recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
H. Kieperts kart over Mauretania Cæsariensis
Kart over Romerriket i 116, med Mauretania Cæsariensis markert
**Mauretania Cæsariensis** var en romersk provins i nordlige Afrika som ble dannet i det første århundre e.Kr. da keiser Claudius delte Romerrikets provins som lå lengst i vest, *Mauretania* (ikke til å forveksles med dagens nasjon Mauritania som ikke dekker samme landområde) i to deler; *Mauretania Cæsariensis* og *Mauretania Tingitana*.

Cæsariensis var den østlige av disse to provinsene, og besto hovedsakelig av dagens Algerie med dens hovedstad i *Cæsaria*, derav dens navn Cæsariensis, en av de mange byene som ble oppkalt etter det keiserlige tilnavn som hadde blitt en tittel. Byen heter i dag Cherchell.

Hovedproduktene som ble eksportert fra Cæsariensis var purpurfarger og verdifulle tresorter, og befolkningen, *amazigh* eller *mauri* (den latinske navnet på den berbiske stammen har blitt overført til maurerne som var etnisk sett et annet folk) ble høyt ansett av romerne som soldater, spesielt deres lette kavaleri. De frambrakte en av keiser Trajans beste generaler, Lusius Quietus, og en keiser, Macrinus.

Under keiser Diokletians tetrakitiske reformer i 293 ble den mest østlige delen delt i en liten provins, Sitifensis, oppkalt etter områdets innlandsby Sitifis med en betydelig havn i Saldæ (dagens Béjaïa).

Begge provinsene ble tillagt diocesen Afrika i det pretorianske prefekturet *Italia et Africa* mens Tingitana var en utpost av *Hispaniæ* (dioceset på Den iberiske halvøy under prefekturet Galliæ. Cæsarea var et betydelig senter for jødene før 330, mens Sitifis var et av sentrene for soldatkulten Mithras. Kristendommen ble spredt og dominerte området i løpet av 300- og 400-tallet.

Blant de herskende klassene ble kristendommen bestående av den hellige treenighet, det vil si katolisismen, erstattet av arianismen, en kristendom som ikke lærte treenighetsbegrepet, under det germanske kongedømmet til vandalene. Disse etablerte seg i 430 da vandalene krysset Gibraltarstredet, men selv utslettet av den bysantinske hæren en gang rundt 533. De nordafrikanske områdene og provinsene ble slått sammen til et nytt stort pretoriansk forstanderskap i Afrika, styrt fra Konstantinopel, senere overført til eksarkatet i Kartago. Eksarkatet ble senere veltet av muslimske soldater under kalifatet til det umayyadiske dynasti og som utslettet den senantikke, romerske kulturen der. Også den kristne tro ble stort sett utryddet. Det meste av tidligere Mauretania Cæsariensis ble en del av den vestlige islamske provinsen kalt (al-)Maghrib.

Litteratur
----------

* Westermann, *Großer Atlas zur Weltgeschichte* (på tysk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Fra Fiskars hovedgate
Herregårdsslottet i Fiskars
**Fiskars** (finsk: *Fiskari*) er en herregårdseiendom og et brukssted i Pojo kommune i Södra Finlands län i landskapet Nyland i Finland.

Industriselskapet Fiskars og stedet tilblivelse er nært forbundet med Fiskars bruk helt siden 1646. Selskapet Fiskars har nå imidlertid sitt hovedkontor i Madison i USA og har heller ikke lengre noen industriell virksomhet på stedet.

Idag bor det rundt 1 000 personer i Fiskars, men om sommeren er det et livlig feriested. Særlig kunst- og håndverksvirksomhet er utbredt her, da kommunen siden 1983 har tilrettelagt for slik virksomhet i de tidligere bruksanleggene.

Stedet største severdighet er herregårdsslottet fra 1818.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Fiskars – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Fiskars bruks internettside


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Fisjon** betyr i økonomisk og juridisk forstand å dele et selskap opp i to eller flere enheter. De fleste fisjoner skjer med aksjeselskaper (ev. allmennaksjeselskaper), og aksjelovene inneholder detaljerte regler om dette. For fisjon av andre selskapsformer (f.eks. ansvarlig selskap eller kommandittselskap) finnes ikke særskilte regler. For slike selskaper må man i utgangspunktet gå frem ved å oppløse selskapet, for så å stifte på nytt de nye selskapene.

Fisjon i aksjeselskap skjer enten ved at det eksisterende selskapet (*det overdragende selskap*) overfører alle sine eiendeler til to eller flere nye enheter (*de overtakende selskap*), slik at det opprinnelige selskapet opphører å eksistere, eller at det overdragende selskapet beholder en del av verdiene selv, mens andre deler overføres til en eller flere andre enheter. I begge tilfeller vil godtgjørelsen til aksjonærene i det overdragende selskap måtte bestå i aksjer i et eller flere av de overtakende selskap, ev. med tillegg av en tilleggsgodtgjørelse.

Fisjon krever vedtektsendring, noe som i utgangspunktet medfører at 2/3 av både stemmene og aksjekapitalen på generalforsamlingen i selskapet som skal fisjoneres må være for vedtaket, med mindre annet er bestemt i vedtektene til det overdragende selskapet.

Se også
-------

* Fusjon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Leiebil fra Avis
**Avis Rent a Car System, Inc.** er et amerikansk bilutleieselskap, med nettverk i 170 land. Selskapet eies av Avis Budget Group.

Om selskapet
------------

Avis Rent a Car System ble etablert i bilbyen Detroit i Michigan i 1946 av Warren E. Avis. Warren Avis startet sitt første utleiekontor ved flyplassene Willow Run Airport i Michigan, og ved Miami International Airport i Florida. Selskapet ble det første bilutleieselskapet som hadde nye biler til utleie. Selskapet var også først ute med forretningsideen *franchise*. Warren Avis solgte selskapet i 1954 til større investorer.

Avis Rent a Car System er i dag markedsledende i Europa, ifølge egen nettside. Selskapet har nærmere 5 000 utleiestasjoner, 400 000 biler og omtrent 18 700 ansatte, fordelt på de 170 landene Avis Rent a Car System er etablert. Seskapet har rundt 70 % omsetning fra forretningstrafikk, de resterende 30 % kommer hovedsakelig fra private kunder i forbindelse med ferie og fritid. Selskapet har inngått ulike former for samarbeid med alle større aktører innen luftfart, reisebyråkjeder, hoteller, turoperatører, togselskaper, nasjonale turistkontorer og kredittkortselskaper.

Selskapet har arbeidet ut fra slagordet «*We try harder*» («Vi prøver hardere») siden 1962. Slagordet har referanse til Avis' posisjon som nr. 2 på det amerikanske markedet, etter The Hertz Corporation.

Referanser
----------

1. ↑   www.avis.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Avis (car rental company) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* www.automotivehalloffame.org om Warren Avis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Fiskerstrand verft, 1997
**Fiskarstrand**, eller **Fiskarstranda** er ei bygd i Sula kommune på Sunnmøre. Fiskarstrand ligger på nordsiden av øya ved Humlesundet, langs 657Fylkesvei 657, omtrent 5 km øst for kommunesenteret Langevåg og 2,5 km vest for Mauseidvåg. Det har vært dyrket mark og bosetning her siden 1630-årene, mens navnet Fiskarstrand først er kjent fra 1701. Det er også funnet vikinggraver her.

Poststedet har adresse 6035 Fiskarstrand. Stedet har eget idrettslag, Fiskerstrand IL, med aktiviteter som fotball og håndball. Det er egen barneskole her, Fiskarstrand skule. Her er også en matbutikk, Kiwi Fiskarstrand og bedehus. Den største bedriften er Fiskerstrand Verft, som ble grunnlagt i 1909. Brødrene Remø Goldfish AS, Severin Tranvåg AS (etablert 1914), Olav E. Fiskerstrand og J&J Dybvik AS er fiskeforedlingsbedrifter som holder til på Fiskarstrand.

**Fiskerstrand** brukes som etternavn av over 300 personer i Norge.

Referanser
----------

1. ↑  Borgund & Giske, bind 3, s.234-235
2. ↑  Fiskarstranda i fortid og notid Arkivert 17. mars 2005 hos Wayback Machine.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 11. juli 2017. Besøkt 11. juni 2017.
4. ↑  Fiskerstrand Verft
5. ↑  Navnestatistikken til Statistisk sentralbyrå
***Avisa Hemnes*** er en lokalavis som ukentlig kommer ut i Korgen i Hemnes kommune, Nordland.

Den første utgaven av Avisa Hemnes kom ut den 1. november 2012, og deretter fulgte fire utgaver i 2012. Fra den 1. januar 2013 gikk avisa over til å bli ukesavis med utgivelse hver torsdag.

Avisa har Hemnes kommune med vel 4.500 innbyggere som kjerneområde, som tidligere ble dekket av *Rana Blad*. Avisa er abonnementsbasert, og i tillegg skjer løssalg på Hemnesberget, på Bjerka, i Korgen og i Bleikvasslia i Hemnes, samt i byene Mo i Rana og Mosjøen.

Ved grunnleggelsen var det over tretti år siden det sist ble utgitt avis i Hemnes, nemlig *Nordlands Avis*.

Avisa er medlem i Landslaget for lokalaviser.

Opplag
------

Bekreftet opplag fra Norsk Opplagskontroll og Landslaget for lokalaviser:

* 2013: 1 449
* 2014: 1 572
* 2015: 1 552
* 2016: 1 561
* 2017: 1 569

Referanser
----------

1. ↑  «Avisene øker opplaget igjen». *Aftenposten*. 7. mars 2017. Besøkt 8. februar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Avisa Hemnes
**Glenn Gould-prisen** (*Glenn Gould Prize*) er en internasjonal musikkpris, etablert av Glenn Gould-stiftelsen til minne om den canadiske pianisten Glenn Gould. Den blir delt ut hvert tredje år til en nålevende enkeltperson for fortjenester innen musikk og kommunikasjon.

Prisvinneren ble utnevnt av en internasjonal jury, bestående av kjente musikere, journalists, kunstsamlere, og andre aktører innen musikk og kunst. Disse samles i Goulds hjemby Toronto for å velge vinneren. Umiddelbartetter avstemningen, blir vinneren kunngjort på en pressekonferanse.

Prisbeløpet er på CAD 50 000, og vedkommende får ansvar for å nominere en kandidat til Byen Toronto Glenn Gould protesjépris. Protesjén får en pris på CAD15 000. Fra 1999 får begge prisvinnere også en miniatyr bronsestatue av Glenn Glould, utført av Ruth Abernethy fra Ontario.

Et portrett av alle prisvinneren henger i Glenn Gould-studioet til Canadian Broadcasting Corporation i Toronto.

Priser
------

 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prisvinnere* 2011 Leonard Cohen
* 2008 José Antonio Abreu
* 2005 André Previn
* 2002 Pierre Boulez
* 1999 Yo-Yo Ma
* 1996 Toru Takemitsu
* 1993 Oscar Peterson
* 1990 Yehudi Menuhin
* 1987 R. Murray Schafer

  | Protesjéer* 2008 Gustavo Dudamel
* 2005 Roman Patkoló
* 2002 Jean-Guihen Queyras
* 1999 Wu Man
* 1996 Tan Dun
* 1993 Benny Green

  |   |

Eksterne lenker
---------------

* Glenn Gould-prisens nettside Arkivert 6. juli 2011 hos Wayback Machine.
* Glenn Gould-stiftelsen
**Glenn Gould-stiftelsen** (*Glenn Gould Foundation*) er en samfunnsnyttig organisasjon i Canada, med kontor i Toronto.

Stiftelsen ble etablert i 1983 av venner, kolleger og beundrere av den canadiske pianisten Glenn Gould etter hans død 4. oktober 1982, 50 år gammel. Bak stiftelsens står en rekke ledende canadiske og internasjonale kulturpersonligheter, samt Goulds personlige venner. Stiftelsens øverste beskytter er Canadas generalguvernør, David Lloyd Johnston.

Stiftelsens formål er å gi anerkjennelse til arven etter Glenn Gould, gjennom å anerkjenne andres bidrag, fremme kreativitet og formilding gjennom musikk og kunst, særlig sentrert rundt stiftelsens pris: Glenn Gould-prisen.

Stiftelsen støtter andre i å fremme prosjekter som anerkjenner Glenn Gould og innenfor musikk og kommunikasjon. Blant disse er kringkastere, utgivere, utstillere og faglige konferanser i Canada og over hele verden.

Referanser
----------

1. ↑  Fra stiftelsens nettside
2. ↑  Oversikt over ansatte
3. ↑  Beskytter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Bleaker Island** (spansk: *Isla Maria*) er en av Falklandsøyene, beliggende sørøst for Øst-Falkland. Den er 19 kilometer lang, men maksimalt 2,5 kilometer på det bredeste. Kystlinjen bukter seg i en rekke viker og nes, og kystlandskapet varierer mellom lave klipper med skrånende steinstrender, vide sandbukter og beskyttende viker. Innenfor kysten er det et åpent lynglandskap med en rekke dammer, hvorav mange har et rikt fugleliv.

Øya har en liten bosetning som livnærer seg av sauehold og kvegdrift. Eierne har oppført en selvbetjent turisthytte på øya, og det er mulig å komme hit med fly fra Stanley.

Nordsiden av øya har vært et naturreservat siden 1967. En undersøkelse i 2003 identifiserte 46 fuglearter, hvorav minst 37 hekket på øya. Av hekkende arter finnes blant annet klippehopperpingvin, magellanpingvin, bøylepingvin, knoppskarv og magellanskarv, samt en rekke rovfugler og småfugler. Sjøløver og sjøelefanter forekommer på strendene.

Rotter ble ved et uhell introdusert på Bleaker Island på 1980-tallet. Det er iverksatt tiltak for utrydde rottebestanden for å verne fuglelivet.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Falkland Islands Important Bird Areas Arkivert 10. juli 2011 hos Wayback Machine. Falklands Conservation

Eksterne lenker
---------------

* Bilder fra Bleaker Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Heinz Brücher** (født 14. januar 1915 i Darmstadt i Det tyske rike, død 17. desember 1991 i distriket Mendoza i Argentina) var en tysk botaniker og genforsker innen en SS-enhet for Ahnenerbe. Etter andre verdenskrig flyttet han til Sør-Amerika og var professor for botanikk i Argentina og andre land i verdensdelen. Han var også rådgiver for UNESCO innen biologi.[]

Biografi
--------

Brücher beslagla frø og vekster fra de delene av Sovjetunionens genbank som var tilgjengelig for tyske styrker. Fremfor alt de som ble forvart i Det ukrainske SSR under andre verdenskrig, og førte dem til Det tredje rike. Fra sovjetisk hold ble ikke dette ansett som noe større tap idet man på denne tid hadde annammet ideologien om miljøet og ikke genetikken, i pakt med Trofim Lysenkos lære (mitsjurinismen).[]

Brücher flyttet til Argentina etter andre verdenskrigs slutt, men bodde også en periode i Sør-Afrika, innen han flyttet tilbake til Argentina.[]

Brücher var gift med den svenske planteforskeren Ollie Berglund fra Göteborg.

I 1991 ble han myrdet på sin vingård i distriktet Mendoza.[]

Litteratur
----------

* *Das Personenlexikon zum Dritten Reich* **(tysk)**. Frankfurt am Main: Fischer Taschenbuch Verlag. 2007. s. 77. ISBN 978-3-596-16048-8.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Botanist
 |
**Jong Hyong-hyok** (født 3. januar 1988 i Pyongyang) er en nordkoreansk kunstløper som konkurrerer i parløp. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2006 i Torino, sammen med Phyo Yong-myong.

Idrettskarriere
---------------

På nasjonalt nivå vant Jong parløp i det nordkoreanske mesterskapet i kunstløp i 2004, 2007, 2008, 2009 og 2010. I 2004 var dette sammen med Paek Mi Hyang, og de øvrige årene sammen med Sung Mi-hyang. 

Han kom på åttendeplass i Karl Schäfer Memorial 2005, sammen med Sung Mi-hyang, og sikret seg med det en plass i Vinter-OL 2006. Men, siden Sung var for ung til å delta i OL måtte han bytte partner høsten 2005, og deltok i OL sammen med Phyo Yong-myong. De lå på 20. og sisteplass etter kortprogrammet, med 33,63 poeng, og trakk seg fra friprogrammet fordi Phyo skadet seg under trening før friprogrammet.

Etter OL byttet han tilbake til sin tidligere partner, Sung, og de kom på femteplass under Asiatiske vinterleker 2007.

Referanser
----------

1. ↑  SportsReference.com - *Jong Yong-Hyok*, besøkt 26. februar 2018.
2. ↑  ISU Results - *Pairs - Yong Myong PHYO / Yong Hyko JONG*, besøkt 27. februar 2018.
3. ↑  Sports-Reference.com - *Figure Skating at the 2006 Torino Winter Games: Mixed Pairs Short Program* Arkivert 28. januar 2010 hos Wayback Machine. besøkt 27. februar 2018.
4. ↑  SF Gate - *Winter Olympics Turin 2006*, besøkt 27. februar 2018.
5. ↑  - *Crashes, injuries mount at Olympics*, besøkt 27. februar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jong Hyong-hyok – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Jong Hyong-hyok – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Jong Hyong-hyok – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jong Hyong-hyok – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Jong Hyong-hyok – ISU Rediger på Wikidata

* (en) Jong Hyong-hyok – ISU Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |
**Jone Gro Salomonsen** (født 1956) er en norsk teolog, forsker og feminist som har forsket på religion ut ifra et feministisk perspektiv. Hun har utgitt flere bøker innen sitt fagområde. Hun er ansatt som professor ved Det teologiske fakultet, Universitetet i Oslo.

Salomonsen ble cand.theol. ved Universitetet i Oslo i 1986 og tok en doktorgrad i 1997 om feministisk neopaganisme/Wicca i USA samme sted. Avhandlingen var et tverrfaglig arbeid (sosialantropologi og teologi) og hadde tittelen *I Am A Witch -A Healer And A Bender. An Expression Of Women's Religiousity in Contemporary USA*. Den ble utgitt som bok i 2002 under tittelen *Enchanted Feminism. Ritual, Gender and Divinity among the Reclaiming Witches of San Francisco*.

Salomonsen ble ansatt ved Det teologiske fakultet ved Universitetet i Oslo (UiO) i 1989 og hatt stillingen som professor i teologi siden 2005. Hun har vært forsker både ved Det teologiske fakultet og Sosialantropologisk institutt, samt gjesteforsker ved Wesleyan University i USA. Hun har også hatt stilling som programsekretær i NRK, i NRK radio 1986-1987 og NRK fjernsynet 1987-1988.

Hennes forskningsområder er feministisk teologi og kjønnsteori, ritualer og riteteori, neopaganisme, hekser og nyreligiøsitet, konfirmasjon og overgangsriter, globalisering og post-kolonial teologi, systematisk teologi, sosialantropologi, empiriske feltstudier.

Hun var leder for Norsk studentunion 1981-82.

Bibliografi
-----------

* 1991: *Når gud blir kvinne. Blant hekser, villmenn og sjamaner i USA*
* 1999: *Riter. Religiøse overgangsriter i vår tid*
* 2002: *Enchanted Feminism. Ritual, Gender and Divinity among the Reclaiming Witches of San Francisco*

Referanser
----------

1. ↑   Vårt Land, utgitt 23. juli 1997, besøkt 28. juli 2021, «Jone Gro Salomonsen 41 år»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   side(r) 6, kyrkja.no, besøkt 28. juli 2021[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3   LinkedIn, no.linkedin.com, besøkt 28. juli 2021[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3 4 5   *Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase*, NKC-identifikator jo20221157747, Wikidata Q13550863,
5. 1 2 3 4  «Jone Gro Salomonsen - Det teologiske fakultet». *www.tf.uio.no* **(norsk)**. Besøkt 28. juli 2021.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** CRIStin
 |
***Jone ovvero gli ultimi giorni di Pompei*** er en italiensk stumfilm, fra 1913 regissert av Ubaldo Maria Del Colle og Giovanni Enrico Vidali.

Handling
--------

I Pompeii i år 79 etter Kristus er Glaucus og Jone forelsket i hverandre. Men Arbax, den egyptiske ypperstepresten, er fast bestemt på å få denne kvinnen helt for seg selv. Glaucus kjøper den blinde slaven Nydia, som blir mishandlet av eieren hennes. Nydia forelsker seg i ham, og ber Arbax om hjelp. Han gir henne en trylledrikk, som skal få Glaucus til å bli forelsket i henne.

Dessverre, til Nydias forferdelse, er trylledrikken egentlig en gift som kommer til å ødelegge sinnet hans. Arbax har en disippel Apoecides, som truer med å avsløre offentlig deres forseelser. Men Arbax dreper ham, og anklager Glaucus for denne forbrytelsen. Han låser deretter Nydia inne i en kjeller, for å hindre henne fra å snakke.

Glaucus blir dømt for dette, og kastet for løvene. Nydia klarer å stikke av, og forteller Glaucus sin venn Claudius hva som har skjedd. Claudius skynder seg for å anklage Arbax, og folkemengden bestemmer at Arbax - ikke Glaucus - skal kastes til løvene. Men samtidig begynner vulkanen Vesuv å bryte løs, og en utbredt panikk oppstår blant innbyggerne.

Skuespillere
------------

* Suzanne De Labroy som Nydia
* Cristina Ruspoli som Jone
* Luigi Mele som Glaucus
* Giovanni Enrico Vidali som Arbaces
* Michele Cuisa som Caleno
* Ines Melidoni som Julia

Referanser
----------

1. ↑  Maria Wyke. *Projecting the Past: Ancient Rome, Cinema and History*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Jone ovvero gli ultimi giorni di Pompei* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Karl Wahlmüller** (født 22. oktober 1913, død 16. februar 1944) var en østerriksk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Wahlmüller vant en olympisk sølvmedalje i fotball under OL 1936 i Berlin. Han var med på det østerrikske laget som kom på andreplass i fotballturneringen bak Italia. Østerrike vant kvartfinalen over Peru med 4-2 og i semifinalen beseiret de Polen med 3-1. I finalen, som ble spilt 15. august 1936 med 85 000 tilskuere, møtte de Italia, Østerrike tapte finalen med 1-2. Wahlmüller var midtbanespiller og spilte alle fire kampene i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Sølv Sølv i fotball Østerrikes flagg Østerrike

Eksterne lenker
---------------

* (en) Karl Wahlmüller – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Karl Wahlmüller – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Karl Wahlmüller – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Karl Wahlmüller – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Karl Wahlmüller – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Daniele Nardello** (født 2. august 1972 i Varese, Italia) er en italiensk tidligere profesjonell syklist. Han startet sin karriere i Mapei i 1994. Hans største seire fra tiden i Mapei var etappeseirene i Vuelta a España i 1996 og 1999 samt etappeseieren i Tour de France i 1998. Hans største prestasjoner er derimot 8. 7. og 10. plassene sammenlagt i Tour de France fra 1998 til 2000. I 2001 ble han italiensk mester i landeveisritt.

Nardello gikk over til T-Mobile Team i 2003. Han var hjelperytter mesteparten av tiden i T-Mobile Team. Den eneste seieren av betydning under oppholdet Tyskland kom i Züri-Metzgete i 2003. Da rykket han fra restene av hovedfeltet mot slutten av rittet, og selv om blant andre Jan Ullrich tok noen kjempeføringer for å tette luken, ble det aldri 100% enighet i feltet og Nardello klarte å holde unna til mål.

Han la opp i april 2009 på grunn av skader, og ble sportsdirektør i Fuji-Servetto.

Lag
---

* Mapei (1994–2002)
* T-Mobile Team (2003–2006)
* Team LPR (2007)
* Serramenti PVC Diquigiovanni (2008)
* Fuji-Servetto (2009)

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Daniele Nardello – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Daniele Nardello – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Daniele Nardello – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Daniele Nardello – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Daniele Nardello – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Daniele Nardello – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Daniele Nardello – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Daniele Nardello – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Daniele Nardello – CycleBase Rediger på Wikidata

* (en) Daniele Nardello – TheSports.org Rediger på Wikidata
**Bosch k-jetronic** er et tidlig innsprøytningssystem til bensinbiler. En bensinpumpe pumper bensin fra tanken på bilen og gjennom en trykkregulator, før den blir koblet inn i en bensinmengdefordeler. Denne fordeleren blir mekanisk regulert av et spjeld som er koblet til motorens innsug. Man regulerer gasspådraget ved at et gasspjeld åpnes ved hjelp av gasspedalen, og da går det luft gjennom spjeldet i bensinmengdefordeleren som åpner for at bensinen kommer til dysene. Dysene har en konstant spray uavhengig av veivakselens posisjon. 

K-jetronic har også en termisk tomgangsregulator som gir motoren litt mer bensin (kaldstartdyse) når motoren er kald, og en styretrykksregulator som har en funksjon å holde igjen mekanikken i bensinmengdefordeleren så motoren ikke drukner ved brå gasspådrag. K-jetronic gir konstant bensinmenge til alle sylindre samtidig og uavhengig om sylindrene er i innsug/eksosfasen. Dette er ulikt moderne insprøytningssystemer som gir bensin kun når sylindrene er i innsugningsfasen. K står for "Kontinuierlich", som står for kontinuerlig.
Må ikke forveksles med dogleg-girkasse eller klokobling (slangekobling).
Kloclutch brukt til å drive en roterende tallerken i en mikrobølgeovn.
En **kloclutch** eller **klokobling** (engelsk: *dog clutch* eller *dog gears*) er en type clutch som kobler to roterende akslinger eller andre roterende komponenter ikke ved friksjon, men snarere ved presspasning eller en pasning med klarning. De to delene av clutchen er utformet slik at den ene vil presse den andre, slik at begge roterer med samme hastighet og aldri vil slippe.

Kloclutchkoblinger brukes der hvor slipp er uønsket og/eller koblingen ikke brukes til å kontrollere dreiemoment. Uten glidning blir ikke klokoblingen påvirket av slitasje på samme måte som friksjonskoblinger.

Kloclutchkoblinger brukes i manuelle girkasser på biler for å låse forskjellige gir til de roterende inngangs-og utgangsakselene. Et synchromesh-oppsett sikrer jevnt inngrep ved å matche akslingshastighetene før klokoblingen får lov til å gripe. Klokoblinger brukes ofte i raserbiler.

Et godt eksempel på en enkel klokobling finnes i navgiret på tråsykkelen Sturmey-Archer hvor en glidende kryssformet kobling brukes til å låse drivenheten til forskjellige deler av planetgiret.

Noen girkasser med kloclutch kan gires under kjøring uten clutch, for eksempel en del gokarter og rallybiler. Clutchen brukes der ofte bare for å starte bilen fra stillestående i løp eller til kjøring på transportetapper for spare slitasje. Disse girkassene er gjerne usynkroniserte og sekvensielle.[]

Se også
-------

* Synchromesh (synkroniseringsringer), en annen type clutch som er mer vanlig på moderne personbiler. Gjør at man ikke trenger å matche turtallet ved girskift.

Andre betydninger
-----------------

Innen ingeniørfag på engelsk brukes «*dog*» generelt om verktøy eller utstyr som brukes for å låse to komponenter til hverandre. «*Dog*» kan i noen kontekster oversettes til eksempelvis «klo» på norsk.[*bør utdypes*]

Referanser
----------

1. ↑  Bil, Terje Bjørnsen/Vi Menn. «Bare én ting mangler». *www.klikk.no* **(norsk)**. Besøkt 18. januar 2022.
2. ↑  «New Audi quattro ultra four-wheel drive system detailed». *Autocar* **(engelsk)**. Besøkt 18. januar 2022.
3. ↑  «klokobling». *Academic Dictionaries and Encyclopedias* **(engelsk)**. Besøkt 16. januar 2022.
4. ↑  Sutherland, Howard. «Sutherland Handbook of Coaster Brakes and Internally Geared Hubs» (PDF). Sutherland Pubns. Arkivert fra originalen (PDF) 14. september 2020. Besøkt 21. juli 2015.
Minneplakett ved Feda kirke
**Tonette Elisebet (Elizabeth) Fedde** (født 25. desember 1855 i Kvinesdal, død 25. februar 1921 i Slettebø, Egersund) var en norsk diakonisse, kjent for å starte sykehus i USA.

Familie og virke i hjemlandet
-----------------------------

Hun var datter av Andreas Willumsen Fedde (1814–1873) og Anne Marie Olsdatter (1818–1864). De drev gården Fedda i Feda, en kommune som i dag er Kvinesdal. Foreldrene døde tidlig og Elizabeth ble elev på Diakonissehuset i Kristiania (etablert 1868) under Cathinka Guldberg (1840–1919), hvorpå hun 1878 til 1882 virket i Tromsø.

Brooklyn
--------

Hennes svoger Gabriel Fedde (1843–1917) jobbet i sjømannskirken i Brooklyn under Carsten Hansteen (1856–1923). Gabriel ba henne i 1882 komme over for å hjelpe Anna Børs (1832–1915) med hårdt trengt hjelp. Anna var kona til generalkonsulen i New York City, han Christian Børs (1823–1905). Elizabeth kom, og startet med Anna *Den frivillige Syge- og Fattigpleie* sammen med blant andre Andreas Mortensen som var pastor i Sjømannskirken der svogeren (han Gabriel) altså jobbet. Dette ble i 1885 et sykehus med utdanning som raskt ekspanderte, fra 1892 kjent som *Norwegian Lutheran Deaconesses' Home and Hospital*, og fra 1956 kjent ved dagens navn *Lutheran Medical Center*

Pittsburgh og Minneapolis
-------------------------

Hun ble i 1885 kalt til Pittsburgh i nabostaten Pennsylvania der den lutherske diakonpionér William Passavant (1821–1894) hadde startet lignende sykehus som Fedde fikk orden på. I 1888 etablerte hun seg i Minneapolis i Minnesota og startet *Lutheran Deaconess Home* og en *Lutheran Free Church*. Med nevnte pastor Mortensen ble det også arbeidet for lignende sykehus i Chicago og Grand Forks i Nord-Dakota, i dag vennskapsbyen til Sarpsborg.

Flytte hjem
-----------

Fedde flyttet heim i 1896 for å gifte seg med gårdbruker Ole Andreas Pedersen Slettebø (1843–1924). 

Hun minnes årlig i en luthersk kirkekalender.

Minnetavle
----------

Ved Feda kirke står en minnetavle med bilde og opplysninger om Tonette Elisabeth Fedde og hennes innsats blant nordmenn i USA.

Referanser
----------

1. 1 2   Collective Biographies of Women ID 16342, oppført som Elisabeth Fedde, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Den norsk-amerikanske historiker Odd Lovoll (1934) skrev kortbiografien *Elizabeth Fedde* i Store norske leksikon.
3. ↑  Gabriel Aanonsen Fedde på en gravplass i Brooklyn.
4. ↑  *Det norske diakonissehjem og hospital i Brooklyn 50 år i dag. Jubileumsfestlighetene innledes i dag og avsluttes 24. april med middag for 600 personer i Waldorf Astoria* i Aftenposten den 19. april 1933.
5. ↑  *131-årsfeiring Arkivert 25. februar 2015 hos Wayback Machine.*.
6. ↑  Commemoration: Elizabeth Fedde, deaconness, 1921 Arkivert 25. februar 2015 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
**Mingrelsk** (eller **megrelsk**) er et kartvelsk språk som snakkes i nordvestlige Georgia. Det er i nær slekt med lasisk, som det har skilt seg fra i løpet av de siste 500 årene, etter at det nordlige (mingrelske) og sørlige (lasiske) området ble skilt av tyrkiske invasjoner. Det er noe fjernere beslekta med georgisk, og enda fjernere med svanisk.

De eldste overlevende tekstene på mingrelsk daterer seg fra det 19. århundre, og er for det mest etnografisk litteratur. Fra 1930 til 1938 ble flere aviser utgitt på mingrelsk, blant annet Kazaxishi Gazeti, Komuna, Samargalosh Chai Narazenish Chai og Samargalosh Tutumi. Det har i det siste vært igangsatt prosesser for å gjenoppfriske bruken av språket, med utgivelse av ordbøker og poesi på mingrelsk.

Referanser
----------

1. ↑  Ethnologues tall fra 1989

| * v
* d
* r
Kartvelske språk |
| --- |
| Gammelgeorgisk **·** Georgisk **·** Jødegeorgisk **·** Lazisk **·** Mingrelsk **·** Svanisk |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** UNESCO lang
 |
**Irish Transport and General Workers Union** (**ITGWU**) var en irsk fagforening. Den ble grunnlagt av James Larkin i 1908 som en generell fagforening. De første medlemmene ble rekruttert blant medlemmer av National Union of Dock Labourers, en Liverpool-basert forening som Larkin hadde blitt ekskludert fra, men det kom raskt til medlemmer fra andre industrier. 

ITGWU var sentral i Dublin-lockouten i 1913, og opprettet på grunn av sammenstøt med Royal Irish Constabulary og Dublin Metropolitan Police en egen milits, Irish Citizen Army (ICA). Gjennom militsen var foreningen aktiv under påskeopprøret i 1916. Lederen for ICA, James Connolly, ble henrettet for sin rolle i opprøret. 

Da Larkin reiste til USA i 1914 tok Willam X. O'Brien over som leder, og var generalsekretær i mange år. 

I 1924 grunnla Larking bror Peter en ny fagforening, Workers' Union of Ireland (WUI). Mange av medlemmene av ITWGU i Dublin knyttet seg til denne, men ITWGU forble den dominerende fagforeningen, spesielt utenfor Dublin. O'Brien og Larkin var bitre personlige fiender, og da Larkin og hans støttespillere kom inn i Labour Party igjen i 1940-årene fikk O'Brien splittet partiet og opprettet National Labour Party. Ytterligere en splittelse kom i 1945, da WUI gikk inn i Irish Trade Union Congress. ITGWU forlot kongressen, og etablerte den konkurrerende Congress of Irish Unions. 

Fra 1950-årene foregikk det regelmessige forhandlinger om å slå sammen de to landsforeningene, og i 1990 gikk de sammen og opprettet Services, Industrial, Professional and Technical Union (SIPTU). 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** SUDOC
 |
**István Barta** (født 13. august 1895, død 16. februar 1948 i Budapest) var en ungarsk vannpolospiller som deltok i flere olympiske leker, 1924 i Paris, 1928 i Amsterdam og 1932 i Los Angeles.

Barta ble olympisk mester i vannpolo under OL 1932 i Los Angeles. Han var målvakt på det ungarske laget som vant vannpoloturneringen. Det var fem nasjoner som stilte lag, men det brasilianske laget ble diskvalifisert. Ungarn vant alle sine tre kamper, 6–2 over Tyskland, 7–0 over USA og hele 17–0 mot Japan. De andre spillerne på det ungarske laget var György Bródy, Sándor Ivády, Márton Homonnay, Olivér Halassy, József Vértesy, János Németh, Alajos Keserű, Miklós Sárkány, Ferenc Keserű. Barta spilte en kamp for Ungarn. 

Fire år tidligere, under OL 1928 i Amsterdam spilte han på ungarske laget som kom på andreplass i vannpolo bak Tyskland. Barta spilte alle fire kampene som målvakt.

OL-medaljer
-----------

* 1932 USAs flagg Los Angeles – Gull **Gull** i vannpolo, (Ungarn)
* 1928 Nederlands flagg Amsterdam – Sølv Sølv i vannpolo, (Ungarn)

Referanser
----------

1. ↑   epa.oszk.hu[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   epa.oszk.hu[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) István Barta – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) István Barta – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) István Barta – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) István Barta – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) István Barta – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (hu) István Barta – Ungarns olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Pierre-Joseph Desault** (født 6. februar 1738 – 1. juni 1795 i Paris) var en fransk kirurg.

Han var ment for en karriere i Kirken, men hans egen tilbøyelighet gikk i retning av å studere medisin, og etter å lært noe fra en barberer-kirurg i sin landsby, begynte han som lærling på det militære sykehuset i Belfort hvor han ervervet seg noe kunnskap i anatomi og operasjoner. Han reiste til Paris og ble der i tjue år, og han åpnet senere en skole i anatomi i løpet av vinteren 1766. Den ble vellykket, men ble møtt med sjalusi av de etablerte lærerne og professorene som prøvde å få ham til å gi opp sine forelesninger. I 1776 ble han opptatt som medlem av Corps of Surgeons og i 1782 ble han utnevnt til overlege i kirurgi ved Hospital of Charity. 

I løpet av få år ble han anerkjent som en av de ledende kirurgene i Frankrike. Den kliniske skolen i kirurgi som han innstiftet på Hôtel-Dieu, tiltrakk seg et stort antall studenter, ikke bare fra alle deler av Frankrike (Pierre Bouchet fra Lyon for eksempel), men også fra andre land. Han hadde ofte et publikum på om lag 100 personer på sine forelesninger. Han introduserte mange forbedringer i kirurgisk praksis, samt fremstilling av kirurgiske instrumenter. I 1791 opprettet han *Journal de Chirurgerie*, redigert av hans elever, som var en oversikt over de mest interessante sakene som hadde funnet sted i den kliniske skolen, med de merknader som han hadde laget på dem i løpet av sine forelesninger.

Midt i sitt arbeid kom han på kant med de revolusjonære myndighetene, og han fikk noen fjollete tiltaler, anklaget av regjeringen. Etter å ha blitt forhørt to ganger, ble han arrestert 28. mai 1793, midt i en forelesning, ført bort fra sitt auditorium og fengslet i Palais du Luxembourg i tre dager, men han slapp ut og fikk lov til å gjenoppta sitt arbeid. Den 31. mai 1795 ble han innkalt til den unge Ludvig XVII av en fra garden på grunn av kongens alvorlige sykdom. Desault døde neste dag og rakk aldri å besøke kongen. Ryktene om at hans død var forårsaket av forgiftning på grunn av denne innkallingen, ble avkreftet ved obduksjon utført av hans elev Marie François Xavier Bichat. Hans enke fikk pensjon fra Republikken.

Verker
------

Sammen med François Chopart (1743-1795), publiserte han *Traité des maladies chirurgicales* (1779), og Bichat publiserte et sammendrag av hans kirurgiske læresetninger i *Oeuvres chirurgicales* *de Desault* (1798).

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Base biographique, BIU Santé person ID 5398[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Mathematics Genealogy Project[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** MGP **·** NKC **·** BNE **·** CiNii
 |
En kokse bygd av Jakob Halsnes fra Halsnesset under Hals på Tustna på Nordmøre. Vi ser Solåsundet, garden Innerberg og foten av fjellet Innerbergssalen i bakgrunnen *(Foto: Olve Utne)*
En **kokse** (ndm. «ko´ks») eller en **prame** (ndm. «pra´m», *f.*) er en liten, flatbunnet robåt hovedsakelig brukt til småærend og lett transport. 

Typiske særtrekk inkluderer rett framstavn, akterspeil, flat bunn med tverrbord og langsgående bunnbord (kjøl), og et par tollepinner. Den har spring opp mot forstavnen i baugen og hekken med akterspeilet. Lengden på den vanlige koksen er gjerne omkring 10-13 fot, men en noe større og mer grovbygd utgave for krøttertransport som ble kalt «*okspram*» finnes òg. 

Geografisk sett er den midtnorske koksen vanlig på Nordmøre og i Fosen (kysten av Trøndelag). 

En litt annerledes lokalbåt på Kristiansundsområdet med en likende båtform kalles også *kokse*, men er en robåt med et mindre speil på baugen og med liten spring i formen opp mot baugen og hekken med flat bunn samt to parallelle «slitekjøler».

Se også
-------

* pram

Kilder
------

* «Kokse»[*død lenke*] på Alnakka.net[*død lenke*]
* Norsk Skipsfarts Forum
**Koksabukta naturreservat** omfatter den nordlige delen av Koksabukta med tilliggende strandsone på Storøya på Fornebu i Bærum kommune. Berggrunnen består av sedimentære bergarter med mye kalk fra perioden kambrosilur. Bukta er grunn og har variert vegetasjon med en rekke sjeldne arter. Særlig verdifull er deler av strandlinjen og tørrbakkene innenfor. Våtmarksområdet har rikt fugleliv, og utgjør en svært viktig raste- og hvileplass for fugler under trekk. Det er også hekkeområde for flere arter, blant annet sivspurv og rørsanger. Stedet er også viktig som overvintringsplass for mange spurvefugler.

Naturreservatet henger i vest sammen med Torvøya og Bjerkholmen naturreservat.

Det er ikke tillatt med motorisert ferdsel i området, heller ikke robåt, kano, seilbrett eller tilsvarende.

Referanser
----------

1. ↑  (no) Koksabukta naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
2. ↑  Forskrift om Koksabukta naturreservat, Lovdata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
Disse eggene er kokt i henholdsvis 4 (bløtkokt), 7 (smileegg) og 9 minutter (hardkokt), men egenvekten er ukjent for eggene.
**Kokt egg** er egg etter fugler, for eksempel hønseegg, som kokes i vann, med skallet på, til det oppnår ønsket innvendig konsistens. De to mest vanlige konsistensbeskrivelsene er «bløtkokt» og «hardkokt», mens en mellomting av disse gjerne kalles «smileegg». Egg som skal kokes bør alltid være romtempererte. Ferdig kokte egg serveres gjerne i eggeglass med skallet på og som en selvstendig matrett, typisk til frokost, eller som en ingrediens i andre retter.

Bløtkokte egg har rennende plomme og hvite som er delvis stivnet. Smileegg ligner bløtkokte egg, men hviten er helt stivnet og plommen ikke like rennende. Hardkokt egg har stivnet plomme og hvite, uten å bli misfarget i overgangen mellom disse. Overkokte egg er som hardkokte, men med en misfarget grønnskjær i overgangen mellom plomme og hvite. Egg som kokes uten skall kalles posjert egg og trenger en annen type behandling.

Hvor lenge egg må kokes for å oppnå ønsket konsistens varierer, først og fremst med eggets egenvekt, dernest med koketeknikken. Et såkalt standardegg veier 63 g og vil normalt være bløtkokt etter 4–5 minutter, smilende etter cirka 6 minutter, og hardkokt etter cirka 8–9 minutter, forutsatt at egget er romtemperert og legges i vann som alt koker. Mindre egg vil ta kortere tid å koke, mens større egg vil ta lenger tid å koke. Egg som overkokes får grønnskjær i overgangen mellom plomme og hvite.

Hønseegg varierer i størrelse. Det er vanlig å merke egg som omsettes i butikk med de engelske størrelsene S for *small* (små 45–53 g), M for *medium* (middels 53–63 g), L for *large* (store 63–73 g) og XL for *extra large* (ekstra store 73–78 g). En kombinasjon av to størrelsene er også vanlig, for eksempel som M/L for *small/medium* (mellomstore til store egg 53–73 g).

Egg bør være romtempererte, fordi skallet på kjøleskap-kalde egg sprekker lett. Dersom man må bruke kalde egg er det en fordel at de legges i kaldt vann, som siden varmes opp til rett under kokepunktet. Det vil ta litt lenger tid før eggene får ønsket konsistens, avhengig av hvor rasket vannet varmes opp. Eggehvite begynner å stivne ved 70 ℃, så det er ikke nødvendig at vannet fosser. Ideelt skal temperaturen ligge rett under kokepunktet.

Når egget er ferdig kokt må det avkjøles i kaldt vann, til kokeprosessen innvendig i egget stopper opp. Kokte egg som ikke skal brukes med det samme bør avskalles og oppbevares kjølig, ellers kan overgangen mellom plomme og hvite utvikle grønnskjær.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Boiled eggs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Hilde Midthjell** (født 20. juli 1960 i Rakkestad) er en norsk gründer og forretningskvinne.

I 1987 startet hun kosmetikkfirmaet Dermanor som senere ble inkludert i holdingselskapet Dermagruppen. Dermagruppen inkluderte bl.a. Dermanor i Norge, Danmark og Sverige, apotekselskapet Dermoapo og hudpleieskolen Hudpleieakademiet. Hilde Midthjell var eneeier og leder i konsernet. I 2009 solgte hun Dermagruppen for 500 millioner kroner. I 2004 ble hun av Veuve Clicquot kåret til årets forretningskvinne i Norge. Fra 2010 var hun deleier og fra 2013-2018 heleier og daglig leder av Dale of Norway, hvor selskapet gjennomgikk en større moderniseringsprosess og gikk fra underskudd til overskudd. I 2018 solgte hun Dale of Norway til det nordiske investeringsselskapet Altor, som bl.a. eier Rossignol Group. 

I dag driver Hilde Midthjell investeringsselskapet HiMi Invest, eiendomsselskapet HiMi Eiendom og stiftelsen HiMi Foundation.

Referanser
----------

1. ↑  Fristerinnen - hegnar.no 09.05.2011, besøkt 27.11.2016
2. ↑  Årets forretningskvinne kåret - Dagens Næringsliv/NTB 23.04.2004
3. ↑  De var så redde fort at jeg ikke skulle få det til. Jeg forsøkte å fortelle dem at det ikke var deres problem - Dagens Næringsliv 24.07.2015, besøkt 27.11.2016
4. ↑  Den ferske milliardæren beste råd - Ikke ha penger som drivkraft - NRK/Hordaland 22.09.2016, besøkt 27.11.2016
5. ↑  Er det et mål i livet å bli milliardær, da? - Portrettintervju i Aftenposten 26.11.2016, besøkt 27.11.2016
**Tørres Christensen Nedenes** (født 1664 på Nedenes kongsgård, død 1721 i Mandal) var en kjøpmann og reder i Mandal. Etter sin død ble han gitt tilnavnet Kongen av Mandal på grunn av sin dominerende stilling i byen og omegn.

Forretningsvirksomhet
---------------------

Han drev blant annet skipsrederi, trelasthandel og krambodvirksomhet i *De Danske boder* (Mandals gamle sentrum på vestsiden av Mandalselva). Dessuten var han engasjert i forretningsvirksomhet i Kristiansand, blant annet Grønlandshandel og sildefiske ved Island.   
Han la under seg de fleste sagbruk i Mandalen, helt opp til Åseral. Han eide gården Halshaug i Mandal, og var dermed grunneier av hele ladestedet Mandals byggegrunn på vestsiden elva. Flere av hans gårder hadde lakserettigheter, og han var Mandals ubestridte *laksekonge*.

Referanser
----------

1. ↑  «Andorsengårdens historie». Vestagdermuseet.

Litteratur
----------

* Eliassen, Finn Einar: *Mandal bys historie, bd. 1* (Mandal kommune 1995) ISBN 82-990256-1-3
* Syrdahl, Arvid: *Kongen av Mandal* (MediaFoto A.s. Mandal 1998) ISBN 82-994900-4-9

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook
 |
Koldskål med knuste kammerjunkere servert i en dyp tallerken  Foto: EPO 
**Kærnemælkskoldskål** (ofte blott **koldskål**) betegner i Danmark i dag en søt kald suppe eller drikk, laget av kjernemelk samt også egg, sukker, fløte og/eller andre melkeprodukter, vanilje, sitron og tidligere også muskat. 

Opprinnelig var koldskålen en type velling. Den fantes i flere varianter fremstilt av vin, øl, frukt eller kjernemelk, og disse ble gjerne brukt som forretter om sommeren. Det er dog kun kjernemelksvarianten som forekommer i nåtidens danske kjøkken, hvor man også kan finne ferdiglagede varianter. Tradisjonelt spises kærnemælkskoldskål med småkaker som f.eks. kammerjunkere.

Litteratur
----------

* Pedersen, Carl Th. et al.: *Gastronomisk leksikon*, Nyt Nordisk Forlag, 2010

Eksterne lenker
---------------

* (en) Koldskål – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Den store danske om koldskål

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |

Portal: Danmark
**Tim McIIrath** (født 3. november 1979 i Indianapolis) er frontfigur, gitarist, låtskriver og medgrunnlegger for det amerikanske punk rock bandet Rise Against. 

McIlrath er kjent for å støtte dyrs rettigheter og han aktivt fremmer dyrevernsorganisasjonen PETA, sammen med bandet sitt. Han følger livsstilen straight edge. McIlrath begynte på sin musikalske karriere i tenårene og han var svært aktiv i flere lokale alternativ rock / punk grupper fra Chicago. Hans første band var post-hardcore bandet Baxter som ble grunnlagt i 1995.

Han har spilt i mange videoer som ble produsert og distribuert av PETA der han uttrykke hans tro på vegetarisme samt hans meninger om kjøttbransjen og fast food industrien, pels og bruken av dyreskinn som mote og dyreforsøk og disseksjon av dyr. McIlrath spilte bass og sang backup i den første inkarnasjonen av The Honor System. Han sang på demoen deres og på noen låter på deres debutalbum. Han og trommeslageren Neil Hennesy dannet bandet Yellow Road Priest sammen. Denne gruppen ble oppløst i 1997.

Rise Against sitt sjette album, Endgame, som blant annet inneholder singlen "Help Is On The Way" ble utgitt 15. mars 2011. McIlrath har spilt i sin metalcore sideprosjekt kalt The Killing Tree sammen med tidligere Rise Against-gitarist Todd Mohney. The Killing Tree har ikke produsert noe musikk eller gjennomført noen turneringer siden 2003.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tim McIlrath – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Tim McIlrath – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Tim McIlrath på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Tim McIlrath hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
* (en) Tim McIlrath på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Tim McIlrath på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Tim McIlrath på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Tim McIlrath på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |