recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**José Manuel «Chepo» de la Torre Menchaca** (født 13. november 1965 i Guadalajara i Jalisco) er en meksikansk fotballtrener og tidligere spiller. Han var i perioden 2010 til 2013 trener for Mexicos herrelandslag.

Som spiller spilte «Chepo» de la Torre på midtbanen. Han spilte for en rekke mekiskanske klubber, i tillegg til spanske Real Oviedo. Trenerkarrieren starta han i Chivas de Guadalajara i 2005, som han vant ett seriemesterskap med. Deretter tok han over Toluca i 2008, og også med dem tok han ett seriemesterskap. I 2011 tok han over som landslagstrener for Mexico.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 167315, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) José Manuel de la Torre – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) José Manuel de la Torre – Transfermarkt (manager) Rediger på Wikidata

* (en) José Manuel de la Torre – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) José Manuel de la Torre – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) José Manuel de la Torre – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) José Manuel de la Torre – FBref Rediger på Wikidata
**José Manuel Flores Moreno**, (født 6. mars 1987), bedre kjent som **Chico Flores**, er en spansk fotballspiller som spiller for CF Fuenlabrada.

Klubbkarriere
-------------

### Tiden som juniorspiller

Chico startet sin profesjonelle fotballkarriere for Cádiz CF, i hans egen hjemby. Han spilte tre kamper for førstelaget i 2006-2007. I perioden 2007–2008 var han på lån to ganger, først til Racing Club Portuense og senere dro han til FC Barcelona B. I hans tid i Barcelona rykket laget opp fra fjerde divisjon til tredje divisjon. Ved sesongslutt signerte han en toårskontrakt med Unión Deportiva Almería, i La Liga.
I 2009-2010-sesongen bidro Chico med 27 kamper så klubben igjen opprettholdt sin toppdivisjons-status, etter å ha avsluttet på 13.-plass.

### Genoa

I juli 2010 signerte Chico for to år med den italienske klubben Genoa, for 4 millioner euro. Han spilte mindre enn halvparten av Serie A-kampene den første sesongen. 22. juli 2011 ble Mallorca enige med Genoa om å låne Chico ut sesongen, med et alternativ om å kjøpe spilleren etter lånet. Han spilte 33 kamper i sin første sesong som høyre back og midtstopper, og sikret dermed Mallorca 8.-plassen i La Liga 2011/12.

### Swansea City

10. juli 2012 signerte Chico for Premier League klubben Swansea City for 2 millioner pund, med den tidligere Mallorca-treneren Michael Laudrup. Han debuterte 18. august ved å spille hele kampen, og Swansea vant 5-0 over Queens Park Rangers på bortebane.
1. september 2012 fikk Chico sitt første røde kort i Premier League kampen som endte 2-2 mot Sunderland, etter 71 minutter ble han sendt ut direkte for høy fot mot franskmannen Louis Saha. I Capital One Cup-kampen mot Liverpool FC 31. oktober skåret Chico sitt første mål for Swansea etter 34 minutter. Senere i kampen fikk spanjolen en skade i benet, og måtte stå over de to neste kampene som endte uavgjort mot Chelsea og Southampton.

Landslagskarriere
-----------------

I oktober 2008 fikk Chico sin landslagsdebut for det spanske U21-laget. Han ble kalt inn til laget som deltok i U21-EM i Sverige.

Meritter
--------

Swansea City
* Den engelske liagecupen (1): 2012/2013

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) José Manuel Flores – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) José Manuel Flores – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) José Manuel Flores – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) José Manuel Flores – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) José Manuel Flores – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) José Manuel Flores – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) José Manuel Flores – FBref Rediger på Wikidata

* (es) José Manuel Flores – as.com Rediger på Wikidata
* Mallorca official profile
* BDFutbol profile
* Futbolme profile
* Stats and bio at Cadistas1910 Arkivert 5. oktober 2011 hos Wayback Machine.
Wilhelmina Bay på kartet over AntarktishalvøyaWilhelmina BayWilhelmina BayWilhelmina Bay på kartet over Antarktishalvøya
**Wilhelmina Bay** er ei bukt på vestkysten av Antarktishalvøya. Den er om lag 30 kilometer bred og ligger mellom Reclus Peninsula og Cape Anna på Danco Coast.

Bukta ble oppdaget 29. januar 1898 av Belgica-ekspedisjonen under ledelse av Adrien de Gerlache og navngitt etter dronning Wilhelmina av Nederland. Foyn Harbour mellom Nansen Island og Enterprise Island i Wilhelmina Bay ble i perioden 1912 til 1930 aktivt benyttet som ankringsplass for flytende hvalkokerier. Bukta ble fotografert fra fly av Falkland Islands and Dependencies Aerial Survey Expedition 1955–57 og delvis kartlagt av bakkemannskaper fra Falkland Islands Dependencies Survey 1957–58.

* En kajakker ser på hval i Wilhelmina BayEn kajakker ser på hval i Wilhelmina Bay
* Kajakkere i Wilhelmina BayKajakkere i Wilhelmina Bay
* Nautisk kart som viser Wilhelmina BayNautisk kart som viser Wilhelmina Bay
* Ekspedisjonsskipet Akademik Ioffe seiler inn i Wilhelmina Bay i januar 2014Ekspedisjonsskipet Akademik Ioffe seiler inn i Wilhelmina Bay i januar 2014
* Wilhelmina BayWilhelmina Bay
* En båt med turister nær en knølhval i Wilhelmina BayEn båt med turister nær en knølhval i Wilhelmina Bay
* Turister ser en knølhval dykke i Wilhelmina BayTurister ser en knølhval dykke i Wilhelmina Bay
* En kajakker ser en knølhval i Wilhelmina BayEn kajakker ser en knølhval i Wilhelmina Bay

Referanser
----------

1. 1 2  Wilhelmina Bay SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (Storbritannia). Katalognr. 16048
2. ↑  Foyn Harbour SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (Storbritannia). Katalognr. 4887

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Froholman naturreservat** er et naturreservat i den nordlige delen av Harstad kommune i Troms. Naturreservatet omfatter øygruppa Froholman i Andfjorden, nordvest for Bjarkøya. Det har et samlet areal på 433 dekar, hvorav 373 dekar omfatter havområder mellom øyene.

Naturreservatet ble opprettet 4. juni 2004 for å gi vern til et område med holmer og skjær med omkringliggende grunt vann som har stor betydning for sjøfugler. Det er et hekkeområde for blant annet sildemåke, gråmåke, fiskemåke, svartbak, rødnebbterne, makrellterne, teist, ærfugl og tjeld. Området har en frodig vegetasjon dels forårsaket av fuglenes gjødsling.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Froholman i Miljødirektoratets naturbase. Besøkt 22. mai 2017.
2. ↑  Norsk institutt for skog og landskap. Markslagstatistikk[*død lenke*] for Froholman naturreservat. Besøkt 22. mai 2017.
3. ↑  Lovdata. Forskrift om Verneplan for kystregionen i Troms fylke, vedlegg 31, Froholman naturreservat, Bjarkøy kommune, Troms.. Besøkt 22. mai 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Hammonds Saltaire Band** (tidl. **Yorkshire Building Society Band** og **Hammonds Sauce Works Band**) er et brassband med base i Huddersfield, England.

Brassbandet fra Kirklees-distriktet i West Yorkshire ble stiftet i 1855. Korpset står bak en rekke bestillingsverk fra komponister som Derek Bourgeois (*Apocalypse*), Philip Sparke (*Music of the Spheres*) og Peter Graham (*Cry of the Celts*, *Windows of the World*, *Hymn of the Highlands* og *Celtic Fusion*), og har vunnet flere prestisjetunge brassbandkonkurranser; deriblant det åpne britiske mesterskapet og europamesterskapet for brassband. Særlig var samarbeidet med den australske dirigenten David King suksessfulle i konkurransesammenheng (perioden 1994–2006), med blant annet 8 EM-titler; hvorav 6 på rad (1999–2004).

Referanser
----------

1. ↑  Map of Bands Arkivert 6. august 2012 hos Wayback Machine. regional-contest.org
2. ↑  hammondsband.org.uk History 1993 to 2008
3. ↑  Historikk Arkivert 13. mars 2011 hos Wayback Machine. hammondsband.org.uk
4. ↑  brassbandresults.co.uk Contest Results

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Hammonds Saltaire Band på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Wilhelmine Holst Sande**, født i Hof i Vestfold den 24. oktober 1874 ble kjent som superhundreåring da hun fylte 110 år i 1984.

Hun var gift med forretningsfører ved avis (senere disponent ved A/S Frykholm) Johan Emanuel Sande, født i Horten, 6. august 1876, og ble enke den 15. januar 1943, da ektefellen døde.

Ved folketellingen år 1900 bodde familien i daværende Kristiania. I 1910 var de bosatt i Bekkelaget i Aker. Paret flyttet til Sverige i 1914, og var bosatt i Stockholmsområdet.

Wilhelmine Holst Sande ble registrert innflyttet til Huddinge kommune, Stockholms län i 1979. Her døde hun den 21. januar 1986, 111 år og 89 dager gammel.

Hennes foreldre var Vilhelm Christopher Hansen Hesthammer, født i Botne ca. 1825 (død 1876) og Petronelle Maria Olsdatter, født i Hof 6. april 1837 (død 1914).

Se også
-------

* Liste over Norges eldste personer
* Superhundreåring

Referanser
----------

1. ↑  Avisartikkel i Drammens Tidende, 24. oktober 1984

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Legesekretær** og **helsesekretær** er titler som brukes for sekretær- og servicefunksjoner innenfor helsevesenet, ofte hos privatpraktiserende leger, legesentre eller kommunale helsesentre.

Siden 1995 er den offisielle og beskyttede tittelen **helsesekretær**. Legesekretærer med utdannelse fra helse og sosiallinjen ved videregående skoler mellom 1972 og 1995, og som har relevant arbeidserfaring kan søke om tittelen helsesekretær gjennom Statens Autorisasjonskontor for Helsepersonell. **Helsesekretærens dag** er 1. februar.

Legesekretærer/helsesekretærer arbeider under legens faglige ansvar. Den vanlige ansettelsesformen er at legesekretæren er ansatt i legens enkeltmannsforetak eller aksjeselskap. Der kommunene driver legekontoret, er legesekretæren ansatt i kommunen.

Vanlige arbeidsoppgaver for legesekretær er:

* Ta imot telefoner til legekontoret,
* Ta imot pasienter som henvender seg direkte ved kontoret,
* Sette opp pasienttimer i avtaleboka,
* Gjøre klare resepter som er klarert av legen,
* Assistere ved undersøkelser som gynekologiske undersøkelser og rektoskopi.
* Assistere ved sying av kutt/skader.
* Ta blodprøver samt utføre noen blodanalyser, samt å gjøre klar blodprøver for forsendelse.
* Sette enkelte injeksjoner og vaksiner,
* Enklere sårskift,
* Øreskylling,
* Åpne post og klargjøre post for sending.
* Arkivere/registrere mottatt post.

Eksterne lenker
---------------

* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av legesekretær
* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av helsesekretær
* Om stilling som legesekretær
* Statens autorisasjonskontor for Helsepersonell
* Norsk Helsesekretærforbund[*død lenke*]
* Fagforbundet for helsesekretærer
**Wilhelmine Maria Walburga Franck** (født Steiner 24. september 1798 i Aabenraa) var en dansk-norsk skuespillerinne og danselærerinne.

Wilhelmine Franck var datter av teaterdirektør Gotthard Steiner (ca. 1768-1831) og skuespillerinne Sophie Marie Dorothea Cartum (eller Cortæus) (1776-1852). Hun var søster av skuespillerinnene Doris Bigum og Amalie Huusher. Hun ble første gang gift med skuespiller Wilhelm Heinrich Frederich Franck (ca. 1793-1833). Hun ble 25. mars 1834 gift i Fredrikshald med organist Jørgen Frydenlund Holm (1792-1849).

Allerede som barn, i perioden 1805-1807, opptrådte Wilhelmine Franck i Norge. I Danmark var hun lenge knyttet til farens teaterselskap.

Sesongen 1830-1831 var hun skuespiller med selskapet Orlamundt & Müller (Carl Wilhelm Orlamundt og Jens Peter Müller) i Trondheim. I tiden som fulgte virket hun for det meste som danselærerinne. Fra 1834 var hun bosatt i Fredrikshald.

Kilder
------

* Jensson, Liv (1981). *Biografisk skuespillerleksikon*. Universitetsforl. s. 25, 55. ISBN 8200056228.
Deshret, den røde kongekrona som ble båret av faraoer som regjerte over Nedre Egypt.
Narmer med rød kongekrone
**Deshret**, også kalt **Den røde krona for Nedre Egypt**, var det formelle, egyptiske navnet på ei kongekrone som ble båret av faraoer i oldtidas Nedre Egypt. Krona var traktformet med et høyt bakstykke, rød og utstyrt med en spiralfomet tråd som representerte sugesnabelen på en bie. Etter sammenslåinga av Nedre og Øvre Egypt ble den kombinert med hedjet, den hvite krona for Nedre Egypt, til pschent, dobbeltkrona for det forente riket.

Ifølge egyptisk mytologi lot jordguden Geb falkguden Horus regjere over Nedre Egypt. De egyptiske faraoene, som betraktet seg selv som etterkommere av Horus, bar den røde krona som tegn på sin autoritet over Nedre Egypt.   

Verken røde eller hvite egyptiske kongekroner er bevart, så man vet ikke hvordan disse var konstruert eller hvilke materialer de ble lagd av. At ingen kroner har blitt funnet selv i ganske intakte graver, kan tyde på at kronene gikk i arv fra konge til konge som i dagens monarkier.

* Farao under Det nye riket med rød krone og schenti (lendeklede)Farao under Det nye riket med rød krone og schenti (lendeklede)
* Oldegyptisk kalksteinsrelieff av Mentuhotep i rød krone. I Louvres samlinger.Oldegyptisk kalksteinsrelieff av Mentuhotep i rød krone. I Louvres samlinger.

Referanser
----------

1. ↑  Ana Ruiz, *The Spirit of Ancient Egypt*, Algora Publishing 2001, p.8
2. ↑  Ewa Wasilewska, *Creation Stories of the Middle East*, Jessica Kingsley Publishers 2000, p.128
3. ↑  Toby A. H. Wilkinson, *Early Dynastic Egypt*, Routledge 1999, p.194

Se også
-------

* Pschent, dobbeltkrona for det forente Egypt
* Hedjet, den hvite krona for Nedre Egypt
* Khepresh, den blå faraokrona
* Nemes, hodetørkle for Egypts konger, faraoer og guddommer

Eksterne lenker
---------------

* (en) Red crown – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Flere kroner fra Det gamle Egypt (på engelsk)
Karmelittklosteret i Desierto de los Leones
Desierto de los Leones nasjonalpark
**Desierto de los Leones nasjonalpark** er en nasjonalpark vest i Mexicos føderale distrikt, i bydelene Cuajimalpa og Álvaro Obregón. Den befinner seg i fjellkjeden Sierra de las Cruces og dekker et areal på 1 529 hektar. Den er i dag et populært utfartssted for innbyggerne i Mexico by.

Nasjonalparken ligger på en høyde av mellom 2 600 og 3 700 meter over havet, noe som gir den et forholdsvis kaldt klima. Den består av bar- og eikeskog, og har en rekke raviner og fosser.

Desierto de los Leones er Mexicos eldste beskytta biosfæreområde. Det fikk status som skogsreservat i 1876 av president Sebastián Lerdo de Tejada for å ta vare på det friske drikkevannet den forsynte Mexico by med. 27. november 1917 fikk det status som nasjonalpark av president Venustiano Carranza.

I nasjonalparken ligger det et gammelt karmelittkloster som blei oppført fra 1606 til 1611, og som fikk status som nasjonalmonument 16. mai 1937.

Navnet Desierto de los Leones betyr bokstavelig «Løveørkenen». I dette tilfellet henviser imidlertid ikke *desierto* til «ørken», men snarere til at området var ubebodd. *Leones* henviser heller ikke til dyret, men til de daværende eierne av området, familien León.

Referanser
----------

1. 1 2  Desierto de los Leones (arkivert 28. juni 2008).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Desierto de los Leones National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nasjonalparker i Mexico


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
***Krummerne*** er en dansk filmserie om familien Krumborg og spesielt gutten Krumme. Filmene er løst basert på Thøger Birkelands populære barnebokserie, som ble filmatisert for første gang. Den første filmen, *Krummerne (film)*, hadde kinopremiere 4. oktober 1991, og til tross for ganske lunkne anmeldelser ble filmen både en stor og kommersiell suksess – med over 850 000 solgte kinobilletter. Laus Høybye ble ny barnestjerne, og hans «Krumme-sang» ble en landeplage på radiostasjonene.

Oppfølgere
----------

* 1992: *Krummerne 2 – Stakkels Krumme*
* 1994: *Krummerne 3 – Fars gode idé*
* 1996: *Krummernes Jul* – julekalender
* 2006: *Krummerne – Så er det jul igen*
* 2014: *Krummerne – Alt på spil*
* 2021: *Krummerne – Det er svært at være 11 år*

| * v
* d
* r
Krummerne |
| --- |
| *Krummerne* (1991)  **·** *Stakkels Krumme* (1992)  **·** *Fars gode idé* (1994)  **·** *Krummernes Jul* (1996)  **·** *Så er det jul igen* (2006)  **·** *Alt på spil* (2014)  **·** *Det er svært at være 11 år* (2021) |
Ekspedisjonen ble ledet av Charles Wilkes
Et av ekspedisjonens skip, USS «Vincennes», i Antarktis
Ekspedisjonen utforsket Oregon og dette kartet ble tegnet
**United States Exploring Expedition**, også kalt  **Wilkes-ekspedisjonen**, var en ekspedisjon utsendt av USA for å utforske stillehavsområdet. Ekspedisjonen varte fra 1838 til 1842. Den ble gjennomført av United States Navy og besto av seks skip.

Bakgrunn
--------

Kongressen godkjente ekspedisjonen i 1836. Etter to års forberedelser la den ut fra Hampton Roads under ledelse av løytnant Charles Wilkes. 

Seks skip deltok i ekspedisjonen: USS «Vincennes», USS «Peacock», USS «Porpoise», USS «Relief», USS «Flying Fish» og USS «Sea Gull».

Utforsking
----------

Etter å ha rundet Kapp Horn, seilte ekspedisjonen opp langs kysten av Chile og Peru, før den la ut over Stillehavet gjennom Tuamotuøyene, og videre til Samoa og Australia. Deretter ble kursen satt sørover for utforsking av Antarktis. Etter dette gikk turen til Fiji og Hawaii. Ekspedisjonen utforsket så kysten av Oregon og nordlige deler av California.

Hjemturen gikk over Stillehavet til Filippinene, Borneo og Singapore, over Indiahavet til Kapp det gode håp og nordover gjennom Atlanterhavet til New York.

To av skipene gikk tapt i løpet av seilasen. USS «Sea Gull» forsvant i uvær utenfor Sør-Amerika i mai 1839. USS «Peacock» strandet i juli 1841 ved utløpet av Columbia-elva, men mannskapet ble reddet.

Blant ekspedisjonens sivile og vitenskapelige deltakere var hagebrukskandidaten William Brackenbridge, konkylieeksperten Joseph Couthouy, geologen James Dana, etnologen og filologen Horatio Hale, naturhistorikerne Titian Peale og Charles Pickering og botanikeren William Reich.

Ekspedisjonens vitenskapelige bidrag besto i kartlegging av kystområder og øyer, samt innsamling av materiale fra plante- og dyreliv. Arbeidet resulterte i en rekke publikasjoner. Ekspedisjonsleder Wilkes utga fem bind om ekspedisjonens ferd.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Miller, C.: «United States Exploring Expedition», *The Encyclopedia of Earth*.
2. 1 2  «United States Exploring Expedition», i Robert D. Craig: *Historical Dictionary of Polynesia*, 3. utgave, Lanham: Scarecrowe Press, 2011, s. 311–312.

Eksterne lenker
---------------

* (en) United States Exploring Expedition – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* *United States Exploring Expedition, 1832-1842*, nettsted fra Smithsonian Libraries (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Brenda Joan Phillips** (født 8. januar 1958), zimbabwisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.

Phillips ble olympisk mester i landhockey under Sommer-OL 1980 i Moskva. Hun var med på det zimbabwiske damelaget som vant landhockeyturneringen for damer foran Sovjetunionen og Tsjekkoslovakia. Det var første gangen landhockey for damer var med på det olympiske programmet. På grunn av at mange land boikottet lekene i Moskva var Zimbabwe et av lagene som fikk erstatte de fem opprinnelige som ikke stilte i turneringen. Seks lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Zimbabwe vant tre kamper og to uavgjort, og med åtte poeng toppet de tabellen foran Tsjekkoslovakia med sju. Phillips spilte to kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Gull **Gull** i landhockey, damer Zimbabwes flagg Zimbabwe

Referanser
----------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w61w804x, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Brenda Phillips – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Brenda Phillips – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Brenda Phillips – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Brenda Phillips – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Krumhorn, fra *Syntagma musicum* bind 2 (1619)
Moderne krumhorn med knapper, alto krumhorn i *f*, bass krumhorn i f
**Krumhorn** er et treblåseinstrument. Det var mest vanlig i bruk i renessansen, men har i moderne tid fått fornyet interesse i tidligmusikk-bevegelsen, så nå spilles det igjen på krumhorn. Navnet kommer fra tysk *krummhorn*.

Krumhorn kan ikke spille over mange oktaver, så når det skal framføres musikk, brukes flere instrumenter i ulik høyde. Derfor har man sopran, alt, tenor og bass i familien av krumhorn.

Komponister som har skrevet for krumhorn
----------------------------------------

Johann Hermann Schein har en ***Padouana à 4*** for krumhorn i sin samling **Banchetto Musicale, 1617**. Michael Praetorius foreslo at man kunne bruke krumhorn i noen av sine kirkemusikalske vokale verker som et mulig alternativ til trombone og andre instrumenter.

I populærmusikk brukte bandet Gryphon et krumhorn i 1970-årene da de blandet middelalderens folkemusikk med symfonisk rock. I norsk folkrock-sammenheng er krumhorn brukt av blant andre Jørn Jensen som har bakgrunn fra gruppene Folque og Kong Lavring.

Litteratur
----------

* Klaus Hubmann: «Krummhorn» i *Oesterreichisches Musiklexikon*. Onlineutgaven, Wien 2002 ff. ISBN 3-7001-3077-5.

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Wiktionary: Krumhorn – ordbokoppføring |

* *Crumhorn Home Page*
* *Krummhorn*, sackpfeyffer-zu-linden.de. Beskrivelse med lydeksempel av et moderne altkrumhorn]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Wilkes-stasjonen** var en stasjon i Antarktis som ble opprettet 29. januar 1957 av USA som en av syv amerikanske stasjoner opprettet for Det internasjonale geofysiske året (IGY) i Antarktis. Den ble overtatt av Australia den 7. februar 1959.

Bilde fra 1988 som viser dieseltønner i forgrunnen, oljesøl til venstre i midten. Skipet Icebird ligger ankret opp i Vincennes Bay. Den nye Casey-stasjonen ligger i horisonten til venstre i bildet.
Wilkes-stasjonen, 1988

Historie
--------

Marinepersonell fra USA bygde hoveddelen av Wilkes-stasjonen i løpet av 16 dager i januar og februar 1957, og losset 11 000 tonn med materialer og forsyninger. Det tok et mannskap på over 100 mann å reise stasjonen som huset 24 marinepersonell og forskere de neste 18 månedene. Dette var på tiden under den kalde krigen og det var uro fra USA og Australia rundt den russiske aktiviteten i Antarktis. Wilkes ble regnet som strategisk med en plassering nær Den magnetiske sydpol.

Australia overtok Wilkes i februar 1959. Men selv om Australia offisielt overtok operasjonen, mislikte det resterende amerikanske personellet å komme under australsk kontroll. En trakk seg derfor tilbake fram til 1961, da stasjonen kom helt under ANARE sin kontroll.

I 1964 hadde bygningene blitt en brannfare på grunn av drivstofflekkasje, og stasjonen ble gravlagt i snø og is. Den nye Casey-stasjonen ble utviklet på sørsiden av Newcomb Bay, rundt to kilometer over bukten for Wilkes. Denne kom i drift i 1969 og Wilkes ble nedlagt.

I dag
-----

Wilkes-stasjonen er nå nesten helt dekket av is og dukker bare stundom opp av isen under smelteperiodee, om lag hvert fjerde til femte år.

Rydding
-------

Det samlet seg opp store mengder skrot og søppel ved Wilkes i de 12 årene den var i drift, mellom annet rundt 7 000 oljetønner. Tidlig i 1988 startet et prosjekt for å få rydde bort så mye så mulig fra Wilkes-stasjonen.

Se også
-------

* Casey-stasjonen

Eksterne lenker
---------------

* Australian Antarctic Division
* Wilkes History

Portal: Antarktis
Norsk Forms internasjonale program **Design uten grenser** benytter designverktøy til å utvikle nyttige, og i blant livsnødvendige, produkter for og med utviklingsland. I tillegg til å utvikle produkter tilpasset lokale brukere og lokal produksjon, er programmets mål å heve designkompetansen blant samarbeidspartnere og i samarbeidslandene.

Historikk
---------

Design uten grenser ble etablert av Norsk Form i 2001, med økonomisk støtte fra den norske designeren Peter Opsvik. Programmet driftes av Norsk Form og finansieres av Fredskorpset, Norad og Norsk Form. Design uten grenser samarbeider med utdanningsinstitusjoner, norske og internasjonale bedrifter og bistandsorganisasjoner. I tillegg til å lede designprosjekter i utviklingsland utplasserer Design uten grenser designere fra utviklingsland i norske bedrifter. Fra og med november 2012 samarbeider Design uten grenser primært med Uganda.

### Resultater og designprosjekter

Programmet har så langt gjennomført 23 prosjekter i sør og administrert 21 utvekslingsopphold i Norge for designere fra utviklingsland. 

Blant resultatene er:

* Rullestol for funksjonshemmede barn i Guatemala
* Offentlig datamaskin for barn og unge i Uganda
* Ny fruktjuice for ugandisk matvarebedrift
* Nødbolig tilpasset Guatemala
* Økologisk urinal for slumområder i Uganda
* Lokalt tilpasset motorsykkelhjelm for Uganda
* Sykkelveier og bussholdeplasser i Guatemala City

  

### Utstillingen Design uten grenser - Skaper endring

Høsten 2012 presenteres Design uten grensers designprosjekter i en interaktiv utstilling på DogA - Norsk Design og Arkitektursenter i Oslo. Utstillingen presenterer Design uten grensers produkter og løsninger i den lokale konteksten de er laget for. Det økologiske urinalet er for eksempel plassert i et slumområde og rullestolen kan prøves på en brosteinsbelagt gate i DogAs utstillingshall.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Forms hjemmeside

* Utstillingen Design uten grenser - Skaper endring
*Hollandsk krukke*, syltekrukke i keramikk. Foto Jon-Erik Faksvaag / Norsk Folkemuseum, NF.2010-0222.
**Krukke** brukes som betegnelse for en beholder til oppbevaring av syltetøy, rømme, smør, mel, krydder og andre matvarer. Krukker er laget av keramikk eller glass. De har rundt tverrsnitt med rette eller bukete sider, og de har ofte ører til å løfte i. Enkelte krukker har også lokk i keramikk eller tre. Tidligere var det vanlig å lukke krukker ved å surre fast et stykke tøy over åpningen.

Allerede i romersk jernalder ble det produsert krukker i keramikk av høy kvalitet i Norden. I perioden 1000–1600 ser det ikke ut til å ha vært noen keramikkproduksjon i Norge. Først mot slutten av 1600-tallet blir pottemakerfaget mer synlig, og utover på 1700-tallet skjer det en stor oppblomstring med pottemakere som slår seg ned både i byer og på landsbygda.

Referanser
----------

1. ↑  Cederlund (1963)
2. ↑  Opstad (1990).

Litteratur
----------

* Cederlund, Carl Olof (1963): «Keramik». *Kulturhistorisk leksikon for nordisk middelalder, Bd.8, sp. 381-387*, Oslo.
* Opstad, Lauritz (1990): *Norsk pottemakeri 1600-1900*. Oslo. ISBN 82-521-3507-2
* Østby, Jon Birger(1984): *Nomenklatur for melkestell.* Med tegninger av Torill Sand. Oslo.

Eksterne lenker
---------------

* Se krukker i DigitaltMuseum

Denne leketøyskrukken fra 1890-årene viser hvordan man lukket syltekrukker med å binde fast et papir eller et klede over åpningen. Foto Anne Lise Reinsfelt / Norsk Folkemuseum, NF.1985-0175.
Syltetøykrukke i grønnlig glass. Antakelig laget på Nøstetangen glassverk omkring 1760. Diam. 26 cm. Foto Norsk Folkemuseum, NF.1929-0445.
Krydderkrukke i keramikk med lokk, produsert på Egersund Fayancefabrik. Høyde 9,5 cm. Foto Anne Lise Reinsfelt / Norsk Folkemuseum, NF.1971-0061AB
**Wilhelmsruh** er en ortsteil nordvest i Berlins bydel Pankow.

Geografi
--------

Wilhelmsruh grenser i nord til Pankows orsteiler Rosenthal og i sørøst til Niederschönhausen. Den vestlige grense går mot bydelen Reinickendorf og fra sørvest mot nord ortsteilene Reinickendorf, Wittenau og Märkisches Viertel.

Ortsteilens vestlige grense er identisk med traséen til Berlinmuren som under den kalde krigen gikk mellom det daværende DDR og Vest-Berlin.

Historie
--------

Wilhelmsruh tilhørte mot slutten av 1800-tallet til Rosenthal. Den var en av Berlins villaforsteder, i likhet med Dahlem, Westend, Grunewald og Lichterfelde West. Fra 1893 ble det bygget en landstedskoloni i området kalt Wilhelmsruh, men navnets opphav er ukjent. 

Omkring det forrige århundreskiftet ble Bergmann-Elektrizitäts-Werke AG etablert vest i Wilhelmsruh. Det var en utvidelse av industrimannen Sigmund Bergmanns virksomhet i Wedding og firmaet produserte opprinnelig komponenter for elektrisitetsverk. Senere ble produksjonen utvidet til bl.a. kabelverk, lokomotiv- og bilproduksjon. Wilhelmsruh lå gunstig til i et krysningspunkt mellom Nordbahn (Berlin – Stralsund) og jernbanestrekningen på folkemunne kalt Heidekrautbahn (Lyngbanen) i østlig retning. Industrivirksomheten ble utvidet også i mellomkrigstiden. Etter den andre verdenskrigen fortsatte virksomheten under navnet Bergmann-Borsig. 

I 1950-årene ble det i utkanten av den etablerte bebyggelsen, oppført karakteristiske fem etasjes arbeiderboliger. 

Byggingen av muren i 1961 medførte at 2000 meter av industrianlegget ble liggende langs grensen og arbeiderne som bodde i Vest-Berlin mistet sitt arbeide. Vinduene mot vest ble sikret med gitter og arbeiderne måtte grensebevis som de viste ved fabrikkporten. 

Etter murens fall ble det på 1990-tallet bygget eneboliger og flerfamilieboliger i området.

Wilhelmsruh ble innlemmet i Stor-Berlin i 1920 og er fra 2001 en egen ortsteil.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Berlin-Wilhelmsruh – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Berlin-Wilhelmsruh – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Wilhelmsruh på panke-guide.de

Portal: Tyskland

| * v
* d
* r
Ortsteiler i Berlins bydel Pankow |
| --- |
| Stadtwappen Berlin | 
* Blankenburg
* Blankenfelde
* Buch
* Französisch Buchholz
* Heinersdorf
* Karow
* Niederschönhausen
* Pankow
* Prenzlauer Berg
* Rosenthal
* Stadtrandsiedlung Malchow
* Weißensee
* Wilhelmsruh

 | Bezirkswappen Pankow |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
Deserta Grande, med naboøya Bugio i bakgrunnen
Kart som viser Madeira med Desertasøyene nede til høyre
**Deserta Grande** («Store Deserta») er den største av de tre Desertasøyene, ei ubebodd øygruppe like sørøst for Madeira. Den har et areal på rundt 10 kvadratkilometer og er om lag 11 kilometer lang. I motsetning til den flate naboøya Chão har Grande en topografi prega av fjell og kløfter. Høyeste punkt er 479 meter over havet.

På Desertasøyene er det i all hovedsak ikke tilgang på ferskvann. Unntaket er en permanent kilde i ei grotte på Deserta Grande. Den gir imidlertid bare beskjedne 12 liter vann på et gjennomsnittsdøgn.

Grande har fortsatt en viss bestand av blant annet geit og kanin fra den tida det var bosetning på øya. Dette har ført til nedbeiting og et sparsomt planteliv. Det er fra midten av 1990-tallet satt i gang prosjekter for å utrydde de importerte dyreslaga, noe som på få år har gitt markert bedring for vegetasjonen på øya.

Øya har en endemisk art av edderkopp, *Lycosa ingens*, som kan bli heile 8 centimeter lang.

Referanser
----------

1. ↑  Opplysning fra Sziemers bok. Andre kilder, blant annet kartet det vises til under «Eksterne lenker», oppgir 442 meter.

Kilder
------

* Peter Sziemer: *Madeira's Natural History in a Nutshell*, Francisco Ribeiro & Filhos 2000, ISBN 972-9177-31-7

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ilhas Desertas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Topografisk kart (1:250000) over Madeira med Desertasøyene

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
«***Elskerens avskjed***» er et skillingstrykk. Det ble presentert i «Magasinet for alle» av Alf Prøysen i 1956.

Teksten
-------

**1.**Sørg ikke søte pike, slå sorgen av ditt sinn,  

thi du skal trøsten finne når jeg kun bliver din.  

Du er som rosen rød for deg vil jeg dø,  

mitt unge liv jeg vove vil for deg, min venn så søt.  

  

**2.**Du trenger ei at tenke jeg bliver deg utro,  

nei før skal livet springe i tusen stykker gå.  

Min munn den skal stå stille mitt øye lukkes til,  

mitt hjerte det skal briste før jeg deg svikte vil.  

  

**3.**Men er jeg deg forringe det vil jeg spørge dge,  

si du meg åpenhjertig om du vil have meg.  

La folket sige så: Jeg aldri deg skal få  

o Gud la det ei hende seg som falske tunger spå.  

  

**4.**Ja mange bliver tvugne av foreldrene dertil,  

at tage den til ekte som de så nødig vil.  

De daglig høre må: tag nu mens du kan få  

thi siden kommer fattigdom det kan du lite på.  

  

**5.**Dog mange ere glade fordi de ei er rik  

når de vil begge strebe kan de forsørge sig.  

Med kleder og med brød så det har ingen nød,  

så kan de leve lykkelig til Gud dem legger død.  

  

**6.**Nu vil jeg avskjed tage og lette på min hatt,  

så rekker jeg deg handen og byder deg godnatt.  

Se tiden vender seg forglem min vei ei meg  

thi mannfolk er forfengelig kan lett forføre deg.

Kilder
------

* De gamle visene 2 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1973
**Designhögskolan i Umeå** (engelsk: *Umeå Institute of Design*) er en del av Umeå universitets teknisk-naturvitenskapelige fakultet. Designhøgskolen ble opprettet i 1989 på Kunstcampus ved bredden av Umeälven i sentrum av Umeå.

Utdanning
---------

Hvert år blir 12–15 studenter tatt opp på det 3-årige svenskspråklige kandidatstudiet i industridesign. Som påbygning finnes tre 2-årige masterprogrammer innen fagene transportdesign, produktdesign og interaksjonsdesign. Disse studiene foregår på engelsk.

Høgskolebygningen
-----------------

Hovedbygningen til høgskolen ble tegnet av arkitekten Olle Qvarnström. Huset var tidligere knyttet til en transformatorstasjon fra 1926; denne inngikk i bedriften Umeå träsliperi. Siden våren 2012 har én fra hovedbygningen via en restaurant i underetasjen adgang til de øvrige bygningene på Kunstcampus: arkitekthøgskolen, ferdigstilt i 2010, kunsthøgskolen og Bildmuseet.

Internasjonal oppmerksomhet
---------------------------

Designhögskolan i Umeå er den eneste i Skandinavia som har vært nominert tre ganger (i 2006, 2007 og 2009) i forbindelse med tidsskriftet BusinessWeek sin kåring av de beste designutdanningene i verden. I 2010 ble Designskolen også utvalgt til én av verdens 18 mest prestisjefylte designskoler. I 2011 ble skolen av Red Dot Institute vurdert som den nest beste i sammenlikning med konkurrenter i Europa og Nord- og Sør-Amerika. I 2012 ble skolen tildømt førsteplass i samme sammenlikning. I 2013 ble skolen tildelt amerikanske IDEs utmerkelse International Design Excellence Awards, foran skoler i Kina, USA og Storbritannia.

Referanser
----------

1. ↑  Liste over de 60 beste designskolene i verden, 2006 Arkivert 17. februar 2008 hos Wayback Machine.
2. ↑  Liste over de 60 beste designskolene i verden, 2007 Arkivert 14. mai 2017 hos Wayback Machine.
3. ↑  «Liste over de 30 beste designskolene i verden, 2009». Arkivert fra originalen 10. juli 2014. Besøkt 1. mai 2014.
4. ↑  18 excellent design schools from around the world
5. ↑  «Reddot design ranking 2011» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 13. desember 2013. Besøkt 1. mai 2014.
6. ↑  «Reddot design ranking 2012». Arkivert fra originalen 15. november 2012. Besøkt 1. mai 2014.
7. ↑  Umeå universitets pressemelding "Designhögskolan slår världens prestigeskolor – rankad världsetta" Arkivert 12. desember 2013 hos Wayback Machine. Besøkt 2014-05-01

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Elstree Studios** er en betegnelse på flere britiske filmstudioer i byene Borehamwood og Elstree i Hertfordshire. Kun et av dem lå i Elstree, men man brukte dette navnet fordi Elstree var den største av de to byene da studioene ble grunnlagt. Borehamwood har nå vokst seg større enn Elstree.

Studioene
---------

### Clarenden Road Studios

Clarenden Road Studios ble åpnet i Borehamwood i 1914. Produksjonen stanset i 1917, men nye eiere tok over. I 1928 ble studioet koblet til elektrisitetsnettet. Det ble solgt en rekke ganger, sist til BBC som tok det over i 1984. *Eastenders og flere andre serier blir produsert der.*

### Elstree Studios

Elstree Studios ble grunnlagt i Borehamwood i 1925. Den første filmen som ble produsert var *Madama Pompadour* fra 1927. Studioet har skiftet eier en rekke ganger, sist til Pacifica Ventures i 2007. 

### Station Road Studios

Station Road Studioes ble åpnet i Borehamwood i 1928. Selskapet gikk konkurs allerede i 1930, og studioet ble stående tomt til 1935 da eieren av Twickenham Studios kjøpte det. I 1957, etter ytterligere eierskifter, ble det nedlagt. Eiendommen ble kjøpt av en produsent av kinolerreter. I 2004 flyttet de annensteds, og bygningene ble revet. 

### British and Dominion Studios

British and Dominion Studios ble åpnet i Borehamwood i 1930. Store deler av anlegget ble ødelagt av brann i 1936. Selskapet flyttet til Pinewood Studios i Buckinghamshire, og de gjenværende bygningene ble solgt til et selskap som drev filmarkivering. 

### Elstree Way Studios

Elstree Way Studios ble bygget i Borehamwood i 1935–1937. MGM tok over i 1944, og brukte studioet til 1970. Bygningene ble revet, og området ble brukt til et industri- og boligområde.

### Danziger Studios

Danziger Studios var det eneste som faktisk lå i Elstree. Det ble åpnet i 1956, og ble for det meste brukt til fjernsynsproduksjoner. Det var ikke lønnsomt, og ble nedlagt i 1962. 

### Millennium Studios

Millenium Studios ble grunnlagt i 1993 i Borehamwood. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Kaja Draksler** (født 6. februar 1987 i Kranj, Slovenia) er en slovensk pianist og komponist som beveger seg i skjæringspunktet mellom jazz, fri improvisasjonsmusikk, moderne klassisk og ny musikk, med spor av folkemusikk fra Balkan og Slovenia som skaper en slags imaginær folklore.

Biografi
--------

Draksler begynte å spille piano i en alder av 4 år. Hun studerte musikk ved Universitetet i Ljubljana frem til 2005. Hun ble uteksaminert i jazz-studier ved Groningen konservatorium (avhandlingen skrev hun om Cecil Taylor), og var deretter ved Conservatorium van Amsterdam frem til 2013, og studerte med Richard Ayres. Hun fikk et opphold i New York for å studere med Jason Moran og Vijay Iyer.

I 2005 var Draksler med på å grunnlegge Acropolis Quintet i Groningen. Videre grunnla  hun BadBooshBand. som spilte  på jazzfestivalen i Ljubljana (2013), utgitt på CD. Solokonserten fra INNtöne jazz festival (2015) i Diersbach ble kringkastet i radio; i 2016 spilte hun med den Portugisiske trompetisten Susana Santos Silva på Moers-festivalen.
På JazzFest Berlin i 2017, overbeviste hun i en trio med Petter Eldh og Christian lillinger.

I 2007 ble hun med i Europabevegelsen Jazz Orchestra, som hun også har komponert for (albumet *Live in Coimbra,* 2007). I 2007 skrev hun konserten*Orpheus og Eurydice* for akkordeon og orkester. Janez Dovč og det Slovenske Filharmoniske orkester hadde uroppføringen. Hun har også komponert musikk for Metropole Orkest og Italian Ustabile Orkester.

Utmerkelser
-----------

* 2009: Vinner av den nederlandske *Deloitte Jazz Award*.

Diskografi
----------

* Kaja Draksler Octet *Gledalec* (Clean Feed, 2017)
* Kaja Draksler & Susana Santos Silva *This Love* (Clean Feed, 2016)
* *Livet til Mange Andre* (Clean Feed, 2013)
* Kaja Draksler Acropolis Quartet feat. Sanem Kalfa *Türkü* (Goga/CDBaby 2010)

Referanser
----------

1. ↑  biografi
2. ↑  Kaja Draksler: Piano Solo (DLF)
3. ↑  Program 14. Mai 2016 Arkivert 14. mai 2016 hos Wayback Machine.
4. ↑  Michael Rüsenberg Konsert gjennomgang Arkivert 12. november 2017 hos Wayback Machine. jazz city.de
5. ↑  Møte (Allaboutcookies Jazz)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kaja Draksler på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Kaja Draksler på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Kaja Draksler på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Kaja Draksler på AllMusic Rediger på Wikidata
* (en) Nettsted med diskografi

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Olaf Gazet Patursson** (født 6. juli 1879 i Kirkjubøur, død 2. mai 1970 samme sted) var en færøysk gartner og vitenskapsmann innen botanikk og entomologi. Han regnes som en foregangsmann innen hagebruk på Færøyene. Sammen med Rasmus Rasmussen gav Patursson færøyske artsnavn til en rekke planter.

Han vokste opp på Kirkjubøargarður som sønn av kongsbonde Poul Pedersen (Páll Patursson) og Ellen Djonesen (Elin Dalsgarð). Han hadde fem eldre søsken: Jóannes, Helena, Sverri, Sigert og Petur Patursson. Han giftet seg med Frederikka Samuelsen, niese av kjøpmennene Petur Hans og Jacob Dahl og kusine av prost Jákup Dahl.

Gazet Patursson fikk først hjemmeundervisning sammen med søsknene i Kirkjubøur, hvorpå han gikk realskolen i Tórshavn, uten å ta eksamen. Han gikk broren Jóannes Paturssons landbruksskole i Kirkjubøur, senere Askov højskole og Den Kongelige Veterinær- og Landbohøjskole i Danmark, men avbrøt studiene på grunn av sykdom. Han gikk også Stend jordbruksskole ved Bergen og fikk sin fagutdannelse som gartner ved Ingebret K. Grudes planteskole på Jæren. Etter den første verdenskrig vendte Patursson tilbake til Kirkjubøur, hvor han ble den første på Færøyene til å ha hagebruk som hovedgeskjeft.

I motsetning til resten av søskenflokken, som alle stort sett var politisk aktive for Sjálvstýrisflokkurin, var Gazet Patursson en åpen sympatisør av Javnaðarflokkurin og venn av partiets mangeårige formann, Peter Mohr Dam.

Gazet Patursson ble utnevnt til ridder av Dannebrogordenen.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Poulsen, Niels Winther (16. mai 1970). «Gazet Patursson». *Tingakrossur* (nekrolog) **(færøysk)**: 1.
2. 1 2  Johansen, Jóannes (1985). «Plantufrøðiligar bókmentir Føroyum viðvíkjandi». *Fróðskaparrit* **(færøysk)** (32): 94. ISSN 0367-1704.
3. 1 2 3 4  Jacobsen, Óli (27. november 2003). «Tann ókendi kirkjubømaðurin» (PDF). *FF-blaðið* **(færøysk)**: 13–17. Arkivert fra originalen (PDF) 11. mars 2018.

| * v
* d
* r
Familien Patursson |
| --- |
| Jóannes Patursson, kongsbonde, politiker og forfatter  **·** Helena Patursson, redaktør og feminist  **·** Sverri Patursson, skribent, forfatter og ornitolog  **·** Sigert Patursson, eventyrer  **·** Gazet Patursson, gartner  **·** Páll Patursson, kongsbonde og forfatter  **·** Erlendur Patursson, redaktør og politiker  **·** Tróndur Patursson, kunstner  **·** Rói Patursson, rektor og forfatter |

Portaler: Vitenskap | Færøyene
«Rikskrigsflagget» fra Det tyske keiserriket ble brukt som propagandasymbol og samlingsmerke av flere høyreradikale, nasjonalistiske og paramilitære grupperinger i Tyskland etter første verdenskrig, her blant *Stahlhelm, Bund der Frontsoldaten* i 1930. Foto: Narodowe Archiwum Cyfrowe 
***Reichskriegsflagge***, også omtalt som ***Verband Reichskriegsflagge***  eller ***Bund Reichskriegsflagge***, var en paramilitær, høyreradikal gruppering i Weimarrepublikkens Tyskland i årene etter første verdenskrig. Forbundet ble stiftet av Ernst Røhm i 1923. Navnet viser til «Rikskrigsflagget», keisertidens krigs- og orlogsflagg, som gruppen tok som sitt symbol. Den kan regnes som en del av Freikorps-bevegelsen, og i likhet med andre slike grupper bestod den først og fremst av veteraner fra krigen som var desillusjonert og frustrert over situasjonen i Tyskland.

Et av de mest kjente medlemmene var Heinrich Himmler, som senere ble Reichsführer-SS og en av Det tredje rikes mektigste menn. Under ølkjellerkuppet i 1923 deltok flere av medlemmene. Gruppen gikk som andre frikorps i oppløsning, og mange av medlemmene ble absorbert inn i Sturmabteilung, nazistpartiets paramilitære organisasjon.

Portal: Andre verdenskrig
**Arne Linder Olsen** (født 22. april 1911, død 12. april 1990) var en norsk kunstmaler, skulptør og kunstlærer fra Narvik.

Han vokste opp på Ankenes i nåværende Narvik kommune, og tok utdannelse ved Statens kunst- og håndverksskole, Statens kunstakademi og i utlandet. Arne Linder Olsen laget blant annet altertavlen i Ankenes kirke da kirken ble gjenreist etter 2. verdenskrig, altertavlene i Kjeldebotn kirke og Efjord kapell i Ballangen, og han dekorerte Fredskapellet i Narvik samt dets bårerom. Hans veggmaleri i kommunestyresalen i Ankenes herredshus er bevart, og ble gitt i gave av Narvik kommune til byens Folkets Hus høsten 2006. Han har også laget steinmosaikken på Narvik rådhus og glassmosaikken i foajeen i Folkets Hus' teatersal.

I 1958 ble Korsnes kirke gjeninnviet etter restaurering. Kirken hadde da blant annet fått et nytt altermaleri malt av Linder Olsen.

Arne Linder Olsen var hovedlærer i kunst- og formingsfag ved Husflidsskolen, senere Solhaugen videregående skole, som i dag er en del av Narvik videregående skole. Følgende signaturer er å finne på hans bilder: Arne Linder Olsen, Arne L. Olsen, A. Linder Olsen, Arne Linder, A. Linder eller A.L.O.

Referanser
----------

1. ↑  Storjord, Thorbjørn (1989). *Korsnes kapellkirke 1889-1989*. Kjøpsvik: Kirken. s. 38–41.

Eksterne lenker
---------------

* DIS-Norge: Bilde av gravsteinen
* Museum Nord: Minneutstilling ved Museum Nord - Narvik (udatert, besøkt 12. oktober 2011)
* Fremover: Hyller maler – muséet forbereder Arne Linder Olsen-utstilling[*død lenke*] (14. oktober 2010, besøkt 12. oktober 2011)
* FINN.no: Ankenes Kirke[*død lenke*] (11. oktober 2010, besøkt 12. oktober 2011)
* Den norske kirke, Narvik fellesråd: Velkommen til Ankenes sokn (besøkt 12. oktober 2011)
* FINN.no: Fredskapellet[*død lenke*] (11. oktober 2010, besøkt 12. oktober 2011)
* Ballangen.info: Opplevelser (besøkt 12. oktober 2011)
* Fremover: Vikingtida i storformat (8. november 2006, besøkt 12. oktober 2011)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
En drive-through-restaurant i USA.
*«Drive-Thru» er også navnet på en film fra 2007, se Drive-Thru.*
En **drive-through** er et sted der man kan kjøre en bil eller annet motorkjøretøy opp til et vindu, skranke eller lignende og bli betjent eller betjene seg selv uten å måtte gå ut av kjøretøyet.

Ved spisesteder med drive-through er det vanlig å spise maten i bilen eller å ta den med seg.

Både ordet (betyr «kjør igjennom») og fenomenet kommer fra USA, hvor en bank i St.Louis i Missouri i 1930 opprettet den visstnok første drive-through.[] Den første drive-through-restaurant skal ha blitt åpnet i 1947.

Drive-through vs. drive-in
--------------------------

Bilpostkasse fra USA.
Drive-through skiller seg fra drive-in (kjør inn), hvor bilistene parkerer på stedet. Begge deler er tilpasninger til bilismen og har det til felles at bilistene slipper å gå ut av bilene – men det ene kan ikke alltid erstatte det andre. Således er f.eks. drive-in-kinoer forholdsvis vanlig i USA, mens en drive-through-kino virker lite hensiktsmessig selv for kortfilmer. Etter hvert som bilismen dominerte mer og mer, ble begge deler etablert blant ulike typer bedrifter, ikke minst USAs hurtigmatkjeder. I Las Vegas finnes en tunnel beregnet på drive-through-bryllup. Derimot har bankene delvis gått fra det fordi det skapte lange bilkøer og kaos.[]

I Norge finnes drive-through-muligheter særlig i spisesteder med opprinnelse i USA, som McDonald's, men også noen postkasser, bilpostkasser (ordet er kjent siden 1980) er plassert slik at folk kan betjene dem uten å måtte gå ut av bilene.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 27. juni 2014. Besøkt 15. juni 2014.
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 2. juli 2014. Besøkt 15. juni 2014.