recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eilif Johannes Straume** (født 2. oktober 1928, død 18. august 2012) var en norsk journalist, kringkastingsmann og litteraturkritiker.

Han var særlig kjent for sine mange innslag om litteratur i kulturprogrammer i NRK. Etter at han sluttet i NRK i 1982, virket han først i VG et år, deretter som teater- og lyrikkanmelder i Aftenposten til han gikk av i 1997. 

Han ble i 1979 medlem av Det Norske Akademi for Språk og Litteratur og av Kritikerlaget, og satt i en periode i PEN-klubbens styre. Han har redigert en rekke lyrikk-antologier. Selv utga han en diktsamling i 1997, med tittelen "Mellomaktsmusikk". 

Eilif Straume fikk Riksmålsforbundets Lytterpris i 1979. I 1988 fikk han Dalgards kritikarpris.

Familie og utdanning
--------------------

Eilif Straume var far til Anne Cathrine Straume som også er prisvinnende litteraturkritiker, ansatt i NRK. Han var oppvokst i Sponvika ved svenskegrensa mot Halden. Han tok examen artium og hovedfag i språk med en avhandling om Olav Aukrust. Etter en tid som statist ved Nationaltheatret var han lektor ved Eidsvoll landsgymnas.

Utgivelser
----------

* *Mellomaktsmusikk*. Oslo: Aschehoug. 1997.

Referanser
----------

1. 1 2  Nils Heyerdahl, *Minneord Eilif Straume* fra detnorskeakademi.no, sist lest den 3. desember 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Eimund Sand** (født 1969 i Fredrikstad) er en norsk kunstner og forfatter. Han driver SandAtelier på Verdens Ende og jobber her med å utvikle nye geometriske former og skulpturer.

Han har skrevet bøkene *Vennskapets Øyeblikk* og *Montebellostjernen*, samt bøkene til prosjektene Trollslottet, Leonardobroa og Keplerstjernen, som er kunstinstallasjoner oppsatt av hans bror Vebjørn Sand.

Sand skapte til Majorstuen skole skulpturen «Sfærisk Dodekaeder» som var en gave fra NHO til skolens hundreårsjubileum. I samarbeid med sin bror Vebjørn Sand utformet han og satte opp altersmykket i Jessheim kirke i 2017.

Eimund Sand er sammen med broren Vebjørn kunstnerisk ansvarlig for Roseslottet, et utendørs kunstprosjekt som tar for seg andre verdenskrig i Norge og verdiene landet mistet under okkupasjonen.

Eimund er sønn av maleren Øivind Sand.

Geometriske skulpturer
----------------------

Sand jobber hovedsakelig med geometri og matematikk. Gjennom geometrien utvikler han nye formerer og gjør dem om til skulpturer.

* De ufødtes stjerne (2020) - En av installasjonene i Roseslottet
* Altersmykket i Jessheim Kirke (2017)
* Montebellostjernen (2017)
* Sværisk Dodekaeder (2014)
* Keplerstjernen (1999)

Bøker
-----

* *Montebellostjernen* (2017)
* *Vennskapets Øyeblikk* (2007)
* *Sand* (2001)

Referanser
----------

1. ↑   www.kunzt.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Deichman». Besøkt 28.05.2020.
3. ↑  «Sandatelier». Besøkt 28.05.2020.
4. ↑  «Jessheim kirke vigslet». Kirken.
5. ↑  «Roseslottet». Besøkt 28.05.2020.

Eksterne lenker
---------------

* Eimund Sands hjemmeside
* Roseslottets hjemmeside Arkivert 6. juli 2020 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Â**, **â** (a-cirkumfleks) er en bokstav i skoltesamisk, enaresamisk, rumensk, tyrkisk og vietnamesisk. Bokstaven dukker også opp i fransk, portugisisk, vestfrisisk, friulisk og vallonsk som en variant av bokstaven *a*.

Bruk i forskjellige språk
-------------------------

### Skoltesamisk

Â er den andre bokstaven i det skoltesamiske alfabetet, og representerer lyden [ɐ], en nesten-åpen, midtre vokal.

### Rumensk

Â er den tredje bokstaven i det rumenske alfabetet og representerer /ɨ/. Denne lyden presenteres også i rumensk ved bokstaven î.

### Vietnamesisk

Â er den tredje bokstaven i det vietnamesiske alfabetet og representerer /ɜ/. Innen vietnamesisk fonologi kan diakritiske tegn legges til for å forme de følgende fem formene for å representere fem toner av â.

* Ầ ầ
* Ẩ ẩ
* Ẫ ẫ
* Ấ ấ
* Ậ ậ

### Ukrainsk

Â blir brukt i ISO 9:1995-systemet for ukrainsk omskriving for bokstaven я.

### Portugisisk

Â blir brukt for å indikere trykk på stavelser. Dets IPA-verdi er /ɐ/ (i brasiliansk-portugisisk /ɐ͂/ når den er før nasale konsonanter).

### Walisisk

Â blir brukt for å representere /ɑː/-lyden.

Bokstavkartlegging
------------------

| Tegnsett | Unicode | ISO 8859-1, 2, 3, 4, 9, 10, 14, 15, 16 |
| --- | --- | --- |
| Majuskel Â | U+00C2 | C2 |
| Minuskel â | U+00E2 | E2 |

Se også
-------

* Circumfleks

Eksterne lenker
---------------

* Omniglot – skriftsystemer og språk over hele verden
	+ Rumensk
	+ Vietnamesisk

| * v
* d
* r
Det latinske alfabetet |
| --- |
| Grunnbokstaver | 
* Aa
* Bb
* Cc
* Dd
* Ee
* Ff
* Gg
* Hh
* Ii
* Jj
* Kk
* Ll
* Mm
* Nn
* Oo
* Pp
* Qq
* Rr
* Ss
* Tt
* Uu
* Vv
* Ww
* Xx
* Yy
* Zz

 |
| Modifiserte bokstaver | 
* Áá
* Ââ
* Àà
* Ăă
* Ää
* Ǟǟ
* Ãã
* Ąą
* Ą̊ą̊
* Ⱥⱥ
* Ɓɓ
* Ḇḇ
* Ƀƀ
* Ƈƈ
* Ćć
* Ĉĉ
* Čč
* Çç
* Ċċ
* Ȼȼ
* Ɗɗ
* Ḓḓ
* Ďď
* Ḑḑ
* Đđ
* Ðð
* Ɖɖ
* Ḏḏ
* Éé
* Èè
* Êê
* Ěě
* Ëë
* ‌Ẽẽ
* Ęę
* Ėė
* Ẹẹ
* Ɇɇ
* Ƒƒ
* Ɠɠ
* Ḡḡ
* Ǵǵ
* Ĝĝ
* Ǧǧ
* Ğğ
* Ģģ
* Ǥǥ
* Ġġ
* Ĥĥ
* Ȟȟ
* Ḧḧ
* Ħħ
* ‌Ḥḥ
* İi/Iı
* Íí
* Ìì
* Îî
* Ïï
* Ĩĩ
* Įį
* Ịị
* Ɨɨ
* Ĵĵ
* J̌ǰ
* Ɉɉ
* Ƙƙ
* Ḱḱ
* Ǩǩ
* Ķķ
* Ĺĺ
* Ḽḽ
* Ľľ
* Ļļ
* Ḷḷ
* Łł
* Ƚƚ
* Ɫɫ
* Ⱡⱡ
* Ṃṃ
* Ŋŋ
* Ńń
* Ṋṋ
* Ňň
* Ṅṅ
* N̈n̈
* Ññ
* Ɲɲ
* Ņņ
* Ōō
* Ơơ
* Őő
* Óó
* Òò
* Ôô
* Ŏŏ
* Ȯȯ
* Ȱȱ
* Öö
* Õõ
* Ȭȭ
* Øø
* Ǫǫ
* Ọọ
* Ƥƥ
* Ᵽᵽ
* Ɽɽ
* Ŕŕ
* Řř
* Ŗŗ
* Ɍɍ
* Śś
* Ŝŝ
* Šš
* Şş
* Șș
* Ṣṣ
* Ťť
* Ṱṱ
* T̈ẗ
* Ţţ
* Țț
* Ŧŧ
* Ⱦⱦ
* Ūū
* Úú
* Ùù
* Ûû
* Ŭŭ
* Ưư
* Űű
* Üü
* Ųų
* Ůů
* Ũũ
* Ụụ
* Ʉʉ
* Ʋʋ
* Ṽṽ
* Ŵŵ
* Ƴƴ
* Ýý
* Ŷŷ
* Ÿÿ
* Ỹỹ
* Y̨y̨
* Ɏɏ
* Źź
* Ẑẑ
* Žž
* Żż
* Ƶƶ

 |
| Ligaturer | 
* Åå
* Ææ
* @
* ȸ
* &
* Ƕƕ
* Œœ
* Ȣȣ
* ȹ
* ß
* ᵺ

 |
| Uvanlige bokstaver | 
* Ɐɐ
* Ƃƃ
* Ƅƅ
* Ↄↄ
* Ƌƌ
* Ǝǝ
* Əə
* Ⅎⅎ
* Ƣƣ
* Ɣɣ
* Ⱶⱶ
* Ɩɩ
* ĸ
* Ɯɯ
* Ƞƞ
* ŉ
* Ɔɔ
* Ɵɵ
* Ƿƿ
* Ɋɋ
* ſ
* Ʃʃ
* Ʊʊ
* Ƨƨ
* Ƽƽ
* Ʌʌ
* Ȝȝ
* Ʒʒ
* Ǯǯ
* Þþ
* ʘ
* ǀ
* ǁ
* ǂ
* ǃ

 |
| Digrafer | 
* CHch
* C'Hc'h
* DZdz
* DŽdž
* GBgb
* GĦgħ
* Ĳĳ
* LJlj
* LLll
* ḶḶḷḷ
* L·ll·l
* LYly
* NJnj

 |
| Spesielle tegn | 
* ¶
* °
* !
* ?
* ;
* %
* \*
* "
* '
* ©
* ®
* ɔ:
* ฿
* ¢
* €
* ₭
* £
* ₦
* $
* ₩
* ¥

 |
| Diakritiske tegn | 
* ´
* ˝
* `
* ^
* ˇ
* ˘
* ¨
* ¨
* ¸
* ~
* ˛

 |
Fyrst **Aleksandr Sergejevitsj Mensjikov** (født 1787, død 1869 i St. Petersburg) var en finsk-russisk militær kommandant og statsmann og et prominent medlem av den russiske adelen. Han ble utnevnt til generaladjutant i 1817 og admiral i 1833. 

Han er et av oldebarna til Aleksandr Danilovitsj Mensjikov som var hertug av Ingermanland og en av etterkommerne av det fyrstelige huset Golitsyn. En annen av hans oldefedre var fyrst Mikhail Golitsyn, den anerkjente og humane militærguvernøren i Åbo under den russiske okkupasjonen i den store nordiske krig.

Aleksandr var i russisk tjeneste som militær-attaché til den russiske ambassaden i Wien i 1809. Han jobbet tett med tsar Aleksander I og han ledsaget keiseren gjennom hans felttog mot Napoleon. I 1817 ble Mensjikov konstituert som General Quartermeister av generalstaben. I 1823 ble han overført til en jobb i det russiske utenriksdepartementet.

Han ble utnevnt til sjef for det sjømilitære hovedkvarteret og ble statsråd for Nikolaj I. Han utmerket seg ved beleiringen av Varna og ble i 1830 medlem av Riksrådet. I 1831 holdt Mensjikov stillingen som generalguvernør i Finland. Han viet det meste av tiden sin der hovedsakelig til sjømilitære saker og hadde svært dårlig innflytelse på utviklingen av den russiske marinen både når det gjaldt dens tekniske utvikling og kamptreningen til kadettene. 

I 1853 ble Mensjikov sendt på spesialoppdrag til Konstantinopel og da Krimkrigen brøt ut ble han utnevnt til øverstkommanderende både på land og sjøen. Han ledet den russiske hæren i slaget ved Alma og der viste han både inkompetanse og manglende militært talent i krig. 

Den 15. februar 1855 ble Mensjikov fjernet fra kommandoen, og ble erstattet av fyrst Mikhail Dmitrijevitsj Gortsjakov. Mellom desember 1855 og april 1856 holdt han stillingen som generalguvernør i Kronstadt og pensjonerte seg kort tid senere. Han fikk etter sin død et dampskip oppkalt etter seg.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Uppslagsverket Finland **·** Biografiskt lexikon för Finland **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Ishakker med hodet festet til skaftet med døller
En **dølle** er en hul del av et redskap eller våpen som passer på et skaft.

Spadeblader, spydspisser og tilsvarende deler av redskap og våper er utsatt for høy belastning og er vanligvis laget av jern eller andre metaller. Å lage skaftet av tilsvarende metall ville gjort redskapet for tungt og/eller dyrt, og skaftet er derved gjerne laget av tre. Det er to måter å få til et solid feste mellom de to materialene. Det ene er ved å ha en lang tange på metalldelen som passer i et hull i tredelen, det andre er ved å ha en dølle på metalldelen. Døller egner seg best på redskaper der hovedbelastningen kommer langs lengdeaksen, som et spyd eller spade, mens kniver, der belastningen ofte kommer på tvers av lengderettningen, gjerne har tange.

De fleste døller er koniske, men det finnes også sylindriske døller. Tidlige bajonetter hadde en sylindrisk del som passet over løpet på musketter, med bladet sittende ut til siden slik at det ikke kom i veien for lading og skudd.

Referanser
----------

1. ↑  «Socket». Archaeology Wordsmith. 2002. Arkivert fra originalen 19. oktober 2017. Besøkt 19. oktober 2017.
2. ↑  Wittle, J. «History and evolution of the bayonet». The Armory.co.uk. Besøkt 19. oktober 2017.
*For mannsnavnet, se Árpád (navn)*

**Árpád** (født ca. 845, død ca. 907) var den andre storhertug av madjarene. 

Under Árpád bosatte mange madjarer seg på den pannoniske slette. Dynastiet som stammer fra ham styrte de madjarske stammene og senere det ungarske kongedømmet fram til 1301. Árpád er en av de første personer nevnt i ungarsk historie, hovedsakelig i verker skrevet av Leo VI og Konstantin VII, og diverse muslimske kilder.

Biografi
--------

Árpád krysser Karpatene
Árpád
Árpád var sønn av storhertug Álmos, leder av de madjarske stammene. Ifølge legenden ble Álmos drept under invasjonen av den pannoniske sletten, muligens i tråd med den khazanske skikken om å ofre sin leder. Etter Árpáds medhersker Kurszáns død i 904 gikk lederskapet i arv fra far til sønn helt til huset Árpáds slutt i 1301. Hans etterkommer Stefan I av Ungarn regnes som grunnleggeren av det ungarske kongedømmet.

Árpád og seks andre madjarske høvdinger
I 894 inngikk Árpád og Kurszán en avtale med Leo VI om en allianse mot Simeon I av Bulgaria. Madjarene vant over bulgarerne våren neste år. Simeon I på sin side hadde inngått en allianse med petsjenegerne. Simeon I slo madjarerne i slaget ved Søndre Bug, og like etter angrep petsjenegerne madjarske områder, og tvang dem til å flytte vestover til den pannoniske slette, fra sitt tilholdssted kalt Etelköz, trolig mellom elva Don og Donau.

Árpád forsvinner fra skrevne kilder rundt år 907.

Árpáds barn
-----------

* Levente
* Tarhos
* Jelekh (Üllő)
* Jutas (Jutocsa)
* Zoltán av Ungarn (? – 947)

Kilder
------

* Lászlo Kontler: *A History of Hungary* ISBN 1403903174
* Miklós Molnár: *A Consise History of Hungary* ISBN 0521667364

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Áslaug Jónsdóttir** (født 31. mars 1963 i Borgarfjarðarsýsla) er en islandsk barnebokforfatter, dramatiker og illustratør, best kjent for bøkene om *Litla skrímslið og stóra skrímslið* («Lillemonsteret og storemonsteret»), som hun skriver sammen med dansk-færøyske Rakel Helmsdal og svenske Kalle Güettler, og selv illustrerer. Den første utkom i 2004 og den syvende av monsterbøkene ble nominert til den første Nordisk råds barne- og ungdomslitteraturpris i 2013.

Hun er utdannet fra Myndlista- og handíðaskóli Íslands 1984–85 og den danske Skolen for Brugskunst - Danmarks designskole 1985–89. Siden har hun arbeidet som fri kunstner, kunstlærer og skribent. Hun debuterte som forfatter i 1990 med bildeboka *Gullfjöðrin*. 

Hun har fått oppført tre skuespill på det islandske nasjonalteatret Þjóðleikhúsið. Først *Gott kvöld* i 2007, 
basert på hennes egen bildebok, deretter *Sindri silfurfiskur* i 2009 og *Litla skrímslið og stóra skrímslið í leikhúsinu* i 2011. Den siste er basert på tre av monsterbøkene.

Hun har vært nominert til en rekke internasjonale priser, har vunnet den islandske illustratørprisen Dimmalimm to ganger, i 2004 og 2005, vunnet Reykjaviks barnebokpris to ganger, i 2006 og 2007, og vant Vestnordisk råds barne- og ungdomslitteraturpris i 2002 sammen med Andri Snær Magnason for *Sagan af bláa hnettinum*.

På norsk finnes fem av monsterbøkene, utgitt av Skald forlag; i tillegg har hun illustrert Andri Snær Magnasons *Sagan af bláa hnettinum* som kom på norsk i 2012 som *Det var en gang en blå planet*.

Referanser
----------

1. ↑  «Offisielt nettsted».
2. ↑  biografi Arkivert 3. november 2013 hos Wayback Machine. hos forlagid.is (is)
3. ↑  biografi Arkivert 26. september 2015 hos Wayback Machine. hos literature.is (en)
4. ↑  Skrímslaerjur Arkivert 4. november 2013 hos Wayback Machine. hos norden.org
5. ↑  Skrímslaerjur anmeldt hos barnebokkritikk.no
6. ↑  Áslaug Jónsdóttir, Monsters at the proper temperature hos islit.no
7. ↑  Leikrit/Plays hos aslaugjonsdottir.com
8. ↑  biografi Arkivert 22. oktober 2013 hos Wayback Machine. hos forlagettorgard.dk
9. ↑  (no) Áslaug Jónsdóttir i Bibsys

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Áslaug Jónsdóttir – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC
 |
Kart som viser Ásahreppurs beliggenhet; hvordan den er delt i to deler.
**Ásahreppur** er en kommune (*sveitarfélag*) i regionen Suðurland på Island, med 182 innbyggere ved utgangen av 2008. Kommunen ligger lengst vest i fylket Rangárvallasýsla og ble stiftet 11. juli 1892 da Holtamannahreppur ble delt i to. Ásahreppur ble så delt i to 1. januar 1938 og da ble den nedre delen til Djúpárhreppur mens den øvre delen beholdt det gamle navnet.

Ásahreppur er delt i to områder; med lavlandsstrøk hvor innbyggerne holder til. Der er landbruk utbredt næringsvei. Høyfjellet er for det meste ubebygd, med bare fjellhytter, vannkraftverk og fjellveier (blant andre Sprengisandsvegur som ligger mellom Suðurland og Norðurland).

Ordfører i kommunen i 2009 var Eydís Þ. Indriðadóttir.

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 2023.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Islands flagg | **Kommuner i Suðurland** |  |
| Ásahreppur | Bláskógabyggð | Flóahreppur | Grímsnes- og Grafningshreppur | Hrunamannahreppur | Hveragerðisbær | Mýrdalshreppur | Rangárþing eystra | Rangárþing ytra | Skaftárhreppur | Skeiða- og Gnúpverjahreppur | Sveitarfélagið Árborg | Sveitarfélagið Ölfus | Vestmannaeyjabær |

Portal: Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Tortikollis** er en nakkesykdom. 

Sykdommen kan skyldes medfødt forkortelse av den skrå halsmuskelen (sternocleidomastoideus) på den ene siden. Skader og mye feilbruk av skulder- og halsmuskler kan føre til tortikollis. Muskelen blir også hard å kjennes nesten ut som et ben. Hvis tortikollis er medfødt burde det behandles mens man ennå er spedbarn. Det gjør man ved å strekke muskelen mange ganger hver dag.

Hvis sykdommen blir oppdaget for sent kan tortikollis behandles. Hvis tortikollis ikke blir behandlet kan man få skjev ryggrad og hodepine.

Behandlingsmetoder
------------------

### Botox

Botox får muskelen til å slappe av å gjør det lettere å tøye og strekke på den. Virkningen av Botox vil gå ut etter 3 til 4 måneder.

### Fysioterapi

Fysioterapeuten vil strekke på muskelen, og stimulere muskelens triggerpunkter. Triggerpunkter kan stimuleres ved å bli trykket på eller ved akupunktur.

### Operasjon

Hvis operasjon er nødvendig vil muskelen bli kappet av. Etter operasjon gror muskelen fast igjen. I legingsperioden er det viktig at muskelen blir strekt, så den ikke gror til å blir lik som før. Meningen med en operasjon er at muskelen blir lengre, og da må den strekkes mens den gror.

Eksterne lenker
---------------

* Om tortikollis i legehandboka.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin
 |


| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |
Et lite utvalg wobblere.  
Nr. 3 er «leddet».
En **wobbler** er et kunstig fiskeagn som i hovedsak blir fisket på samme måte som en sluk, altså ved hjelp av stang og snelle, eller trukket etter en båt. Den er som oftest laget av plast eller tre, og utstyrt med en, to eller tre treblekroker, avhengig av størrelsen.

Wobblerens mest utpregede egenskap er dens vrikkende gange i vannet, en egenskap som ofte forsterkes ved at den har ett eller flere hengslede ledd. Med denne siksak-bevegelsen skal wobbleren immitere en syk eller skadet mindre fisk, noe som virker tiltrekkende eller irriterende på rovfisk.

En wobbler kan være synkende, «svevende» eller flytende, og er som regel utstyrt med en «hakeskje» i fronten. Dette gjør at fiskeren kan bestemme hvor høyt eller dypt wobbleren skal fiskes, og variere dette fortløpende etter behov.

I Norge forbindes bruk av wobbler først og fremst med gjeddefiske, og trolling etter storørret i større innsjøer.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Winge Reisebureau A/S** (opprinnelig **Winge & Co.s Reisebureau A/S**) var et av Norges største reisebyråer. Det blei etablert i 1937, og utvida etter hvert virksomheten, dels gjennom eide filialer, dels gjennom franchisevirksomhet. Winge gikk i 1997 inn i den nye reisebyråkjeden VIA Travel. 

Winge hadde sitt hovedkontor i Karl Johans gate 33 (Magnus-gården) i Oslo. Det var et av de fem byråa som i 1939 stifta Den Norske Reisebyråforening. Det etablerte etter hvert filialkontorer ei rekke steder i landet, og også i utlandet.

Winge arrangerte pakketurer gjennom Prisma Tours, som de eide sammen med blant annet Bennett Reisebureau og Norges Statsbaner. De eide også 50 prosent av Informa Tours. Fra 1982 var Folkeferie en del av Winge-kjeden.

I 1991 overtok den svenske kjeden Nyman & Schultz AB Winges avdeling for forretningsreiser. I 1997 fusjonerte så resten av Winge med Flyspesialisten og NAF Reisebyrå til VIA Gruppen AS.

I 1994–95 streika seks ansatte ved Winges kontor i Tromsø i rundt seks måneder, en av norgeshistorias lengste streiker. Streiken gjaldt de ansattes rett til valg av fagforening å organisere seg i.

Referanser
----------

1. ↑  Vilhelm Bjørset (red.): Boken om Oslo (Realforlaget 1950), side 577
2. ↑  Norges største: Winge, Flyspesialisten og NAF fusjonerer[*død lenke*]; 
pressemelding hos Newswire 24. april 1997 – besøkt 28. mai 2011.
3. ↑  NRK-melding gjengitt på nettstedet til Heismontørenes fagforening Arkivert 8. august 2007 hos Wayback Machine.; besøkt 29. mai 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Woburn Abbey** er et gods og tidligere kloster i Buckinghamshire, England. Det ligger like ved både byen Woburn i Bedfordshire og landsbyen Woburn Sands i utkanten av Milton Keynes.

Stedet ble grunnlaget i 1145 som da Hugh de Bolevec inviterte cisterciensermunker til å etablere et kloster. Det er nesten ingen spor av kloster, men man vet at dagens nordfløy ligger over klosterkirken. I 1538, etter reformasjonen ble den siste abbeden, Robert Hobbes, funnet skyldig i høyforræderi. Han ble hengt, angivelig fra et eiketre som fortsatt står i parken, og eiendommen ble konfiskert som krongods.

Kong Edward VI ga godset til John Russell, som senere ble jarl av Bedford. Familien bosatte seg foreløpig ikke på stedet. I 1619 døde den tredje jarlen av Bedford uten arvinger, og hans fetter Francis Lord Russell arvet tittel og gods, og flyttet dit med sin familie. I 1683 ble William Lord Russell d.y. henrettet for høyforræderi. Man fant noen år senere ut at han var uskyldig, og som kompensasjon etter justismordet utnevnte kongen hans far, William Lord Russel d.e. til hertug av Bedford.

Både dronning Elizabeth I og dronning Victoria har overnattet på godset.

I 1953, da den tolvte hertugen døde, var huset i svært dårlig stand. Hans arving John, trettende hertug av Bedford, åpnet det for publikum i 1955, og fikk dermed mulighet til å foreta omfattende restaureringsarbeider. Blant annet ble østfløyen, som var i svært dårlig stand, revet. 

Hjort i parken
Godset er i dag hjem for den femtende hertugen av Bedford og hans familie, og store deler av det er åpent for publikum. Hovedbygningen inneholder en av Englands største portrettsamlinger i privat eie, med bilder tilbake til 1600-tallet; det er også mange andre kunstverk utstilt. På den store eiendommen går over 4000 hjort fra ti forskjellige raser fritt; flere av dem er av raser som var utrydningstruet, men som nå har levekraftige bestander.

Woburn Abbey Antiques Centre er den største antikvitetshandel i Storbritannia utenfor London.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Woburn Abbey – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Woburn Abbey – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ULAN **·** GeoNames
 |
Wohnstadt Carl Legien
**Wohnstadt Carl Legien** (boligområdet Carl Legien) er et stort boligområde i Prenzlauer Berg i bydelen Pankow i Berlin i Tyskland. Boligområdet ble oppført i årene 1928 til 1930 etter planer lagt av arkitektene Bruno Taut og Franz Hillinger og opprettet av fagforeninger som et boligsamvirke. Boligområdet er oppkalt etter den tyske fagforeningslederen Carl Legien. Wohnstadt Carl Legien ligger til Erich Weinert Strasse mellom Gubitz og Sültstrasse. 

Boligområdet ble opprettet i forbindelse med utbyggingen av det nordlige Prenzlauer Berg i 1920- og 1930-årene. Etter at byggevirksomheten var redusert under den første verdenskrigen, førte Weimarrepublikkens boligbyggeprogram til boligbygging over hele Berlin. I nærheten av Wohnstadt Carl Legien ble for eksempel også GEHAG-Siedlung (GEHAG-byen) oppført.

Franz Hillinger som da var leder av GEHAGs planavdeling fikk i 1925 oppgaven med å planlegge Wohnstad Carl Legien innenfor et område på 84 dekar. Hillinger brukte som referanse Tusschendijken boligområde i Rotterdam oppført av Joacobus Johannes Pieter Oud som også Bruno Taut sto i personlig kontakt med. Boligområdet ble oppført i datidens fremherskende stil: Husene ble i motsetning til bygningene fra den såkalte Gründerzeit, oppført i en enkel stil uten dekorasjon, men tilpasset beboernes behov. Taut og Hilligner planla et boligområde som besto av seks langstrakte U-formete boligblokker; disse boligblokkene omkranser grønne innergårder. Slik kunne man gi en opplevelse av at området virket grønnere enn et tilsvarende område fra Gründerzeit på tross av at botettheten var større. 

I 1994 ble de originale fasade- og farvesammensetningene gjeninnført. I juli 2008 ble Wohnstadt Carl Legien som en av seks områder oppført på UNESCOs liste over verdensarven.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Wohnstadt Carl Legien – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Berlin Senats forvaltningsetat for byutvikling: *Berliner Siedlungen der 1920er Jahre*

Portal: Tyskland

| * v
* d
* r
Modernistiske boligområder i Berlin |
| --- |
|  | Gartenstadt Falkenberg • Siedlung Schillerpark • Grosssiedlung Britz • Wohnstadt Carl Legien • Weisse Stadt • Grosssiedlung Siemensstadt |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Israelvis** er et rockeband fra Trondheim som har spilt sammen fra 1988. Bandet bestod i utgangspunktet av medlemmer fra Angor Wat, et punkeband med tilknytning til UFFA-miljøet i Trondheim som la opp i 1988. Før den første plata ble utgitt gikk de en periode under navnet *Vampire State Building*, det endelige navnevalget ble tatt natten før omslaget til *Sweet Bird of Truth* skulle bestemmes.

*Sweet Bird Of Truth* var bandets debut på platemarkedet, en 7-tommer som kom i 1989, og de fulgte opp med LPen *Heart To Heart Politics* senere samme år. Det første året besto bandet av Tor Egil «Gillo» Ingebrigtsen (bass), Viggo Mastad (gitar), Bård Noodt (sang) og Jens-Petter Wiig (trommer), men da de ga ut sitt andre album, *Half Past Heaven* i 1990, var Noodt ikke lenger med og Mastad hadde overtatt som vokalist i det som nå var en trio.

Israelvis har gitt ut 6 LP-er i tillegg til flere singler og konsertalbum og oppnådde på 90-tallet en stor grad av suksess i det alternative musikkmiljøet i Norge og Tyskland. Denne suksessen har ført til at de har vært med på mange samlealbum i tillegg til sine egne utgivelser. Deres foreløpig siste studioalbum kom ut i 2005.

Bandet ble gjenforent sommeren 2010 for en enkeltstående konsert på Pstereofestivalen i Trondheim, og benyttet samtidig anledningen til å spille inn singelen «Random City», med Katja Benneche Osvold (Life… But How To Live It?) som gjesteartist.

Diskografi (utvalg)
-------------------

**Album:**

* *Heart to Heart Politics* (1989)
* *Half Past Heaven* (1990)
* *We Only Live Twice* (1992)
* *Albino Blue* (1993)
* *Eurosis* (1996)
* *The Israelvis Effect* (2005)

**EP og singler:**

* *Sweet Bird of Truth* (1989)
* *Bitter Lennon* (1992)
* *Mutilation* (1993)
* *Church of Israelvis* (1995)
* *Random City*, feat Katja (2010)

**Bidrag til samleplater:**

* «Harru sett mor Jord» (voc Jan B. Vindheim) Grønn Salat (1989)
* «Dyrevise» – *Ellediller og Krokofanter* (1996)
* «Mine klamme hender» – *Det beste til meg og mine venner: En hyllest til Joachim Nielsen* (2005)

Litteratur
----------

* *UFFA 1981–2006: alternativ ungdomskultur i Trondheim* (Tapir akademisk forlag, 2006, ISBN 82-519-2164-3)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Israelvis på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Israelvis på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Israelvis på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Israelvis på AllMusic Rediger på Wikidata
* Bandets offisielle hjemmeside
* Bandets offisielle myspace side
* Angor Wat sin offisielle myspace side
* Om bandet på www.mic.no
* Bandets stamtre
* Harru sett mor Jord?

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Israels grunnleggende lover** (hebraisk חוקי היסוד‎‎, *χuke ha-yesod*) viser til tretten statsrettslige lover for Israel som sammen med en rekke domsavgjørelser fungerer som konstitusjonell rett i mangel av en samlet grunnlov. De fleste av disse tretten lover kun kan endres ved kvalifisert flertall i Knesset (Israels lovgivende forsamling). Flere av disse er basert på de individuelle friheter som var beskrevet i den israelske selvstendighetserklæringen. Det er ulikt syn på om disse lovene uten videre har forrang (lex superior) til andre lover.

De tretten lovene er som følger:

1. Loven om Knesset
2. Loven om statens eierskap av eiendom
3. Loven om Israels president
4. Loven om Israels regjering
5. Loven om Israels økonomi
6. Loven om Israels forsvar
7. Loven om Jerusalem som Israels hovedstad
8. Loven om Israels rettsvesen
9. Loven om Israels statskontroller / ombudsmann
10. Loven om fritt yrkesvalg
11. Loven om menneskeverd og frihet
12. Loven om Knessets godkjenning av regjeringens avtaler
13. Loven om Israel - jødenes land

Referanser
----------

1. 1 2  «Basic Laws of the state of Israel». Knesset.
Streikebrytere utenfor *Chicago Tribune* under en streik i 1986
**Streikebryteri** er en ikkejuridisk betegnelse på at oppgaver som vanligvis utføres av personer som streiker, blir utført av noen andre. Historisk var streikebryteri oftest knyttet til at arbeidsgiver hentet inn ny arbeidskraft til erstatning for streikende.[]

I mange lands lovgivning er streikebrytere særskilt beskyttet. Fagorganisasjoner anser gjerne streikebryteri som umoralsk overfor de streikende,[*omstridt  – diskuter*] men det er ikke forbudt. Rettspraksis har lagt til grunn at det er å regne som ærekrenkende om man blir kalt streikebryter uten at det er belegg for det.[]

I mellomkrigstiden, men også før det, ble navnene gjerne offentliggjort i fagorganisasjonenes blader.[]

Norge
-----

Det har vært en rekke opprivende arbeidskonflikter i Norge hvor påstander om streikebryteri og håndtering av dette har vært omstridt. Det vises her blant annet til transportarbeiderstreiken og saudastreiken.[]

Se også
-------

* Menstadslaget

Referanser
----------

1. ↑  (no) Streikebryteri i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Sigerdriva våkner og hilser dagen, natten og gudene. Arthur Rackham, 1911.
**Sigerdrivamål** (norrønt: *Sigrdrífumál*) eller **Brynhildarljóð** er et heltedikt fra Den eldre Edda; det er det første av diktene i syklusen om Sigurd Fåvnesbane.

Diktet, som er skrevet i fornyrdislag, skildrer et møte mellom Sigurd og valkyrien Sigerdriva. Sigurd rir gjennom en ild-ring for å befri et menneske som ligger bundet der inne. Kvinnen er Sigerdriva, som er slått med søvnmagi av Odin. Som takk for Sigurds hjelp innvier hun ham i runekunstens magi. 

Møtet mellom de to er også skildret i Volsungesagaen. 

> Det er botruner,  
> 
> det er bergeruner  
> 
> og alle ølruner  
> 
> og ramme maktruner;  
> 
> om de er uspilte  
> 
> og uforvilte,  
> 
> kan du ha dem til hell for deg;  
> 
> nytt dem nå om du kan  
> 
> til gudene går til grunne
> 
> 
> 
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  vers 19; i Ludvig Holm-Olsens gjendiktning; sitert etter *Voluspå, og andre norrøne helligtekster*, 2003

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Streiffugler** er ei ikke-systematisk gruppe med fugler som består av arter som utenom hekketiden streifer mer eller mindre tilfeldig eller systematisk rundt på leting etter mat, uten å returnere til et bestemt standområde (territorium).

Mange streiffugler kan også defineres som standfugler, men i motsetningen til riktige standfugler, som stort sett bare leter etter mat i et begrenset område (nær eget territorium) og alltid returnerer til standområdet, søker streiffuglene i et mye større områder og er i langt mindre grad knyttet til et bestemt standområde. Dette medfører at streiffuglene oppholder seg på stadig nye plasser, ofte over mer enn én dag om gangen, for så å forflytte seg til et nytt sted. Dette er typisk fugler som må innrette seg på sterkt vekslende tilgang på mat gjennom sesongen. Streifene kan således være nært knyttet til både bestemte steder og tider gjennom en sesong, for eksempel til tider da bestemt frukt, bær, blomster og lignende blir modne.

Eksempler på streiffugler er fugler som enkelte ugler, kråkefugler, sidensvans, korsnebb og flere finkefugler. Et annet eksempel er ravnen (*Corvus corax*). Hekkende par er territoriale og forsvarer reirområdet året rundt, som standfugler. Ikke-hekkende fugler derimot, er nomadiske og streifer rundt.

Referanser
----------

1. ↑  Loretto, Matthias-Claudio, et al. Shared space, individually used: spatial behaviour of non-breeding ravens (Corvus corax) close to a permanent anthropogenic food source. (2015).

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Svagdricka fra Tallåsens bryggeri
**Svagdricka** er en gjæret maltbasert drikke med lavt alkoholinnhold. Svagdricka var hverdagsdrikke i store deler av Europa allerede i middelalderen og ble tradisjonelt brygget i hjemmene. Høysesong for svagdricka var i slåtten om sommeren og ved store høytider som jul og påske.

Sverige
-------

I Sverige har svagdrickan i dag et alkoholinnhold på cirka 2,0 volumprosent (før 2,8 volumprosent alkohol og nå også noen ganger 0,8 eller 2,1) smaksatt med humle og søtet med sakkarin.

På begynnelsen av 1900-tallet fantes det lokale svagdricksbryggerier rundt omkring i Sverige og forbruket var da ca 35 liter per år/person. Svagdrick var, spesielt i Sør-Sverige en gjengs drikk til måltider, som også kunne blandes med melk til så kalt *«drickablandning»*. Kokt svagdricka med brødbiter eller grøt kaltes *«ölsupa»* eller *«drickasupa»*, oppvarmet drikke blandet med melk ble *«ölost»*.

I dag finnes det bare et fåtall bryggerier igjen, og produktet er ujevnt tilgjengelig i dagligvarebutikkene; vanligst er den i desember.

Referanser
----------

1. 1 2  "svagdricka". NE.se. Besøkt 20. september 2016.
2. ↑  Födoämnen i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1908)
3. ↑  "Svensk lågalkoholhaltig öl från Kopparberg". Arkivert 18. august 2017 hos Wayback Machine. Valv.se. Besøkt 20. september 2016.
4. ↑  Samuel Karlsson: Levande industriminnen - människorna och miljöerna, Bilda Förlag, Stockholm 2005, ISBN 91 574-7765-5, kapittelet om Borns Bryggeri, side 55-58
5. ↑  Bra Böckers lexikon, 1980.

Litteratur
----------

* Jean Lindberg: *Handbok för svagdricks-bryggare och mältare: praktiskt-teoretiskt utarbetad på grund af egna tjugoåriga erfarenheter och med tillgodoseende af verldsberömda auktoriteters vetenskapliga upptäckter*, G. Chelius Förlag 1892
***Det hendte i morgen***, (originaltittel: *It Happened Tomorrow*) er en amerikansk fantasifilm fra 1944 regissert av René Clair.

Handlingsreferat
----------------

I løpet av 1890-tallet er Lawrence Stevens (spilt av Dick Powell) en skribent som skriver dødsannonser for en avis, men han er veldig misfornøyd med jobben. Sjefen hans, Pop Benson (spilt av John Philliber) eier en avis som Lawrence skriver for. Han bruker avisen til å skrive historier før andre journalister får tak i nyhetene. Men dette gjør ham også til mistenkt av politi-inspektør Mulrooney (spilt av Edgar Kennedy) som ønsker å vite hvordan Stevens har fått tak i informasjon angående et ran ved et teater som skjedde i løpet av en forestilling.

Stevens har til hensikt å bruke disse kreftene for plukke hester på en veddeløpsbane, for å vinne nok penger til å gifte seg. Dessverre leser han også en historie om hans egen død som skal finne sted den kvelden, så han og Sylvia gifter seg umiddelbart og reiser til veddeløpsbanen sammen med onkelen hennes. Stevens satser på seier etter seier, og tjener snart 60 000 dollar. Men alle pengene deres blir deretter stjålet når de er på vei tilbake til byen. De jager etter de som stjal pengene, men de blir arrestert på grunn av en fartsovertredelse.

Stevens håper på mer hjelp fra Benson. Men han oppdager at den gamle mannen skal ha dødd for to dager siden. Stevens forsøker sitt beste for å unngå en hotell-lobby hvor hans dødsfall skal finne sted, men ytre omstendigheter presser ham hele tiden i den retningen. Lawrence oppdager mannen som stjal alle pengene hans, og jager etter tyven til fots gjennom gatene og over hustakene. Men begge to faller gjennom en skorstein, som fører til selve hotell-lobbyen som Lawrence har forsøkt å unngå.

Medvirkende
-----------

* Dick Powell - Lawrence Stevens
* Linda Darnell - Sylvia Smith
* Jack Oakie - Uncle Oscar Smith
* Edgar Kennedy - Inspector Mulrooney
* John Philliber - Pop Benson
* Edward Brophy - Jake Schomberg

Referanser
----------

1. ↑  «filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 1. juni 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Det hendte i morgen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Det hendte i morgen* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Det hendte i morgen* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Det hendte i morgen* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (de) *Det hendte i morgen* på filmportal.de Rediger på Wikidata

* (en) *Det hendte i morgen* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Det hendte i morgen* på American Film Institute Rediger på Wikidata

Portal: Film
Renvaskede svaberg på øya Kløvningen i Færder kommune.  Foto: Karl Ragnar Gjertsen 
Skuringsstriper fra istiden i Moutmarka ved Verdens Ende. Foto: Karl Ragnar Gjertsen 
**Sva** (fra norrønt *svað*, «glatt sted») er et bart fjell- eller steinparti. I moderne norsk brukes ofte ordet **svaberg**. Svaberg ble for det meste dannet på slutten av siste istid, da den ofte mer enn tusen meter tykke innlandsisen som dekket Skandinavia for mer enn ti tusen år siden, smeltet bort på relativt få tiår. 

Sva er ikke slipt og polert av selve isen, slik det stundom blir forklart, men derimot av enorme mengder smeltevann *under* isen. Dette vannet var fylt med sand, grus og stein som slipte på fjellet, og også dannet jettegryter. Ofte kom smeltevannet med enormt trykk ut av åpninger i isen, og lagde, tildels dype, *smeltevannrenner*, som nesten alltid opptrer sammen med svaberg.

Hvordan overflaten på et sva ser ut vil variere etter hvordan kvaliteten og strukturen i fjellet er. Harde dypbergarter som granitt og syenitt kan slipes til jevne og glatte flater, og kan gjerne danne hvalskrottskjær. Sva av metamorfe bergarter blir mer ujevne. 

Et sva har ofte skuringsstriper som viser hvilken vei isen har beveget seg. I noen tilfelle kan det være skuringsstriper i flere retninger fordi isen skiftet bevegelsesretning mot slutten av istiden. Skuringsstripene er laget av stein som var frosset fast i selve isen, og ikke av sand- og grusblandet vann.

Store sva er lett tilgjengelige i kommunene Gjerstad, Nissedal og Drangedal. Bukkesvåna og Kobbersvåna er et besøk verdt. Ordet *svå* er flertall av *sva* på den lokale dialekten.

Innen fjellklatring brukes *sva* om et glatt fjellparti som er mindre enn 90 grader bratt (loddrett).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Monika Machlik** (født 9. oktober 1997 i Tromsø) er en norsk sjakkspiller og sportskommentator. Hun er tvillingsøster til sjakkspilleren Edit Machlik.

Monika Machlik fikk først nasjonal oppmerksomhet som sjakkspiller i tiårsalderen, da hun blant annet vant miniputtklassen i NM for jenter i 2007. Hun har senere hele tiden vært en av Norges beste kvinnelige sjakkspillere i sin aldersklasse. Machlik vant kadettklassen i NM for jenter i 2013 og kom på andreplass i ungdomsklassen i dette mesterskapet i 2014. Hun har også flere høye plasseringer fra åpen klasse i aldersbestemte norgesmesterskap, blant annet med fjerdeplasser fra NM for ungdom klasse U12 i 2009 og klasse U14 i 2011. I 2013–14 har hun spilt flere turneringer i konkurranse med voksne spillere av begge kjønn, og oppnådd sterke resultater blant annet med tredjeplass i nordnorsk mesterskap 2013 og tredjeplass i det åpne NM 2014. 

Machlik debuterte 15 år gammel på A-landslaget for kvinner i EM for lag i Warszawa 2013, da hun tok 2,5 poeng på åtte spilte partier. Hun er tatt ut til å spille på det norske andrelaget i kvinneklassen i sjakk-OL i hjembyen Tromsø i august 2014. Machlik fikk der spille mot svært sterk motstand på førstebord for Norges andrelag i kvinneklassen, men fikk med 2,5 poeng på ni partier et resultat under forventet. 

På Norges Sjakkforbunds ratingliste i juni 2014 var Machlik med en rating på 1 968 rangerte som Norges niende beste kvinnelige sjakkspiller, og som den beste kvinnelige juniorspilleren. Sistnevnte posisjon måtte hun i oktober-november 2014 imidlertid gi fra seg til sin tvillingsøster. 

Machlik ble 16 år gammel også landskjent som sportskommentator våren 2014, da hun i over 40 timer med sendinger var ekspertkommentator på VGTVs sjakksendinger først fra oppvisningsmatchen mellom Magnus Carlsen og VG-seerne, og deretter fra den rekordsterke turneringen Norway Chess i Stavanger.[]

Machlik er elev ved sjakklinjen ved Norges Toppidrettsgymnas i Tromsø. Hun er også aktiv som fotballspiller, med fast plass på kvinnelaget til Tromsø Idrettslag i 2. divisjon.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Monika Machlik – FIDE Rediger på Wikidata

* (en) Monika Machlik – chessgames.com Rediger på Wikidata

* (en) Monika Machlik – 365Chess.com Rediger på Wikidata
* «- Det største talentet vi har hatt i Norge», *Nordlys* 2. august 2013
* «Monika og Edit fra Tromsø er OL-klare». *iTromsø* 12. mai 2014
Moniermagasin ved Brettingen fort  Foto: Tommy Gildseth 
Innsiden av moniermagasinet ved Sundås batteri  Foto: Tommy Gildseth 
**Moniermagasin** er en type ammunisjonsbunker med hvelvet murkonstruksjon i lettarmert betong. Byggemåten, en lett skallkonstruksjon av armert betong, ble utviklet av en fransk gartner, Joseph Monier, som også anerkjennes som en av opphavsmennene bak armert betong.

Magasinet ble hovedsakelig brukt for oppbevaring av ammunisjon og våpen og ble oppført sent på 1800-tallet og tidlig på 1900-tallet.
 Moniermagasinene var typiske for opprustningen av det norske Forsvaret i tiden før 1905 og har som sådan både antikvarisk og militærhistorisk betydning.

Denne typen magasin finnes ved de fleste norske festningsanlegg bygget før krigen. En del av dem er fredet, bla. de som finnes på Brettingen fort (1898), Hysnes fort (1898), Kvarven fort (1898–99) og Rauøy fort (1930-tallet). Moniermagasinene har en høy kulturminneverdi i europeisk sammenheng ettersom de fleste tilsvarende magasin utenfor Norges grenser er borte.

Referanser
----------

1. ↑  Spor i landskapet[*død lenke*]
2. ↑  Katalog Trøndelag 162403 Brettingen[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
Det hvite hus på Sanden i Arendal før riving da Arenasenteret skulle bygges.  Foto: Karl Ragnar Gjertsen 
Det hvite hus har ikke alltid vært hvitt. Maleri av Fred Terkelsen.
**Det hvite hus** ble reist mellom 1812 og 1817 ved vannkanten i Kittelsbukt i Arendal sentrum. Erich Hanser var antagelig den første eieren.

Etter hvert ble Kittelsbukt fylt igjen. Det ble anlagt parkeringsplass for Arenasenteret foran huset, og plassen ble kalt for «Sanden», da fyllmassen var sand fra Hovekilen ved Hove på Tromøy. I 1989 ble Arenasenteret kjøpt av Johnny Sørbøe i Sanden AS, og det ble startet en prosess med å få fjernet huset. 

I 1991 la Fylkeskonservatoren inn protest mot riving, og saken gikk til Miljøverndepartementet som kom til den konklusjon at huset skulle bevares og Sanden skulle reguleres til bevaringsområde. Riksantikvaren mente at huset var spesielt av kulturhistorisk interesse da det markerte den gamle strandlinjen i byen. Miljøvernminister Thorbjørn Berntsen tok opp saken i Stortingets spørretime, og mente den var av nasjonal interesse. I 1996 ble det lagt nye planer om å bygge ut på området, men å spare huset ved å lage et smug forbi. I 2003 besluttet bystyret med velsignelse av fylkeskommunen å flytte huset til Teaterplassen på Tyholmen, slik at Sanden kunne bygges fullt ut. 

Huset ble så revet i 2004 og lagret på Strømsbusletta, med intensjon om å bli reist senere samme år. Huset som nå lå i deler, ble kjøpt av Susann Blom-Bakke og Halil Ozer for 75 000 kr. Huset lå fremdeles umontert i 2006, og det ble nå flyttet til Froland, hvor det til slutt ble lagret utendørs. I 2011 overtok byggmester Roy Paulsen prosjektet om å gjenreise huset, og konstaterte at materialene bar preg av store skader av mose og råte.

Da «Det hvite hus» ble gjenreist på Teaterplassen var byggherren pålagt av kommunale myndigheter å benytte etasjehøyder av 2012-standard. Konsekvensen ble at bygningens proporsjoner ble svært annerledes enn det opprinnelige bygget. Knapt noen av de originale materialene fra huset ble brukt ved gjenreisningen.

Kilder
------

* Agderpostens papirutgave 7. oktober 2010
**Flooding** (engelsk av **flood**, **oversvømmelse**) er en teknikk innen distribusjon, der man ønsker å sende et objekt O til mange eller alle. En kopi av O sendes da ut fra den opprinnelige sender, til alle noder (distribusjonsledd) som er direkte koblet til denne. Alle mottakere vil, når de får kopien, gjøre det samme. Sålenge alle nodene følger denne regel, vil alle, etter et visst antall slike runder, ha mottatt en kopi av O.

En slik regel kan medføre at enkelte noder får en kopi av O flere ganger. For å unngå at kopier av O sendes to ganger ut fra samme node, kan hver node notere seg hvilke objekt det har videresendt, og ignorere kopier. For å begrense oversvømmelsen kan en bruke hoppkontroll for å sikre at kopieringen ikke går over mer enn en viss grense.

Flooding er en vanlig teknikk i datanett, spesielt i situasjoner der man forsøker å finne ut hvor spesielle ressurser befinner seg (lokalisering). Det tas da kopi av en digital melding (en pakke) som sendes videre. Det gamle varde-baserte varslingssystemet langs kysten benyttet seg også av en lik teknikk (objektet er da en synlig flamme). Kringkasting via radio er et meget egnet medium for slik oversvømmelse, da en med en enkelt utsending vil nå alle innenfor dekningsområdet til senderen. Videre kopiering av radiosignalet krever forsterking og regenerering av signalet.
**Gustav Metzger** (født 10. april 1926 i Nürnberg i Tyskland, død 1. mars 2017 i London i England) var en kunstner og politisk aktivist som var særlig kjent for utvikling av konseptet «selvødeleggende kunst». Han sto bak det såkalte «The Destruction in Art Symposium» i 1966. Metzger var anerkjent for sine protester i den politiske og kunstneriske sfære.

Metzger var født av jødiske foreldre med polsk bakgrunn og kom som flyktning til Storbritannia som barn, men var statsløs siden 1940-årene.

Han skapte begrepet «selvødeleggende kunst» tidlig på 1960-tallet og ble publisert gjennom artikkelen *Machine, Auto-creative and Auto-destructive Art* sommeren 1962 i magasinet *Ark*. Fra 1959 hadde han laget arbeider gjennom å sprøyte syre på nylonark som en protest mot atomvåpen. Denne arbeidsprosessen skapte raske endringer i formen før nylonen gikk i oppløsning, slik at dette arbeidet var på samme tid selvkreativt og selvødeleggende.

I 1966 arrangerte Metzger sammen med en del andre det såkalte *The Destruction in Art Symposium* i London og et tilsvarende i New York i 1968. Symposiet ble fulgt av en offentlig demonstrasjon av selvødeleggende kunst som inkluderte brenning av de såkalte Skoob Towers, laget av John Latham. Dette var tårn av bøker (*skoob* er *books* baklengs) og Lathams intensjon var å vise sin oppfatning om at den vestlige kulturen var utbrent.

I 1960 laget den sveitsiske kunstneren Jean Tinguely den første selvødeleggende skulpturen, *Hommage a New York*, en maskin som slo seg selv i stykker i Sculpture Garden i Museum of Modern Art i New York.

Pete Townshend i rockegruppa The Who omtalte senere bandets beryktede knusing av instrumenter etter enkelte konserter som selvødeleggende kunst.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 120023989[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000026366, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Artists of the World Online, AKL Online kunstner-ID 00610768[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Metzger, Gustav[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   ZKM person ID gustav-metzger, zkm.de, besøkt 30. juni 2022[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   «Gustav Metzger, pioneer of auto-destructive art, dies aged 90»[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 16229120t[Hentet fra Wikidata]
8. ↑  Wilson, Andrew (3. mars 2017). «Gustav Metzger obituary». *The Guardian* **(engelsk)**. ISSN 0261-3077. Besøkt 4. mars 2017.

Eksterne lenker
---------------

* UCSB Department of English Couse Materials: Gustav Metzger

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NKC **·** Munzinger (iba) **·** Discogs
 |