recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ella Bay** er en nasjonalpark ved bukta Ella Bay i Wanjuru på Cassowarykysten og Eubenangee i Cairns-regionen, Queensland, Australia.

Geografi
--------

Nasjonalparken ligger 1329 km nordvest for byen Brisbane. Den er en del av Coastal Wet Tropics Important Bird Area,som ble definert av BirdLife International på grunn av områdets betydning for bevaring av tropiske regnskogfugler. Parken kan nås via Flying Fish Point på Ella Bay Road. Det største og mest fremtredende fjellet i parken er Mount Arthur, som har en høyde på 478 meter over havet.

Dyreliv
-------

394 dyrearter og 462 plantearter er registrert i Ella Bay nasjonalpark. Av disse er totalt 12 dyrearter og 13 plantearter sjeldne eller truede.

Referanser
----------

1. ↑  «Ella Bay National Park – national park in Cassowary Coast Region (entry 11516)». *Queensland Place Names*. Queensland Government. Besøkt 12. desember 2017.
2. ↑  BirdLife International. (2011). Important Bird Areas factsheet: Coastal Wet Tropics. Downloaded from «BirdLife International - conserving the world's birds». Arkivert fra originalen 30. juni 2007. Besøkt 11. januar 2013.  on 2011-12-16.
3. ↑  Mal:Queensland Globe
4. ↑  «Ella Bay National Park». Besøkt 27. mars 2022.
5. ↑  «Ella Bay National Park — facts and maps». Besøkt 28. mars 2022.
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.

**Siri Sunde** (født 15. mai 1958 i Bergen) er en norsk teolog. Hun var den første åpent lesbiske presten som inngikk registrert partnerskap og fikk beholde sin stilling i Den norske kirke.

Utdanning og karriere
---------------------

Sunde har cand.theol.-grad fra Universitetet i Oslo fra 1994. Hun ble prestevikar i Ringsaker prestegjeld i 1995. Hun ble ordinert i Åmot kirke, Nordre Land prestegjeld i 1996 og jobbet som kapellan i Torpa i Nordre Land 1996–97 og fra 1999. I januar 2009 ble hun innsatt som sokneprest i Brøttum sokn i Ringsaker prosti. Sunde var sentral i «Sunde-saken», som dreier seg om hvorvidt en som er homofil som er i et partnerskap har mulighet til å være prest i Den norske kirke.

Intervju med Siri Sunde
-----------------------

Kort utdrag fra et livsminneintervju med Siri Sunde, gjennomført av Mona Moe Ribaut og Siri Linstad på vegne av Skeivt arkiv.
Kirken aksepterte skeive tanker, men ikke «praksis». Skeive prester kunne derfor ordineres dersom de bodde alene. Da Siri Sunde likevel ville inngå partnerskap i 1997, startet et kirkelig rabalder som skulle vare i to år. Her forteller Siri Sunde om stormen hun måtte stå i.

Kilder
------

* (no) «Siri Sunde» i *Store norske leksikon*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** VIAF **·** GND
 |
**C-reaktivt protein**, oftest kalt CRP, er en blodprøve som særlig brukes ved diagnostikk av infeksjoner. Nivået av CRP stiger når en betennelsesreaksjon begynner i kroppen.
Blod til analyse kan tas ved et stikk i fingeren og kan analyseres raskt, noe som gjør prøven anvendelig og mye brukt både i allmennpraksis og i sykehus.

Betegnelse
----------

C-reaktivt protein går også under det folkelige navnet «hurtigsenkning» (se senkning). Det er et plasmaprotein og akuttfaseprotein som lages i levercellene. Navnet har sin opprinnelse i dets evne til å binde seg til C-polysakkarider på kapselen til pneumokokker.

Prøvetaking
-----------

Nivået av CRP måles i serum som man henter ut ved en blodprøve. Prøven krever ingen pasientforberedelser, og man kan produsere prøvesvar relativt raskt.

Referanseområde
---------------

Referanseområdet ligger under 5mg/L eller under 10mg/L, avhengig av analysemetoden til laboratoriet. Som regel vil friske personer ikke kunne ha målbare verdier, med mindre man da tar i bruk metoder for mikroCRP.

Bruk
----

Nivået av CRP øker ved mange typer betennelsesreaksjoner, både ved infeksjoner, autoimmune sykdommer og etter skader. Ved infeksjoner tar det bortimot et halvt døgn før den blir målbar. Under tilhelingsprosessen synker nivået av CRP på relativt kort tid (t½ ~12–24 timer i blod).

Nivået øker mer under bakterielle infeksjoner enn virale, og kan således også brukes til å skille mellom bakterieinfeksjon og virusinfeksjon. Ved bakterieinfeksjoner kan CRP øke til over 100 mg/L, ved virusinfeksjoner er verdien oftest under 50 mg/L. Dette skillet mellom bakterier og virus er ofte nyttig fordi antibiotika (for eksempel penicillin) ikke har noen virkning ved virusinfeksjoner, men ofte kan være svært nyttig ved bakterieinfeksjoner.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Stokke, Oddvar og Hagve, Tor-Arne, red. (2010). *Undersøkelser ved sykdom* **(norsk)**. Oslo: Gyldendal. ISBN 978-82-05-32366-7. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
2. ↑  «CRP». Pasienthåndboka.no. Arkivert fra originalen 10. juni 2010. Besøkt 25. august 2007.

Eksterne lenker
---------------

* C-reaktivt protein i allmennpraksis i Tidsskrift for Den norske lægeforening


| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |
**Michael Ezra Kato** (født **Michael Semakula**; 1973) er ugandisk forretningsmann og eiendomskonge.

Ezras enorme formue er ikke kjent, men han er kjent som en sportsentusiast og  sportsfilantrop. Han gjør de fleste av sine forretninger fra Dubai. I 2008 ble hans alder oppgitt til 34 år.

I 2004 tilbød Ezra å kjøpe fotballklubben Leeds United for 60 millioner britiske pund, men tilbudet ble avslått. I 2008 kunne en Airbus-talsmann bekrefte at de hadde kommet til en «foreløpig avtale» med Ezra om salg av en privat Airbus A380 superjumbo, verdsatt til 260 millioner amerikanske dollar (før VIP-innredning). Ezra blir i så fall den andre privatperson i verden som bestiller en A380 til privat bruk. (Etter en prins fra Saudi Arabia).

Referanser
----------

1. 1 2  *The rise, fall and rise of Uganda’s rich* Arkivert 20. juni 2008 hos Wayback Machine. by Sheila C. Kulubya & Elizabeth Kameo. *The Monitor* (Uganda), Feb. 8-14, 2004.
2. 1 2 3 4  *Uganda: Ezra's Latest Toy* Arkivert 24. september 2008 hos Wayback Machine. via *The Monitor* (Uganda) 6 May 2008
3. ↑  *Uganda tycoon says Leeds bid delayed by board row*

Eksterne lenker
---------------

* Michael Ezras hjemmeside
Denne artikkelen **trenger flere eller bedre referanser for verifikasjon**. Du kan forbedre denne artikkelen ved å legge inn referanser til gode kilder. Hvem som helst kan fjerne kildeløst materiale uten forvarsel, men den foretrukne tilnærmingen er i første omgang å markere de setningene/påstandene som trenger kildebelegg ved å tilføye *{{Trenger referanse|dato=2024-02}}* etter påstanden. *2020*

**Johannes Eick** (født 1964) er en norsk jazzmusiker (bass). 

Før musikkstudier ved Jazzlinja (NTNU) (1983–1986) spilte Eick med Elin Rosseland i Kix (1982–1986). I studietiden samarbeidet han med blant annet i Airamero og Vigleik Storaas Trio, som han mottok Spellemannprisen i 1995. Som distriktsmusiker i Finnmark (1985–1987) etablerte han kvartetten Noor, før relokalisering til jazzmiljøet i Oslo, der han har fortsatt samarbeidet med Rosseland og andre som Christian Wallumrød, Sidsel Endresen, Harald Bergersen og Hans Mathisen.

Han er sønn av musikeren Jürgen Eick og bror av musikerne Trude Eick og Mathias Eick.

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 688931[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Biografi på Jazzbasen

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
GNU-logoen
**The GNU General Public License** (**GPL**) er GNUs lisens for publisering og distribusjon av fri programvare, og er den mest brukte av den typen lisenser i dag. Så nær sagt alle programmer som er utgitt i GNU-systemet, og godt over halvparten av all fri programvare er lisensiert under GPL. Mest kjent er kanskje operativsystemet Linux, som det i stor grad blir assosiert med. Selv om de fleste programmene som er lisensiert under GPL hører til i Unix-familien, så begynner det også å komme en del programmer eller utgaver av programmer til ikke-Unix-systemer, som for eksempel til Microsoft Windows.
Eksempler på kjente programmer som er lisensiert under GPL er Audacity, Fluxbox, GIMP, Pidgin, Irssi og Linux. Av spill som ligger under GPL kan nevnes Battle for Wesnoth.

MediaWiki, som er programvaren skrevet originalt for Wikipedia, er utgitt under GPL.

Hovedtrekk i lisensen
---------------------

Grunnregelen i GPL er at et program som distribueres i kompilert form også skal være tilgjengelig for brukerne i form av kildekode – alle filer som er nødvendige for å produsere den distribuerte versjonen skal være tilgjengelig for fri bruk.
Hvis programkode som er GPL-lisensiert inkluderes i et annet program, må også dette programmet lisensieres under GPL, noe som av mange beskrives som en «virus-effekt».
Denne effekten har mottatt kritikk fra enkelte miljøer, spesielt fra tilhengere av BSD-lisensen som ikke inneholder dette kravet.
Blant tilhengere av GPL anses dette kravet som en nødvendig forsikring om at programvaren vil forbli fri; ingen kan ta over kildekoden og lage egne lukkede versjoner.

Se også
-------

* Copyleft
* BSD-lisensen
* GNU
* GNU Free Documentation License
* MIT-lisensen
* GNU Lesser General Public License

Eksterne lenker
---------------

* (mul) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) GPL – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) GPL – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Frequently Asked Questions about the GNU GPL
* Torger Kielland, Copyleft - En analyse av rekkevidden av gjensidighetsvilkår i åpne programvarelisenser i norsk rett, CompLex 7/2005 — Juridisk avhandling om GPL

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Peder Huitfeldt** (død 1584) var en dansk-norsk statsmann, sjøoffiser og diplomat, som var Norges rikes kansler fra 1547 til 1565.

Han tilhørte adelsslekten Huitfeldt og var bror til riksråd og lensherre Christoffer Huitfeldt til Berritsgård og onkel til riksråd og rikskansler Arild Huitfeldt.

Han ble første gang nevnt i 1544 da han betalte en bot for et drap i Bergen, hvor han hadde tjenestegjort som fogd under sin bror. Han ble utnevnt til Norges rikes kansler og dermed øverste leder for det norske rettsvesenet i 1547; den sist utnevnte var Morten Krabbe, som døde i 1542. Han mottok en rekke len i Norge i 1556. Han deltok som sentral norsk representant i forhandlingene med hansestedene i Odense i 1560. I 1563 returnerte han til Danmark, der han ble utnevnt til admiral året etter og aktivt deltok i sjøkrigen mot svenskene. Disse aktivitetene gjorde at det ble konstituert en etterfølger som norsk kansler i 1565 og utnevnt en ny kansler i 1568.

Han eide herregårdene Engestofte, Skibelundgård og Holmegård, og andre eiendommer, og var gift med Anne Jørgensdatter Urne til Engestofte. Peder Hvitfeldts Stræde i København er oppkalt etter ham.

Referanser
----------

1. ↑  «Peder Huitfeldt», *Den Store Danske Encyklopædi*
2. ↑  «Peder Hvitfeldts Stræde» **(dansk)**. Besøkt 11. mars 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** WikiTree
 |
**Frognerkilens Båtforening av 1860** (stiftet 23. mai 1860 som *Baadforeningen i Pipervigen*) er en båtforening lokalisert i Frognerkilen i Oslo. Med sine 1 200 medlemmer er båtforeningen den største i Kongelig Norsk Båtforbunds Region Øst. Den ideelle foreningen har rundt 800 havneplasser fordelt over 9 flytebrygger.

Historie
--------

Båtforeningen ble stiftet 23. mai 1860 som *Baadforeningen i Pipervigen* og skiftet navn til 1874 *Filipstadbugtens Baadforening*. I 1925 kom ytterligere et navneskifte til *Baateierforeningen av 1860*, mens navnet *Frognerkilen Båtforening av 1860* ble først tatt i bruk i 1954 da båtforeningen slo seg sammen med *Frognerkilen Båtforening*. Frognerkilen Båtforening besto i sin tid av to båtforeninger som slo seg sammen i 1928, da henholdsvis *Baateierforeningen Filipstad* og *Framnes Båteierforening*.

Referanser
----------

1. ↑  ; *Kongelig Norsk Båtforbund*.
2. ↑  «Medlemsforeninger i Region Øst». Kongelig Norsk Båtforbund. Arkivert fra originalen 5. august 2019. Besøkt 5. august 2019.
3. ↑  Hultmark, A.W. og Magnussøn, Sigurd, red. (1961). «Baadforeningen i Pipervigen stiftes». *Frognerkilens båtforening av 1860*. (Bokcentralen). s. 27-33. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link):30

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Indira Milena Hopsdahl Liseth** (født 15. juni 1986 i Barranquilla) er en colombianskfødt norsk paralangrennsløper, som konkurrerer i klassen for sittende utøvere. Hun ble adoptert til Norge da hun var seks år gammel, hun bor i Bergen, og representerer Fana IL.

Bakgrunn
--------

Liseth ble født i Barraquilla i Colombia og ble født med nerveskader som gir lammelser fra livet og ned. Hun er mest rammet på venstre side. Til dagelig bruker hun rullestol, og hun konkurrerer i sittende langrenn. Hun har tidligere også drevet med bl.a. rullestoltennis, paraishockey, styrkeløft.

Idrettskarriere
---------------

Under Norgescupen i paralangrenn 2018/19 fikk hun tre tredjeplasser, og endte med det på tredjeplass i klassen for sittende utøvere, bak Birgit Skarstein og Isabell Valen.

Hun er tatt ut til å delta i Verdenscupen i paralangrenn 2019/20.

Referanser
----------

1. ↑  Norges skiforbund - *Indira Milena Hopsdal Liseth*, besøkt 12. desember 2019.
2. ↑  Norges skiforbund - *Norgescup Langrenn 2017-2018 Funksjonshemmede*, besøkt 12. desember 2019.
3. ↑  Langrenn.com - *Norges tropp til Para Nordic World Cup og Prøve-VM Lillehammer 2019*, besøkt 12. desember 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos Norges skiforbund
Natriumacetat.
Håndvarmer med natriumacetat. Fjærknappen brukes for å utløse nukleasjon.
**Natriumacetat** er et salt av natrium og eddiksyre med formelen CH3COONa.

Egenskaper
----------

Natriumacetat forekommer vanligvis som trihydrat (NaC2H3O2**·**3H2O). Ved oppvarming avgis krystallvannet ved ~120 °C og saltet blir anhydrert. Ved 324 °C blir det nedbrutt til natriumoksid (Na2O) og acetaldehyd (CH3CHO).

Fremstilling
------------

Natriumacetat er en lagervare som produseres i store mengder. Vanligvis fremstilles den ved å løse natriumkarbonat (Na2CO3), natron (NaHCO3) eller natriumhydroksid (NaOH) i eddiksyre (CH3COOH).

{\displaystyle {\rm {Na\_{2}CO\_{3}+2\ CH\_{3}COOH\rightarrow 2\ NaC\_{2}H\_{3}O\_{2}+CO\_{2}+H\_{2}O}}}
{\displaystyle {\rm {NaHCO\_{3}+CH\_{3}COOH\rightarrow NaC\_{2}H\_{3}O\_{2}+CO\_{2}+H\_{2}O}}}
{\displaystyle {\rm {NaOH+CH\_{3}COOH\rightarrow NaC\_{2}H\_{3}O\_{2}+H\_{2}O}}}

Anvendelse
----------

### I industrien

Natriumacetat brukes til å nøytralisere svovelsyre og som fotoresist ved farging med anilinfarger. Det anvendes også som beisemiddel ved forkromming.

### I næringsmiddel

Natriumacetat anvendes i næringsmiddel, ofte sammen med eddik, og har da E-nummer 262. Det er den smakstilsetningen som brukes i potetgull med smaken «salt og eddik».

### Handvarmere

Trihydrat av natriumacetat smelter ved 58 °C. Dersom det deretter blir oppvarmet over 100 °C blir løsningen overmettet. Denne løsningen kan underkjøles uten å stivne. Ved nukleasjon stivner natriumacetatet i en eksoterm reaksjon som gir 264 – 289 kJ/kg. Til forskjell fra handvarmere som bygger på irreversible kjemiske reaksjoner kan natriumacetat kokes og brukes på nytt

Se også
-------

* Kaliumacetat
* Natriumformiat

Kilder
------

* Material Safety Data Sheet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** LCCN
 |
**Kempley** er en landsby i distriktet Forest of Dean i grevskapet Gloucestershire, England. Den ligger nær grensen av Herefordshire, rundt 27 km nordvest for Gloucester og tilsvarende avstand sørøst for Hereford. Den nærmeste markedsbyen er byene Newent og Ledbury, henholdsvis 8 og 13 km unna. Til tross for landsbyens beskjedne innbyggertall, har den lille landsbyen to kjente kirker, den ene er dedikert jomfru Maria og den andre Edvard Bekjenneren. I henhold til folketellingen i 2011 har landsbyen en befolkning på 280 innbyggere.

Kirkene
-------

Sognekirken St Edward the Confessor.
Sognekirken St Mary's har i sitt kor «den mest fullstendige sett av romanske veggmalerier i nordlige Europa», inkludert et *Kristus i majestet* fra rundt 1120, og en freske av *Livshjulet*, en fremstilling av bøndenes liv gjennom årstidene. Disse er temperamaling, malt på tørr kalk i motsetningen til de koret som er ekte freskoer. Kirken har det eldste taket til noen bygning i Storbritannia, datert fra1120-1150, og har et uvanlig godt bevart interiør. Kirkegården er kjent for å være spesielt vakker på våren, når den er dekket av påskeliljer. Kirken er eid av English Heritage og administrert av en lokal interesseorganisasjon, Venner av kirkene i Kempley.

Kirken St Edward er fra 1903, beskrevet av John Betjeman som «en minikatedral innenfor Arts and Crafts-bevegelsen». Den er bygget av lokale materialer av lokale arbeidere, vegger er gjort av lokal rød sandstein, under ledelse av arkitekten Randall Wells. Kirken var planlagt av godseieren William Lygon, 7. jarl Beauchamp, ettersom St Mary's lå altfor langt unna for befolkningen i sognet, og dessuten utsatt for oversvømmelser.

Referanser
----------

1. ↑   Parish population 2011 Arkivert 2. april 2015 hos Wayback Machine. *Neighbourhood Statistics*
2. ↑   Jenkins, Simon (21. mars 2008): «The dazzling walls of medieval England deserve a bold restorer», *The Guardian*
3. ↑   Kennedy, Maev (25. mai 1999): «Treasure House: Church has Britain's oldest roof», *The Guardian*

Eksterne lenker
---------------

(en) Kempley – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* *The Kempley Tardis Project* Arkivert 4. oktober 2016 hos Wayback Machine.
* *St Mary's Church Virtual Tour* Arkivert 23. juli 2016 hos Wayback Machine.
* Kempley Churches *VCH Gloucestershire*[*død lenke*]
* Information about the *Christ in Majesty* painting
* *The Three Marys (Maries) at the Sepulchre*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
Mal:Filmfakta
***Spring Uje spring*** är en svensk självbiografisk långfilm från 2020. Filmen är producerad av Anna-Klara Carlsten och Tomas Michaelsson och regisserad av Henrik Schyffert. Uje Brandelius har skrivit manuset som bygger på scenföreställningen med samma namn. Filmen premiärvisades på Göteborgs filmfestival i januari 2020 där den vann två priser: dels årets kritikerpris, FIPRESCI-priset, från det internationella filmkritikerförbundet, dels publikpriset Audience Dragon Award Best Nordic Film.

Filmen är utgiven av TriArt Film och hade premiär den 18 december 2020, efter att ha skjutits fram från mars 2020 på grund av coronapandemin.

Vid Guldbaggegalan 2021 nominerades filmen till sex priser, varav den vann tre – Bästa film och Bästa manus och Bästa manliga huvudroll till Uje Brandelius.

Handling
--------

Filmen handlar om Uje Brandelius, frontman i gruppen Doktor Kosmos, och hans liv som parkinsonsjuk. I filmen spelar Brandelius sig själv. Även hans familjemedlemmar spelar sig själva i filmen.

Medverkande
-----------

* Uje Brandelius – Sig själv
* Bixi Brandelius – Sig själv
* Vega Brandelius – Sig själv
* Therese Hörnqvist – Sig själv
* Irma Schultz – Radioproducenten Cilla

Mottagande
----------

*Spring Uje spring* sågs av 13 870 biobesökare i Sverige 2021 vilket gjorde det till den nionde mest sedda svenska filmen på bio det året.

Referenser
----------

1. ↑  «Spring Uje spring - SFdb» **(svensk)**. Besøkt 6. februar 2020.
2. ↑  «Norsk och svensk film vinnare». *www.goteborgdirekt.se* **(svensk)**. 2. februar 2020. Arkivert fra originalen 6. februar 2020. Besøkt 6. februar 2020.
3. ↑  «"Spring Uje, spring" släpps i december». Besøkt 16. november 2020.
4. ↑  «Spring Uje spring: Spring och se den här filmen!». Besøkt 15. februar 2020.
5. ↑  «Charter och Spring Uje spring tog hem de tunga priserna». *SVT Nyheter* **(svensk)**. 25. januar 2021. Besøkt 26. januar 2021.
6. ↑  «Spring Uje spring (2020)». *Filmtopp.se* **(svensk)**. Besøkt 6. februar 2020.
7. ↑  «Filmåret i siffror 2021». *Svenska Filminstitutet* **(svensk)**. Besøkt 27. juni 2022.

Externa länkar
--------------

Mal:IMDb-titel

* (sv) *Spring Uje spring* hos Svensk Filmdatabas

Mal:GuldbaggenBästaFilm
Bilde av Utagawa Kuniyoshi: Koshibe no Sugaru blant lynstrålene fanger en raiju levende som han kan vise fram til Keiseren
**Raiju** (*«tordendyr»*) er en demon fra japansk mytologi. Kroppen består av enten lyn eller ild, og kan ta form av en ulv, en katt, en rev, en tanuki, en tiger, en leopard, snømus. Den kan også sveve som et kuleformet lyn eller en ildkule. Ropet lyder som torden.

Raiju er følgesvennen til Raiden, den shintoistiske lynguden. Selv om demonen stort sett er rolig og harmløs, blir den opphisset i tordenvær, og hopper rundt i trær, marker og bygninger. Det sies at trær som er truffet av lynet, har blitt klort opp av Raijus klør.

Raiju har det også med å sove i folks navler. Dette får Raiden til å skyte piler på Raiju for å vekke ham, og dermed skade de menneskene Raiju hviler på. Overtroiske mennesker sover derfor ofte på magen når det er dårlig vær. Noen legender hevder at Raiju bare legger seg i navlene til folk som sover utendørs.

Flere skapninger i anime og manga er inspirert av Raiju, som for eksempel Raikou og Raichu fra Pokémon, og tordenkortet fra Cardcaptor Sakura. Demonen figurerer også i PS2-spillet Shin Megami Tensei: Lucifer's Call.

Referanser
----------

1. ↑  «Raijū» **(engelsk)**. tvtropes.org.
***Mimema*** er en slekt av smalbiller. De fleste av disse billene er trolig rovdyr som lever av små insekter, og noen blir regnet som nyttige naturlige fiender av barkbiller.

Utseende
--------

Små (ca. 2 millimeter), avlange og smale biller, oftest noe flate, rødbrunlige til svarte, blanke. Kroppen er temmelig jevnbred. Oversiden er mer eller mindre dekket av tydelige punktgroper, men med få eller ingen hår. **Hodet** er stort og bredt, med små, runde fasettøyne. Antennene er 10-leddete, og ender i en 2-leddet kølle. **Brystskjoldet** (pronotum) er vanligvis lengre enn bredt, så bredt som hodet. **Dekkvingene** er avlange, smale og tvert avbrutt bakerst, slik at de ikke dekker det bakerste bakkroppsleddet. De har tydelige rekker av punktgroper. **Beina** er ganske korte og kraftige, føttene 4- eller 5-leddete.

Levevis
-------

De fleste billene i denne familien er trolig rovdyr som lever av andre små insekter. 

De fleste artene i underfamilien smalbiller (Monotominae) lever trolig i kompost og andre ansamlinger av råtnende plantemateriale. I alle fall et par arter i denne underfamilien lever i tuer av skogmaur.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Nord- og Mellom-Amerika, Karibia og på noen øyer i Stillehavet.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
				+ Familien **smalbiller**, Monotomidae (= Rhizophagidae)
					- Underfamilien smalbiller, Monotominae Laporte de Castelnau, 1840 (= gråbiller)
						* Gruppen Europini - 27 slekter
							+ Slekten ***Mimema*** Wollaston, 1861
								- *Mimema pallidum* Wollaston, 1861
								- *Mimema tricolor* Wollaston, 1861

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 15. oktober 2020. Besøkt 15. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

  

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Borris Skydeterræn**, også kjent som **Borrislejren** eller **Borris Garnison**, er Danmarks største hedeareal på vel 4 700 hektar (47 km²) og eies i dag av den danske stat og benyttes av Forsvaret. Borris Skydeterræn ligger omkring 5 km øst for Skjern i Vestjylland.

Området som utgjør Borris Skydeterræn har vært fredet i over 100 år. Staten kjøpte arealet i 1903 og siden da har området vært fredet – en fredning som ikke forhindrer Forsvaret i å holde sine store øvelser og skyteperioder.

Borris Skydeterræn er oppbygget på en spesiell måte i forhold til andre skyteområder. I stedet for å skyte ut over vannet, skyter man inn imot midten av arealet. Borris Skydeterræn har en sirkelformet vei hele veien rundt om skyteområdet, som man normalt ikke får skyte mot.

Da området ble kjøpt av staten, ble alle hus og gårder ryddet. Dette gir i dag et areal som bærer preg av lehegn og markligende sletter.

Borris Skydeterræn er et felles øvelsesområde for hele Forsvaret og har derfor heller ikke faste regimenter eller skoler tilknyttet. Arealet rommer fast soldathjem, skytekontor, utdannelsesmateriellkontor, innkvarteringsbygninger, lokalt støtteelement og kantiner (herunder sersjant- og offisersmesse).

Eksterne lenker
---------------

* Informasjon om Borrislejren på www.borris.dk
***Bunyastichus*** er en slekt av biller med bare én kjent art. Lite er kjent om biologien deres, men de er trolig knyttet til død ved.

Utseende
--------

Små til middelsstore (2,5 –15 mm), avlange, mørke, lett glinsende biller. Hode, brystskjold og dekkvinger er tydelig skilt av innskjæringer. Ikke tydelig hårete, oversiden har kraftig mikroskulptur. Slekten *Hymaea* har grove, oppstående børster som sitter festet på små knøler. **Hodet** er stort og bredt med små, runde utstående fasettøyne. Antennene er omtrent så lange som hode og brystskjold til sammen (*Phloeoestichus*, *Hymaea*, *Bunyastichus*) eller nesten så lange som hele kroppen (*Rhopalobrachium*), 11-leddete, det innerste leddet er pæreformet, det tre ytterste danner en svakt antydet kølle hos slekten *Phloeostichus*. **Brystskjoldet** (pronotum) er litt bredere enn langt, omtrent firkantet sett ovenfra, med noen dype groper nær midten. Sidekanten er tydelig avsatt med flere utadrettede, kraftige tenner eller knøler. **Dekkvingene** er parallellsidige, betydelig bredere enn brystskjoldet, med tydelige skuldre. De har tydelige, grove lengdepunktrekker. **Beina** er middels lange og tynne (ganske lange hos *Rhopalobrachium*), særlig føttene er slanke. **Larvene** er ikke tilstrekkelig beskrevet.

Levevis
-------

Lite er kjent om biologien til disse billene, men der er trolig knyttet til død ved.

Utbredelse
----------

Arten er beskrevet fra Australia (Queensland).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
				+ Familien **Phloeostichidae**
					- Slekten ***Bunyastichus*** Leschen et al. 2005
						* *Bunyastichus monteithi* Leschen et al. 2005

Kilder
------

Leschen, R.A.B. Lawrence, J.F. og Slipinski, S.A. 2005. Classification of basal Cucujoidea (Coleoptera: Polyphaga): cladistic analysis, keys and review of new families.
*Invertebrate Systematics* 19 (1): 17-73.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*

'
**Sklinna naturreservat** er et naturreservat og ramsarområde i Leka kommune i Trøndelag. Reservatet ble opprettet i 2003 «for å bevare et egenartet øy- og skjærgårdsområde ytterst på Namdalskysten, der botaniske, zoologiske og geologiske elementer, så vel på land som i sjø, bidrar til å gi området dets særpreg. Området har stor naturfaglig verdi. Spesiell verdi knytter seg til området som hekkebiotop for en rekke sjøfuglarter, inklusiv alkefuglene».

Øygruppa Sklinna ligger ca 20 vest av øya Leka. Her ligger Sklinna fyr, og fiskeværet hadde helårsbeboere fram til rundt 1900, og var senere i bruk som fiskevær. Området består av en ganske konsentrert gruppe øyer og holmer med Heimøya som den klart største. De høyeste øyene er lyngdekte med røsslyng og krekling iblandet molte, skrubbær og mindre urter. Lyngen er hardt beskattet av storskarven. Området er av internasjonal betydning for toppskarv, og har fylkets største bestand av lundefugl, alke, lomvi, stormfugler, storskarv og teist. Her finnes også stormåke, krykkje og havert. 

Området ble i 2011 utpekt til ramsarområde.

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Sklinna naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Denne artikkelen bygger på én eller flere primærkilder og/eller kilde(r) som er nært knyttet til artikkelens emne.** Du bør forsyne enkeltpåstandene i saken med referanser med kildehenvisninger som lar seg verifisere gjennom pålitelige, uhildede sekundær- eller tertiærkilder.

**Tissot SA** er en sveitsisk produsent av klokker og tidtakersystemer, grunnlagt i 1853. Selskapet er i dag en del av Swatch-gruppen.

Historie
--------

Tissot ble grunnlagt av Charles-Felicien Tissot og hans sønn Charles-Emile. De etablerte Tissot-fabrikken i byen Le Locle i Sveits. Tissot introduserte det første masseproduserte lommeuret i 1853, og den første antimagnetiske klokken i 1929-30. Selskapet var også først i verden til å produsere klokker av plast, perlemor, tre og stein. Tissot fusjonerte med Omega SA i 1930, og Tissot-Omega-klokker fra denne perioden er svært etterspurte av samlere. Hovedkvarteret ligger fremdeles i Le Locle i Sveits, og selskapet er tilstede i mer enn 150 land verden over. Siden 1983 har Tissot vært en del av Swatch-gruppen, verdens største produsent og distributør av klokker.

Tissot er offisiell tidtaker for verdensmesterskapene i sykling, motorsykkel, fekting og ishockey.

Tissot har de siste årene blitt kjent for sine *T-touch*-klokker, svært avanserte armbåndsur med et berøringsfølsom safirglass. Disse klokkene har funksjoner som kompass, termometer, barometer og altimeter. Klokkene har vært vist frem i filmer som Lara Croft-serien og Mr. & Mrs. Smith.

Markedsføring
-------------

Tissot har flere kommersielle ambassadører:

* Nicky Hayden, amerikansk MotoGP-sjåfør
* Danica Patrick, amerikans Indycar-sjåfør
* Michael Owen, engelsk fotballspiller
* Barbie Hsu, taiwansk skuespiller
* Deepika Padukone, indisk skuespiller
* Thomas Lüthi, sveitsisk 250cc-sjåfør

Armbåndsur
----------

Tissot Le Locle
Tissot PRC 200 (T17.1.586.52) watch
Tissot pocket watch, open
* Racing Touch
* Sailing T-Touch
* SeaTouch
* T-Touch Expert
* T-Touch
* T-Touch II
* T-Race MotoGP
* T-Race
* T-Navigator 3000
* T-Sport
* T-One
* Quadrato
* TXL & TXS
* PRS 516
* PRS 200
* PRC 200 Chronograph
* PRC 200
* PRC 100
* PR 100
* PR 50
* Bascule
* Six-T
* T-Wave
* Ice-T
* Equi-T
* Diver Seastar Automatic 1000
* Seastar 660
* Seastar 7
* Seastar 2
* Bellflhour
* Flower Power
* V8
* Cocktail
* Le Locle
* Heritage
* T-Lord
* LOVE T-TOUCH
* Stylist BB
* High-T
* Visodate

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Tissot – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* The Swatch Group

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** HDS
 |
**Vikåsen naturreservat og Biliåsen landskapsverneområde** ligger i Hole kommune i Buskerud og utgjør tilsammen 535 dekar. Områdene ligger rett nord for Vik sentrum og ble fredet 12. februar 1982.

Kalk- og næringsrik grunn, liten vanntilgang og høye sommertemperaturer danner grunnlaget for den særegne vegetasjonen en finner i verneområdet. Vanlige arter er rødflangre, blåveis, kantkonvall og blodstorknebb. Hvit- og gul bergknapp og bergmynte er også typiske. 

Kalksteinen som Vikåsen og Biliåsen (cuestaåser) består av, ble til i silurperioden for mellom 440 og 395 millioner år siden. Området var på den tiden dekket av et grunt hav. På bunnen levde store mengder koraller, skjell og andre dyr. I dag finnes spor av disse dyrene som fossiler.

Området er nasjonalt verneverdig og anses som den viktigste kalkfuruskoglokaliteten i Ringeriksregionen og en av de mest særegne i landet. Området har i lang tid vært brukt som ekskursjonsfelt for Universitetet i Oslo til undervisning i botanikk og paleontologi.

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]

Se også
-------

* Viksåsen
* Naturreservat
* Landskapsvernområde

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Joseph Müller** (født 27. september 1845 i Sievernich i  Rhinprovinsen  i kongeriket Preussen, død 21. mars 1921 i Köln) var en tysk katolsk prelat og hjelpebiskop i Köln.

Liv og virke
------------

### Prest

Joseph Müller ble ordinert til diakon 30. november 1868 og inkardinert i erkebispedømmet Köln. Den 13. mars 1869 ble han ordinert til prest i Köln. Han ble utnevnt til assistent ved generalvikariatet kort tid etter, og arbeidet fra 1876 som religions- og overlærer ved *Apostelgymnasium* i Köln. Han ble utnevnt til domkapitlet i Köln i 1898 av kongen av Preussen og utnevnt til katedraldekan av erkebiskop Antonius Fischer i 1903.

### Hjelpebiskop i Köln

Han ble av pave Leo XIII utnevnt til titulærbiskop av *Sarepta* og hjelpebiskop i erkebispedømmet Köln den 30. april 1903.

Kardinal Antonius Fischer bispeviet ham den 7. juni 1903. Medkonsekratorer var biskopen av Osnabrück, Hubertus Voß og hjelpebiskop i Paderborn, Augustinus Gockel. I 1905 ble Müller utnevnt til official. Han ble verdsatt av presteskapet og folket for sin vennlighet, og var på valglisten for nyutnevnelsen av erkebiskop til erkebispedømmet Köln i både 1903 og 1912. Imidlertid avviste den prøyssiske delstatsregjeringen ham alltid som kandidat, fordi de anså ham for svak og for gammel. Müller inntok alltid en negativ holdning til innflytelsen fra Den apostoliske stol.

Müller døde i 1921 i en alder av 75 år. Graven hans er på Melaten kirkegård i Köln.

Episkopalgenealogi
------------------

Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) \* bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) \*1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) \*1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi (1595-1632) \*1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) \*1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) \*1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) \*1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) \*1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) \*1724
* Kardinal Giovanni Carlo Boschi (1715-1788) \*1760
* Kardinal Bartolomeo Pacca (1756-1844) \*1786
* Kardinal Francesco Serra Cassano (1783-1850) \*1817
* Erkebiskop Joseph Maria Johann Nepomuk von Fraunberg (1768-1842) \*1819
* Kardinal Johannes von Geissel (1796-1864) \*1837
* Biskop Eduard Jakob Wedekin (1796-1870) \*1849
* Kardinal Paul Ludolf Melchers (1813-1895) \*1858
* Kardinal Philipp Krementz (1819-1899) \*1868
* Kardinal Anton Hubert Fischer (1840-1912) \*1889
* Biskop *Joseph Müller* (1845-1921) \*1903

Referanser
----------

1. ↑  (en) Joseph Müller (hjelpebiskop) hos Find a Grave
2. ↑  mullj, lest 13. september 2022

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** VIAF **·** GND
 |
**Hamar Jernstøberi og Mekaniske Verksted** eller **HamJern** er et tidligere industriforetak på Hamar som i dag går under navnet "Hamjern as", etter å ha blitt delt opp i flere ulike selskaper. Selve støperiet ble grunnlagt den 21. mai 1895 ved *Espern* mellom jernbaneområdet og Mjøsa, og ble raskt kjent for sine støpejernsprodukter med ovner og komfyrer. Senere ble det utviklet og produsert handelsstøpegods, jernbanematriell og landbruksredskaper som for eksempel ploger, harver, høyriver, treskeverk, hakkemaskiner ved fabrikken. 

Satsingen på å produsere lokomotiver ble startet i 1901 etter å ha levert flere vellykkede malmvogner. Det ble produsert om lag 200 damplokomotiver på HamJern, hvor blant andre Dovregubben inngår. Senere ble det også produsert elektriske lokomotiver ved fabrikken.

HamJern var lenge en av Hedmarks største arbeidsplasser, og hadde i 1943 over 400 arbeidere og 75 funksjonærer. Utover 1960-tallet og frem mot 1980-tallet ble fabrikklokalene modernisert og utvidet samtidig som Munck Cranes overtok en del av virksomheten ved å produsere skipskraner. I 1984 ble platebearbeidingsdelen til Furnes-Hamjern overtatt av Ameco.

Historiske årstall
------------------

Dovregubben var produsert ved HamJern.  Foto: Anders Beer Wilse (1935) 
* 1895 – Hamar Jernstøberi ble grunnlagt
* 1901 – Satsing på å produsere lokomotiver
* 1968 – Hamjern Maskin ble grunnlagt
* 1979 – Moelven Jernstøperi blir kjøpt opp, og selskapet skifter navn til Furnes-Hamjern
* 1984 – Oppdeling av industrilokaler og omstrukturering av selskaper
* 1996 – Munck Cranes blir kjøpt opp av Furnes-Hamjern Holding

Se også
-------

* Furnes Jernstøperi

Referanser
----------

1. ↑  Norsk Jernbanemuseum.no – Kort om norsk jernbanehistorie Arkivert 12. november 2014 hos Wayback Machine. Besøkt 22. oktober 2013
2. ↑  Espern-Smedvig.no – Litt historikk om Espern (Lest 5. juli 2008) Arkivert 27. juli 2007 hos Wayback Machine.

Litteratur
----------

* Bjerke, Thor; Hansen, Trond B.; Johansson, Erik W.; Sando, Svein E. (1987). *Damplokomotiver i Norge*. Norsk Jernbaneklubb. s. 373–379. ISBN 82-90286-09-0.

Eksterne lenker
---------------

* Furnes-Hamjern.no – Konsernets hjemmesider Arkivert 30. mai 2013 hos Wayback Machine.
**Hemsedal Skisenter** ligger i Hemsedal mellom Bergen og Oslo i Buskerud fylke. Hemsedal Skisenter er Norges nest største skisenter med 51 bakker med 43 km total lengde og 21 heiser, inkludert flere terrengparker. Hemsedal Skisenter har skiskole, barneheiser, nybegynnerbakker, skiutleie, sportsbutikk, barnepass, restauranter, kafeer, matbutikk m.m. Hemsedal er også kjent for off piste- og toppturmuligheter. Kjente offpiste er bla. Gummiskogen, Tottebollen, Breidalen

Hemsedal Skisenter AS eier og driver Hemsedal Booking som formidler overnatting i Hemsedal. Hemsedal Skisenter eies av SkiStar AB, som også driver skisenter i Trysil (Norge), Sälen (Sverige), Vemdalen (Sverige), St. Johann (Østerrike) og Åre (Sverige).

Hemsedal Skisenter driver Solheisen Skisenter i Grøndalen i Hemsedal. Solheisen har tre heiser inkludert en barneheis og to stoleheiser med høydeforskjell på nærmere 300 meter. Det er skiutleie, skiskole og kafeteria.

Byggeår heiser.

* Totten1 1961
* Fjellheisen 1965
* Paralellen 1969
* Miniheisen 1971
* Hamaren 1973
* Hjaller\*n 1976
* Paralell fjellet 1979
* Gamle Tinden 1981
* Puma 1983
* Olaheisen 1985
* Totten 2 1987
* Roniheisen 1989
* Holdeskarheisen 1990
* Nye Tindenheisen 1995
* Barneområdet 1999
* Nye Hamarheisen 2001
* Hollvin Express (8-seter) 2004
* Skarsnuten ?
* Lodge Express 2023
* Sentrumsheisen (planlagt 2025)
* Røggelia (planlagt 2027)

Referanser
----------

1. ↑  Ski resort Hemsedal
2. ↑  Ski resort Solheisen Skisenter
3. ↑  Ski lifts Hemsedal

Eksterne lenker
---------------

* Hemsedal Skisenter
* Hemsedal Turistkontor
* Hemsedal kommune Arkivert 18. juli 2012 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
**Måstadfjellet naturreservat** er et naturreservat og ramsarområde på øya Værøy i Værøy kommune i Nordland. Reservatet ble opprettet for å «ivareta et verdifullt kystområde, med det naturlig tilknyttede plante- og dyreliv. Spesiell verdi er knyttet til områdets funksjon som hekkeområde for en rekke fuglefjellarter.»

Naturreservatet utgjør den vestlige, bratte delen av Værøy, og har et areal på 2 870 dekar, hvorav 817 dekar sjøareal.

Hele den sørvestlige delen av Værøy er et viktig hekkeområde for sjøfugler. Rundt hele området er det gode forekomster av hekkende fuglefjellarter, som lunde, krykkje, alke og lomvi. I noe mindre grad også havhest og toppskarv. Måstadvika er viktig som landingsplass for sjøfugl, spesielt lunde om våren. Foruten de typiske fuglefjellsartene finnes her også sjøfuglarter som gråmåke, svartbak, fiskemåke, tjeld og teist. I området er det flere hekkeplasser for sjeldne rovfuglarter. De spesielle botaniske verdiene er knyttet til *Sanden*. Dette er et særpreget, men ikke representativt sanddynesystem.

Måstadfjellet naturreservat grenser til Måstadfjellet landskapsvernområde, og begge områdene ble i 2013 utpekt til ett samlet ramsarområde.

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Måstadfjellet naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
* Verneforskriften hos Lovdata
* De norske ramsarområdene hos ramsar.org
* Miljostatus.no
* Informasjonsplakat med kart over naturreservatet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Ramsåsen naturreservat** ligger i Vestmarka, sørvest i Bærum kommune. Naturreservat utgjør Ramsåsens 2,5 km lange østhelling ned mot Jordbrudalen og består av høye stup, skogkledde og nakne rasmarker, bergvegger og en dypt innskåret dal, Ramsåsdalen. I reservatet er terrenget mange steder vanskelig tilgjengelig og skogen er dermed lite påvirket av skogbruk. 

Reservatet har mange vegetasjonstyper, som gammel edellauvskog med stor tetthet av viktige nøkkelelementer. Nord for Ramsåsdalen ligger en klassisk alm-lindeskog som en tynn stripe mellom høye berg i overkant og åpen rasmark i nedkant. Løvskogen med alm, lind og hassel dominerer, og skogen har grove trær. I Ramsåsdalen er det stor og urørt barskog, mens det sør for dalen er mer variasjon av treslag.

Naturreservatet er ut fra topografiske forhold et vanskelig tilgjengelig verneområde. De mest brukte stiene går rett i utkant av reservatet.

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   GeoNames, besøkt 7. april 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Direktoratet for naturforvaltning, faktaark Besøkt 24. februar 2013.
* Fylkesmannen i Oslo og Akershus, informasjonsark, besøkt 5. oktober 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Naturbase
 |
**Stensgata** (1A–51B, 2–50) er en gate i bydel St. Hanshaugen i Oslo. Den går fra Thereses gate ved Margrethe Munthes plass til Kirkeveien. Den har navn etter Sten (eldre Steinn) gård som lå ved Stensparken i middelalderen.

Stensgata består i hovedsak av boliggårder. Opp til Ullevålsveien er det stort sett leiegårder fra slutten av 1800-tallet. Husene videre er fra 1920-tallet.

Nobelprisvinneren Sigrid Undset bodde som barn i nr. 5, og livet her er omtalt i boka *Tolv år*. Denne gården – og mange andre i strøket – er tegna av arkitekt Frithjof Aslesen.

Fra 1925 ble Møllers tran produsert i nr. 40. Gården brant i 1936, og det ble ikke tillatt å bygge fabrikken opp igjen.

Nr 49 er Eugene Hanssens aldershjem. Kvartalet har flere eldreinstitusjoner.

Stensgata sett nedover fra Ullevålsveien
Stensgata 11, funksjonalisme, arkitekt Arvid Sundby, 1936. Ligger overfor inngangen til Stensparken. Foto: Helge Høifødt 
Sigrid Undset bodde i nr 5 i årene 1894-97 da leiegården var nyoppført. Undset var da 12-15 år og skrev senere:

Og jeg har denne gaten kjær
slik som den ligger, stygg og grå.
for jeg har lært å lengte her
mot alt jeg ikke kunne få.

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2000). «Stensgata». *Oslo byleksikon* (4. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 410. ISBN 82-573-0815-3.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (S)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 7. november 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Målselvutløpet naturreservat** er et naturreservat og ramsarområde ved utløpet av Målselva i Målselv og Lenvik kommuner i Troms. Reservatet ble opprettet i 1995 «for å bevare et elveutløp med holmer og sandbanker i stadig forandring, strandenger og flommarkskog som er tilpasset dette naturmiljøet og det rike fuglelivet med særlig vekt på den store konsentrasjonen av fiskeender i trekktidene». Det meste av området ligger i Målselv, og noen små områder i nord ligger i Lenvik.

Oset der elva renner ut i Målselvfjorden er et stort delta dominert av sand og med løvskog og skogkledte holmer. Strandengene har en spesiell vegetasjon, og det finnes flommarkskog med gråor og bjørk. Området er en viktig trekklokalitet for våtmarksfugl, særlig fiskender, og et viktig vinteroppholdsted for ender og sangsvane.

Området ble utpekt til ramsarområde i 2011.

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Målselvutløpet naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
* lovdata.no verneforskrift.
* elvedelta.no faktaark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
Gammeldags taksameter (mekanisk)
Et **taksa**(ofte feilaktig kalt «takstameter») er i prinsippet et telleapparat som (i dag) kan registrere både kjørelengde og tid og beregne en pris for en kjørt distanse, basert på en takst (pris per kilometer og/eller tidsenhet), som oftest i forbindelse med et kjøreoppdrag i en drosje.

Moderne taksametere er elektroniske telleinnretninger med stor nøyaktighet. De er gjerne utstyrt med både skriver og betalingsterminal, og kan dessuten ha innebygd GPS og annen kommunikasjon (radio, video m.m.). Det var imidlertid tyskeren Wilhelm Bruhn som oppfant det første taksametret i 1891. Dette var mekanisk drevet og ble gjerne festet på utsiden av «drosjen», som på den tiden som oftest besto av hest og vogn. Derav navnet «taxicab» (av *taxa*). Taksameteret kom altså før den motoriserte drosjebilen, som derfor mange steder kalles for *taxi*. Bensindrevne drosjer gjorde sitt inntog i Paris i 1899, London i 1903 og New York i 1907.

Taksameteret ble oppfunnet for å unngå at kundene ble lurt. Allikevel har juks med taksametere blitt et stort problem for næringen mange steder i verden, også i Norge. Myndighetene har derfor gradvis økt kravene til både taksametrenes nøyaktighet og mulighetene til å drive uærlig.

Etymologi
---------

Ordet «taksameter» kommer fra tysk *Taxameter*, et nydannet ord bestående av latin *taxa*, «vurdering», og tysk *meter*, «meter». Gjennom fransk *taximètre* kommer også ordet taxi.

Norske taksameterkrav
---------------------

I Norge har *taksameterjuks* gitt seg utslag i nye og mye strengere krav til taksametere, jf. *forskrift om krav til taksametre* fastsatt av Justervesenet 1. oktober 2009 med hjemmel i lov av 26. januar 2007 nr. 4 om målenheter, måling og normaltid §§ 7, 8, 10, 12, 13, 15, 19 og 30 og forskrift 20. desember 2007 nr. 1723 om målenheter og måling §§ 1-2, 5-1 og 5-2. jf. EØS-avtalen vedlegg II kap. IX nr. 27b (Europaparlaments- og rådsdirektiv 2004/22/EF om måleinstrumenter). Forskriften trådte i kraft 1. januar 2010.

I praksis vil den nye ordningen avstedkomme justerplikt på alle taksametere som er anskaffet etter at forskriften trådte i kraft. Taksametre som selges må derfor oppfylle kravene i forskriften. Taksametere som er anskaffet før 1. januar 2010 må innen 1. januar 2012 tilfredsstille de nye kravene. Forskriften setter dessuten krav til visse typer tilleggsinnretninger. Blant annet må betalingsterminal (som er alminnelig i Norge) som skal benyttes være tilkoblet taksameteret.

Se også
-------

* Drosje
* Justervesenet

Referanser
----------

1. ↑  de Caprona, Yann: *Norsk etymologisk ordbok*. 5. opplag, Kagge Forlag (2014). s. 745

Eksterne lenker
---------------

* *Forskrift om krav til taksametre i Norge* (Justervesenet)
* Krav til taksametre (brosjyre utgitt av Justervesenet)[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |