recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Glasvegas** er et skotsk rockeband fra Glasgow. Bandet består av James Allan (vokal), Rab Allan (gitar), Paul Donoghue (bass), og Jonna Löfgren (trommer). Bandet høstet gode kritikker for debutalbumet *Glasvegas* (2008) som solgte til platina. Samme album nådde andreplass på den britiske album-lista, ble nominert til Mercury Music Prize i 2009, og gjorde det svært godt både i Nord-Amerika og i Sverige.[] Knappe tre måneder etter at de slapp debutalbumet fikk de god kritikk for sin jule-EP *A Snowflake Fell (And It Felt Like A Kiss)*, som ble spilt inn i Transilvania. 

Fjerde april 2011 kom bandets andre album *Euphoric Heartbreak*, spilt inn i Santa Monica. Albumet nådde tiendeplass i Storbritannia og førsteplass i Sverige. Til tross for at også dette albumet høstet gode kritikker og anmeldelser, oppnådde det ikke like stor kommersiell suksess som førsteplata og noen måneder senere gikk bandet og deres daværende plateselskap, Sony Music, hver til sitt. 

Bandet har vært på to verdensturnèer, inkludert en tur til Kina, samt sju turneer i Nord-Amerika.

I juni 2013 annonserte bandet at de hadde signert med plateselskapet BMG. Bandets tredje album *Later...When the TV Turns To Static* kom i september 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Glasvegas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Glasvegas på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) Glasvegas på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Glasvegas på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Glasvegas på SoundCloud Rediger på Wikidata

* (en) Glasvegas på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Glasvegas på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Glasvegas på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Glasvegas på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BBC Things **·** Munzinger **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Stasjonært avfallssug
I et **avfallssug** transporteres avfallet i rør under bakken og tømmes et annet sted enn det kastes. Brukerne kaster avfallet inn i en luke innendørs eller utendørs.

To typer avfallssug
-------------------

Det er to typer avfallssug; mobilt og stasjonært.

### Mobilt avfallssug

I et mobilt avfallssug mellomlagres avfallet i tanker under innkastsøylen, enten i kjeller eller i nedgravd bunker. Tankene kan leveres i mange størrelser, og skreddersys til formålet. Avfallet hentes av en spesialbygget renovasjonsbil via et tilkoblingspunkt. Ved tømming suges avfallet gjennom rørsystemet og inn i bilen.

### Stasjonært avfallssug

I et stasjonært avfallssug mellomlagres avfallet i ventil eller tank under innkastet. Ved tømming suges avfallet via rør til container plassert i et terminalbygg hvor den hentes og tømmes av krokbil. Det er nesten ubegrenset kapasitet på stasjonære avfallssug, siden avfallet tømmes etter behov.

Historie
--------

Verdens første avfallssug ble installert på sykehuset i den svenske byen Sollefteå i 1961. Etter hvert har det blitt installert slike systemer på alle kontinenter. Systemene er blant annet i drift i byer, helse- og omsorgsbygg, flyplasser, leilighetskompleks og forretningsbygg over hele verden.

Bergen ble i 2018 verdens første by der hele bykjernen var dekket med denne formen for avfallssystem. Systemet i Bergen ble installert av det kommunale renovasjonsselskapet BIR.

Referanser
----------

1. ↑  «Nedgravde løsninger». *Trondheim Renholdsverk* **(norsk)**. Besøkt 5. oktober 2020.
2. ↑  «envac.se - Sopsugens historia» **(svensk)**. Besøkt 21. oktober 2021. «1961 installerade Centralsug AB den första sopsugen i världen på Sollefteå Sjukhus. Anläggningen är i drift än idag, fortfarande med många originaldelar från början av 60-talet.»
3. ↑  «Avfallssug». *KS* **(norsk)**. Kommunenes Sentralforbund. 24. september 2018. Arkivert fra originalen 13. august 2022. Besøkt 5. oktober 2020. «I Bergen har de eget bossnett - en nedgravd innsamlingsløsning for husholdninger. Bergen er første by i verden med et slikt system i hele sentrumsområdet. Her er rør gravd ned i bakken på tilsvarende måte som vann og avløp. Innbyggerne slipper avfallet i nedkast som sender det i rør til anlegg utenfor sentrum. Renovasjonsbilene kan tømme fra disse anleggene eller avfallet kan sendes direkte til sorteringsanlegget, slik de gjør på Stakkevollan i Tromsø.»
**Bush Hill Park** er et område i bydelen Enfield i London som er lokalisert rundt 0,8 km sørøst for Enfield Town og umiddelbart i vest til sidejernbanen fra Edmonton Green til Enfield Town som utgjør en grense mellom de historiske sognene Enfield og Edmonton. Mye av distriktet er en planlagt forstad utpekt for bevaringsområde i 1986. Av politisk årsak er lokaliteten lagt innenfor parlamentsvalgkretsen til Edmonton.

Historie
--------

På kart fra 1801 og 1803 var området nesten helt uten bebyggelse. Det lå ingen hus langs Lincoln Road. Bare i den sørlige utkanten av området fant man en liten husklynge, landsbyen Bury Street. I andre halvdel av 1800-tallet begynte man å bygge der. De første bolighusene ble lagt ut for salg i 1878. I 1880-årene skjøt utviklingen fart etter at Bush Hill Park stasjon ble åpnet. Det ble i løpet av de første årene av 1900-tallet bygget både skoler og kirker, og byggingen fortsatte uten avbrudd gjennom den første verdenskrig. I løpet av 1920-årene var det meste av området bebygd. Under den andre verdenskrig ble en del hus ødelagt av bombing. Tomrommene ble raskt fylt etter krigens slutt.

Referanser
----------

1. ↑  Bush Hill Park conservation area (PDF), arkivert fra originalen (PDF) den 9. juni 2011 *Wayback Machine*.

Eksterne lenker
---------------

* Bush Hill Park – A History, *Enfield Council*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Aveny-T ved siden av *Café Kellerdirk* på Frederiksberg Allé, juli 2014
**Aveny-T** er et teater som ligger i København, ved Frederiksberg Runddel, ved enden av Frederiksberg Allé.

Teateret har i de senere år hatt flere navn som Camp X Aveny, Dr.Dantes Aveny og NyAveny. Teateret inngår i støtteordningen Københavns Teater.

Opprinnelig ble en del av bygningen, som teateret har til hus i dag, bygget av H.C. Stilling og het den gangen *Sommerlyst*. Bygningen ble oppført 1850. I 1919 ble Sommerlyst ombygget til teater og fikk navnet *Føniks-Teatret*. I 1938 skiftet stedet navn til *Frederiksberg Teater* og så i 1957 overtok Stig Lommer teateret og omdøpte det til Aveny-Teatret.

En lang rekke kjente danske skuespillere har hatt sin gange på teateret. Blant dem kan nevnes Bodil Ipsen, Nikolaj Lie Kaas, Claus Ryskjær, Jimmy Jørgensen, Kaya Brüel, Lars Bom, Lars Brygmann, Ellen Hillingsø, Thure Lindhardt, Mads Mikkelsen, Malene Schwartz, Thomas Bo Larsen og mange flere.

Bygningene som Teateret ligger i, huser både selve teateret og en kafé/restaurant, er eid av Jes Kølpin, som også eier Bellevue Teatret.

Referanser
----------

1. ↑  *Millionstøtte bringer morskabsteater tilbage på Frederiksberg*, politiken.dk. Besøkt 20. juli 2014

Eksterne lenker
---------------

* Aveny-Ts hjemmeside
* CampX' hjemmeside (død)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Gyldendals Teaterleksikon
 |

Portal: Danmark
**Edward R. Gallagher** (født 29. mai 1979 i Fort Wayne i Indiana) er en amerikansk soldat i United States Navy SEALs. 

Den 11. september 2018 ble Gallagher arrestert ved Camp Pendleton, og siktet for blant annet overlagt drap, forsøk på drap, og andre lovbrudd. Fra september 2018 til juli 2019 var han tiltalt ved krigsrett for å ha myrdet en tilfangetatt og såret ISIL-terrorist, og deretter ha fotografert seg selv med liket. Han ble også anklaget for tilfeldig skyting av irakiske sivile. Han ble frikjent på nesten alle tiltalepunktene 2. juli 2019, men ble funnet skyldig i å posere for et bilde med et lik, regnes som det minst alvorlige lovbruddet. Rettssaken inkluderte en uventet erkjennelse fra en sanitetssoldat som hadde fått påtaleimmunitet, og hevdet at han var den som faktisk drepte offeret. Gallagher ble dømt til fire måneders frihetsberøvelse samt degradering fra *Chief Petty Officer* til *Petty Officer First Class*. Frihetsstraffen var i sin helhet utholdt i varetekt. Degraderingen ble senere omgjort av president Donald Trump.

Karriere
--------

Gallagher vervet seg til United States Navy i 1999. Han ble deployert til utlandet åtte ganger, inkludert Irak-krigen og krigen i Afghanistan. Han fikk opplæring som sanitetssoldat, skarpskytter, og som eksplosivekspert. Han var tilknyttet til en avdeling i U.S. Marine Corps før han ble tatt opp ved opplæringsprogrammet «BUDS» for å bli Navy SEAL i 2005. I løpet av tjenesten ble han dekorert for tapperhet flere ganger, blant annet to Bronze Star. Han fikk positive evalueringer fra sine overordnede i Navy SEALs og fungerte som instruktør for rekrutter. Gallagher går under kallenavnet «Blade» blant andre froskemenn i U.S. Navy.

Referanser
----------

1. ↑  «What motivated fellow SEALs to dime out Eddie Gallagher?». *Navy Times*. 22. april 2019. Besøkt 21. mai 2019.
2. ↑  Philipps, Dave (15. november 2018). «Decorated Navy SEAL Is Accused of War Crimes in Iraq». *The New York Times*. Besøkt 21. mai 2019.
3. ↑  Fuentes, Gidget (15. november 2018). «A Jekyll and Hyde portrait emerges of the SEAL accused of murdering an Islamic State prisoner». *Navy Times*. Besøkt 21. mai 2019.
4. ↑  «Chief Gallagher Biography». Arkivert fra originalen 29. desember 2019. Besøkt 25. november 2019.
5. ↑  Norman, Greg (21. mars 2019). «Texas Rep. Dan Crenshaw fighting for fellow Navy SEAL being held on war crimes charges». *Fox News*. Besøkt 21. mai 2019.
6. ↑  Philipps, Dave (23. april 2019). «Navy SEALs Were Warned Against Reporting Their Chief for War Crimes». *The New York Times*. Besøkt 21. mai 2019.
**Lagman av Man** var konge av Man og øyene mellom 1102 og 1104. Han etterfulgt den norske kongen Magnus Berrføtt da denne døde et slag i Ulster i Irland i 1103. 

Det er lite som kjennes om Lagman, men han var sannsynligvis en sønn av Godred Crovan som døde 1095. Lagmans regime ble kort da Man igjen ble direkte knyttet inn under Norgesveldet ved kong Sigurd Magnusson, også kalt for Sigurd Jorsalfare.

Et av de fire husene til Buchan School på Man er navngitt til minne om Lagman, konge av Man.

Etymologi
---------

Navnet Lagman er avledet fra norrønt *lögmaðr*, *lovmann*. Navnet er altså opprinnelig en tittel, men som ble et personlig navn på Orknøyene og på Hebridene, hvilket irske annaler vitner om, men navnet ble ikke benyttet i Norge. Det er bevitnet også i flertallform (*Lagmainn*) som navnet på en adelsætt på Hebridene i 962 som var med på et vikingangrep på Irland. Den samme Lagmainn er igjen med på et angrep i 974 og navnet må derfor ha kommet i bruk i generasjonen før. Navnet gikk også inn i den skotske kongeslekten via norrønt inngifte med *Ladhmann* mac Domnaill som var en sønnesønn av Malcolm III av Skottland. Det går også igjen på 1100-tallet i Irland blant Uí Duib Dírma som var høvdinger i et småkongerike i nordlige Irland. De skotske etternavnene *Lamont* og *MacLamond* er også avledet av navnet Lagman.

Litteratur
----------

* Donnchadh Ó Corráin, *Vikings in Irland and Scotland in the Ninth Century*, Peritia 12, 1998

Se også
-------

* Liste over kongene av Man
**Harold Edwin Clamp** (født 14. september 1934, død 10. november 1995 I Wolverhampton) var en engelsk fotballspiller.

Clamp kom til Wolverhampton Wanderers i 1950 og ble profesjonell i 1952. Han debuterte 6. mars 1954 borte mot Manchester United. Han spilte to kamper den sesongen, og Wolverhampton vant sitt første seriemesterskap. Han var også en del av laget som vant ligaen i 1958 og 1959. Han vant også FA-cupen i 1960 med Wolverhampton.

Etter å ha spilt 214 kamper og scora 23 mål for «ulvene», ble han Arsenal-spiller i 1961. Arsenal betalte Wolverhampton £34 000 for ham. Han debuterte for Arsenal 18. november 1961 mot Nottingham Forest, men han var bare i klubben i 10 måneder. Hans tidligere lagkamerat i Wolverhampton, Billy Wright, var da manager i Arsenal likte ikke det tøffe spillet hans. Han ble solgt videre til Stoke City for £14 000 i september 1962 etter å ha spilt 22 kamper i Arsenal.

Stoke vant 2. divisjon i 1963. Her spilte han sammen med blant annet Stanley Matthews. Han spilte 50 kamper i Stoke før han gikk til Peterborough United i 1964. Her spilte han åtte kamper før turen gikk til Worcester City i non-league.

Eddie Clamp spilte fire landskamper for England, tre av dem var i fotball-VM 1958.

Referanser
----------

1. ↑   FBref, FBref spiller-ID 87e35d71[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   transfermarkt.com, oppført som Eddie Clamp †, Transfermarkt spiller-ID 246906, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eddie Clamp – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Eddie Clamp – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Eddie Clamp – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Eddie Clamp – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Eddie Clamp – FBref Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Englands tropp – VM i fotball 1958 |
| --- |
| 
* 1 McDonald
* 2 Howe
* 3 Banks
* 4 Clamp
* 5 Wright (k)
* 6 Slater
* 7 Douglas
* 8 Robson
* 9 Kevan
* 10 Haynes
* 11 Finney
* 12 Hopkinson
* 13 Hodgkinson
* 14 Sillett
* 15 Clayton
* 16 Norman
* 17 Brabrook
* 18 Broadbent
* 19 Smith
* 20 Charlton
* 21 A'Court
* 22 Setters
* Landslagstrener: Winterbottom

 | Flagget til England |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Benjamin Smith** (født 1717, død 1770) var an amerikansk slavehandler, plantasjeeier, skipsreder, bankier og politiker fra Charles Town, South Carolina. Han var president (Speaker) i koloniens parlament Royal Assembly fra 1755 til 1763.

Datteren Judith Smith, senere gift med James Ladson, som barn i 1767
Han ble født i St James Goose Creek ved Charles Town og var sønn av Thomas Smith og Sabina Smith, begge av engelsk herkomst. Faren var plantasjeeier fra Nevis, og moren tilhørte en av de mest etablerte familiene i Carolina, som datter av en ledende skikkelse i kolonien Thomas Smith II og barnebarn av to guvernører, Thomas Smith I og Joseph Blake. Blant forfedrene var også guvernørene John Yeamans og James Moore. Benjamin Smith var onkel til guvernøren i North Carolina med samme navn, Benjamin Smith (guvernør).

Benjamin Smith House (49 Broad Street)
Han var en av de ledende kjøpmennene og bankierene i Carolina i sin levetid. Han eide også en stor plantasje i St James Goose Creek, en plantasje ved Ashley River og andre eiendommer. Han bodde i et hus i 49 Broad Street in Charleston med rundt et dusin husslaver, huset er nå kjent som Benjamin Smith House.

Han var en ledende slavehandler og pelshandler, og eide 7 skip, blant annet slaveskip. Fra 1747 til 1765 var medlem av parlamentet, Royal Assembly. Han grunnla også en såkalt Negro School, som ble styrt av presten Alexander Garden.

Benjamin Smith var gift med Mary Wragg, datter av den største slavehandleren i Nord-Amerika, Joseph Wragg. De var foreldre til Judith Smith (1766–1820), gift med politikeren James Ladson, som var viseguvernør i South Carolina. Han var også svoger til Peter Manigault, Nord-Amerikas rikeste mann på 1770-tallet.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Oxford Dictionary of National Biography[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Alan D. Watson, *General Benjamin Smith: A Biography of the North Carolina Governor*, p. 5, McFarland, 2014, ISBN 9780786485284
3. ↑  The Nine Lives of Robert Deans: A Cabinetmaker and Master Builder in Edinburgh, Charleston, and London, 1740–1780
4. ↑  Historic American Buildings Survey (Library of Congress)
5. ↑  Dorothy Middleton Anderson, Margaret Middleton Rivers Eastman, *St. Philip's Church of Charleston: An Early History of the Oldest Parish in South Carolina, Arcadia Publishing, 2015, 9781625854070*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Austjøkulen** er en 7 km lang og 14 km² stor isbre helt sør på Spitsbergen, Svalbard, i fjellområdet i Sørkapp Land. Breens lengderetning er orientert nord-sør og strekker seg fra Vasil'jevbreen i sør til Mendelejevbreen i vest, hvor den munner ut sammen med Fredfonna fra øst. Den er en innlands forbindelsesbre mellom disse to samt Vestjøkulen i vst og den vesle Stuptindbreen i nordvest - sentralt plassert i Sørkapp Land. Grensen mot Fredfonna i øst er en svært tynn, helt rett fjellrygg som gjenstår etter isskuringen, kalt isryggen (497m). 

Omkringliggende avgrensnende fjell omfatter fra nord og med klokken, Bladegga (619 m), Isryggen i hele østsiden (497 m), Austjøkultinden (756 m), Hjelmen (849 m), Steinhatten (755 m), Stuptinden (843 m) og Tsjernajafjellet (752-781 m). 

Austjøkulen er den rette breen som kommer inn fra sør (høyre billedkant) og renner nordover (venstre) på hitsiden av den rette Isryggen og i bildets sentrum munner ut i Mendelejevbreen som fortsetter til bukta Brepollen. Foto: Erlend Bjørtvedt

Eksterne lenker
---------------

* Informasjon om breen hos Norsk Polarinstitutt - Stedsnavn på Svalbard.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk polarinstitutt
 |
Må ikke forveksles med Control+Alt+Delete.

***Ctrl+Alt+Del*** er en spillrelatert online tegneserie og animert serie, skrevet av Tim Buckley. Den hadde premiere 23. oktober 2002.

Karakterene
-----------

**Ethan** er en 25 år gammel mann, spillfanatiker, amatørkunstner og tidligere Everquest-avhengig. Hans ofte meningsløse, rare og til og med sprøe ideer er tegneseriens hovedfokus. Jobber i spillbutikken GameHaven.

**Lucas** er romkameraten til Ethan, og er en mer roligere og sarkastisk person. Han er noe slapp, og foretrekker et spill fremfor arbeid. Lucas er en programmerer, og jobber i en PC-butikk.

**Lilah** er Ethans forlovede og profesjonell gamer. Ulikt Ethan er hun rolig, smart og ansvarlig.

**Zeke** er Xbox-en som Ethan bygde om til en antropomorfistisk robot.

Handling
--------

Serien tar for seg Ethan, hovedkarakteren og en svært eksentrisk spillegal, samt romkameraten Lucas, som alltid strever med å holde Ethans sprø ideer i sjakk. Sammen med Ethans kjæreste, Lilah, ender de alle tre stadig i utrolige situasjoner som webserien forteller gjennom bruk av referanser til moderne spill og popkultur.

Den 23. november 2012 kunngjorde Tim Buckley, webseriens forfatter, at hovedplottet i serien ville ta slutt. Fremover var det meningen at fokuset skulle rette seg mot karakterene Player 1, 2, 3 og 4, som tidligere hadde et fåtall med entréer[*klargjør*] i hovedserien. Til tross for dette kom Tim Buckley med nok et utsagn den 3. mai 2014 at hovedplottet som inkluderte Ethan, Lilah og Lucas ville fortsette.

Eksterne lenker
---------------

* *Ctrl+Alt+Del*
**Unicare Hokksund** er en spesialistinstitusjon for rehabilitering som ligger i Hokksund, Øvre Eiker kommune og har 81 overnattingsplasser i tillegg til dagpasienter, og ca. 100 ansatte. De behandler årlig rundt 1500 pasienter, og har avtale med Helse Sør. De har også et basseng og et treningssenter i forbindelse med institusjonen. Det lokale navnet på stedet er fortsatt «Kurbadet».

Historie
--------

Hokksund Kurbads historie starter i 1933 ved at at Lina og Rasmus Jordahl startet et fysikalsk institutt i en leid verandastue i en villa i Hokksund. Det tilstøtende bryggerhuset ble innredet til behandlingsavdeling. Siden en del pasienter kom langveis fra ble det til at de bodde på stedet mens behandlingen varte. Dette var den spede begynnelse som startet dagens institusjon med boende pasienter. Ekteparet Jordahl hadde mer enn 20 års erfaring fra klinikker i Stavanger, Bergen og Trondheim før de startet for seg selv i Hokksund. 

Ove Jordahl, som var ekteparets yngste sønn, utdannet seg i Danmark, og fra 1958 arbeidet han ved Hokksund Kurbad sammen med kona Majlis, som også var fysioterrapeut. De overtok driften av Kurbadet i 1965, da ble foretaket et også gjort om til et aksjeselskap.

Ove og Majlis Jordahl trakk seg tilbake i 1995, og både eierskapet og ledelsen ble da overtatt av datteren Anneli Jordahl og hennes ektemann, fysioterrapeut Dennis Åstrand, som ble daglig leder. I 2008 ble navnet forandret til Rehabiliteringssenteret Hokksund Kurbad (RHK) og i 2016 ble det en del av Helseforetaket Unicare. Unicare er et av Norges største private helseforetak, de har også rehabiliteringssentere i Sverige. 

I Hokksund er rehabiliteringstjenestene:

* Hjertesykdom
* Lungesykdom
* Nevrologisk- og nevromuskulær sykdom
* Kroniske muskel- og bløtdelssmerter
* Brudd og slitasjeskader

Se også
-------

* Rehabilitering (helsevitenskap)

Referanser
----------

1. ↑  «Unicare Hokksund AS – lokalhistoriewiki.no». *lokalhistoriewiki.no*. Besøkt 11. november 2020.
2. ↑  «Unicare Hokksund | Rehabiliteringssenter i Øvre Eiker kommune». *Unicare*. Besøkt 11. november 2020.
**Emil Robert Voigt** (født 31. januar 1883 i Manchester; død 15. oktober 1973 i Auckland, New Zealand) var en britisk friidrettsutøver. 

Under OL 1908 vant sitt kvalifiseringsheat på løpet over 5 engelske mil på tiden 26.13,4, et halvt minutt foran konkurrentene. I finalen vant han på tiden 25.11,2, elleve sekunder foran landsmannen Edward Owen. 

I 1911 emigrerte Emil Voigt til Australia der han senere grunnla en radiostasjon. I 12 år var han formann for *Australian Federation of Broadcasting Stations*. I 1948 flyttet han fra Australia til New Zealand.

Fra 1896 til 1904 hadde det ikke blitt arrangert noen løpsøvelser med distaner mellom 1500 meter og maraton, men i 1906 ble det altså arrangert et løp over fem engelske mil, tilsvarende 8046 meter. Fra og med OL 1912 i Stockholm kom 5000 og 10 000 meter på programmet.

OL-medaljer
-----------

* 1908 Storbritannias flagg London - Gull **Gull** i friidrett, 5 miles Storbritannias flagg Storbritannia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Emil Voigt – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Emil Voigt – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Emil Voigt – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Emil Voigt – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Australian Dictionary of Biography **·** Prabook
 |
***Emil i Lønneberget*** (orig: ***Emil i Lönneberga***) er en svensk barne- og familiefilm som hadde premiere på Grand i Vimmerby 4. desember 1971, i regi av Olle Hellbom og med Astrid Lindgren som forteller (Inger Teien som norsk forteller), og den første av tre langfilmer basert på Astrid Lindgrens barnebokserie *Emil fra Lønneberget*, hvilka senere ble klippet til TV-serien *Emil i Lønneberget*.

Handling
--------

*Hovedartikkel: Emil fra Lønneberget#Handling*
Filmen er basert på bøkene *Emil fra Lønneberget* og *Nye sprell av Emil fra Lønneberget*, utenom kapittelet om høstmarkeden i Vimmerby, som i stedet ble filmatisert i filmen *Nye streker av Emil i Lønneberget*, som i øvrig er basert på deler av boken *Emil fra Lønneberget gir seg ikke*. Denne film utspiller seg i sommeren Emil fanger pappa Anton i en rottefelle og samme dag hiver paltrøre og røstipotetrøre i ansiktet på sin far, og heiser opp lille Ida i flaggstangen, og i vinteren Emil beder lemmene i fattighuset til Katthult på julekalas, utenom Kommandoran, som i stedet blir fanget i en ulvestue.

Filmens antagelige mest kjente motiv er snekkerbua. Det er stedet hvor Emil flykter etter at et av hans sprell eller gode gjerninger har slått totalt feil. Sangen «Du kjære lille snikkerbu», svensk originaltittel «Du käre lille snickarbo», er blitt et temasang for Emil-historien, men også for barnebøker generelt.

Snekkerbua, som ble bygget til filmproduksjonen, brant ned i 2005. Brannen var trolig påsatt. En ny snekkerbu ble bygget og sto ferdig våren 2006.

Rollebesetning
--------------

* Jan Ohlsson - Emil Svensson
* Lena Wisborg - Ida Svensson
* Allan Edwall - Anton Svensson
	+ norsk stemme: Harald Mæle
* Emy Storm - Alma Svensson
	+ norsk stemme: Unn Vibeke Hol
* Björn Gustafsson - Alfred
	+ norsk stemme: Rune Alstedt
* Maud Hansson - Lina
	+ norsk stemme: Lena Meieran
* Carsta Löck - Krösa-Maja
	+ Isa Quensel - Krösa-Majas stemme
* Hannelore Schroth - Fru Petrell
	+ Marianne Nielsen - Fru Petrells stemme
* Paul Esser - Doktoren i Mariannelund
	+ Hans Lindgren - Doktorens stemme
* Georg Årlin - Prosten
* Gus Dahlström - Stolle-Jocke
* Ellen Widmann - Kommandoran
	+ Birgitta Valberg - Kommandorans stemme
* Mimi Pollak - Lill-Klossan
* Hildur Lindberg - Vibergskan

Referanser
----------

1. ↑  «Snickarboa» brant ned i natt - vg.no

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Emil i Lønneberget* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Emil i Lønneberget* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Emil i Lønneberget* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Emil i Lønneberget* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (nl) *Emil i Lønneberget* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Emil i Lønneberget* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Emil i Lønneberget* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**«Michael Sars»** (1900-40) var Norges første spesialbygde forskningsfartøy, kjent fra Michael Sars-ekspedisjonen i 1910. Det ble levert til Fiskeridirektoratet i juli 1900 og var stasjonert i Bergen under ledelse av Bergen Museum. Initiativtaker var marinbiologen Johan Hjort og navnet var til minne om zoologen Michael Sars. Skipet var bygget på skroget fra en engelsk tråler, 38 m langt, 226 tonn og kostet 168 000 kroner. Dampmotoren ytte 300 hk og skipet kunne nå 10 knop.

Ekman-meteret ble først utprøvd i Skagerrak på «Michael Sars» i 1903.
Første tokt gikk til Island, Bjørnøya og Jan Mayen. Sars' svigersønn Fridtjof Nansen fra Bergen Museum var også med, såvel som Bjørn Helland-Hansen frem til 1905. Student C. J. Hambro fra Bergen ble med som hydrograf eller postmester.
Turene gikk stort sett uti Norskehavet. Etter Michael Sars-ekspedisjonen i 1910 til Atlanterhavet ble skipet rekvirert til den første verdenskrig i 1914 og aldri returnert. Dette markerte en nedtur for havforskningen.

I 1928 var Odd Isaachsen Willoch skipper da skipet deltok i letingen etter den forsvunne Roald Amundsen på flybåten «Latham». Willoch lette da også forgjeves på Hopen den 19. august 1928 etter den forsvunne grev van Hogendorp jr. Den 2. september 1930 eskorterte skipet Bratvaag-ekspedisjonen inn til Tromsø.

Den var med  «Senja» og «Kelt» oppsynsskip i Ofotfjorden 9. april 1940 da tyskerne kom. 
Skipet sank 13. april etter at britene bombet det dagen før, men ble hevet i 1948.

Referanser
----------

1. ↑  «Hundre år siden Michael Sars-ekspedisjonen». Universitetet i Bergen. 2010. Arkivert fra originalen 26. april 2010. Besøkt 18. august 2010.
2. ↑  «En ishavsskandale». Tidens Tegn. 20. september 1928. Arkivert fra originalen 4. mars 2016.

Litteratur
----------

* Johan Hjort og John Murray (1912). *The depths of the ocean. A general account of the modern science of oceanography based largely on the scientific researches of the Norwegian steamer Michael Sars in the North Atlantic*. London.  [Norsk utgave: Atlanterhavet fra overflaten til havdypets mørke efter undersøkelser med dampskibet «Michael Sars»]

Eksterne lenker
---------------

* (no) FF «Michael Sars» – Krigsseilerregisteret Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Krigsseilerregisteret
 |
Kart over Cabinda fra 1977
██ Cabinda

██ Republikken Kongo

██ Den demokratiske republikken Kongo

██ Resten av Angola

**Cabinda** er en angolansk eksklave ved Kongo-elva i Vest-Afrika, med grense til Republikken Kongo i nord og Den demokratiske republikken Kongo (tidligere kjent som republikken Zaïre) i syd. Eksklaven, som ble overført til Angola (som da var portugisisk koloni) fra daværende Belgisk Kongo i 1886, er adskilt fra hovedlandet i sør av elva Kongo, og av en snaut fire mil bred korridor som sikrer Den demokratiske republikken Kongo adgang til havet. Statusen som angolansk provins er omstridt, og selv om den angolanske borgerkrigen ble avsluttet i år 2002, er det fortsatt[*når?*] kamphandlinger i Cabinda. Målet er en uavhengig republikk.

Det moderne Cabinda er et resultat av fusjonen mellom de tre kongedømmene N'Goyo, Loango og Kacongo. Det er et lite område på 7 283 km², og har en befolkning på 300 000 innbyggere, hvorav Cabinda, provinshovedstaden med samme navn, har 100 000 innbyggere. Om lag en tredjedel av cabinderne er flyktninger i Den demokratiske republikken Kongo. Provinsen er delt inn i kommunene Belize, Buco Zau, hovedstaden Cabinda og Cacongo.

Provinsen har stor produksjon av råolje, og har derfor en sterk økonomi.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** GeoNames
 |
**Bethoc av Skottland**, eller **Bethóc ingen Maíl Coluim meic Cináeda**, var den eldste datteren til kong Máel Coluim mac Cináeda (Malcolm II av Skottland) som ikke hadde noen sønner.

Det sterkeste arvelige krav til å etterfølge som skottenes konge gikk derfor via Bethóc. Omtrent rundt år 1000 giftet prinsesse Bethóc seg med Crínán av Dunkeld, lekmannsabbed og muligens mormaer. Den første sønnen av dette ekteskapet ble Donnchad mac Crínáin (Duncan I av Skottland) som overtok den skotske tronen i 1034. Tidlige skribenter har også forfektet at Máel Coluim mac Cináeda (Malcolm II av Skottland) selv hadde utsett Donnchad som sin etterfølger under reglene om tanisteri ettersom det var andre mulige krav til tronen.

En yngre søster av Bethóc ble gift med jarl Sigurd Lodvesson av Orknøyene.

Bethóc må ikke forveksles med Bethóc ingen Domnaill Bain meic Donnchada, en datter av Donald III av Skottland.

Referanser
----------

1. ↑  Knox, James (1831): *The topography of the basin of the Tay*, Edinburgh: Andrew Shorteed.

Litteratur
----------

* Anderson, Marjorie Ogilvy (1973): *Kings and Kingship in Early Scotland*, Rowman and Littlefield, nyutgivelse 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**FIDEM** eller **Fédération Internationale de la Médailles d'Art** er en internasjonal organisasjon for fremme av medaljekunst. Organisasjonen ble grunnlagt i 1937. FIDEM sammenkaller til internasjonale kongresser, arrangerer utstillinger over kunstmedaljer, avholder premiekonkurranser innen medaljekunst og utgir bladet *Médailles*. 

FIDEM avholdt sin første internasjonale medaljeutstilling i 1949. Utstillinger arrangeres hvert annet år. Norske medaljekunstnere som Øivind Hansen og Danuta Haremska har vært representert ved FIDEMs biennaler. 

Organisasjonen er virksom i 40 land. Norsk Billedhoggerforening har vært tilsluttet organisasjonen. Hvert land har en delegat og en visedelegat i den internasjonale føderasjonen. Norsk delegat er professor Henrik von Achen, mens medaljøren Ingrid Austlid Rise er visedelegat.

Referanser
----------

1. ↑  Abraham Hallenstvedt, Jan Trollvik: *Norske organisasjoner redaksjon*, Oslo: Fabritius, 1993, s. 208.

Eksterne lenker
---------------

* Fédération Internationale de la Médailles d'Art

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**László Gellér** (født 5. august 1944 i Tótkomlós) er en ungarsk tidligere skihopper som representerte Budapest Honvéd.

Han deltok i OL i 1964 og 1968, der han ble henholdsvis nummer 42 i normalbakken og 34 i storbakken i Innsbruck i 1964, og nummer 34 i normalbakken og 19 storbakken i Grenoble i 1968. 19.-plassen i Grenoble er den beste plasseringen en ungarsk skihopper har oppnådd i OL eller VM. I VM deltok han i 1962, 1966 og 1970, med beste resultat i normalbakken i Oslo i 1966, der han ble nummer 48 av 61 deltakere.

Gellér var med i den tysk-østerrikske hoppuka mellom 1961 og 1972. Best sammenlagt gjorde han det i 1965/66 og 1968/69, da han ble nummer 41. Han ble nummer 9 i rennet i Bischofshofen 7. januar 1968, den beste plasseringen som noen ungarsk skihopper har greid i et internasjonalt renn på høyt nivå.

László Gellér er bror av skihopperen Mihály Gellér, som også har deltatt i OL og VM.

Referanser
----------

1. ↑   www.sports-reference.com[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Sports Reference: László Gellér Arkivert 16. desember 2012 hos Wayback Machine. (olympiaresultater, besøkt 18. februar 2015)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5 (flere sider)

Eksterne lenker
---------------

* (en) László Gellér – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) László Gellér – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) László Gellér – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**László Jeney** (født 30. mai 1923 i Cluj-Napoca, død 24. april 2006 i Budapest) var en ungarsk vannpolospiller som deltok i flere olympiske leker; 1948 i London, 1952 i Helsingfors, 1956 i Melbourne og 1960 i Roma. 

Jeney ble olympisk mester i vannpolo under OL 1952 i Helsingfors. Han var målvakt på det ungarske laget som vant vannpoloturneringen. Ungarns resultat i finalerunden: 2-2 mot Jugoslavia, 7-2 over Italia og 4-0 over USA. Ungarn og Jugoslavia fikk begge 5 poeng men Ungarn vant på bedre målforskjell, 13-4 mot Jugoslavias 9-5. Det var 21 lag som deltok i vannpoloturneringen som ble avviklet 25. juli til 2. august 1952. Jeney spilte seks kamper som målvakt.

Fire år senere, under OL 1956 i Melbourne, vant han sin andre olympiske gullmedalje i vannpolo. Det ungarske laget vant alle fem kampene i finalerunden som besto av seks lag. Ungarn fikk ti poeng og sølvvinnerne Jugoslavia sju. Jeney spilte to kamper i OL-turneringen som målvakt.

Jeney var også med under sommer-OL 1948 i London og under sommer-OL 1960 i Roma. I London vant han en sølvmedaje og i Roma en bronsemedalje med det ungarske vannpololaget. Han spilte to kamper som målvakt både i sitt første og siste OL.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Gull **Gull** i vannpolo, Ungarns flagg Ungarn
* 1956 Australias flagg Melbourne - Gull **Gull** i vannpolo, Ungarns flagg Ungarn
* 1948 Storbritannias flagg London - Sølv Sølv i vannpolo, Ungarns flagg Ungarn
* 1960 Italias flagg Roma - Bronse Bronse i vannpolo, Ungarns flagg Ungarn

Referanser
----------

1. ↑   PIM identifier, PIM authority ID PIM35384, resolver.pim.hu, besøkt 8. juni 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) László Jeney – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) László Jeney – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) László Jeney – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) László Jeney – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) László Jeney – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (hu) László Jeney – Ungarns olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** ISNI
 |
Reklame for lastebiler, 1920.
**Bethlehem Motors Corp.** var en amerikansk lastebilprodusent som startet i året 1917 med en fabrikk i Allentown i Pennsylvania, men navnet var hentet fra nabobyen Bethlehem. Starten var god, to år senere var produksjonen på 3 500 lastebiler, og i 1920 kjøpte selskapet motorfabrikken North American Motors. Man hadde store ambisjoner, for personbilmerket **Ideal** ble lansert i 1920 og tre år senere ble fabrikkanlegget utbygget for større produksjonsvolum. 

Men selskapet hadde satt for seg urealistiske planer, personbilen Ideal ble en flopp og lastebilproduksjonen som var planlagt for 20 000, var kun 42 - for hele året 1924. I 1925 fusjonerte Bethlehem med en annen lastebilprodusent i Allentown, Lehigh, men i det neste året var fabrikkanlegget stengt og lagt ut for salg. 

Hahn and Company overtok restene etter den utgåtte lastebilprodusenten i 1927 og fortsatte produksjonen med lastebiler og busschassis fram til 1931. Deretter flyttet Hahn ut til Hamburg i Pennsylvania. 

16 Bethlehem lastebiler var registrert i Norge i 1922.

Litteratur
----------

* Asbjørn Rolseth; *Norsk lastebilleksikon; Lastebiler i Norge 1900-1940* Bilforlaget 2007 ISBN 9788291062105
«FF «G.O. Sars»» har flere betydninger.

**FF «G.O. Sars»** var et norsk forskningsfartøy, tilhørende Havforskningsinstituttet i Bergen. Skipet ble bygget ved Pusnes Mekaniske Verksted i Arendal i 1944/45, og var det første av foreløpig tre forskningsfartøy med dette navnet, oppkalt etter marinbiologen Georg Ossian Sars. Fartøyet var 52 meter langt, 8,7 meter bredt og hadde en bruttotonnasje på 595 tonn. Fartøyet var utstyrt med to Crossley HRL6 motorer, hver på 600 hestekrefter. I 1950/51 ble hun ferdigstillet som hvalbåt ved Moss Værft & Dokk.

«G.O. Sars» gikk ut på tokt vinteren 1949-50 for å kartlegge sildeforekomster, og Finn Devold ble rikskjendis med sine hyppige rapporter fra «Sarsen» på radio om vintersildefisket. Skipet brukte en spesiell silde-ASDIC.

Referanser
----------

1. ↑  «Fartøyene og mennene som ga dem navn» (PDF). Havforskningsinstituttet.

Eksterne lenker
---------------

* (en) IMO 5124904 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) FF «G.O. Sars» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata
* (no) «G.O.Sars» (1950) lardex.fr.yuko.com
* (no) Årsberetning 1952 Bilder og info om MS «G.O. Sars» (1950) side 85
**Knut Olsen Kven** (Quen) var navnet til en nordsvenske som flyttet til Alta i Nord-Norge på begynnelsen av 1700-tallet. Hans fødsels- og dødsår er, med litt usikkerhet, satt til (1686 – 1758).

Han var bonde, fisker og skogsmann, og fikk kone og barn og er opphavet til Knudsenslekta i Alta kommune. Han var ofte i klammeri med myndighetene representert av amtmann Rasmus Kjeldsøn. Knut var dømt for ureglementert håkjerringfiske og var også representert ved arbeidet med laksestengslene i Altaelva. Amtmann Kjeldsøn nektet allmuen å ha gjerder rundt gårdene sine, og hans knekter reiv ned disse gjerdene, slik at husdyr og buskap rak rundt og inn på amtmannens gård der de ble tatt hånd om av amtmannen til bøndenes protester. 

Knut Olsen Kven gikk til kongen i København en tre års tur med et dokument som klagde på amtmann Kjeldsøn. Han hadde også en kopi som han gjemte på kroppen. Han avleverte dokumentet da han kom til slottet, men det ble borte. Heldigvis hadde han en kopi av brevet gjemt i komagene (skoene). Han fikk så senere kontakt med kongen ved audiens, avlevert dokumentet som berettet om amtmannen i Alta og hans harde, urettferdige framferd mot allmuen. Kongen ga til Knut et sverd som bar kongens merke, og sendte ham nordover. Da han kom hjem ble han oppsøkt av amtmannens knekter som han med kongens hjelp fikk jaget. Amtmannen ble sendt sørover med båt, men hengte seg mens de ennå var i Altafjorden.

Referanser
----------

1. ↑  «Talvik sokneprestkontor, Ministerialbok nr. 4, 1752-1772, s. 133».
2. ↑  Nielsen, Jens Petter 1949- (1990). *De glemte århundrene 1520-1826*. Alta: Alta kommune. s. 249–268. ISBN 8299214815.
**FF «Johan Hjort»** er et norsk forskningsfartøy eid av Havforskningsinstituttet. Skipet er kalt opp etter havforskeren Johan Hjort (1869–1948). Eierskapet er delt sammen med Universitetet i Bergen.

I 1990 overtok instituttet et nytt fartøy med navn FF «Johan Hjort», som er litt større, men ellers svært likt søsterskipet FF «Dr. Fridtjof Nansen» som fra 2017 heter FF «Kristine Bonnevie». Skipet er 64 meter langt og på 1 950 brt. Fartøyet er bygd ved spesialverftet Flekkefjord Slipp og Maskinfabrikk, og har en diesel-elektrisk motor på 2400 kW.

Skipet er spesielt utrustet for tokt innen forskning på fiskebestander, miljøundersøkelser og akustiske undersøkelser. Skipet har ekkolodd, sonarer og annet akustisk utstyr, samt utstyr for å ta vann- og bunnprøver.

Eksterne lenker
---------------

* (en) IMO 8915768 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) FF «Johan Hjort» – DNVs skipsregister Rediger på Wikidata

* (en) FF «Johan Hjort» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata
* (no) Johan Hjort Arkivert 25. mars 2010 hos Wayback Machine. Havforskningsinstituttet
**Content Scramble System** (**CSS**) er et DRM-system introdusert i 1996, og brukes på så godt som alle DVD-plater i dag. Dette til tross for at det ble omgått i 1999 da tre personer, blant dem Jon Lech Johansen, lanserte DeCSS. Systemet benytter seg av 40-bit kryptering, en relativ svak beskyttelse allerede da den ble sluppet. Grunnen til den svake krypteringen er at amerikansk lovgivning forbød å eksportere informasjon som var bedre beskyttet. De-krypteringsnøklene blir lisensiert til produsenter av bl.a. DVD-spillere, som inkorporerer dem i sine produkter.

En finsk domstol avgjorde i en domsfellelse den 25. mai 2007 at det ikke er forbudt å omgå CSS i Finland, fordi systemet ikke kan regnes for å være et «effektivt beskyttelselmiddel» slik loven krever. Dommen er felt i den laveste rettsinstansen i Finland, så den kan overstyres ved en senere anledning.

Referanser
----------

1. ↑  «Frequently Asked Questions (FAQ) About the Electronic Frontier Foundation's "DES Cracker" Machine». eff.org. 16. juli 1998. Arkivert fra originalen 7. mai 2017. Besøkt 20. juni 2008.
2. ↑  En kommentar fra forsvarsadvokaten i saken, pdf Arkivert 11. juni 2007 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* CSS offisielle nettsider
Tolga kirke, hvor Høs-Knut har lagd omrammingen rundt inngangsdøra
**Knut Larsen Høisen** (født 1799, død 4. mai 1882 i Bardu), kjent som **Høs-Knut** eller bare **Høsen**, var en norsk møbelsnekker fra Os i Østerdalen. Foreldrene hans het Lars Knutsen Høisen og Ågot Bersvenndatter Breen. Faren var også en meget dyktig snekker og Knut gikk antagelig i lære hos ham. I 1818-1819 innreder de hovedbygningen på gården Holm sammen.

Knut Høisen er særlig kjent for å ha laget mange skatoller, og professor Johan Meyer mente at det var Knut Høisen som innførte skatollet til Nord-Østerdalen rundt 1820. Han nummererte skatollene sine, og det høyeste nummeret som er kjent er 115. Han lagde også mange dør- og vindusomramminger, senger, kister og klokkeskap som fortsatt finnes i Nord-Østerdalen og Bardu-området. På Åshaugen i Vingelsåsen i Tolga holdt han på i to år og lagde omramminger på dører og vinduer, innvendig paneling og flere skatoll, skap og andre møbler. Han var også delaktig i innredningen av Tolga kirke og Os kirke, Os i Østerdalen. På sine eldre dager flyttet han til Bardu, der han bodde hos søsteren Olava og svogeren Jon Jonsen Hansel. Han fortsatte som snekker der til han døde i 1882.

Referanser
----------

1. ↑   Lillegjelten, Jon Holm: *Høs-Knut*, Årbok for Nord-Østerdalen 2009, Nordøsterdalsmuseet, s.89-93
**Fiskeri- og havbruksnæringens forskningsfinansiering AS** (**FHF**), tidligere Fiskeri- og havbruksnæringens forskningsfond, er et norsk statsaksjeselskap under Nærings- og fiskeridepartementet. FHF ble opprettet i 2001 for å styrke finansieringen av forskning og utvikling i den norske sjømatindustrien med sikte på å legge til rette for økt verdiskapning, miljøtilpasning, omstilling og nyskaping.

FHF finansieres i sin helhet av industrien selv gjennom en forsknings- og utvklingsavgift på eksport av sjømat, hjemlet i lov om eksportavgift på fiskevarer.

FHF ble omdannet til statsaksjeselskap 1. januar 2019.

I august 2021 besluttet Erna Solbergs regjering å flytte FHFs hovedkontor til Tromsø.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Fiskeri- og havbruksnæringens forskningsfond
* Lov om avgift til forskning og utvikling i fiskeri- og havbruksnæringen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Forvaltningsdatabasen **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Rosendalsmølla** er en gammel mølle ved elva Vigga i Brandbu i Gran kommune. Sentralt ved dette vassdraget ligger **Rosendal mølle**, som tidligere har tilhørt gården Rosendal. Dagens møllebygning er oppført 1899-1900 etter en brann. Mølledriften ble nedlagt 1959.

Elva Vigga
----------

Vigga ligger som en livsnerve gjennom Brandbu. Den har enorm betydning som naturelement, miljøfaktor og ikke minst som et unikt og uerstattelig oppvekststed for storørretstammen i Randsfjorden.

Dagens drift
------------

Bygget eies i dag av Brandbu og Tingelstad jeger og fiskeforening, og tjener som klubbhus for foreningens medlemmer. 
Foreningen driver forvaltningsarbeid for Brandbu og Tingelstad Allmenning. Dette arbeidet har stor betydning for foreningens yngre medlemmer og omkringliggende skoler da dette øker forståelsen og skaper interesse omkring natur og fiskeforvaltning.

Historie
--------

Det er all grunn å tro at Rosendal er et urgammelt møllersted. Rosendal mølle hadde sin opprinnelse som gårdskvern tilhørende eieren av gården Rosendal. Den første mølledammen ble i datidens dokumenter også oppgitt å ligge på gården Rosendals grunn. Det første sikre årstallet for mølla er 1826, da møllestedet kom for salg. Den nye eieren ble da Anders Hovelsen Stadstad.
Møllen fikk i de følgende år en rekke forskjellige eiere. I 1877 ble det foretatt en større ombygging. Fra Myrens Verksted foreligger det en tegning fra den tid.

Ifølge Norges Brannkasses protokoll, brant mølla totalt ned i 1891. Av takst holdt 13. oktober 1892 hadde mølla en verdi på 28900,-. 
Mølla brant ned igjen den 23. april 1899. I mellomtiden var den gått over til ny eier. AS Rosendal mølle. Bygget ble satt opp igjen, og var ferdig så ny takst kunne holdes 19. juli 1900. Taksten ble satt til 35210,-. 
Mølla var oppført med samme mål som den nedbrente. Innredningen var også praktisk talt den samme. Den nye eieren støpte en ny mølledam, som sto ferdig i 1909. Dette selskapet drev så mølla til det i 1957 overdro alle sine rettigheter og forpliktelser til AS Hadeland Kornsilo. Rosendal Mølle nedla driften 1. juli 1959 etter overenskomst med A/L Hadeland kornsilo, og mølledriften ble overført dit.

Rosendal mølle ble solgt til Brandbu Jeger- og fiskeforening den 29. mai 1969.
**Gary Dale Farmer** (født 12. juni 1953) er en canadisk (First Nations) skuespiller.

Hans første større rolle var i TV-serien Spirit Bay. Farmer er kjent for sin rolle som indianeren Nobody i Jim Jarmusch' *Dead Man* fra 1995. Farmer gjentok rollen med en cameo i *Ghost Dog: The Way of the Samurai*, også regissert av Jim Jarmusch. 

Farmer har opptrådt i både film- og TV-adapsjoner av Tony Hillermans bøker. Han spilte cowboyen Dashee i filmen *The Dark Wind* fra 1991 og kaptein Largo i *Coyote Waits* fra 2003 og *A Thief of Time* fra 2004. Han ble nominert til *Independent Spirit Awards* for sine roller i filmene *Powwow Highway*, *Dead Man* and *Smoke Signals*. Farmer spilte også rollen som Fagin i *Twist* fra 2003, en adapsjon av Charles Dickens-klassikeren.

Han har også et band ved navn Gary Farmer and the Troublemakers. Bandet består av John Longbow på bass, Gary Farmer på munnspill og vokal, Robert Rambo på gitar, Nicholas Mendoza på gitar og vokal og Robert Dean på trommer.

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 1012034, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6mw2w1b, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gary Farmer på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Gary Farmer i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Gary Farmer på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Gary Farmer på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Gary Farmer på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Gary Farmer på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Gary Farmer hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Gary Farmer på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Gary Farmer på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Gary Farmer på Songkick Rediger på Wikidata
* Gary Farmers hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |