recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Steffen Kjetland Horn** (født 13. november 1976) er en norsk klassisk pianist.

Horn har studert med professor Jiří Hlinka ved Barratt Due musikkinstitutt i Oslo, hvor han avsluttet sitt solistdiplom med høyeste utmerkelse. Hans debutkonsert i Universitetets aula i Oslo høstet strålende kritikker, og han gjode også en svært vellykket solodebut i Wigmore Hall i London.

Foruten Ungdommens Pianomesterskap, er Horn vinner av Smetana Internasjonale Pianokonkurranse i Tsjekkia. Han har vært solist med Hradec Králové Filharmoniske Orkester i Tsjekkia, og med de fleste profesjonelle symfoniorkestrene i Norge, inkludert Kringkastingsorkestret og Oslo Filharmoniske Orkester. Han har gitt konserter, både som solist og kammermusiker, ved en rekke festivaler, bl.a. Festspillene i Bergen, Ultimafestivalen, Fartein Valen-dagene, Hardanger Musikkfest og Den internasjonale kammermusikkfestivalen i Stavanger. Horn har også holdt klaver-recitals i byer som Warszawa og Teheran.

Steffen Horn samarbeider med Statoil.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Steffen Horn på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Steffen Horn på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Joseph McNarney** (født 28. august 1893 i Emporium i Pennsylvania, død 1. februar 1972 i California) var en amerikansk offiser.

Han tjenestegjorde som militærguvernør i det okkuperte Tyskland etter den andre verdenskrigen.

Han ble ferdig uteksaminert fra United States Military Academy i juni 1915 og han begynte deretter som fenrik i infanteriet. McNarney tjente med 21. Infantry i Vancouver Barracks i delstaten Washington, og senere sammen med 37. Infantry i Yuma i Arizona. I juli 1916 ble han løytnant og begynte på sin flyveropplæring i San Diego i California. Ett år senere ble han overført til Signal Corps Aviation. Han ble ansatt som instruktør i meteorologi og radiotelegrafi og ble kort tid etterpå forfremmet til kaptein i mai 1917.

Under første verdenskrig ble McNarney utstasjonert i Frankrike i 1917, der han ble assistent for det første korpset som ble utdannet ved Aeronautical School. Han begynte ved hovedkontor for hærens flyvåpen i januar 1918. Han returnerte til USA i oktober 1919 for å overta ansvaret for pilotskolen på Gerstner Field i Louisiana.

Fra og med november 1920 tilbrakte han de neste fem årene som student og instruktør i det som senere ble gitt navnet Air Corps Tactical School. McNarney tilbrakte de neste tre årene i forskjellige funksjoner innen krigsdepartementet og generalstaben. I august 1930 fullførte han flere kurs ved Army War College.

Etter det japanske angrepet på Pearl Harbor den 7. desember 1941 var han medlem av kommisjonen som gransket hæren og marinens sjefer som hadde vært stasjonert på Hawaii under det japanske angrepet på marinebasen der. I januar 1942 ble McNarney forfremmet til generalmajor og utnevnt til medlem av krigsdepartementet.[]

McNarney pensjonerte seg fra militæret den 31. januar 1952 etter å ha besittet flere ledende posisjoner innen det amerikanske militæret. Han døde i en alder av 79 år, den 1. februar 1972 i La Jolla i California.

McNarney ble tildelt mange medaljer og ordener, inkludert Legion of Merit, Distinguished Service Medal med tre eikeblad, Navy Distinguished Service Medal, kommandørridder av den britiske Order of the Bath, den jugoslaviske Den hvite ørns orden og storoffiser av den franske Æreslegionen.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, oppført som Joseph Taggart McNarney, Find a Grave 8765874, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som Joseph T. McNarney, SNAC Ark-ID w6k64h9x, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   TracesOfWar, TracesOfWar person ID 41081, besøkt 19. mai 2023[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (iba)
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Joseph Theophilus «JT» Mears** (født 1871 i Hammersmith i London, død oktober 1935) var en engelsk forretningsmann som er mest kjent for å være en av grunnleggerne av Chelsea FC.

Joseph Mears ble født i 1871 i Hammersmith i London som eldste sønn av Joseph Mears.

I 1896 kjøpte Mears sammen med sin bror Gus Stamford Bridge Athletics Ground som resulterte i etableringen av Chelsea Football Club i 1905. Selv om han aldri var styreleder, var Joseph en «dominerende påvirker» i klubben etter brorens død i 1912 sammen med sønnen, Joe, og sønnesønnen, Brian, som begge senere tjenestegjorde som styreledere i klubben.

I 1907 kjøpte Mears selskapet Thames Electric & Motor Launch Co i Eel Pie Island. Han bygget opp en stor flåte av passasjerbåter på Thamesen. 

I 1919 formet Mears selskapet til å bli Joseph Mears Launches & Motors Ltd, og anskaffet en garasje i Richmond, sammen med flere busser. Selskapet var intakt inntil 1945 da det gikk inn i det nyetablerte selskapet Thames Launches Ltd.

Mears etablerte Joseph Mears Cinemas Ltd som bygget op en del kinoer rundt om i Richmond-området.

Mears var Mayor of Richmond fra 1931 til 1932.

Mears døde i oktober 1935 og er gravlagt i Richmond Cemetery i London. Mears etterlot seg en estimert formue på £30m.

Referanser
----------

1. ↑  1881 UK Folketelling.
2. ↑  Glanvill, Rick (2006). *Chelsea FC: The Official Biography - The Definitive Story of the First 100 Years*. Headline Book Publishing Ltd. s. 74. ISBN 0-7553-1466-2.
3. ↑  Joseph Mears, Thames Launches
4. ↑  Odeon Richmond history
5. ↑  People buried in the London Borough of Richmond upon Thames Arkivert 27. oktober 2011 hos Wayback Machine.
6. ↑  Glanvill (2006). *Chelsea FC: The Official Biography*. s. 78.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Daniel Grott til Kjølberg** var en norsk adelsmann og godseier. 

Han skal ha vært adelsdamen Mette Dyres personlige tjener og skriver i Sverige, men ble i 1511 lyst fredløs på grunn av manndrap. Dyre ville hjelpe sin venn, og ga ham lov til å slå seg ned på gården Kjølberg i Norge. I 1524 nevnes han blant norsk adel, og omtales senere som væpner. 

Grott giftet seg før 1529 med Anne Nielsdatter (Halvbjørn) fra Fyn, som blant annet medbragte eiendommer i Bohuslen inn i ekteskapet. Selv innehadde Grott forskjellige len i Norge.

Paret hadde formentlig ikke barn, for Kjølberg synes å ha gått i arv til en av Anne Nielsdatter slektninger som var gift med Oluf Kalips.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Forsberg, Turi (2000). *En herregårds historie*. [Kjølberg Herregård]. s. 54-56. ISBN 8299575907.
2. ↑  Hiort-Lorenzen, Hans Rudolf; Thiset, Anders (1895). *Danmarks Adels Aarbog* **(dansk)**. Danmarks Adels Aarbog.
3. ↑  Schou, Terje (1996). *Onsøys historie*. no#: Onsøy kommune. s. 54. ISBN 8299313244.
***A Fool and His Money*** er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Robert Ellis. Hovedrollen spilles av Eugene O'Brien. Filmen er basert på en roman fra 1913 av George Barr McCutcheon.

Filmen er antatt tapt.

Handling
--------

John B. Smart er en amerikansk forfatter som er på jakt etter en annerledes atmosfære, samt fred og ro, for skrive en ny historie. Han kjøper derfor et gammelt slott i Sveits. Men kort tid etter at han flytter inn, oppdager han en kvinne som forsøker å gjemme seg med en baby i det østre tårnet på slottet. Hun forteller ham at heter Aline, datteren til en amerikansk millionær.

Aline er den fraskilte kona til grev Tarnowsky, som har sløst bort alle pengene hennes - og han har behandlet henne brutalt. Men nå gjemmer hun seg fordi hun ikke ønsker at greven skal få foreldretten for barnet deres. Når greven kommer til slottet for å konfrontere Smart, slår Smart ham ned og får ham kastet i et fangehull. Smart tar deretter med seg Aline og barnet hennes, og reiser sin vei. Men greven stikker av og følger snart etter dem, over grensen til Italia.

Skuespillere
------------

* Eugene O'Brien som John B. Smart
* Rubye De Remer som Aline
* Arthur Housman som Grev Tarnowsky
* Emile La Croix som Mr. Schmick
* Ann Brody som Mrs. Schmick
* Eric Finstrom som Schmicks yngre sønn
* George Dowling som Schmicks eldre sønn
* Frank Goldsmith som Dr. Hazzard
* Wray Page som Mrs. Hazzard
* Ned Hay som Billy Smith
* Louise Prussing som Mrs. Smith
* Charles Craig som sekretær Poopendyke
* Jules Cowles som Benton
* Elizabeth Garrison som Mrs. Titus

Bildegalleri
------------

* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  A FOOL AND HIS MONEY
3. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Fool and His Money* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *A Fool and His Money* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *A Fool and His Money* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Magedreining** hos hund er en akutt livstruende tilstand som krever øyeblikkelig hjelp av veterinær. Den omfatter utvidelse (dilatasjon) og dreining (torsjon, 90-360 grader m/klokka sett bakfra) av magesekken.

Symptomer
---------

Symptomene er gjerne typiske. Hunden blir akutt dårlig, buken blir spent og bukomfanget forstørres. Man kan høre gasslyder om en banker på den utspilte buken. Klemmer man på buken, viser hunden tydelige tegn på smerte. Hunden er ofte svært urolig og prøver å innta stillinger som gjør det lettere å puste. Den brekker seg, men ingen ting det kommer opp.

Tilstanden kan raskt forverres. Hunden kan få åndenød og puster svært raskt med åpen munn. Den får gjerne bleke slimhinner, uregelmessig hjerteaksjon og svak, rask puls. Til slutt vil hunden kunne gå i sjokk og dø.

Årsak
-----

Lidelsen er mest vanlig hos store hunderaser, og da spesielt store raser med dyp brystkasse og opptrukket buk (f.eks. mynder). Middelaldrende og gamle hunder ser dessuten ut til å rammes oftere enn unge hunder, men tilstanden kan også oppstå hos de yngre.

Forskerne er ikke sikre på årsaksforholdene. Oftest oppstår lidelsen hvis hunden har spist store mengder fór, og det har vært satt i sammenheng med tørrfór som er gitt tørt. Videre har magedreining lettere for å oppstå hvis man mosjonerer hunden rett før eller etter et måltid.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Daniel Harrwitz** (1821–1884) var en tysk profesjonell sjakkmester.

Harrwitz emigrerte til London i 1848 og bodde der en lengre tid. I 1853 gav han ut sjakktidsskriftet *The British Chess Review*. Seinere flyttet han til Paris, der eieren av den berømte *Café de la Régence* (som ble gjenåpnet i et nybygg i 1854), ansatte han til å spille sjakk fra morgen til kveld. Han gav også simultanoppvisninger i blindsjakk. Harrwitz hadde som vane å kle seg opp med sjakksymbol-prydede skjorter og slips, og ble i sjakkmiljøet regnet som en dandy.

I England 1846 tapte Harrwitz en match 9:12 mot Howard Staunton, til tross for at at Staunton stilte med handicap i fjorten av de 21 partiene. Harrwitz tapte alle de sju partiene uten handicap. Mot Adolf Anderssen spilte han i 1848 uavgjort med 5:5, og i 1858 tapte han 2:5 mot Paul Morphy.

I 1862 publiserte Harrwitz *Lehrbuch des Schachspiels*.

Harrwitz høyeste historiske Elo-tall, 2644, nådde han i juni 1853. Fra 1853 til februar 1856 var han nummer én på den i ettertid beregnede verdensranglista.

Verk
----

* Daniel Harrwitz: *Lehrbuch des Schachspiels. Enthaltend die Analyse der Eröffnungen und Endungen*. Berlin 1862

Referanser
----------

1. 1 2   www.chesshistory.com[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Isidore Singer, A. Porter: «HARRWITZ, DANIEL», jewishencyclopedia.com

Eksterne lenker
---------------

* (en) Daniel Harrwitz – chessgames.com Rediger på Wikidata

* (en) Daniel Harrwitz – 365Chess.com Rediger på Wikidata
* Daniel Harrwitz, chesshistory.com
* Sjakkproblemer komponert av Harrwitz, *Die Schwalbe*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** ISNI
 |
Magellanstredet, Sør-Patagonia,og Ildlandet helt sør i Sør-Amerika. Hele stredet ligger siden 1843 i Chile. På nordkysten av sundet ligger byen Punta Arenas.
Satellittfoto av Magellanstredet.
**Magellanstredet** eller **Magellansundet** er et strede helt sør i Sør-Amerika. Det skiller det søramerikanske fastlandet fra øygruppen Ildlandet. Stredet med begge bredder tilhører i sin helhet Chile. Navnet stammer fra oppdagelsesfareren Ferdinand Magellan.

Sundet er den viktigste naturlige passasjen mellom Stillehavet og Atlanterhavet, men anses å være vanskelig å navigere gjennom, på grunn av det ugjestmilde og regnfulle klimaet og at passasjen er relativt trang med flere øyer og grunner. Ved sundet ligger også Kapp Froward som er det søramerikanske fastlandets sydligste punkt.

Frem til Panamakanalen ble åpnet i 1914 var ofte Magellanstredet den eneste sikre måten å seile mellom Atlanteren og Stillehavet på, idet fartøyene ble skjermet fra Sørishavets villskap av Ildlandet i sør og kontinentet i nord. Passasjen var sikrere enn Drakesundet, som er havavsnittet mellom Kapp Horn og Antarktis. Drakesundet er ekstremt turbulent og uforutsigelig, og isfjell forekommer ofte. Frem til Panamakanalens tid var Magellanstredet foretrukket av dampskip, mens Drakesundet var den vanligste passasjen for seglfartøy som hadde det vanskeligere i trange farvann.

Sundets østre åpning ligger i den brede bukten ved grensen mellom Chile og Argentina. I vest er det flere åpninger.

Ferdinand Magellan var den første til å seile gjennom sundet. Det var i 1520, under hans verdensomseiling. Da Magellan seilte inn i sundet den 1. november, ble det kalt «Estreito de Todos los Santos» (Alle helgenssundet, etter den katolske liturgiske festdagen det skjedde på).

Av frykt for at Storbritannia skulle okkupere den viktige skipsruten, tok Chile sundet i besittelse 23. mai 1843.

På nordkysten av sundet ligger byen Punta Arenas, den sørligste byen på det søramerikanske kontinentet.

* Gammelt nederlandsk kart over stredet. Sundet er oppkalt etter Ferdinand Magellan som seilte gjennom det i 1520. Kart: Jodocus Hondius, 1609Gammelt nederlandsk kart over stredet. Sundet er oppkalt etter Ferdinand Magellan som seilte gjennom det i 1520. Kart: Jodocus Hondius, 1609
* 
* 
*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Strait of Magellan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Strait of Magellan – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Konghellegata** (1-5) er ei gate på Rosenhoff og Sinsen i bydel Grünerløkka i Oslo. Den går fra Dynekilgata til Olaf Schous vei, der den fortsetter som Sinsenveien. 

Gata starter ved Rosenhof skole. Det første kvartalet passerer den mellom borettlaget Rosenhof kvartal 1 (bl.a. Dynekilgata 9, oppført 1914–18; arkitekter Christian Morgenstierne og Arne Eide) og ei ti-etasjers blokk fra 1967 (Dynekilgata 15, bygd for Ensliges Landsforbunds Boligbyggelag).

Det neste kvartalet har leiegårder fra 1920-tallet på sørsida og nyere (bl.a Konghellegata 1) på nordsida. 

Videre forbi Trondheimsveien utgjør det lange næringsbygget i Konghellegata 3–5 sørgrensa for Sinsenbyen. På sørsida av gata ligger et annet næringsbygg, Trondheimsveien 139 (oppført 1936, arkitekt Kristoffer Lange), som i 2008 er under ombygging til leiligheter.

Gata er oppkalt etter den norske byen Konghelle i Båhuslen, den nå svenske byen Kungälv i Bohuslän.

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Konghellegata». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 311. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
***A Fugitive from Matrimony*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Henry King.

Handling
--------

Riggs-familien, som nylig har blitt velstående på grunn av olje fra Oklahoma, flytter til en eiendom i Ossining, New York, ved siden av ungkaren Stephen Van Courtlandt - som ønsker å unngå ekteskap. Fru Riggs, ivrig etter å komme inn i en høyere sosial klasse, ønsker at datteren Barbara skal gifte seg med Stephen. Men samtidig som Stephen er på fisketur, overbeviser en rømt straffedømt fra Sing Sing ved navn Chimmy the Cricket ham til å bytte klær, slik at han kan unnslippe vaktene som følger etter ham.

Men Stephen blir deretter forfulgt av vaktene, og klatrer inn i Barbaras soveromsvindu. Barbara, begeistret over å kunne reformere en kriminell, gir Stephen klærne til en hovmester. Men etter at Stephen blir mistenkt for å ha stjålet Mrs. Riggs juveler, hjelper Cricket ham avsløre den virkelige tyven.

Skuespillere
------------

* H. B. Warner som Stephen Van Courtlandt
* Seena Owen som Barbara Riggs
* Adele Farrington som Mrs. E. Elmer Riggs
* Walter Perry som Zachariah E. Riggs
* Christine Mayo som Edythe Arlington
* Matthew Biddulph som Maurice Bradford
* John Gough som Chimmy the Cricket

Referanser
----------

1. ↑  A FUGITIVE FROM MATRIMONY

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Fugitive from Matrimony* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *A Fugitive from Matrimony* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *A Fugitive from Matrimony* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Norges idrettsforbunds 100-årsmedalje** er en norsk medalje utgitt i forbindelse med at Norges idrettsforbund i 1961 feiret sitt hundreårsjubileum.

Medaljen var fra 1961 til 1981 tillatt båret på norsk militær uniform.[1]

Utforming
---------

Norges idrettsforbunds 100-årsmedalje er gjort i forgylt sølv.[1] Den har en diameter på 33 mm. På avers har den et motiv med en kvinneskikkelse og en mannsskikkelse som hilser hverandre med håndtrykk og der kvinnen legger en hånd på mannens skulder. Skikkelsene er beskrevet som kledd i middelalderdrakt.[1] Reversen bærer årstallene «1861» og «1961» over to linjer omgitt av en laurbærkrans og med omskriften «NORGES IDRETTSFORBUND». Medaljen er opphengt i båndet i et ornament bestående av en åpen laurbærkrans med bånd.

Medaljebåndet er rødt, men en hvitkantet blå midtstripe og tilsvarende kantstriper i hvitt, blått og hvitt. Fargene rødt, hvitt og blått er Norges flaggfarger.

Tildeling
---------

Medaljen ble tildelt for fortjenstfull innsats, særlig i etterkrigstiden. Det ble i 1961 utdelt medaljer til 337 personer.[1]

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Hallberg, Harald: *Norske dekorasjoner. Tildelt med bånd til å bæres på uniform eller sivilt antrekk*, Ålgård: Dreyer bok, 2012, s. 362.
**«A Fine Romance»** er en amerikansk sang komponert av Jerome Kern med tekst av Dorothy Fields til filmen *Swing Time* fra 1936. I filmen ble sangen fremført av Fred Astaire og Ginger Rogers. Senere har den blitt spilt inn av blant annet Ella Fitzgerald, Judi Dench, Billie Holiday, Marilyn Monroe og Lena Horne.

Kjente versjoner
----------------

Fred Astaire og Ginger Rogers introduserte sangen i filmen *Swing Time* fra 1936.

Louis Armstrong og Ella Fitzgerald spilte inn sangen i 1957. Fitzgerald spilte også inn en versjon av sangen som ble utgitt i 1963.

Judi Denchs versjon av sangen ble kjenningsmelodien for den britiske TV-serien *A Fine Romance*, som hun spilte i sammen med ektemannen Michael Williams. 

Lena Hornes versjon av sangen ble inkludert i filmen *Priscilla, ørkenens dronning* fra 1994. Sangen er også inkludert i musikalen *Priscilla Queen of the Desert*, som er basert på filmen.

Sangen har også blitt spilt inn av blant andre Billie Holiday, Marilyn Monroe, Frank Sinatra og Margaret Whiting.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Original versions of A Fine Romance written by Jerome Kern, Dorothy Fields | SecondHandSongs». *secondhandsongs.com*. Besøkt 25. januar 2019.
2. ↑  «Louis Armstrong / Ella Fitzgerald - A Fine Romance». *Discogs* **(engelsk)**. Besøkt 25. januar 2019.
3. 1 2  «Song "A Fine Romance" - MusicBrainz». *musicbrainz.org*. Besøkt 25. januar 2019.
4. ↑  «A Fine Romance Lyrics - Priscilla: Queen of the Desert musical». *www.allmusicals.com* **(engelsk)**. Besøkt 25. januar 2019.
5. ↑  «Billie Holiday - This Is My Last Affair». *Discogs* **(engelsk)**. Besøkt 25. januar 2019.
6. ↑  «Marilyn Monroe - Sings». *Discogs* **(engelsk)**. Besøkt 25. januar 2019.
7. ↑  «Margaret Whiting - Sings The Jerome Kern Song Book». *Discogs* **(engelsk)**. Besøkt 25. januar 2019.
**Kongespinner** (*Citheronia regalis*) er en sommerfugl som tilhører familien påfuglspinnere (Saturniidae).

larve, i USA kalt *Hickory Horned Devil*

Utseende
--------

En stor (vingespenn 95 – 155 mm) spinner. Den har ikke det største vingespennet, men den massive hunnen er den tyngste sommerfuglen i Nord-Amerika. Kroppen er oransjerød med hvite striper, de delvis gjennomsiktige forvingene grå med oransjerøde årer og gulhvite flekker, bakvingene oransjerøde. Larven er som uvokst grønn med hvite flekker. På de to fremste kroppsleddene har den lange, røde «horn» med svarte spisser.

Levevis
-------

Larvene kan finnes på mange ulike treslag, men de foretrekker vanligvis valnøtt (*Juglans*) og hikkori (*Carya*). I motsetning til mange andre påfuglspinnere spinner de ikke en kokong, men graver seg ned i bakken og forpupper seg i et utgravd kammer. Det er en generasjon hvert år, som flyr i juni – august. Som vanlig for påfuglspinnere tar ikke de voksne spinnerne til seg næring. Hunnen sitter mest i ro og sender ut feromoner, som hannen med sine fjærformede antenner kan merke på lang avstand.

Utbredelse
----------

Kongespinneren har en forholdsvis begrenset utbredelse fra staten New York i nordøst (der den i dag er meget sjelden) til Texas i sørvest.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *kongespinner* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *kongespinner* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *kongespinner* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Citheronia regalis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Citheronia regalis* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Torgny** eller **Thorgny** er et urnordisk mannsnavn fra Þórgnýr, som betyr «Tors gny» og som man muligens ga til sønner med sterk stemmeprakt. Ordet gny hadde i urnordisk betydning «sterk lyd». En annen fortolkning er at navnet skal forstås som «Tors torden». Ordleddet «gny» forekommer også i det gamle ordet «våpengny», som nærmest kan forklares som «kraftig bråk med våpen», altså en trussel.

Navnet er for tiden uvanlig.

Per 2021 hadde 117 menn i Norge Torgny som første fornavn. 83 menn hadde Torgny som eneste fornavn.

31. desember 2020 var det totalt 1 755 personer i Sverige med navnet Torgny som fornavn. 25 personer hadde Torgny som etternavn

Navnedag: 26. februar

Personer med navnet Torgny
--------------------------

* Torgny Amdam, norsk artist
* Torgny Björk, svensk trubadur
* Torgny Håstad, svensk jurist
* Torgny lagmann, Upplandsk lagmann omtalt i Heimskringla
* Torgny Lindgren, svensk forfatter
* Torgny Mogren, svensk langrennsløper
* Torgny Segerstedt, svensk redaktør
* Torgny Säve-Söderbergh, svensk professor i egyptologi
* Torgny Wirén, svensk forfatter

Referanser
----------

1. ↑  «Navn». Statistisk sentralbyrå. Besøkt 4. april 2021.
2. ↑  «Sök på namn – Hur många heter ...?». Statistiska centralbyrån. Besøkt 4. april 2021.
**Klokketest** er en enkel test for å avdekke begynnende demens.
Den utføres ved at pasienten/testpersonen tegner en sirkel og får beskjed om at om sirkelen er en urskive, skal de tallene som vanligvis står på urskiva settes på riktig sted langs buen. Til slutt skal vedkommende tegne inn visere slik de står når klokka er ti på to, eller andre tidspunkt.

For at testen skal godkjennes må pasienten tegne en klokke med riktig klokkeslett og ha alle tallene på rett plass. Likevel aksepteres det små plasseringsfeil av tallene, at pasienten bytter mellom arabertall og romertall eller å skrive tallene på innsiden og utsiden av skiven og om den lange og korte viseren er forbyttet. Feil funksjonsfriske personer også kunne gjort aksepteres også, slik som å skrive tallene på utsiden av urskiva eller ikke tegne viserne helt inn til midten.

Denne testen er følsom for orienteringsevne, som er viktig å ha intakt for bilkjøring.

Referanser
----------

1. ↑  «Klokketest». Nasjonalt kompetansesenter for aldring og helse. 2011. Arkivert fra originalen 19. april 2015. Besøkt 25. mai 2015.
2. 1 2  Strobel, Carsten; Johansen, Hans; Brekkhus-Wetterberg, Peter; Engedal, Knut (2014). «Norsk revidert klokketest (KT-NR2)». Nasjonal kompetansetjeneste for aldring og helse. Arkivert fra originalen 26. mai 2015. Besøkt 25. mai 2015. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon
 |
*Dette er en liste over **motorveier i Finland***

Europavei 8
-----------

**4** utenfor Heinola.
**4** i Uleåborg
Europavei 18 / **7** ved Kotka i Finland
**8** Åbo-Reso (*4 km*)  

**3****8** Marasbacken, (Korsholm) - Långbacken, Vasa (*6 km, sammen med* Europavei 12)  

**4** Haaransilta, Limingo - Kello, Haukipudas i Uleåborgstrakten (*30 km, sammen med* **75**)  

**29** Keminmaa - Torneå (*20 km, 1 km sammen med begynnelsen i Keminmaa med* Europavei 75), verdens nordligste motorvei.

Europavei 12
------------

**3** Vandaporten, Vanda - Ylöjärvi (*178 km, sammen med* Europavei 63 mellom Ackas og Tammerfors)  

**3** Helsingby, Korsholm - Sandviken, Vasa (*10 km, delvis sammen med* Europavei 12)

Europavei 18
------------

**1** Nummis, Åbo - Lahnajärvi, Suomusjärvi (*86 km*)  

**1** *Lahnajärvi, Suomusjärvi - Nummenkylä, Lojo (ca. 30 km, klar 2008-2009)*  

**1** Nummenkylä, Lojo - Morby, Esbo (*26 km*)  

**7** Långmossen, Vanda - Forsby, Pernå (*56 km*)  

**7** *motortrafikkvei & riksvei (37 km), ombygges til motorvei før 2015*  

**7** Kyminlinna, Kotka - Summa, Fredrikshamn (*16 km*)  

**7** *Summa, Fredrikshamn - riksgrensen (43 km), motortrafikkvei og riksvei, ombygges til motorvei før 2015)*

Europavei 63
------------

**9** Urusberget, Åbo - Lundo stasjon (*13 km*)  

**9** Konho, Ackas - Tampere E, Tammerfors - Linnainmaa, Tammerfors (*39 km, sammen med* Europavei 12 mellom Konho og Tampere E)  

**9** kommunegrensen Muurame/Jyväskylä - Keljo, Jyväskylä (*4 km*)  

**9** Tourula, Jyväskylä - Vaajakoski (*6 km, sammen med* Europavei 75)  

**5** **9** Heinäaho, Kuopio - Päiväranta, Kuopio (27 km)  

**5** Vuorela, Siilinjärvi - Siilinjärvi sentrum (12 km)

Europavei 75
------------

**4** Forsby, Helsingfors - Lusi, Heinola (*141 km*)  

**4** Vaajakoski - Tourula, Jyväskylä (*6 km sammen med* Europavei 63)  

**4** Tourula - Kirri, Jyväskylä (6 km)  

**4** Haaransilta, Limingo - Räinänperä, Uleåborg i Uleåborgstrakten (*38 km, sammen med* Europavei 8)  

**4** Keminmaa (*1 km, sammen med* Europavei 8)

| * v
* d
* r
Liste over motorveier i Europa |
| --- |
|  | 
* Albania
* Belgia
* Bosnia og Hercegovina
* Bulgaria
* Danmark
* Finland
* Frankrike
* Hellas
* Hviterussland
* Irland
* Island
* Italia
* Kosovo
* Kroatia
* Kypros
* Latvia
* Litauen
* Luxembourg
* Makedonia
* Montenegro
* Nederland
* Norge
* Polen
* Portugal
* Romania
* Russland
* Serbia
* Slovakia
* Slovenia
* Spania
* Storbritannia
* Sveits
* Sverige
* Tsjekkia
* Tyrkia
* Tyskland
* Ukraina
* Ungarn
* Østerrike

 |  |
Visa er en hyllest til spritflasken «Klonken»
**Klonken** er en tidligere revyvise fra slutten av 1920-tallet.

Visa er laget av musikeren Sigurd O. Westbye og visedikteren Arne Svendsen og handler om en som passer på ei ku.

Den ble kjent i 1929 da Victor Bernau sang den i en norsk film. Klonken ble innspilt på plate av Einar Rose på 1920-tallet en gang, og på Columbia Records av Toralf Tollefsen i 1947. Arve Opsahl tok den med på *Gamle revyviser* fra 1975.

Den går som følger:

Min eneste venn i væla er denne.
Nårn har gått i gatene og dradd med denne kua
suddeli suddeli suddeli dei
Erre fan så hyggelig å komme under brua
Suddeli suddeli suddeli suddeli duttan dei
Så tar vi oss ei flaske hvær og setter vårs på donken
Suddeli suddeli tuddeli dei
Suddeli tuddeli suddeli sei
Filharmonisk mussikk va er det mot denna klonken
Suddeli suddeli tuddeli suddeli duttan hei
Min enaste venn i væla er denn
Hu hygger seg, hu smyger seg, så kjælent inntil meg.
Hu er som ei tøs, som slepper seg løs.
Som sukker'a og klukker'a og koser seg.
Hør, for et humør.
Hu sier ... klonk, klonk, klonk
Gjør meg jaggu ør
Ja det er hente meg ei jente som er god å ha
Å, det kiler så
Hu sier ... klonk, klonk, klonk
Å, det kiler så
Den jenta kjøsser så det grøsser neri stortåa.
(slutt)

Referanser
----------

1. ↑  Øivind Hanche, Lydfilmen kommer til Oslo, 1929-1932, Masteroppgave ved Høgskolen i Innlandet, 2019.
2. ↑  Einar Rose, Klonken (1928), youtube.com.
3. ↑  Kostervalsen/Klonken, på discogs.com.
4. ↑  Arve Opsahl Arkivert 16. september 2020 hos Wayback Machine. biografi fra listento.no.
5. ↑  Klonken, et opptak av Victor Bernau på NRK 1.
**«Tulpen aus Amsterdam»** er en tysk vals med melodi og tekst av Ralf Arnie (1924–2003).

Originalinnspillingen med Chris & Christian ble gjort i 1956.Belgiske Jean Walter med Walter Müller's orkester spilte også inn sangen samme år, på nederlandsk (Polydor 49880) og tysk (Polydor 50265) Nederlandske Mieke Telkamp gjorde en populær innspilling i 1959.

Engelsk tittel er «Tulips from Amsterdam». Den engelske teksten ble skrevet av Gene Martyn. Max Bygraves med Eric Rogers og hans orkester spilte den inn på singlen Decca 45-F.11004.

Bakgrunn
--------

Sangen ble først skrevet i 1953, som «Tulpen aus Amsterdam», av den tyske sangeren, låtskriveren og underholderen Klaus Günter Neumann, etter at han hadde opptrådt på Tuschinski-teateret i Amsterdam og besøkt tulipanmarkene ved Keukenhof. Musikkforlaget hans likte ikke sangen, men i 1956 ble teksten sett av en annen låtskriver, Ernst Bader, som skrev om ordene og ba Dieter Rasch – som skrev under pseudonymet Ralf Arnie – komponere en ny melodi. Melodien som Rasch brukte til sangen har likhetstrekk med "Flower Waltz" fra Tchaikovskys Nøtteknekkersuiten.

Selv om den opprinnelig var ment for schlager-sangeren Gerhard Wendland, ble sangen først spilt inn i 1956, i både den originale tyske versjonen og en nederlandsk oversettelse, "Tulpen uit Amsterdam", av den flamske belgiske sangeren Jean Walter. Hans versjoner ble hits i Europa. I 1957 ble en engelsk versjon av tekstene skrevet av Marcel Stellman fra Decca Records (under pseudonymet Gene Martyn), og spilt inn av den engelske underholderen Max Bygraves. Utgitt som en dobbel A-side singel med "You Need Hands", nådde Bygraves' versjon nr. 3 på UK Singles Chart i 1958 og ble en av hans signaturlåter. Sangen er spilt inn av mange andre musikere.

Norsk versjon
-------------

Otto Nielsen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Tulipaner fra Amsterdam».

### Innspillinger

* Åse Wentzel med Willy Andresens orkester. Utgitt på 78-platen Odeon 78ND 7337 og på singlen Odeon ND 7337 i 1958.
* Nora Brockstedt og The Cavaliers, Kjell Karlsens orkester. Utgitt på singlen RCA NA 1096 i 1958 og på EP-platen RCA REP 331.
* The Monn Keys. Utgitt på single for Triola.

Listeplassering
---------------

Bygraves versjon kom på den britiske singlelisten 3. mai 1958 og lå der i 25 uker med nummer tre som høyeste plassering.

Referanser
----------

1. 1 2 3   memory radio - Thema anzeigen - Tulpen aus Amsterdam
2. ↑  Se plateetiketten
3. ↑  Chart Stats - Max Bygraves - Tulips From Amsterdam/You Need Hands

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
***Line*** er en roman av den norske forfatteren Axel Jensen.

Romanen utkom i 1959, og er en bok som skildrer noen hektiske måneder av Herman Jacob Waldemar Floeds liv – der Jacobs kamp for å overvinne sin egen mistilpasning i ungdomsmiljøet på Oslo vest, sitt vanskelige forhold til egen familie og sitt eget kreative, men samtidig høyravende, kunstnersinn – forhold som alle i sin tur skiller ham fra hans elskede Line – utfolder seg med dramatisk fylde, med et skjebnesvangert crescendo på Lines sommersted ved Oslofjorden. En historie om sterk lengsel og ungdommelig bravado – og kjærlighet.

Boken vakte stor oppmerksomhet, særlig blant ungdommen, og ble også filmatisert (1961) med Toralv Maurstad og Margrete Robsahm i hovedrollene. Henki Kolstad spiller en viktig rolle i filmen – som Jacobs «venn» og mentor, Gabriel.

Referanser
----------

1. ↑  Georg Johannesen (1975). *Om den norske tenkemåten: Artikler, ytringer og innlegg 1954-1974*. Gyldendal Norsk Forl. s. 36–. ISBN 978-82-05-06891-9. «Den 27-årige Axel Jensens tredje bok, romanen «Line», er alt blitt sesongens store suksess, og har vakt forvirret debatt, blant annet om den såkalte «moderne ungdom», et uoppslitelig tema for de gamle og de meget unge.»
Hamstere er blant dyra som har kinnposer
**Kinnpose** (av lat. *Saccus paraoralis*) er en sekkeformet utbuktning av munnslimhuden, som dannes fra innsiden av kinnene nær kjevevinkelen, hos noen pattedyr. På innsiden av kinnene er munnslimhuden svært fleksibel, slik at den utvider seg etter hvert som dyret fyller opp posen.

Kinnposer tjener som et midlertidig lager for dyra, mens de samler mat. Maten samles med munnen og lagres ved hjelp av tungen. Det tømmes med muskler i kinnene eller med hjelp av framlabbene.

Kinnposer er vanlige hos mange dyr, som hos nebbdyret, mange gnagere (Rodentia) og dyreaper i gruppen Cercopithecinae.

Referanser
----------

1. ↑  James M. Ryan (1986) Comparative Morphology and Evolution of Cheek Pouches in Rodents. *Journal of Morphology*, 190(1), 27-41. doi:10.1002/jmor.1051900104.

Litteratur
----------

* Chris Logsdail *et al.* (2005) *Hamsterlopaedia. A Complete Guide to Hamster Care*. Ringpress Books, Dorking, 2005. ISBN 1-86054-246-8

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**«Nobody Knows the Trouble I've Seen»** er en amerikansk spiritual. Sangen er velkjent. Flere coverversjoner av den har blitt produsert, selv om utførelsen til Louis Armstrong er best kjent. Den ble spilt inn 14. juni 1938 og utgitt av Decca Records på 78-plate med katalognummer 2085B.

Lena Horne spilte inn en versjon av den i 1946. Sangen ble utgitt av Black and White Records på 78-plate med katalognummer 845.

Deep River Boys spilte inn sin versjon i Oslo 29. august 1958. Den ble utgitt på EP-platen *Negro Spirituals No. 1* (HMV 7EGN 27) Sangen ble arrangert av Harry Douglas.

Tradisjonell tekst
------------------

*«Nobody knows the trouble I've seen*
*Nobody knows but Jesus*
*Nobodyknows the trouble I've seen*
*Glory hallelujah!*
*Sometimes I'm up, sometimes I'm down*
*Oh, yes, Lord*
*Sometimes I'm almost to the ground*
*Oh, yes, Lord*
*Although you see me going 'long so*
*Oh, yes, Lord*
*I have my trials here below*
*Oh, yes, Lord*
*If you get there before I do*
*Oh, yes, Lord*
*Tell all-a my friends I'm coming too*
*Oh, yes, Lord»*

Variasjoner
-----------

Den andre linjen (*«Nobody knows but Jesus»*) blir i noen utførelser endret til *«Nobody knows my sorrow»*.

Norsk versjon
-------------

Edvard Hoems oversettelse er tatt med i Norsk Salmebok 2013. "Kven veit vel om den urett eg leid".

Oddbjørn Lønskog har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Ingen min nød og smerte forstår».

### Innspilling

* Trond Gundersen med hammondorgel og akk. Utgitt på singlen Odeon ND 7412 i 1961.

Referanser
----------

1. ↑  Decca Records in the 2000 to 2499 series
2. ↑  Black and White Records
3. ↑  Se palteetiektten
4. ↑  Se plateetiketten
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Samoas flagg Samoa |
| Bordtennis: |
| Friidrett Para-VM i bordtennis |
| Bronse | Bendigo 2015 |  6-10 indiv. |
| Bronse | Bendigo 2015 |  9-10 lag |

**Maggie Kolopa Aiono** (født 19. mai 1990) er en samoansk handicapidrettsutøver, som konkurrerer i friidrett (diskos) og bordtennis. Hun konkurrerer i klassen F44, som er en av klassene for utøvere med amputasjon av én fot nedenfor kneet. Hun deltok ved Paralympiske sommerleker 2016.

Bakgrunn
--------

Aiono måtte amputere venstre fot etter en trafikkulykke i 1994. Hun begynte med friidrett i 2014.

Idrettskarriere
---------------

2015
Aiono var rangert som nummer 20 i verden i bordtennis klasse 9 i 2015. Hun var rangert som nummer 116 i verden i åpen klasse for stående. Hun fikk bronse i oseaniamesterskapet i para-bordtennis i 2015 i klasse 6-10 singel, og fikk også bronse i lag klasse 9-10 sammen med Joel Coughlan.

Hun deltok også ved Pacific Games 2015 i Port Moresby, der hun kom på 5.-plass i kulestøt, med 6,59 meter.

2016
Aiono deltok i diskos ved Paralympiske sommerleker 2016 i Rio de Janeiro. Der kom hun på 11.-plass av 12 deltakere i klassen F44, med 19,56 meter. Hun var Samoas flaggbærer under åpningsseremonien.

Referanser
----------

1. ↑  IPC - *Maggie Kolopa Aiono*, besøkt 27. oktober 2016.
2. ↑  Table Tennis Australia - *2015 Annual Report*, besøkt 27. oktober 2015.
3. ↑  Oceania Athletics - *Pacific Games - 7/13/2015 to 7/18/2015*, besøkt 27. oktober 2016.
4. ↑  Rio 2016 - *Men's Discus Throw - F37 Final*, besøkt 27. oktober 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Profil og resultater hos IPC
* (en) Rio 2016 - Maggie Aiono (arkivert)
**Asmus Lenschow** (født 1807 i Mecklenburg i Tyskland, død 1883) var en tyskfødt byggmester og arkitekt, som virka i Christiania fra 1830-tallet. Han har blant annet tegna de to bryggerianlegga Frydenlund i Pilestredet og Schou nederst på Grünerløkka.

Lenschow var svært aktiv i byggebransjen. Han var egentlig murmester, og han hadde i kraft av dette ansvar for flere store prosjekter, blant annet Nordstrand kirke (arkitekt Jacob Wilhelm Nordan) og flere av Georg Andreas Bulls villaer i Homansbyen.

Skillet mellom arkitekt og byggmester var på denne tida nokså flytende, og Lenschow oppførte også mye etter egne tegninger, blant annet:

* Karl Johans gate 41 (tidlig 1840-tall), opprinnelig leilighetsgård der familien Lenschow lenge bodde
* Frydenlunds bryggeri i Pilestredet 52 (1859)
* Øvre Slottsgate 15b (1861) og 20 (1865)
* Josefines gate 19 (1863) og 14 (1866)
* Gustavs gate 4 (1866)
* Inkognitogata 1 og 7 (1868)
* Schous bryggeri i Trondheimsveien 2 (1872)

Tre av Asmus Lenschows sønner blei også arkitekter (Anders Henrik, Karl Petter og Stener Johannes). Det samme var nevøen Hans Heinrich Carstens, som på sin side var far til maleren Ludvig Karsten, arkitekten Heinrich Karsten, formgiveren og interiørarkitekten Marie Karsten og tekstilkunstneren Titti Karsten.

Galleri
-------

* Karl Johans gate 41 (og 43)Karl Johans gate 41 (og 43)
* Frydenlunds bryggeri, nå kraftig ombygd til Høgskolen i OsloFrydenlunds bryggeri, nå kraftig ombygd til Høgskolen i Oslo

Referanser og fotnoter
----------------------

1. ↑  Det er registrert at Lenschow gifta seg i Oslo domkirke 25. mai 1838 med Frederikke Juliane Hede.
2. ↑  Dette gjelder produksjonsbygningene. Direksjonsbygget, som vender ut mot Nybrua, er fra 1897 og har Ove Ekman og Einar Smith som arkitekter.
3. ↑  Nils Messel: *Ludvig Karsten* (Messel forlag 1995).

Kilder
------

* Om Lenschow på arc!

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |

Portal: Tyskland
**Nordland sykepleierhøgskole** var en høgskole for sykepleierutdanning. Skolen ble etablert i Bodø i 1920 under navnet NKS sykepleierskole. Skolen er i dag[*når?*] en del av Høgskolen i Bodø: Profesjonsutdanningen, Avdeling for sykepleie og helsefag.

Skolen het NKS sykepleierskole fra 1920, Nordland fylkes sykepleieskole fra 1967 og Nordland sykepleierhøgskole fra oktober 1983 til fusjonen i 1994. Skolen var eid av Norske kvinners sanitetsforening (NKS) fra starten, og ble overtatt av Nordland fylkeskommune 1967. Den ble statlig høgskole fra 1986.

Skolen hadde først lokaler i byens somatiske sykehus. Etter bombingen av Bodø i mai 1940 ble undervisningen holdt bl.a. i Oslo og Trondheim. I 1946 flyttet skolen inn i det såkalte «Barnehjemmet» i Bodø og i midlertidige brakker rundt omkring i byen. I 1953 flyttet skolen inn i lokalene til det nedlagte Bodin Tuberkolosehjem i Rønvika og holdt til der fram til 1973, da skolen fikk sitt nybygg i Leiteveien i Rønvika. I 1994 flyttet utdanningen til nye lokaler på Mørkved.

Nordland sykepleierskole hadde filialer i Narvik, Mo i Rana og på Stokmarknes. I 1994 ble utdanningen i Narvik fusjonert med Høgskolen i Narvik, mens utdanningene i Mo i Rana og Stokmarknes ble beholdt som studiesteder under Høgskolen i Bodø. Fra midten av 1980-tallet ble Statens spesialskole for psykiatrisk sykepleie, som fra 1960 hadde hatt tilhold ved Rønvik sykehus, fusjonert med Nordland sykepleierhøgskole.

Litteratur
----------

* Fygle, Svein. *Fem høgskoler blir til tre høgskolesentra : høgskolevirksomhetens historie i Nordland 1970-1994*. Bodø : Nordlandsforskning, 1995.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Mannskoret** er et mannskor som øver på Kampen bistro i Oslo hver tirsdag og som ble startet i 2002 av DumDum Boys-vokalist Prepple Houmb, radioprogramleder Espen Thoresen og TV-produsent Hasse Lindmo.

Mannskoret kaller seg «et kor for folk som ikke trodde de likte korsang», og teller til sammen 32 personer, kjente og ukjente. 
Koret synger blant annet gamle rock- og popklassikere fra bla. Raga Rockers, Jokke og Valentinerne, De Press, Frank Zappa, Knutsen & Ludvigsen, Billy Bragg, deLillos, Dead Kennedys og Ramones. Koret synger også nasjonalsanger fra nedlagte stater og et og annet klassisk korverk.

Kinofilmen *For vi er gutta* (2018) handler om Mannskoret og deres siste tid med dirigent Ivar Krogh Hovd. Filmen er regissert av Petter Sommer og Jo Vemund Svendsen.

Mannskoret har, og har hatt, mange kjente medlemmer, deriblant Geir Schau, Rune Gokstad, Kjartan Kristiansen, Ivar Nergaard, Ivar Eidem, Sven Nordin, Atle Antonsen, Sverre Knudsen og Rune Nilson,

Referanser
----------

1. ↑  «Ti år med mannegaul». *Aftenposten*. Besøkt 19. august 2018.
2. ↑  «Rockemannskoret synger den sovjetiske nasjonalsangen for intetanende gjester». *Aftenposten*. Besøkt 19. august 2018.
3. ↑  «Stortingspresidenten reagerte sterkt på åpningen av Høstutstillingen». *Aftenposten*. Besøkt 20. august 2018.
4. ↑  «Øl, kameratskap og mannskor - Cinema». *www.cine.no*. Arkivert fra originalen 31. mars 2019. Besøkt 25. september 2018.
5. ↑  «For vi er gutta - 2018». *Filmweb.no*. Besøkt 19. august 2018.
6. ↑  «Mannskoret». *www.facebook.com*. Besøkt 19. august 2018.
***Mannfolk*** er en naturalistisk roman av Arne Garborg, utgitt i 1886. Den diskuterer moralen i samtidas Kristiania og setter fram forslag til hvordan folk kunne få det bedre, som å gi kvinnene bedre vilkår og mann og kvinne anledning til å bo sammen uten å være gift. For dette blei Garborg sett på som landets farligste mann.[] Sammen med *Hos Mama, Trætte mænd* og *Bondestudentar* tilhører Mannfolk den delen av Garborgs forfatterskap som gjerne blir kalt «Kristianiaromaner».

Romanen bekrefta folkets syn på ham som radikaler og kom til å endre livet hans fullstendig.[] Den kom ut i ei dramatisk tid for norsk litteratur og ytringsfrihet, i kjølvannet av «Albertine-saka», «Jæger-saka» og «Kielland-saka». «Mannfolk-saka» fikk som konsekvens at Garborg mista stillinga som fast revisor på Stortinget. Stortingsbøndene likte dårlig at forfatteren problematiserte ekteskapet som institusjon. Da han blei stående uten fast inntekt flytta de nygifte Arne og Hulda Garborg til hytta hans, Kolbotn, på Tynset. Dette blei innledninga på en mer produktiv fase i forfatterskapet og skulle gi ham et internasjonalt gjennombrudd.

Referanser
----------

1. ↑  Jærmuseet[*død lenke*]
**Catoctin Creek Bridge** er en fagverksbro av jern over Catoctin Creek i Virginia ført oppført omkring 1899. Broen ble bygget av Variety Iron Works i Cleveland, Ohio. Virginia Route 673 også kjent som Featherbottom Road går over broen. Broen ble opprinnelig oppført ved et krysningssted nær Goose Creek, hvor Leesburg Turnpike seinere Virginia State Route 7 gikk over broen, men ble flyttet i 1932 til der den står nå. Broen har et spenn på 48 m med en bredde på 3,41 m. Veidekket er laget av tømmer. Catoctin Creek Bridge er en av de lengste gjenværende fagverksbroer av metall fra 1800-tallet i Virginia.

Catoctin Creek Bridge kom på listen til National Register of Historic Places den 24. juni 1974 med refnr. 74002136.

Referanser
----------

1. ↑  P.A.C. Spero and Company (desember 1993). «Virginia Department of Transportation Bridge No. 6051». Historic American Engineering Record. Besøkt 17. september 2011.
2. ↑  NRISref version 2010a Arkivert 4. desember 2010 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Virginia Department of Transportation Bridge No. 6051, Spanning Catoctin Creek at State Route 673 (Featherbottom Road), Waterford vicinity, Loudoun, VA ved Historic American Engineering Record

Portal: USA
Tittelbladet til *Nordlands Trompet*, Petter Dass' topografiske diktverk om nordlandsnaturen påbegynt i 1670-åra, utgitt København i 1739.
***Nordlands Trompet*** er et topografisk dikt skrevet av den norske dikterpresten Petter Dass (1647–1707).

I diktet skildrer Petter Dass landskapet og naturen i landsdelen og de nordlige meteorologiske forhold som midnattssol. Han peker på fugleliv, dyr og handelsvirksomheter, og alt annet som finnes i landsdelen, for eksempel fangst av lundefugler med bruk av lundehund. Han beskriver også Saltstraumen.

Nyere utgaver og tolkninger
---------------------------

Diktet ble modernisert og gjendiktet i 1962 av Hans Kristiansen, illustrert med tresnitt av Hans Gerhard Sørensen. Boken ble prisbelønnet som et utsøkt stykke bokkunst på bokmessen i Frankfurt.

I mars 2006 disputerte litteraturforsker Hanne Lauvstad på avhandlingen *Helicons Bierge og Helgelands schiær*. Avhandlingen tar for seg *Nordlands Trompe*t, og Lauvstad er den første i Norge som har tatt doktorgrad omkring Petter Dass’ diktning og ståsted i norsk litteraturhistorie. Hennes tolkning bryter med tidligere tolkninger, og et sentralt poeng hos Lauvstad er at ettertidens kanonisering av verket som heimstadsdiktning har løsrevet det fra sin historiske sammenheng på slutten av 1600-tallet.

Se også
-------

* Opplysningstidens topografiske litteratur i Norge

Referanser
----------

1. ↑  Søkbar digitalkopi av *Nordlands Trompet* (Kiøbenhavn, 1739 – Til Trøkken befodret af Friderich Jacobsen Bruun)
2. ↑  Slik ble straumen til
3. ↑  *Nordlands Trompet. I gjendiktning ved Hans Kristiansen*. Fabritius forlag. 1962.
4. ↑  Rolfsen (1988)
5. ↑  *Helicons Bierge og Helgelands schiær*. Unipub forlag. 2007. s. 287. ISBN 9788274773226.

Eksterne lenker
---------------

* Utgaven fra 1892 (PDF) | 1994 | 1997 hos Nasjonalbiblioteket

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS
 |
**Tero Similä** (født 26. februar 1980 i Ylivieska) er en finsk aktiv langrennsløper. Han representerer klubben Ylivieskan Kuula og blir trent av Erkki Mustola.

Similä har deltatt i flere større internasjonale mesterskap, blant annet Ski-VM 2005 og Ski-VM 2007, samt Vinter-OL 2006. Han deltok også under Ski-VM 2011 i Oslo. Hans beste individuelle plassering i konkurransesammenheng var en 13.-plass under VM i Oberstdorf. Under Verdenscupen i langrenn har Similä endt blant topp ti kun to ganger, hvor han på kombinasjonen i Falun i februar 2005 kom på en åttendeplass og en åttendeplass på 50 kilometer fristil i Oslo i mars 2006.

Nasjonalt har Similä vunnet det finske mesterskapet fire ganger, kommet på andreplass syv ganger og endt på tredjeplass tre ganger.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tero Similä – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Tero Similä – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Tero Similä – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
* Similäs offisielle nettsider