåss. Vi er som gresset under deres føtter.»

Maïga stilte ikke opp som kandidat under presidentvalget i 2007, men valgte igjen å støtte Mamadou Toumani Touré. Da Touré ble gjenvalgt ble Maïga utnevnt til direktør for landets telekommunikasjonsdirektorat fra januar 2008. Han hadde denne stillingen til han i januar 2015 ble utnevnt til minister for digital økonomi, informasjon og kommunikasjon.  Han ble avsatt 7. juli 2016. 

Den 28. mai 2021, noen dager etter statskuppet, kunngjorde oberst Assimi Goïta at statsministerposten skulle besettes av den partialliansen som Maïga deltok i, og dagen etter sa han at Maïga skulle bli statsminister.

Den 13. august 2022 fikk han slag og ble innlagt på sykehus. Den 21. august 2022 ble Abdoulaye Maïga innsatt som ny statsminister.

Referanser
----------

1. ↑  Malian Embassy to Japan Arkivert 2012-07-18 hos Archive.today.
2. ↑  «Anti-WTO Summit: 800 arrests at failed WTO meeting». 20. desember 2005. Arkivert fra originalen 20. juni 2010. Besøkt 7. juli 2022.
3. ↑  «"Mali : composition du nouveau gouvernement formé le 10 janvier"» **(fransk)**. Xinhua. 11. januar 2015.
4. ↑  «"Mali: une membre de l'ex-rébellion et huit nouveaux ministres au gouvernement"» **(fransk)**. Agence France-Presse. 8. juli 2016.
5. ↑  «"Mali : Assimi Goïta Président, Dr Choguel Maïga Premier ministre"» **(fransk)**. Afrik.com. 29. mai 2021.
6. ↑  «Mali:le Premier ministre Choguel Maïga hospitalisé – Jeune Afrique» **(fransk)**. JeuneAfrique.com. 13. august 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
Harald Dals monumentale «De eligerede mænd» ble malt 1949–1957. Det regnes som kunstnerens hovedverk og henger i Formannskapssalen i Oslo rådhus.  Foto: Jac Brun, 1957 / Nasjonalbibliotekets bildesamling 
**Harald Dal** (født 26. juni 1902 i Trondheim, død 4. juni 1972 på Nesodden) var en norsk kunstmaler. Etter en lengre utdannelse både i Norge og utlandet, debuterte han som maler på en utstilling i Kunstnerforbundet i Oslo i 1927.

Harald Dal virket vesentlig som landskapsmaler og portrettmaler. Han mottok en rekke stipender og priser, og foretok en rekke utenlandsreiser for å utvikle seg som kunstner. Han arbeidet langsomt og metodisk, og har derfor etterlatt seg en begrenset kunstnerisk produksjon. Han hadde et nært vennskap og samarbeid med Ingeborg Refling Hagen og hennes krets, og var en av kunstnerne som stod for utsmykningen av Stein skole i Nes på Hadeland, som nå er museum. Blant annet har han malt en scene fra de gamle norrøne sagaene i gangen på skolen.

Maleriet «De eligerede menn» regnes som Dals hovedverk. Bildet ble malt i perioden 1949-57 for opphenging i Oslo rådhus, og forestiller de tolv mennene som utgjorde det halvt folkevalgte organet i Christianias i tiden før formannskapslovene i 1837. Kunstnerens siste store oppgave ble utført for Det kongelige slott i Oslo i årene 1955-1960, og forestiller Kong Haakon den VIIs edsavleggelse. Dals maleri av Johan Falkberget fra 1954 ble i 1979 brukt som grunnlag for et frimerke i anledning Falkbergets 100-årsjubileum.

Forfatteren og kunsthistorikeren Øistein Parmann utga i 1975 en bok om Harald Dal i bokserien *Kunst og Kultur*.

Referanser
----------

1. 1 2   RKDartists, «Harald Dal», RKD kunstner-ID 19714[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Harald\_Dal, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID 1d8ea35e-1003-4599-9398-82529061f91c, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   rkd.nl, besøkt 22. august 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   RKDartists, RKD kunstner-ID 19714, besøkt 29. mai 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Om Harald Dal i Norsk biografisk leksikon (NBL

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** ULAN **·** KulturNav
 |

Portal: Kunst
En **encyklika** er et pavelig dokument. Ordet er av gresk opprinnelse, og kan best oversettes som «rundskriv» eller «sirkulær». Betegnelsen ble tidligere brukt om brev fra fyrster og høyere embetsmenn som ble spredt til så mange mennesker som mulig for å gjøre lover og forordninger kjent. I moderne tid brukes det utelukkende om slike dokumenter i Den katolske kirke.

Encyklikaene deles i to kategorier:

* *Encyklikale skriv*, som er det høyeste uttrykket for pavens universelle læreembete. Disse er normalt adressert til alle biskoper og troende i Den katolske kirke. I noen tilfeller er også «alle mennesker av god vilje» tilføyet, dersom det dreier seg om allmennmenneskelige temaer og ikke rent katolske læredokumenter.

* *Encyklikale brev* er adressert til en spesiell gruppe biskoper, normalt innenfor en nasjon eller region. De berører ikke de helt sentrale spørsmål, og har gjerne først og fremt lokal relevans.

Begge former for encyklikaer er undertegnet av paven personlig. De skrives nesten alltid på latin, med enkelte unntak, eksempelvis *Mit brennender Sorge* fra 1937 som ble skrevet på tysk, og Pius XIs *Non abbiamo bisogno* på italiensk fra 1931 som kritiserte den italienske fascisme. Encyklikaer får navn etter de første ordene i teksten. 

Encyklikaer sendes ut ved behov, og det varierer fra en pave til en annen hvor mange som kommer i løpet av et pontifikat; f.eks. utstedte Pius VIII bare én, mens Leo XII utstedte hele 29. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** BNE
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Venezuelas flagg Venezuela |
| Fekting: |
| OLs flagg OL |
| Gull | 2012 | London, Storbritannia |

**Rubén Dario Limardo Gascón**  (født 3. august 1985) er en venezuelansk fekter. Hans øvelse er kårde. Han fekter med venstre hånd.

I 2007 tok han gull individuelt ved Panamerikanske leker 2007, etter 11-10 over Andrés Carrillo i finalen, og sølv i lagkonkurransen. Ved Panamerikanske leker 2011 fikk han sølv individuelt og i lagkonkurransen. Den individuelle finalen tapte han 12-10 for Weston Kelsey fra USA.

Han tok gull under De olympiske leker i London i 2012. I finalen vant han 15-10 over Bartosz Piasecki og fikk gullmedalje. Han ledet 4-3 etter første periode og 12-6 etter andre periode. I tredje periode satte Limardo de to første støtene, deretter satte Piasecki 4 støt på rad, før Limardo satte inn det avgjørende støtet og vant kampen.

Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021 ble han utslått i andre runde i den individuelle konkurransen.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rubén Limardo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Rubén Limardo – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Rubén Limardo – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Rubén Limardo – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Rubén Limardo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Rubén Limardo – FIE Rediger på Wikidata
**Gunnar Wilhelmsen** (født 25. november 1956) er en norsk politiker (Ap), næringslivsleder og eiendomsutvikler. Han ble i oktober 2019 ordfører i Tromsø.

Wilhelmsen er født og oppvokst i Tromsø. Faren, Berner Wilhelmsen, drev butikk i Tromsø sentrum, mens moren jobbet bak disken i butikken og var husmor. Wilhelmsen har beskrevet det som et arbeiderhjem. Han vokste opp med tre søsken.

Gunnar bodde i Skolegata sine første leveår. Da han var 12 år gammel, flyttet familien til Østfold hvor han spilte aldersbestemt fotball for Båstad I.L. Da han var 14 år, flyttet familien tilbake til Tromsø, og Gunnar ble TIL-gutt.

Som 16-åring ble han far for første gang. Han har beskrevet det som "livets største opptur". Wilhelmsen har tre døtre fra sitt første ekteskap. Han er gift med Anne Marit Bjørnflaten.

Sammen med broren Knut Wilhelmsen begynte han å arbeide i butikken til faren i 16-årsalderen. Sammen med faren drev de på det meste elleve butikker i Nord-Norge. Etter hvert tok brødrene over driften fra faren, og har sammen bygd opp TRIKO Eiendom som driver med utvikling av eiendom i Nord-Norge.

Wilhelmsen har tidligere vært mangeårig styreleder for Tromsø IL og i Tromsø Internasjonale Filmfestival (TIFF). Han er æresmedlem i TIL for sin innsats for fotballen i Tromsø.

Referanser
----------

1. ↑   www.nordlys.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Ordførerkandidat Gunnar Wilhelmsen». Tromsø Arbeiderparti. Arkivert fra originalen 27. juni 2019. Besøkt 28.06.2019.
3. ↑  «Ordfører - Tromsø kommune». *www.tromso.kommune.no* **(norsk)**. 7. mars 2012. Arkivert fra originalen 23. oktober 2019. Besøkt 23. oktober 2019.
4. ↑  «Slik ble "Alle lamme alle" en leveregel for familien Wilhelmsen». Nordlys LAB. Arkivert fra originalen 27. juni 2019. Besøkt 28.06.2019.
5. 1 2  «Gunnar ble pappa som 16-åring». Nordlys. Besøkt 28.06.2019.
6. ↑  «TRIKO Eiendom | Utleie og salg av næringseiendom». *TRIKO Eiendom*. Besøkt 27. juni 2019.
7. ↑  «Stemmesankeren». NRK Troms. Besøkt 28. juni 2019.
**«Eg veit i himmerik ei borg»** er en salme, oversatt av Bernt Støylen, dels etter den tyske salmen «Ich weiss ein ewiges Himmelreich», dels etter H.C. Sthens danske oversettelse av den samme salmen: «Jeg veed et evigt Himmerig»

Salmen er skrevet som en samtale mellom Jesus Kristus og menigheten. Menigheten er en pilegrim som lengter etter å nå frem til det trygge himmelriket (vers 1-3). Jesus trøster med at han har frelst vandreren (vers 4-6) og menigheten svarer med bønn og takk til Jesus.

Historie
--------

Salmen er trolig diktet i Tyskland på 1500-tallet, med tone etter en verdslig melodi: «Ich weiss ein Schlösslein in Österreich». Den tyske teksten er kjent fra *Geistliches Gesangbuchlein*, trykt i Hamburg i 1612.

H.C. Sthen har i sin gjendiktning skrevet et nytt niende vers. Dessuten har teksten hans mer fullkomne rim.

Salmen ble mye brukt i Danmark og Norge på 1600-tallet. Thomas Kingo oppfører den som meloditilvisning for flere av salmene sine. Likevel tok han ikke med teksten i *Kingos salmebok*, noe som førte til at den etter hvert ble glemt. I *Landstads kirkesalmebog* ble den danske teksten tatt med i lett modernisert språk. Bernt Støylen skrev så en gjendiktning i 1905. I denne formen kom salmen med i kirkesalmebøkene, som kom ut på 1900-tallet.

I *Nynorsk salmebok* er den oppført under bolken for salmer andre søndag i advent. I *Norsk salmebok* er den oppført i kapitlet «Den kristne vona», og blir i dag kanskje fremfor alt brukt til Allehelgensdag.

*Lov Herren Katolsk salmebok* har med de tre første og de fire siste versene. Det er de syv versene som menigheten synger.

Melodien
--------

Melodien som blir anvendt i Norge, er ei folketone fra Hallingdal. Den opprinnelige tonen er «Es liegt ein Schlösslein in Österreich», en tone som vi finner igjen en variant av i koralboken som melodien til «Opp alle ting som Gud har gjort» (NoS 283)

Innspillinger (i utvalg)
------------------------

* Kinaforbundets misjonærsekstett. Arr.: Per Steenberg. Innspilt i Oslo i november 1947. Utgitt på 78-platen His Master's Voice A.L. 2938.
* KFUM-koret «SELA», Dir.: Dag Kristoffersen. Utgitt på 78-platen Musica A 3088 i 1952 og singlen RCA NA 1170.
* Gunnar Sandvold med Rolf Holger, orgel. Utgitt på EP-platen His Master's Voice 7EGN 43 i 1962.

Kilder
------

* Nilsson Skaar, Johannes (1879): *Norsk salmehistorie*
* Kristen sang og musikk: Runa forlag (1962)
De tre tillatte fargene
**Hovawart** er en hunderase i størrelse fra middels til stor med opprinnelse i Tyskland. Navnet betyr *gårdsvokter*, og er fra det mellomhøytyske uttrykket *hova* («hov/hoff», «gård» eller «gårdsplass». I moderne standard tysk: *Hof*) og *wart* («vokter» eller «vekter». I moderne standard tysk: «Wart»).

Utseende
--------

Hovawart er en middels stor hund. Hannene er 63–73 centimeter (25–29 ") og tisper 58–65 centimeter (23–26 ") på manken. Vekten er omtrent 30–50 kilogram (66–110 lb). De riktige fargebeskrivelsene er svart, svart og gull og blond.

Adferd
------

Sort hannhund og blond hovawart-tispe.
Hovawarter er en gode vakthunder, og de er noe reservert overfor fremmede. 
Hovawart er gode til søk og redning og sporings- og brukshundaktiviteter.

Historie
--------

Etter middelalderen begynte populariteten til rasen hovawart å avta. Nyere raser som tysk gjeterhund erstattet etter hvert hovawartene som vakt- og arbeidshund til rasen nesten hadde forsvunnet i begynnelsen av det tjuende århundre. Rundt 1915 bestemte en gruppe entusiaster seg for å prøve å redde rasen. Lederen for gruppen var zoologen Kurt Friedrich K. Istednig. Gruppen startet med å lete etter hunder på gårdene i Schwarzwald-regionen. Videre startet de et avlsprogram, hvor de krysset hundene de fant med med kuvasz, newfoundlandshund, tysk gjeterhund, leonberger, en berner sennenhund og afrikansk jakthund. Etter mye arbeid ble gruppen belønnet i 1922 da det første hovawart-kullet ble lagt inn i det tyske avlsregisteret. Entusiastene fortsatte sitt arbeid, og i 1937 anerkjente den tyske kennelklubben offisielt hovawart som en egen rase. Alt arbeidet gikk nesten til spille da andre verdenskrig utbrøt. På grunn av rasens personlighetstrekk ble mange hovawarter brukt i den tyske krigsinnsatsen, og døde som følge av dette. I 1945 var det bare noen få individer igjen, og det ble igjen et fokus på å repopulere rasen. I 1964 anerkjente den tyske kennelklubben hovawart som landets syvende største arbeidshund.[]

Se også
-------

* Hundeportal
* Liste over hunderaser

Referanser
----------

1. ↑  FCI Breed Standard
2. ↑  «Hovawart breed introduction». The Hovawart Club of Great Britain. Besøkt 30. april 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Hovawart i Open Directory Project

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin **·** LCCN **·** NKC
 |
**Carl Hugo Lagercrantz** (fødd 18. april 1945) er en svensk barnelege. Han er professor emeritus i barnesykdommer ved Karolinska Institutet og har vært sjefredaktør for *Acta Paediatrica* siden 2005. Han har tidligere vært medlem av Nobelforsamlingen ved Karolinska Institutet og Karolinska Institutets Nobelkommitté. Fra 1989 til 2004 var han sjef for nyfødtklinikken ved Karolinska Universitetssjukhuset. Han tok sin doktorgrad i 1971 ved Karolinska Institutet med avhandlingen *Isolation and characterization of sympathetic nerve trunk vesicles* og har også skrevet flere populærvitenskapelige bøker, bl.a. *I barnets hjärna*. Han tilhører adelsslekten Lagercrantz og er etterkommer av Sveriges tidligere finansminister Gustaf Lagercrantz. I 2014 fikk han Nils Rosén von Rosenstein-prisen.

Referanser
----------

1. ↑   BnFs generelle katalog, catalogue.bnf.fr, besøkt 26. mars 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   *Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase*, NKC-identifikator mub20191032806, Wikidata Q13550863,
3. ↑  Hugo Lagercrantz, Karolinska Institutet
4. ↑
5. ↑  Barnet i fokus på Rudbeckdagen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii
 |
***Metal Gear Rising: Revengeance*** er at hack and slash-spill fra 2013 utviklet av PlatinumGames. Det er et spin-off spill i *Metal Gear*-serien.

Handling
--------

Spillerne skal ta kontrollen over Raiden, en katana-svingende cyborg som var en tidligere liberiansk barnesoldat før han ble forvandlet til en cyborg. Begivenhetene til Metal Gear Rising finner sted i 2018, fire år etter hendelsene i Metal Gear Solid 4: Guns of the Patriots. En rekke private militære selskaper (PMC) har splittet opp i en rekke fraksjoner. Nå arbeider Raiden for PMC Maverick Security Consulting Inc. Raiden støttes av sine Maverick-kolleger, den russiske Boris Popov, militær-rådgiver Kevin Washington, dataspesialist Courtney Collins og kybernetikk-ekspert Wilhelm Voight. Sunny Emmerich er et vidunderbarn og venn av Raiden, som arbeider for Solis Space & Aeronautics.

PMC Desperado Enforcement LLC. er spillets viktigste antagonist. De nskter å destabilisere fredelige nasjoner og holde konflikten opp, slik at de kan tjene mest mulig penger på krigsøkonomien. Raiden blir også nødt til å infiltrere utbryter-staten Abkhasia etter å ha fått vite at Desperado leder et militærkupp der. Han planlegger å fange Andrey Dolzaev, en tsjetsjensk ekstremist som leder disse styrkene, for å tvinge Desperado til å avslutte oppdraget deres. Men Dolzaev begår heller selvmord ved å sprenge en oljetank han står på.

Referanser
----------

1. ↑   Humble Store[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Dyer, Mitch (19. februar 2013). «Metal Gear Rising: Revengeance Review». *IGN* **(engelsk)**. Besøkt 19. august 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (ja) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Metal Gear Rising: Revengeance – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) *Metal Gear Rising: Revengeance* på Steam Rediger på Wikidata

* (en) *Metal Gear Rising: Revengeance* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Metal Gear Rising: Revengeance* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Metal Gear Rising: Revengeance* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Metal Gear Rising: Revengeance* på OpenCritic Rediger på Wikidata

* (en) *Metal Gear Rising: Revengeance* på Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

* (en) *Metal Gear Rising: Revengeance* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Metal Gear Rising: Revengeance* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *Metal Gear Rising: Revengeance* hos GameSpot Rediger på Wikidata

* (en) *Metal Gear Rising: Revengeance* hos IGN Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
***Pseudophytobius*** er en slekt av små, runde, mer eller mindre skjellkledte snutebiller.

Utseende
--------

Små (ofte 2 – 3 mm), sterkt hvelvede, ofte nærmest kulerunde biller. Kroppen, særlig undersiden, er høyt hvelvet. Grunnfargen er mørkebrun eller svart, men denne er ofte nesten helt dekket av lyse skjell, særlig på undersiden. De mangler påfallende, oppstående hår. Hodet er temmelig lite, fasettøynene er store, men flate, snuten er lang, slank og krum. Normalt peker denne nedover eller bakover, og den kan foldes inn i en fure mellom framhoftene. Antennene er knebøyde, ganske slanke med en markert kølle, og sitter festet på snuten i den ytre halvdelen. Brystskjoldet (pronotum) er mye smalere enn dekkvingene, fremst med en markert "krage", sidene er rundede. Det har ofte et par lave knøler på sidene og er sterkt punktert, men punkteringen er ofte mer eller mindre dekket av lyse skjell. Dekkvingene har markerte skuldre og tydelige punktrekker. Overflaten er gjerne ujevn med lave knøler eller grunne fordypninger. På sidene er dekkvingene bøyd ned slik at de dekker deler av dyrets sider. Beina er forholdsvis korte, og kan foldes tett inntil kroppen.

Levevis
-------

Småsnutebillene lever for det meste på ulike slags urter og småbusker. Larvene utvikler seg vanligvis i modnende frø i belger, frøkapsler eller lignende, eller i blomster. 

Om småsnutebillene blir forstyrret, folder de beina og snuten inntil kroppen og lar seg falle til bakken. De er da vanskelige å skille fra små frø eller sandkorn. Artene i denne gruppen kan gjøre lange hopp.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
				+ Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
					- Underfamilien **småsnutebiller, Ceutorhynchinae** Gistel, 1856
						* Stammen **Hypurini** Schultze, 1902 – ikke i Norge
							+ Slekten ***Pseudophytobius*** Desbrochers des Loges, 1884 - 12 arter
								- *Pseudophytobius acalloides* Fairmaire, 1857
								- *Pseudophytobius antoinei* Hustache, 1923
								- *Pseudophytobius continuatus* Desbrochers des Loges, 1895-96
								- *Pseudophytobius glaucii* Chevrolat, 1859
								- *Pseudophytobius guedeli* Hustache, 1946
								- *Pseudophytobius podagricus* Schultze, 1900
								- *Pseudophytobius rumicum* Peyerimhoff, 1919
								- *Pseudophytobius salicorniae* Hustache, 1930
								- *Pseudophytobius saltator* Desbrochers des Loges, 1884
								- *Pseudophytobius sphaeroides* Pic, 1896
								- *Pseudophytobius temperei* Wagner, 1937
								- *Pseudophytobius veronicae* Frivaldsky, 1884

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 16. oktober 2020. Besøkt 16. oktober 2020.

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Erkeprest** eller **erkepresbyter** er en kirkelig tittel som i middelalderen betegnet en av de høyere kanniker ved et domkapittel, og ved enkelte domkirker fungerte som kapitlets formann og biskopens stedfortreder. Erkeprester, hvis innflytelse var stor i middelalderen, er i dag en ærestittel i den katolske og ortodokse kirke. I den ortodokse kirke er dessuten erkeprest den høyeste rang en gift prest kan oppnå.

Opprinnelig var erkepresten den eldste presbyter (presten) ved en katolsk kirke, den som hadde overoppsyn med gudstjenesten og prestenes vandel. Tittelen nevnes ikke i statuttene, men så vidt man vet var erkepresten en slags formann i kapitlet. Selve betegnelsen tyder hen på patronatsretten for domkirken – det vil si, hvis det har ligget
noe sogn til domkirken, noe som ikke er usannsynlig.

Erkeprester ved Romas fire patriarkalbasilikaer
-----------------------------------------------

* San Giovanni in Laterano – Angelo De Donatis (fra 2017)
* Santa Maria Maggiore – Stanisław Ryłko (fra 2016)
* San Paolo fuori le Mura – James Michael Harvey (fra 2012)
* San Pietro in Vaticano – Angelo Comastri (fra 2006)

Se også
-------

* Erkebiskop
* Biskop
* Kardinal
* Kannik
* Domprost
* Prost
* Sogneprest
* Kapellan

Litteratur
----------

* Amanieu, A. (1935). «Archiprêtre», i: *Dictionnaire de Droit Canonique*. Coll. 1004–26.

Referanser
----------

1. ↑  Per Bjørn Halvorsen (2019) «erkeprest» i Store norske leksikon på snl.no. Hentet 10. august 2022 fra
2. ↑  Einar Aas (2016) *Oslo katedralskoles historie 1153–1800*. Stiftelsen Oslo katedralskole, Oslo 2016. ISBN 978-82-992654-7-8 (e-bok)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Archpriests – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND
 |
Tarhana
**Tarhana** er en tradisjonell rett som er utbredt i Tyrkia og andre land i Midtøsten. Tarhana består av en blanding av korn og surmelk som får gjære og som deretter tørkes for lagring. Tarhana konsumeres vanligvis som suppe ved at den bløtes og kokes i vann eller melk og tilsettes grønnsaker og urter. Tarhana kan lagres som små kaker eller klumper over lang tid uten kjøling og uten at melkeproteinet går tapt. I dag finnes tarhana i handelen som suppeposer eller blokker.

Tyrkisk tarhana inneholder knust hvete, yoghurt, grønnsaker (f.eks. paprika og hvitløk) og krydder (f.eks. mynte). Den greske *trahana* inneholder bare hvete og surmelk. På Kypros regnes tarhana som en nasjonalrett, og krydres gjerne med laurbærblad, timian og fennikelfrø. Den spises som suppe tilsatt kraft eller vann, eller oppbløtt i melk som en slags frokostblanding.

Tarhana er svært lik noen varianter av kishk.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas **·** TasteAtlas
 |
**Lars Onsager-arkivet** ved NTNU Universitetsbiblioteket inneholder Lars Onsagers samlede arbeidsnotater, bilder, illustrasjoner og forskningsresultater. Arkivet oppbevares ved NTNU UB Dorabiblioteket. Det er åpent for alle som er interessert i Lars Onsagers arbeider, og det meste av hans arbeider kan brukes fritt innen forskning og undervisning.

Etter Lars Onsagers bortgang donerte familien hans vitenskapelige arbeider, æresbevisninger og noen av hans eiendeler til NTH (fra 1996 integrert i NTNU) som hans Alma mater. De mente NTH ville være den institusjonen som best kunne ivareta hans ettermæle. 

Lars Onsagers nobelprisdiplom, diplom for "The National Medal of Science" fra USAs president, andre æresbevisninger og hans skrivebord er utstilt i Stenstadvoldrommet på Lerchendal gård, hvor NTNU holder sine offisielle mottagelser.

Lars Onsager startet sin vitenskapelige karriere som kjemistudent ved NTH, og tok sin grad som sivilingeniør i fysikk der i 1925. Han fortsatte å forske både i kjemi og fysikk, og hans mange og nøyaktige resultater skyldtes ofte hans helt spesielle evner innen matematisk analyse. Dette gjorde at han før 1968 gjentatte ganger var innstilt til Nobelprisen både i kjemi og i fysikk.

Eksterne lenker
---------------

* Onsagerarkivet
* Lars Onsagers professorat og Lars Onsager-forelesningen
***Amphimallon fallenii*** er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Denne billen lever på planterøtter, og flyr om dagen, til forskjell fra de fleste andre oldenborrer. Arten skal være funnet i Norge (Silfverberg 1992), men det er uklart om dette er korrekt.

Utseende
--------

Em middelsstor (12-17 millimeter), bred, gulbrun bille, kroppen med lange, gulaktige, oppstående hår. Arten ligner en mindre utgave av *Melolontha*-artene, men kjennes lett på den fine, lange hårkledningen. Den er ganske lik på sankthansoldenborren og kan bare skilles fra denne på enkelte morfologiske detlajer. Antennene har lange blader (lameller) hos hannen, kortere hos hunnen, som hos andre oldenborrer. Hodet er kort og bredt. Fasettøynene er middels store. Pronotum er noe bredere enn langt, med buede sidekanter, fint og ganske spredt punktert. Dekkvingene er hvelvede med tre lengderibber som er utydelige i den bakerste delen, og dekker ikke hele bakkroppen. Beina er forholdsvis lange, fram-leggene litt utvidete med en tann ved spissen.

Levevis
-------

Denne arten finnes på enger og heder. Larvene lever i jorden av planterøtter, og kan lokalt gjøre noe skade i plener, planteskoler og skogplantinger. De bruker to år på utviklingen. De voksne billene er aktive om dagen, slik skiller de seg fra den beslektede sankthansoldenborren (*Amphimallon solstitiale*) som er kvelds- og nattaktiv.

Utbredelse
----------

Systematisk plassering
----------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
					- Slekten *Amphimallon* Berthold, 1827
						* *Amphimallon fallenii* (Gyllenhal, 1817)

Kilder
------

* Rössner, E. og F.-T. Krell 2009. Identität und taxonomischer Status von *Amphimallon ochraceum* (Knoch, 1801) und *A. fallenii* (Gyllenhal, 1817) sowie weiterer mit *A. solstitiale* (Linnaeus, 1758) verwandter Taxa. (Coleoptera: Scarabaeoidea: Melolonthinae). Vernate 27: 221-261. [*død lenke*]
* Silfverberg, H. 1992. *Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae* (Liste over Nordens biller). Helsinki.
* Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av arten:
* (en) *Amphimallon fallenii* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Amphimallon fallenii* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Amphimallon fallenii* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Amphimallon fallenii* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* *Amphimallon fallenii* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Thomas Banke** (født 3. desember 1981 i Fredericia) er en dansk politiker, som fra 2010 til 2013 var borgermester i Fredericia kommune, valgt for Venstre. Banke er tidligere leder for Venstres Ungdom (VU) og har vært medlem av byrådet i Fredericia siden 2005.

I desember 2012 ble det kjent at Banke hadde brukt kommunens konto til private innkjøp. Et samlet byråd krevde at Banke trakk seg, men Banke nektet. 9. januar 2013 ble han ekskludert fra Venstre av partiets øvrige byrådsmedlemmer. Senere samme dag ble byrådsmedlemmene som kastet Banke ut av partiet selv ekskludert av partiledelsen i Fredericia.

Banke har siden 2003 studert statsvitenskap ved Syddansk Universitet.

Politisk karriere
-----------------

Thomas Banke ble valgt til byrådet i Fredericia i 2005 med 362 stemmer. Underveis i perioden blev han blant annet viseborgermester. To år senere ble han valgt som leder på VUs landsmøte og gjenvalgt i 2008.

Thomas Banke var ved kommunalvalget i 2009 Venstres borgermesterkandidat i Fredericia kommune. Etter en valgseierr over den sittende sosialdemokratiske borgermester Uffe Steiner Jensen, ble Banke den første borgerlige borgermester i Fredericia siden 1918,.

Kontroverser
------------

Thomas Banke havnet i en voldsom mediestorm da han i 2007 fortalte i Ekstra Bladet at han selv i sine unge år har prøvd forskjellige typer narkotika, blant annet kokain. Han vakte senere oppsikt da han i mars 2008 erklærte seg som tilhenger av legalisering av hasj.

Høsten 2012 erkjente Thomas Banke at han hadde brukt store mengder morfin i forbindelse med en tannbehandling.

Referanser
----------

1. ↑  
«Borgmester Thomas Banke» **(dansk)**. Danske Kommuner / Borgmesterfakta. Besøkt 23. mars 2019.
2. ↑  Nina Hanghøj (14. desember 2012): Økonomisk rod i Bankes regnskab[*død lenke*]. *Fredericia Dagblad*
3. ↑  Mads Mostrup Jensen (9. januar 2012): Banke ryger ud af Venstre - og måske ind igen. *Berlingske Tidende*
4. ↑  9. januar 2013: Fire Venstre-medlemmer blev ekskluderet Arkivert 30. januar 2013 hos Wayback Machine.. *Fredericia Dagblad*
5. ↑  Fredericias historie: Borgmester i Fredericia
6. ↑  "VU-formand har taget stoffer" Arkivert 4. mars 2021 hos Wayback Machine. Ritzaus Bureau, 13. august 2007
7. ↑  "VU vil have fri hash" Arkivert 6. februar 2008 hos Wayback Machine. Modkraft.dk, 11. mars 2008
8. ↑  "Venstres Ungdom taler for fri hash" Arkivert 14. april 2008 hos Wayback Machine. jp.dk, 11. mars 2008
9. ↑  Kort biografi over Thomas Banke[*død lenke*] i Vejle Amts Folkeblad

Eksterne lenker
---------------

* (en) Thomas Banke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Thomas Bankes hjemmeside

Portal: Danmark
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

En Boeing 747 fra CAAC fotografert i 1986  Foto: Rolf Wallner 
**Det kinesiske luftfartstilsynet** (kinesisk: 民用航空局 中国, hanyu pinyin: *Zhōngguó Mínyòng Hángkōng Jú*) er tilsynsmyndigheten for sivil luftfart i Folkerepublikken Kina. Den er underlagt det kinesiske samferdselsdepartementet, og har hovedsete i bydistriktet Dongcheng i Beijing.

Mellom 1949 og 1987 var Det kinesiske luftfartstilsynet også et flyselskap, med både innenriks- og utenriksruter. Men i 1987 ble selskapet delt opp i seks nye selskaper: Air China, China Eastern Airlines, China Southern Airlines, China Northwest Airlines, China Northern Airlines og China Southwest Airlines.

Det kinesiske luftfartstilsynet fløy blant annet:

* IL-62
* Tupolev Tu-154
* Boeing 747-SP

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**John Smith Flett** (født 26. juni 1869 i Kirkwall på Orknøyene, død 26. januar 1947 i Ashdon, Essex) var en skotsk geolog.

Flett studerte fra 1886 humaniora, naturvitenskap og medisin ved Universitetet i Edinburgh og ble uteksaminert som kirurg i 1894. Etter i en kort periode å ha virket som lege ble han assistent til geologen James Geikie ved forannevnte universitet og deretter foredragholder i petrologi. Fletts undersøkelser av "gammel rød sandsteins"-formasjonen på Orknøyene, om dets stratigrafi og dets basiske ganger, var hans første betydningsfulle forskning, som han tok doktorgraden på i Edinburgh i 1900 og samme år ble innvalgt i Royal Society of Edinburgh.

I 1901 trådte han inn i Geological Survey of Great Britain og fikk dermed en omfattende kjennskap til den britiske grunnfjellet. Sammen med Tempest Anderson studerte han den vulkanske aktiviteten på Montagne Pelée og Soufrière i Vestindia. I 1911 ble han assistent til direktøren for Geological Survey of Scotland. Han ble tildelt Bigsbymedaljen i 1909 og Wollastonmedaljen i 1935, innvalgt som medlem av Royal Society i 1913 og som korresponderende medlem av Geologiska Föreningen i Stockholm i 1931.

Blant hans skrifter kan nevnes *James Geikie: the Man and the Geologist* (medvirkning, 1917) og *The First Hundred Years of the Geological Survey of Great Britain, 1835-1935* (1937).

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7   Oxford Dictionary of National Biography, Oxford Biography Index Number 33178[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som John Flett (geologist), SNAC Ark-ID w6bp9sn8, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5   Who's Who, Who's Who UK-ID U225465[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Who's Who UK-ID U164211[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Find a Grave, Find a Grave 189571282[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   www.geolsoc.org.uk, besøkt 21. desember 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Om John Smith Flett[*død lenke*] (på engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Gazetteer for Scotland **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** CiNii
 |
Ytre kjønnsorganer hos en voksen kvinne (*vulva*) og mann (*penis*). Begge modellene har barbert bort kjønnshåret.
**Kjønnsorganer** er de deler av en organisme som inngår i forplantning. De er spesialiserte organer eller organsystemer for kjønnet formering. Både planter og dyr kan ha spesialiserte forplantningsorganer. Et annet ord er *genitalia* som et fellesnavn for mannlige og kvinnelige ytre forplantningsorganer for alle pattedyrartene. For menneskene som sosialt vesen har de fleste kulturer hatt sterke restriksjoner på å vise disse fram offentlig. Unntak finnes fortsatt, blant annet i Afrika.

I dyreverdenen forøvrig varierer det sterkt. Hvalene viser trolig ikke genitalia utenom paringssesongen, mens en del apearter har sterkt avvikende farge spesielt rundt hunnenes genitalia.

Dyrs kjønnsorganer
------------------

Hos dyr er disse organene oftest utformet ulikt hos hanner og hunner, ofte slik at overføring av spermier fra hannen til hunnen skjer ved at hannens reproduksjonsorgan føres inn i hunnens reproduksjonsorgan, hvoretter spermiene deponeres inne i hunnen. De fleste dyr som har indre befruktning, har ytre kjønnsorganer, men ikke alle; hos majoriteten av fugler skjer forplantningen ved at spermier overføres fra hannens kloakkåpning til hunnens kloakkåpning.

Pattedyrs kjønnsorganer
-----------------------

Forplantningsorganer består hos hunner av pattedyr av tre hoveddeler: 1) eggstokker (ovarier) som danner egg, 2) livmor (uterus) der forsterutviklingen foregår og 3) skjede (vagina) som er et mottaksapparat for spermier. Hos hanner av pattedyr består forplantningsorganene oftest hovedsakelig av 1) to testikler som produserer spermier, 2) prostata som produserer sædvæske og 3) penis som fungerer som leveringsapparat for spermier.

Kjønnsorganene brukes også til urinering. Hos hannindivider tjener åpningen på penis til både sæduttømming og urinering, mens hunnindivider har en særskilt urinåpning som befinner seg mellom klitoris og vagina.

Menneskelige kjønnsorganer
--------------------------

* Hos mannen: penis (inkludert forhuden), testiklene, prostataen, sædlederne, sædblærene
* Hos kvinnen: vulva (først og fremst klitoris), kjønnsleppene, vagina, egglederne, eggstokk, livmor

Kjønnsorganer hos insekter
--------------------------

Hos insekter heter hannens forplantningsorgan aedeagus.

Se også
-------

* Forplantningssystem

Eksterne lenker
---------------

* VG.no januar 2023: *Her ser du kvinnens underliv* (3D-modell av ytre og indre kjønnsorganer hos kvinner, med forklaringer på flere språk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
Hubble-bilde av Arp 147. Det støvete og rødaktige området i galaksen til høyre er sannsynligvis lokaliteten til den opphavlige galakskjernen til galaksen. Bildet er omtrent 154 000 lysår på tvers.
**Arp 147** eller **IC 298** er et par vekselvirkende galakser som ligger rundt 440 millioner lysår unna jorden i stjernebildet Hvalfisken. Galaksene utgjør til sammen noe som kan ligne på et titall. Man regner med at galaksen som utgjør nullen fikk formen etter at den andre galaksen passerte gjennom den. Denne passasjen satte i gang en intens stjernedannelse, da den fikk en tetthetsbølge til å forplante seg utover galaksen. Tetthetsbølgen komprimerte gassen på sin veg og startet på den måten stjernedannelsen.

Hubble Space Telescope tok et bilde av Arp 147 27.–28. oktober 2008 like etter at det hadde kommet ut av en periode der det var ute av drift.

Kilder
------

* *Denne artikkelen er i sin helhet basert på pressemelding **STScI-2008-37** fra Space Telescope Science Institute.*

Portal: Astronomi
**Gå Ut Senteret** (GUS) er Normisjons bibelskole. Skolen holder til i Salemhuset, lokalene til Norkirken Trondheim Salem i Trondheim kommune, Sør-Trøndelag etter flytting fra Hurdal i Akershus sommeren 2015. Normisjons utsendinger tilbys å gjennomføre et studieopphold ved skolen før utreise. Også flere andre misjonsorganisasjoner tilbyr sine kandidater et studieopphold ved Gå Ut Senteret som forberedelse til misjonærtjeneste. 

Gå Ut Senteret har studietilbudene Bare bibel, Tjeneste og ledelse, Global disippel og Faith in action hvor de to sistnevnte linjene inneholder et studie- og aktivitetsopphold i utlandet på henholdsvis 4,5 måneder og seks uker. Skolen samarbeider bl.a. med Den Evangelisk Lutherske Frikirke, Pinsemisjonen og Norsk Luthersk Misjonssamband. 

Studiesenteret ble grunnlagt i 1984, da som Den norske Santalmisjons bibel- og misjonsskole. Etter opprettelsen av Normisjon i 2001, har Gå Ut Senteret beholdt fokus på internasjonalt misjonsarbeid. Skolen har hatt flere utenlandske studenter.

Rektorer
--------

* Olav Vestbøstad
* Ørjan Tinnen
* Kai Ove Berg
* Johannes Redse
* Trond Pladsen
* Rune Gustavsen
* Gunnar Fagerli (konstituert)
* Ingvard Hageberg
* Knud Jørgensen
* Hans Thore Løvaas

Referanser
----------

1. ↑  «Bare bibel». *Gå Ut Senteret*. Besøkt 7. august 2023.
2. ↑  «Tjeneste og ledelse». *Gå Ut Senteret*. Besøkt 7. august 2023.
3. ↑  «Global disippel». *Gå Ut Senteret*. Besøkt 7. august 2023.
4. ↑  «Faith in action». *Gå Ut Senteret*. Besøkt 7. august 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (no) Offisiell blogg Rediger på Wikidata
* (no) Gå Ut Senteret på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Gå Ut Senteret på Instagram Rediger på Wikidata
| Slaget ved Guetaria |
| --- |
| Konflikt: Trettiårskrigen, den fransk-spanske delen |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 22. august 1638 |
| Sted | Guetaria utenfor San Sebastián på Baskerland, Spania43°18'2"N 2°11'50"V |
| Resultat | Fransk seier |

 |
| Stridende parter |
| Frankrike | Spania |
| Kommandanter og ledere |
| Henrik d´Escoubleau de Sourdis | Lopez des Hoces |
| Styrker |
| 6 orlogsskip og 5 brannskip | 12 orlogsskip |
| Tap |
| Ukjent | 11 ødelagt, 1 gikk på grunn, 1 500 til 4 000 drept |

**Slaget ved Guetaria** 22. august 1638 var den første franske seieren til sjøs i tidlig moderne tid for en franske krigsflåte. Den nye statsorganiserte flåten seilte langs den spanske atlanterhavskysten til støtte for den landbaserte hæren som hadde rykket over grensen inn i nordlige Spania og Baskerland. Den franske invasjonen inn i det nordlige Spania støttet av de franske flåtestyrkene som sikret forsyningsruter for de franske styrkene, tok spanjolene ved overraskelse våren 1638. I all hast sendte den spanske flåten en mindre eskadre på cirka 12 skip.

Sjøslaget
---------

Den spanske kommandanten Lopez des Hoces dro med eskadren til byen Guetaria ved San Sebastian der han ankret opp med skipene i havnen, men den franske kommandanten Henrik de Sourdis oppdaget dette og gikk til angrep på den spanske eskadren i et godt koordinert angrep med brannskip. Disse franske brannskipene hadde blitt forbedret og mer dødelige enn tidligere og angrepet medførte at de fleste spanske krigsskipene ble rammet og brent opp. 

Av de 12 skipene ble 11 totalødelagt med store tap av menneskeliv mens et skip gikk på grunn. Mellom 1 500 og 4 000 mennesker er sagt å ha blitt drept under sjøslaget som mer tok preg av et overfall med ekstremt dødelige våpen der franskmennene led små tap. Det er et av de få tilintetgjørelsesslagene i historien der en flåtestyrke ble regelrett utryddet.

De involverte skipene
---------------------

**Frankrike**

* *L´Europe* 34 stykker (flaggskip for de Sourdis)
* *Le Cygne* 30 stykker
* *Le Licorne* 30 stykker
* *Le Coq* 30 stykker
* *La Fortune* 30 stykker
* *La Vierge* 30 stykker
* 5 brannskiper
* Andre mindre fartøyer

**Spania**

* 12 krigsskip- 11 brent, 1 gikk på grunn

Kilder
------

* *Jan Glete*, Warfare at Sea 1500-1650 2000 ISBN 0-415-21455-6