recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sukker.no** er en norsk nettdatingtjeneste som sorterer og lister kandidater med høyest matchtall til hver enkelt bruker.

Tjenesten ble startet av Morten Gulliksen og Morten Berg som jobbet som SINTEF-forskere i Oslo i 2004. Senere stiftet de Warm Systems AS som per mai 2010 eier og driver virksomheten. Tjenesten var den første i sitt slag med relasjonsmatching i Norden og har vokst stabilt de senere årene. Per mai 2010 hadde 260 000 opprettet profil på tjenesten.

Sommeren 2009 arrangerte virksomheten konsert og singelfest for 1 000 gjester i operaen i Bjørvika med blant annet Bo Kaspers Orkester, Eli Kristin Hanssveen og Marina Galiakhmetova.

Virksomheten ble tildelt Oslo kommunes etablererpris høsten 2009.

> De to gründerne bak selskapet, fysikerne Morten Gulliksen og Morten Berg, har klart å komme i en markedsposisjon hvor de på mange måter har utkonkurrert andre aktører som har hatt langt større ressurser i ryggen. [... ] vinner er Warm System AS som driver og utvikler Norges største datingtjeneste Sukker.no»
> 
> 
> 
> 
> 

Sukker.no spilte inn låt med Stargate i New York i januar 2014 etter å vunnet hovedauksjonen for TV-aksjonen 2013.

Historikk
---------

* Mai 2004: Lansering av Nordens første relasjonsmatch-tjeneste
* August 2004: Første fotomatchfest på Studenten Karl Johan
* Sommeren 2009: Leide Operaen i Bjørvika for konsert og singelfest
* Høsten 2009: Tildelt Oslo kommunes etablererpris
* Høsten 2013: Sukker.no inviterer deg til å gjøre som Ylvis og Rihanna

Se også
-------

* Online dating
* Relasjonsmatch

Referanser
----------

1. ↑  Brukertall fra Sukker.no
2. ↑  Sukker leid Operaen
3. ↑  Oslo kommunes Etablererpris
4. ↑  NRK. «Rihanna, Ylvis og deg?». *NRK*. Besøkt 23. november 2016.
5. ↑  «Sukker.no inviterer deg til å gjøre som Ylvis og Rihanna». *Dagbladet.no*. Besøkt 23. november 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Nettsted
* Oslo kommunes Etablererpris
**Nord-Aralsjøen** er den nordlige delen av den opprinnelige Aralsjøen. Den får vann fra elva Syr-Darja. 

Aralsjøen har skrumpet inn siden 1960-tallet, da Sovjetunionen bestemte at de to elvene som munnet ut i Aralsjøen, Amu-Darja og Syr-Darja, skulle avledes til irrigasjonsprosjekter i Kasakhstan og Usbekistan. I 1987 var inntørkingen kommet så langt at Aralsjøen ble delt i en nordlig og en sørlig del. Det ble bygget en kanal for å knytte sammen de to delene, men Aralsjøen fortsatte å tørke inn og kanalen ble også tørrlagt i 1999. 

Det ble i stedet fokusert på tiltak for å hindre at Nord-Aralsjøen skulle tørke inn videre, og det ble gjort to forsøk på å bygge et dike over det tidligere Bergstredet, hvor vann rant ut fra Nord-Aral og inn mot den fortsatt skrumpende Sør-Aralsjøen. Men begge forsøkene hadde mislyktes, ettersom det ikke fantes økonomiske midler til å bygge diket tilstrekkelig sterkt. Begge dikene ble bygget av jordmasser hentet nær byggestedet, og da vannstanden i sjøen begynte å stige klarte ikke dikene å stå i mot trykket fra vannmassene bak, som brøt gjennom og rant inn i Sør-Aral. 

I oktober 2003 la så regjeringen i Kasakhstan fram en plan for bygging av en betongdemning, og i 2005 sto Kokaraldiket ferdig til bruk. Vannstanden begynte straks å stige og har endog steget raskere enn forventet. Fiskestammene i Nord-Aral øker igjen, og det foregår igjen fiske av økonomisk betydning i sjøen. Mens innsjøens areal i 2003 var 2550 km² var det i 2008 økt til 3300 km².

Det planlegges nå bygging av en ny og høyere demning for å øke vannstanden ytterligere, blant annet med sikte på å gjenopprette forbindelsen til sjøen fra den tidligere havnebyen Aral. Byggingen er planlagt å starte opp i 2009.

Referanser
----------

1. ↑  «*The Kazakh Miracle: Recovery of the North Aral Sea*». Arkivert fra originalen 8. september 2019. Besøkt 2. oktober 2008.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Estland Estlands flagg |
| Orientering |
|  Seire sammenlagt i Verdenscupen: 0 |
| Verdenscupseire, enkeltløp: 0 
(én sjetteplass)
*Per 5. oktober 2015* |

**Lauri Sild** (født 28. mai 1990) er en estisk orienteringsløper som representerer den finske orienteringsklubben Koovee. Han er bror av orienteringsløperen Timo Sild og sønn av bronsemedaljevinner fra VM i orientering i 1991, Sixten Sild.

Karriere
--------

Lauri Sild har vært med å prege internasjonal orienteringssport i flere sesonger, men har ikke lykkes med å vinne noen medaljer i internasjonale mesterskap. Den estiske løperen har 6.-plass fra mellomdistansen i finske Vuokatti i 2013 som sin personlige bestenotering. Han var også med da Estland ble nummer seks på stafetten i VM i skotske Inverness i 2015.

Lauri Sild blir ansett for å være en god stafettløper og har ved flere anledninger prestert svært gode etappetider i orienteringsverdens største klubbstafetter, Tiomila og Jukola. Sammen med Koovee vant han Jukola i 2016. Lauri Sild har i løpet av sin karriere representert seks ulike orienteringsklubbene. I samtlige klubber har broren Timo vært medlem samtidig som ham.

Referanser
----------

1. ↑   Eesti spordi biograafiline leksikon, ESBL athlete ID Lauri\_Sild, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lauri Sild – IOF Rediger på Wikidata

* (en) Lauri Sild – World of O Rediger på Wikidata
**Liberalt forskningsinstitutt** (LIFO) er en liberal forskningsstiftelse som ble dannet i 1988 da Libertas opphørte som organisasjon. Fra Libertas fikk LIFO en grunnkapital på 20 millioner kroner i form av aksjer og obligasjoner.

Fra 1988 til 2001 var professor Jan Brøgger stiftelsens generalsekretær. I denne perioden utgav stiftelsen kulturtidsskriftet «Kulturelt Perspektiv». Brøgger fratrådte stillingen som generalsekretær samtidig som *Kulturelt Perspektiv* ble nedlagt. Som følge av børsraset i 2000 ble LIFOs inntekter redusert betydelig, og etter styrets mening var det lite hensiktsmessig å drive virksomheten videre i daværende form. Siden den tid har styret prioritert å finansiere annen virksomhet i tråd med LIFOs formål. 

I 2001 tok LIFO initiativ til å opprette en ny politisk tenketank i Norge. Etter samtaler med de borgerlige partiene viste det seg å være en viss interesse, men ikke tilstrekkelig oppslutning til å iverksette noe konkret. LIFO tok deretter kontakt med Norges Rederiforbund og NHO. Sammen utarbeidet man et grunnlagsdokument for etablering og drift som alle tre organisasjoners styrende organer sluttet seg til, og som man var villig til å finansiere. Resultatet ble Civita som startet sin virksomhet i 2003.  

LIFOs formålsparagraf har siden 1988 vært identisk med Libertas formålsparagraf fra 1970-tallet: «Stiftelsen skal arbeide for åndsfrihet, næringsfrihet og politisk frihet som grunnlag for en fullverdig livsstandard for alle.» I 2007 ble det utarbeidet et idégrunnlagsdokument.   

LIFO har siden etableringen av Civita i hovedsak gitt økonomisk støtte til Civita og Minerva. I tillegg har LIFO fra tid til annen også støttet enkelte bokprosjekter på ad hoc-basis. Årlig samlet støttebeløp de siste fem årene har vært på om lag 2 millioner kroner. Ved utgangen av 2014 hadde LIFO en samlet finanskapital på 23 millioner kroner. 

Nåværende styreleder i LIFO er Aage Figenschou. De øvrige styremedlemmer i 2014 var Tormod Andreassen, Andreas Bjelland, Lars Peder Nordbakken og Jan Arild Snoen. (som også er journalist og kommentator i Minerva).

I tillegg til styret har LIFO et råd bestående av 19 medlemmer og et finansråd med 3 medlemmer.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* *Artikkelen har ingen egenskaper for sosiale medier i Wikidata*
**Kjetil Ingvar Berge** (født 1957) er en norsk billedkunstner som jobber med video, fotografi og skulptur. Han er født i Ølen, bor og jobber i London, Storbritannia, men oppholder seg også mye på Kvalnes i Lofoten. I 2006 deltok han på Havanna Biennalen på Cuba. Utvalgte soloutstillnger er Oslo Kunstforening i 1997, Galleri MGM i 2001, LAUTOM contemporary i 2010 og det kunstnerdrevne galleriet Noplace i Oslo i 2013.

Han har sin utdannelse fra Slade School of Fine Art i London (1987-1989),
Escola Superior de Belas Artes de Lisboa i Portugal (1984-1985) og Bergens Kunsthåndverkskole (1982-1986). Han er blant annet innkjøpt av The Arts Council i Storbritannia, Nasjonalmuseet i Oslo, Jyväskylä Art Collections i Finland, Oslo kommunes kunstsamlinger, ambassaden i London og Norsk kulturråd

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.se[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Karin Skarby (9. desember 2014). «Bankpenger til kultur- og næringsutvikling: Kjøper ny ovn». Lofotposten.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** KulturNav
 |
**Tamarind** (*Tamarindus indica*) er et eviggrønt tre i erteblomstfamilien. Den er den eneste arten i slekta *Tamarindus*.

Det blir opptil 30 m høyt med en stammediameter på 1–2 m. Krona er tett, vid og avrundet. Barken er gråbrun og furet. De finnete bladene sitter spredt. Det er 10–18 par småblad som sitter motsatt, og er 12–32 mm lange og 3–11 mm brede.

Blomstene er gule med purpurrøde striper og sitter i små aks som er 2,5 cm i diameter. Blomsterknoppene er omgitt av to høyblad som tidlig faller av. Det er fire begerblad og fem kronblad, der tre er godt utviklet og to reduserte. Det er bare tre fertile pollenbærere. Frukten er en rustbrun belg som er 10–18 cm lang og 4 cm bred. Skallet er sprøtt, og frøene er omgitt av en klebrig, spiselig fruktmasse. Det er 3–10 uregelmessige, skinnende brune frø i hver belg.

Ville trær vokser i åpen skog, savanne og buskmark, ofte nær termittuer. De foretrekker halvtørre områder og finnes ikke i regnskog. Trærne tåler tørke, vind, tåke og saltholdig luft. Unge trær tåler ikke frost, men eldre trær tåler mer kulde enn for eksempel mango. Tamarind vokser vilt i store deler av Afrika: Somalia, Eritrea, Etiopia, Gambia, Guinea, Guinea-Bissau, Kenya, Madagaskar, Mali, Mosambik, Niger, Nigeria, Senegal, Sudan, Tanzania, Uganda og Zimbabwe.

Tamarind er et svært nyttig tre som nå dyrkes i de fleste tropiske land. Fruktmassen er mye brukt i indisk mat, og den er også en ingrediens i worcestersaus. Søte frukttyper kan spises rå, mens sure typer brukes til jus og syltetøy. Yteveden er lysegul og kjerneveden mørk purpurbrun. Den er hard, holdbar, kan poleres og brukes til ulike formål. Bark, blader og frukter brukes i folkemedisinen, og skal blant annet hjelpe på fordøyelsen. Arten blir også plantet som prydtre i parker og langs veger og elvebredder.

Galleri
-------

* VekstformVekstform
* StammeStamme
* BlomsterBlomster
* Frukt på treetFrukt på treet
* Frukt, fruktmasse og frøFrukt, fruktmasse og frø

Litteratur
----------

* B. Lischke (1990). *Eksotisk frukt: kiwi, mango, papaya og mange andre fristende sydfrukter*. Oversatt av P.C. Karlsen. Fredhøis. s. 60–61. ISBN 82-04-02404-5.
* «*Tamarindus indica*». World Agroforestry Centre. Besøkt 6. februar 2019.
* «*Tamarindus indica*». Flora of China. Besøkt 6. februar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Tamarind* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Tamarind* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Tamarind* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Tamarind* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Tamarind* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Tamarind* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Tamarindus indica* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Tamarindus indica* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Tamarindus indica* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
Isolinjekart som viser topografien i et område. Isolinjene (høydekurver) er trukket gjennom punkt som har samme høyde over havet.
Isolinjekart som viser lufttrykket over Storbritannia. Isolinjer (isobarer) er trukket gjennom punkt som har samme lufttrykk.
**Isolinjekart** er kart som viser den geografiske fordeling av en kontinuerlig (eller antatt kontinuerlig) variabel ved hjelp av **isolinjer**. Variabelen blir beskrevet ved at isolinjer trekkes gjennom punkt med samme verdi. Isolinjekart forutsetter at variabelen som beskrives er kontinuerlig, dvs. at vi ikke har plutselige sprang i verdi når vi beveger oss rundt i området, og at alle posisjoner har en verdi. Ofte er isolinjekart dannet med utgangspunkt i målinger på et begrenset antall steder. For eksempel baserer isolinjekart som viser nedbør eller lufttrykk seg på målinger fra et fåtall meteorologiske målestasjoner. Verdiene mellom målepunktene beregnes ved interpolering. Isolinjekart er sammen med koropletkart og prikkekart vanlige typer tematiske kart.

Se også
-------

* Kart
* Kartografi
* Topografisk kart
**Forland** er ei bygd i Øygarden kommune på Sotra. Stedet navngis også som bl.a. *Fureland* og *Førreland* i historiske skrifter og kart.

Arkeologiske utgravinger langs Austefjorden viser at det har vært bosettinger i området siden steinalderen. I middelalderen var områdene på Sotras sydspiss under eie av Lysekloster, og de fastboende på Forland drev jorda som leilendinger. Først på 1870-tallet ble bøndene på Forland eiere av egen jord. Klimaet var hardt og lendet krevende, og fiske etter sild og laks var derfor et viktig supplement til jordbruket. På midten av 1900-tallet stanset dyrkingen av korn på Forland.

I 1563 ble Forland delt opp i to bruk, frem til dette hadde det kun bodd en familie på gården. Utover 1600-tallet økte antall fastboende og like før 1900 passerte innbyggertallet 100 personer. Siden 1970-tallet har det vært utstrakt bygging av eneboliger og i 2011 var innbyggertallet kommet opp i 501 personer.

Til gårdsnummeret hører også stedene Forlandsvåg, Håkonsund og fergekaien Austefjorden. Sund ungdomsskule og Stranda skule ligger på Forland, i tillegg til barnehage og dagligvareforretning.

Kilder
------

* Arvid Skogseth og Frode Fyllingsnes: *Sund på Søre Sotra, gards og slektssoge*, Sund kommune 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
*Ungdomslaget Vårbrudd* i Vadsø ble stiftet 25. oktober 1896 etter initiativ av doktor Andreas Kløvstad (1866-1950). På dette møtet ble lagets første styre valgt: Tollinspektør M.E.Steen, frk. K. Hagemann, politifullmektig A.Hillestad, frk. A.Grønvigh, doktor A. Kløvstad, overrettsaktører H. Bollstad (formann) og tollbetjent W. Haagensen.

Ungdomslaget Vårbrudd i Vadsø var en av de første frilynte ungdomslagene i Finnmark. I formålsparagrafen står det blant annet "å samle folk av begge partier, kvinner og menn, til gjensidig belæring og underholdning gjennom foredrag, diskusjoner, opplesning, sang o.l. I laget kan alle ting, som interessen behandles. Både over politiske, sosiale og lignende spørsmål kan det holdes foredrag og diskusjon." 
Laget hadde en klar nasjonal profil. I utgangspunktet skulle laget være upolitisk, men den radikale og venstresympatiserende linjen med en klar kritisk holdning til presteskap og andre øvrighetspersoner fikk et flertall som ville at politiske spørsmål skulle kunne drøftes i laget. Dette førte til strid og splittelse i laget. I november 1896 dannet det konservative mindretallet ungdomsforeningen "Godt Haab".

Ungdomslaget Vårbrudd opphørte i generalforsamlingen 16. april 1996. Lagets seksjon i selskapslokalet Vårbrudd, bygningens andre etg. ble overdratt til Lions Club Vadsø.

Referanser
----------

1. ↑  forhandlingsprotokoll 1896-1903

Litteratur
----------

* Beronka, Johan (1933): *Vadsø bys historie*, Vadsø
* Finnmark fylkesbibliotek: *Ungdomslaget Vårbrudd i Vadsø*, Inr. 1
* Sørensen, Svein H.(1992): *Det første frilynte ungdomslaget i Finnmark, u.l. Vårbrudd i Vadsø*. I: *Varanger årbok*.

Eksterne lenker
---------------

* arkivet til Ungdomslaget Vårbrudd i Vadsø[*død lenke*]
**Karl-Ove Bjørnstad** (født 19. januar 1944 i Malvik) er en norsk forretningsmann bosatt i Trondheim.

Han begynte karrieren som murer på 60-tallet, og begynte etter hvert for seg selv. Idag er Bjørnstad en av Trondheim største utbyggere og en av de med størst eiendomsportefølje. Han har flere hundre utleieforhold i Trondheim, gjennom firmaene Karl-Ove Bjørnstad AS og Karl-Ove Bjørnstad Eiendom AS.

Bjørnstad vant i 1998 Trondheim kommunes byggeskikkspris for oppføring av bygget Båhusgate 3 i Trondheim.

Bjørnstad har høstet kritikk i mediene for å kjøpe gamle bygninger med byantikvarisk verdi og la dem forfalle, for slik å frigjøre tomter for større og mer innbringende prosjekter.

Bjørnstad har flere verv i frivillige lag og organisasjoner, som for eksempel i bydelsklubben Sportsklubben Trygg/Lade og Ranheims bydelsmuseum.

Karl-Ove Bjørnstad er også faren til stortingsrepresentanten Sivert Bjørnstad (FrP).

Referanser
----------

1. ↑  antikvarisk utvalg: søkelys på forfallsspekulasjon
2. ↑  byavisa.no Kan straffes for å la hus forfalle Arkivert 2. april 2015 hos Wayback Machine.
En **ungdomsorganisasjon** er en organisasjon som blir drevet av og for ungdommer. Slike organisasjoner er ofte opptatt av politikk og miljø.[] De oppstod særlig under fremveksten av massebevegelsene på slutten av 1800-tallet. I Norge omfattet dette først og fremst religiøse organisasjoner, avholdsorganisasjoner, politiske organisasjoner, idrett, turn og fotball, målrørsla og folkedans, speiderbevegelsen, jeger- og fiskerlag samt skytterlag.[]

Ungdomsorganisasjoner kan ha tilknytninger til andre organisasjoner, for eksempel en såkalt *moderorganisasjon*, det vil si en organisasjon som jobber med det samme som ungdomsorganisasjonen, men har en voksen medlemsmasse.

Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner (LNU) er en paraplyorganisasjon for demokratiske og frivillige barne- og ungdomsorganisasjoner i Norge.

Kategorier
----------

Frivillige ungdomsorganisasjoner kan deles opp i ulike kategorier.

### Partipolitisk uavhengige politiske ungdomsorganisasjoner

Disse organisasjonene arbeider politisk, men er ikke formelt tilknyttet noen av de politiske partiene. Disse organisasjonene har som regel valgt å fokusere på enkelte saker eller politikkområder.

### Partitilknyttede ungdomsorganisasjoner

Alle partiene som sitter på Stortinget, i tillegg til flere andre parter, har egne ungdomspartier.

### Humanitære organisasjoner

Humanitære organisasjoner er organisasjoner som jobber med humanitært arbeid, det vil si arbeid som har som mål at mennesker som på en eller annen måte lider, eller har det vanskelig, skal få det bedre.

### Livssynsorganisasjoner

Livssynsorganisasjoner er organisasjoner som driver arbeid basert på et livssyn, det være seg religiøst eller ikke religiøst.

### Interesseorganisasjoner

En interesseorganisasjon har som hovedmål å fremme interessene til sine medlemmer, for at disse skal bli ivaretatt på best mulig måte.

### Kulturorganisasjoner

Kulturorganisasjoner er organisasjoner som jobber for med eller for kultur.

### Friluftsorganisasjoner

Friluftsorganisasjoner driver med friluftsliv og relaterte aktiviteter.

### Fritidsorganisasjoner

Fritidsorganisasjonene driver aktiviteter knyttet til fritidsaktiviteter.

Se også
-------

* Liste over studentorganisasjoner i Norge
* Ungdomsparti
* Frivillig organisasjon
* Ungdomskultur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** HDS **·** NKC **·** BNE
 |
**Forlaget Carlsen ⅍** er et dansk bokforlag som gir ut barne- og ungdomsbøker. Forlaget ligger i København og er en del av Egmont-konsernet. Virksomheten startet i 1899 av Hjalmar Carlsen under navnet P.I.B (Presse-Illustrations-Bureau) og leverte kunstverk og pressebilder til aviser i Skandinavia, Tyskland, Frankrike og Russland. Etter den første verdenskrig, begynte de å levere tegneserier, humorstoff, og artikler for barn ved siden av pressebilder.

Sammenfoldbar julekalender fra Forlaget Carlsen 1959.
I 1940 ble den første barneboka utgitt, og i 1942 ble forlaget stiftet av Hjalmar Carlsens sønn, Per Carlsen, under navnet Illustrationsforlaget og ga ut blant annet Rasmus Klump. Forlaget ble deretter kalt Carlsen IF (IF = Illustrationsforlaget).

I 1980 ble selskapet solgt til Bonnier, og i 1991 overtok Carlsen alle utgivelsene fra de Bonnier-eide tegneserieforlagene Interpress. Bonnier solgte høsten 2007 Carlsen til det danske mediekonsernet Egmont.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Carlsen Verlag – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Det danske ISBN-kontor (pdf-fil til download)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Vincent Curatola** (født 1953) er en amerikansk sanger og skuespiller, kjent fra tv-serien *Sopranos*.

Curatola studerte film ved New York University og hadde en allsidig karriere før han ble skuespiller, blant annet arbeidet han som murer. Han startet skuespillerkarrieren sent i livet. Han startet på teater, deretter film og TV.

Han filmdebuterte i kortfilmen *Dearly Beloved* (1995) og har siden dette hatt mindre biroller i relativt ukjente filmer. Unntakene er *Killing Them Softly* (2012) og *Patriots Day - Jakten på maratonbomberne* (2016). 

Han tv-debuterte i 1991 i en gjesteopptreden i kriminalserien *Law & Order* og har siden hatt gjesteopptredener i flere serier. Han medvirket i flere episoder i *Den tredje vakten* (2004) og *The Good Wife* (2013–2014). Fra 1999 til 2007 hadde han rollen som Johnny Sack i *Sopranos*, hvor han spilte underboss for New York-mafiaen, og etterhvert dens boss. Han medvirket i alle sesongene av serien, men var mest fremtredende i siste halvdel. 

Curatola er også kjent som en habil sanger og har stått på scenen flere ganger med pop-rock-gruppa Chicago.

Referanser
----------

1. 1 2   www.idolbirthdays.net, besøkt 29. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «The Regular Job 'Sopranos' Actor Vincent Curatola Had Before Becoming 'Johnny Sack'». *Showbiz Cheat Sheet* **(engelsk)**. 25. august 2019. Besøkt 29. august 2021.
3. ↑  «Soft Touch». *New Jersey Monthly*. 2012. Besøkt 29. august 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vincent Curatola på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Vincent Curatola i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Vincent Curatola på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Vincent Curatola på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Vincent Curatola på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Vincent Curatola hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Vincent Curatola hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Official Vincent Curatola web site

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
***Gullkysten*** er en dansk historisk dramafilm fra 2015, regissert av Daniel Dencik. 

Handlingen er lagt til Gullkysten i 1836, og er delvis inspirert av den danske Wulff Joseph Wulffs brev og dagboksnotater. Den historiske Wulff var jurist, men i filmen er han gjort til botaniker. Filmen bygger på virkelige personer og begivenheter fra de siste kapitler av den transatlantiske slavehandel.

Handling
--------

En ung botaniker, Wulff (spilt av Jakob Oftebro) fra Randers, blir sendt av den danske kongen til Gullkysten (den daværende danske kolonien, i dag Ghana) for å inspisere en kaffeplantasje. Han forlater sin forlovede i Jylland, og lover å være tilbake i løpet av ett år. Slaveriet har offisielt lenge vært opphørt, men når Wullf ankommer viser det seg at alt ikke er som det forventet. 

Wulff er en ung idealist. En sen kveld oppdager han, ved et uhell, et slaveskip som blir lastet med mennesker i lenker. Når han forteller dette til guvernøren og hans håndlangere Dall og Herbst, påstår de at det han sier er vanvidd. Imidlertid er Wulff fast bestemt på å finne ut hvem som står bak slavetransporten og få slutt på den. Kun en dansk misjonær og lærer, Caroline, tror på ham. Hun oppfordrer Wullf til å ta opp kampen mot guvernøren.

Skuespillere
------------

Jakob Oftebro
* Jakob Oftebro som Wulff Joseph Wulff
* Danica Curcic som Caroline. En misjonær-kone.
* John Aggrey som Lumpa
* Anders Heinrichsen som Dall
* Adam Ild Rohweder som Herbst
* Morten Holst som Guvernør

Referanser
----------

1. ↑   (på cs) *ČSFD*, 2001, Wikidata Q3561957,
2. ↑  *Dansk filmhold rejser til Ghana for at optage Guldkysten* , ekstrabladet.dk. Besøkt 29. juni 2015

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Gullkysten* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Gullkysten* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (nl) *Gullkysten* på MovieMeter Rediger på Wikidata
* *Guldkysten*, Det danske filminstitut. Besøkt 29. juni 2015

Portaler: Danmark | Film
**Ungdomsportalene AS** var et selskap som drev **Ungdomsportalene Nettverket**. Ungdomsportalene Nettverket besto av en serie nettportaler som var koblet sammen i et nettverk. Hver av portalene representerte geografisk tilhørighet. Nettportalene var drevet av og for ungdom. Selskapet ble opprettet i 2005 og eides blant annet av avisa Østlendingen (10 %) og Orkla Media (44 %). Resten (46 %) var kontrollert av Håvard Solheim, Christoph Schmitz og Marcus Sæthershagen, som selv var med på å starte forløperen *HamarUngdom.no* i 2001. Målgruppen for nettportalene var ungdom i alderen 13 til 19 år. Ungdomsportalene hadde per 1. februar 2006 over 135 000 brukere fordelt på flere norske byportaler.

Ungdomsportalene ble startet som en tjeneste for ungdom i Norge etter modell av *HamarUngdom.no*. Samtlige portaler hadde identisk oppbyggning og brukerne hadde mulighet til å opprette og se på hverandres brukerprofiler, skrive og lese i hverandres gjestebøker, legge ut bilder, diskutere i forum, lese nyheter etc. Den 13. oktober 2004 avgjorde formannskapet i Hamar kommune at HamarUngdom.no skulle få Hamarprisen på kr. 10 000, for sitt samfunnsarbeid for unge i regionen.

Portaler i nettverket
---------------------

| Portal | Sted |
| --- | --- |
| AskerUngdom.no | Asker |
| BaerumUngdom.no | Bærum |
| BergenUngdom.no | Bergen |
| BodoUngdom.no | Bodø |
| DrammenUngdom.no | Drammen |
| FolloUngdom.no | Follo |
| GjovikUngdom.no | Gjøvik |
| HallingdalUngdom.no | Hallingdal |
| HamarUngdom.no | Hamar |
| IMoss.no1 | Moss |
| KristiansandUngdom.no | Kristiansand |
| LillehammerUngdom.no | Lillehammer |
| OsloUngdom.no | Oslo |
| SandefjordUngdom.no | Sandefjord |
| SkedsmoUngdom.no | Skedsmo |
| StavangerUngdom.no | Stavanger |
| TonsbergUngdom.no | Tønsberg |
| TromsøUngdom.no | Tromsø |
| UngiTelemark.no | Telemark |
| AalesundUngdom.no | Ålesund |

  

1 *IMoss' egentlige URL var imoss.moss-avis.no, men siden var kjent som IMoss.*

Referanser
----------

1. ↑  Om oss Arkivert 24. januar 2007 hos Wayback Machine.
2. ↑  Liste over vinnere hos Hamar-Dagblad.no[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Ungdomsportalene.no Arkivert 5. november 2010 hos Wayback Machine.
**Karl-Heinz Irmer** (født 22. juli 1903, død 8. november 1975) var en tysk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.

Irmer vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1928 i Amsterdam. Han var med på det tyske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak India og Nederland. Etter at laget fra Tsjekkoslovakia hadde trukket seg, var det ni lag fra ni nasjoner som deltok i turneringen som ble spilt i perioden 17. til 26. mai. Tyskland ble nummer to sin gruppe og møtte Belgia som ble nummer to i den andre gruppen. Bronsefinalen, som ble spilt 26. mai 1928 på Olympiastadion i Amsterdam med 23 400 tilskuere, vant Tyskland med 3-0. Irmer spilte to kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1928 Nederlands flagg Amsterdam - Bronse i landhockey Tysklands flagg Tyskland.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Karl-Heinz Irmer – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Karl-Heinz Irmer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Karl-Heinz Irmer – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Nadezjda Ovetsjkina** (russisk: Надежда Овечкина født 30. september 1958 i Moskva) var en sovjetisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.

Ovetsjkina vant en olympisk bronsmedalje i landhockey i Sommer-OL 1980 i Moskva. Hun var med på det sovjetiske damelaget som kom på tredjeplass landhockeyturneringen bak Zimbabwe og Tsjekkoslovakia. Det var første gangen landhockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Sovjetunionen vant tre kamper og tapte to og med seks poeng ble de nummer tre på tabellen, ett poeng bak Tsjekkoslovakia og to bak Zimbabwe. Ovesjkina spilte fem kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - Bronse Bronse i landhockey, damer Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, oppført som Nadezhda Ovechkina, Sports-Reference.com olympisk utøver-ID ov/nadezhda-ovechkina-1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nadezjda Ovetsjkina – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Nadezjda Ovetsjkina – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
**Jacques Fouad Acar** (født 13. april 1931 i Dakar i Fransk Vest-Afrika, død 27. mars 2020 i Paris) var en fransk medisiner og mikrobiolog, med antibiotika som særlig fagfelt.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Acar ble født i Senegal av libanesiske foreldre. Han forlot Afrika i 1948 for å studere medisin ved Faculté de médecine de Paris. Etter studiene gjorde han fra 1954 militærtjeneste som feltlege i subsaharisk Afrika.[]

### Medisinsk karriere

Deretter ble han i 1962 klinikkleder for infeksjonssykdommer ved Hôpital Bichat–Claude-Bernard i Paris. Fra 1966 til 1999 ledet han avdelingen for mikrobiologi og infeksjonssykdommer ved Hôpital Saint-Joseph i samme by.[] Fra 1973 til 1980 var har professor for medisinisk mikrobiologi ved Université Pierre-et-Marie-Curie og deretter frem til 2000 dets instituttleder.[]

Fra 1992 til 1996 var han president for arbeidsgruppen for antibiotikaresistens ved Verdens helseorganisasjon (WHO).[] Han var sjefredaktør for *Clinical Microbiology and Infection* fra 1995 til 2000. Dessuten var han fra 1999 til sin død rådgiver for Verdensorganisasjonen for dyrehelse (*Office International des Epizooties - OIE*) og fra 2015 for den den arbeidsgruppe som på minister Marisol Touraine medsatte i franske helseministeriets arbeidsgruppe for antibiotikaresistens.[]

I løpet av sin karriere organiserte Acar seminarer og undervisning i mer enn tyve land verden rundt. Har forfattet mer enn 500 publikasjoner.

Acar ble gift med Elisabeth de Langre i 1958. De fikk fire sønner og han hadde ved sin død seks barnebarn. Acar var utenom det yrkesmessige sterkt interessert i historie, geopolitikk, teater, malerkunst og musikk - særlig opera.[] Han var selv begavet med en baryton.[]

Den 27. mars 2020 døde Acar i en alder av 88 år under koronavirusepidemien som følge av en SARS-CoV-2-infeksjon. Han var blitt innlagt på sykehus 22. mars 2020, etter å ha blitt smittet på en reise til USA.

Referanser
----------

1. ↑   IdRef, IdRef ID 029301920, besøkt 28. desember 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   fichier des personnes décédées, Fichier des personnes décédées ID (matchID) DxRHYpM66L5c[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.lorientlejour.com, besøkt 5. april 2020[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   www.lequotidiendumedecin.fr[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   fichier des personnes décédées, deces.matchid.io[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   www.infectiologie.com, besøkt 5. april 2020[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   catalogue.bnf.fr[Hentet fra Wikidata]
8. ↑  «Un grand patron de la microbiologie». *L'Orient le Jour* **(fransk)**. 30. mars 2020.
9. ↑  Un grand patron de la microbiologie - Hommage à Jacques F. ACAR dans le quotidien L'Orient-Le-jour
10. ↑  «Jacques Acar Publications». *Sorbonne Université*.
11. ↑  Décès du Pr Jacques Acar, infectiologue de renom, victime de Covid-19, *lequotidiendumedecin.fr*, lest 8. april 2020

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** ICCU **·** CiNii
 |
Hest med vanlig engelsk hodelag, den delen av seletøyet som hester har over hodet. Til hodelaget festes et bitt som hesten har i munnen.
**Hodelag**, også kalt **huelag, hulag, hodetøy** og **bissel**, er den delen av seletøyet som hester har over hodet. Det består av lærtøy med munnbitt og brukes til å styre en hest. Lærtøyet består av nakkestykke, pannebånd, sidestykker, kjeverem, nesebånd, og for ridehester tøyler, for kjørehester tømmer. For kjørebruk kommer i tillegg ofte skylapper og opptømmer. Som bitt anvendes trinse, eller stang og trinse, stang alene, undertiden i formen pelhamstang.

Med hodelaget kan man kommunisere med hesten og styre den gjennom tøylene, remmer som rytteren holder i hånden. Et vanlig, klassisk hodelag består av en seks deler; en neserem, hakrem, to sidestykker, nakkerem og en pannerem. Bittet er festet til sidestykkene og til en tøyle. Et bittløst hodelag er et hodelag som ikke har bitt. Det finnes flere ulike typer av disse, for eksempel bosal og sidepull. «Hackamore» er et alternativ til bitt hvor «hacken» festes til sidestykkene. 

Neserem er den delen av hodelaget som går på tvers av neseryggen horisontalt. Det finnes mange ulike typer, i den engelske ridestilen er *Aachennesereimen* den mest utbredte. Denne neseremmen kan også være festet med en nedre neserem, denne nedre neseremmen hjelper til med å stabilisere bittet og hindre hesten i å gape. 

Hodelag må ikke forveksles med grime, da hodelag brukes under ridning, men grima brukes under pussing og så videre. Naturligvis kan man bruke grime under ridning ved å feste leietau til grima, men hodelag er mer egnet til det.

Se også
-------

* Bissel
* Grime
* Tøyler
* Seletøy

Referanser
----------

1. 1 2 3  Oppslagsordet «hodelag» i *Store norske leksikon* (fri gjenbruksrett av tekst)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
HodekålHodekål
**Hodekål** (latin: *Brassica oleracea* eller *capitata*) er en av de vanligste kålartene som finnes i Norge. De mest vanlige typene hodekål er hvitkål, spisskål, rødkål og savoykål. Den har fått navnet sitt ettersom det har samme form som et menneskehode.

Hodekål kan bli gruppert etter hodefarge som kvitkål og rødkål, eller etter hodeform som hodekål og spisskål. Hvitkål er et gammelt navn som viste til at hodene ble hvite etter avbladning og lang tids lagring. I dag er ‘hodekål’ mest brukt som navn for rund hvitkål

Hodekål dyrkes over hele Norge, og har blitt dyrket her siden den andre halvdelen av 1600-tallet. Det er vanskelig spore hodekålens nøyaktige historie, men den var mest sannsynlig domestisert et sted i Europa før 1000 f.Kr. skjønt savoikål ble ikke utviklet før på 1500-tallet. I middelalderen hadde kål blitt en vesentlig del av det europeiske kjøkken.

Hodekålen kan lagres over svært lang tid, men den må ha optimale lagringsforhold som høy luftfuktighet og uten påvirkning av etylengass.            

Hodekål dyrkes over hele Norge, med sorter tilpasset ulike landsdeler og tidlighet. De viktigste områdene for salgsproduksjon er Rygge og Råde i Østfold, Mjøsbygdene, Lier, Sørlandet og Frosta. Norsk produksjon av hodekål, dvs.  sommerkål, høst og vinterkål utgjør ca 30 000 daa og dekker de fleste år hele vårt innenlandske forbruk.

Sene hodekålsorter (vinterkål) har god lagringsevne og kan markedsføres i vinterhalvåret etter lagring på kjølelager hos produsentene. Tidligkål (også kalt nykål og sommerkål) som dyrkes under solfanger kan høstes allerede i midten av mai i de tidligste deler av landet.

Det er vanskelig spore hodekålens nøyaktige historie, men har trolig sitt opphav fra ville arter i Middelhavsområdet. Den var kjent i Europa på 700-tallet og hodekål med faste hoder ble dyrket i England på 1400-tallet. Hodekål er blitt dyrket her i landet siden vikingtiden, siden ‘kålgarder’ er nevnt i lover fra den tiden hvor det nevnes at tyveri av kål var straffbart. Christian Gartner, som i 1694 utga den først norske hagebok ‘Horicultura’, er det et helt kapittel om kål

I dag dyrkes det bare utenlandske sorter av hodekål her i landet. Men fra slutten av 1800-tallet og helt fram til 1975 ble det brukt nesten bare norske hodekålsorter. Disse sortene var stort sett foredlet fram av dyktige kålprodusenter i de viktigste dyrkingsområdene våre.

Referanser
----------

1. ↑  «Savoykål», *Viden om mat*. Se også «Savoykål», *Bama.no*
2. ↑  «Jordbruksstatistikk 2008» (PDF). Statistisk Sentralbyrå. januar 2010. Besøkt 26. november 2020.
3. ↑
4. ↑
5. ↑   Om hodekål, fra nettstedet skogoglandskap.no (PDF-fil)

Eksterne lenker
---------------

* Omtale av ulike typer kål, hos *Agrokonsult.no*
* Bruk av hvitkål og annen kål, hos *Oaks*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Banglapedia **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
Snølandet, ble det kalt det nye landet. Eyjafjallajökull.**Naddodd** (fra norrønt *Nadd* = *Orm* og *Odd*) var en nordmann som var den første som så Island en gang rundt år 860.

Naddodd var født i Agder i Norge og var blant de som bosatt seg på Færøyene etter at Grim Kamban var den første som hadde bosatt seg der i 825.

Det var på sjøfarten over fra Norge til Færøyene at Naddodd og to andre menn ble slått ut av kurs av en storm og kom lengre mot øst enn ventet. De kom til østkysten av et land de ikke hadde hørt om før. De gikk i land ved ei bukt og et høyt fjell som siden ble kalt for ved Reidarfjellet (Reyðarfjörður). Naddodd utforsket omgivelsene og klatret opp på toppen av fjellet for å se etter røyk etter folk, men så intet og slo dermed fast at landet var ubebodd. Da høsten kom heiste han seilet for å komme seg videre til Færøyene. Da begynte det å snø mye på fjellet, og han kalte således landet for Snølandet, «Snæland». Dette landet ble senere kjent som Island.

Naddodds navn går igjen på en skulpturert stein på Bressay på Shetland som ble oppdaget en gang på 1850-tallet og har siden vært en gåte for forskerne. På steinen finnes det oghaminskripsjoner med blanding av piktiske og norrøne ord: 

CROSCC NAHHTVVDDARRS DATTR ANN
Dette har blitt fortolket som «kors til minne for Naddodds datter Ann».

Det kan dog ikke bevises at denne faren til kvinnen Ann er den samme som den Naddodd som oppdaget Island. Det har også blitt hevdet[*av hvem?*] at Naddodd seilte videre og oppdaget Amerika 150 år før Leiv Eiriksson, men det er kun spekulasjoner.

Referanser
----------

1. ↑  J. Romilly Allen & J. Anderson: *The Early Christian Monuments of Scotland*, Edinburgh 1903, side 9. Se også The Language of the Ogam Inscriptions of Scotland Arkivert 20. oktober 2007 hos Wayback Machine.

Se også
-------

* Landnåmstiden – om oppdagelsen og bosetningen av Island

Portal: Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Aleksander «Sass» Peepre** (**Aleksander Peekaln** til 1936) (født 12. mars 1915 i Tallinn, Estland, død 3. januar 1976 i Ontario, Canada) var en estisk skiløper, skiinstruktør og senere idrettspedagog.

Han ble estisk mester i kombinert i 1937, 1940 og 1941, og i den noe uvanlige kombinertøvelsen slalåm og 10 km langrenn i 1943. Han tok også flere ganger medalje i spesielt hopp, og ble ifølge en artikkel i avisen Guelph Tribune tatt ut til å representere Estland i hopp i OL i 1940, et mesterskap som ble avlyst på grunn av 2. verdenskrig. Peepre deltok i VM i Lahtis i 1938, der han ble sist av 187 fullførende deltakere på 18 km langrenn og nummer 51 og nest sist i kombinert.

Under krigen var han skiinstruktør for den tyske (1941-43) og finske hæren (1943-44). Etter krigen emigrerte han til Canada, der han studerte idrett og senere ble professor i idrettsfag ved University of Guelph. Han var pådriver for orienteringsidretten i Canada. En skibakke ved Guelph-universitetet ble kalt Peepre Hill eller Mount Peepre til minne om Aleksander Peepre.

Referanser
----------

1. 1 2   Eesti spordi biograafiline leksikon, oppført som Aleksander Peekaln, ESBL athlete ID Aleksander\_Peepre, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Eesti Spordi Biograafiline Leksikon: Aleksander Peepre (31. desember 2010, besøkt 19. februar 2015)
* Sport24: Aleksander Peepre (Aleksander Peekaln) (resultater, besøkt 19. februar 2015)
* Lahden Kaupunginmuseo (Lahtis bymuseum): The results of the World Championships in Lahti: 1926, 1938, 1958, 1978, 1989 Arkivert 19. februar 2015 hos Wayback Machine. (besøkt 19. februar 2015)
* Enn O. Koiva (red.): *Using Estonian/American Based Culture Models For Multi-cultural Studies* (s. 161, digitalisert av Internet Archive)
* Guelph Tribune: Peepree Hill pops up from the past (18. mars 2014, besøkt 19. februar 2015)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
***Hodiak*** er en norsk film fra 1994, regissert av Hans Petter Blad. Inspirert av den franske poetiske realismen, og med et uttalt ønske om å ikke skape sterke følelser hos publikum, er Hodiak et lavbudsjettseksperiment som brøt ny mark i norsk film. Filmen hadde et budsjett på 100 000 kroner, og hadde opptakstid i 1992. UWAGA filmselskap ble opprettet for filmen. Det var en streng regel om at ingen symbolske rekvisitter måtte koste mer enn 10 kroner.

Handling
--------

For åtte år siden forlot Hilmar Hodiak sin gravide kone og reiste utenlands. Nå er Hodiaks mor død, og han kommer hjem til begravelsen. Men han har også et ønske om å finne igjen Carole som han forlot, og sønnen Stain som han aldri har møtt.

Men gjensynet blir ikke som Hodiak hadde trodd. Han blandes inn i en rekke merkelige hendelser som blant andre Sigmund, Caroles nye venn, er involvert i. Hodiaks hjemkomst utløser etter hvert begivenheter som får katastrofale følger for alle.

Mottakelse
----------

Filmen mottok blandede kritikker. Arbeiderbladet gav 4 på terningen, mens VG gav 3 og Dagbladet 1.

Skuespillere
------------

* Håkan Islinger som Hilmar Hodiak
* Guandaline Sagliocco som Simone
* Anne-Mali Sæther som Carole
* Terje Sødal som Sigmund
* Ivar Asheim som Ivan Hodiak
* Øystein Caspersen som Stian Hodiak

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 26. juni 2020. Besøkt 24. juni 2020.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 26. juni 2020. Besøkt 24. juni 2020.
3. ↑
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 26. juni 2020. Besøkt 24. juni 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hodiak* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Hodiak* hos Filmfront Rediger på Wikidata
**Beneath the Snow Encumbered Branches** (også kjent som **The Shortening Winter's Day Is Near a Close**) er et maleri fra 1901 av den skotske maleren Joseph Farquharson (1846–1935). Bildet forestiller en hyrde som er ute i vinterkulden med fårene sine. I bakgrunnen skimtes den nedadgående vintersolen bak trærne. 

Farquharson malte ofte vinterscener fra sitt gods i Aberdeenshire. For ikke å fryse under malerseansene, lot han bygge en liten malehytte på hjul med innebygget ovn, som ble trukket rundt til de forskjellige motivene han lot seg inspirere av på eiendommen. På Beneath the Snow Encumbered Branches brukte han en ansatt til å posere som fårhyrde.

Proveniens
----------

Det antas at Farquharson utstilte bildet på Royal Academy i 1901. Senere forsvant det ut av offentligheten, for igjen å dukke opp førr år senere da det ble satt på auksjon. I 2008 ble det igjen satt til auksjon, og ble solgt i slutten av november samme år. Bildet kan ses i Lady Lever Art Gallery, Liverpool, med aksesjonsnummeret LL3152. Det ses ofte gjengitt som motiv på juleartifakter, og var et av *Hallmark Cards* mest poulære julekort.

Referanser
----------

1. 1 2  Andy Dolan. «Painting that inspired iconic Christmas card is found hanging in pensioner's home... and it's now worth £70,000». dailymail.co.uk. Besøkt 22. desember 2017.
2. ↑  «'The shortening winter's day is near a close', 1903». liverpoolmuseums.org. Besøkt 22. desember 2017.
3. ↑  Jennifer Wood. «The 20 Most Important Christmas-Themed Art Pieces of All Time». complex.com. Besøkt 22. desember 2017.
4. ↑  «Christmas card painting auctioned». news.bbc.co.uk. 29. november 2008. Besøkt 22. desember 2017.

Portal: Kunst
**Susana Martinez** (født 14. juli, 1959) er den 31. og nåværende guvernøren av New Mexico. Hun er den første valgte kvinnelige guvernøren av New Mexico og den første latinamerikanske guvernøren i USA. Hun har vært republikaner siden 1995, og er blant annet motstander av abort og homofilt ekteskap innenfor sosialpolitikk. I tillegg er hun motstander av medisinsk bruk av marijuana, men har ikke uttalt at hun prioriterer å oppheve New Mexicos lov som legaliserer medisinsk bruk, og dessuten støtter hun strenge lovsanksjoner mot fyllekjørere og narkotikamisbrukere.

Selv om Martinez selv er datter av immigranter, er hun tilhenger av den republikanske plattformen mht innvandring, i motsetning til partimedlemmet Marco Rubio, som har vist seg delvis liberal eller moderat. Hun har vist sin støtte til oppbygging av sikre og strenge grenser mellom USA og Mexico, og strenge lover mot ulovlige innvandrere samt menneskesmuglere. Martinez har argumentert for å balansere budsjettet ved å kutte utgifter, noe som har gjort at New Mexico har gått i overskudd under henne. Hun sliter imidlertid med å være republikansk guvernør i en stat som vipper til demokratene, men hun har likevel klart å få staten på skinner. Guvernøren ble i 2013 skrevet opp på *Time Magazines* liste over verdens mest innflytelsesrike mennesker. Hun har for øyeblikket en av de mest populære guvernørene i landet og seiler mot gjenvalg i 2014. Hun er på toppen av dette en potensiell kandidat til Presidentvalget i USA 2016.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 7. januar 2014. Besøkt 7. januar 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Susanna Fontanarossa** (født rundt 1435 i landsbyen Monticellu på Korsika, død ca. 1489). Hun var moren til Christoffer Columbus og småsøsknene Bartolomeo, Giovanni Pellegrino, Giacomo og datteren Bianchinetta Columbus. Hun var gift med Domenico Colombo, en ullhandler, og hun var også datter av en ullhandler, Giacomo. De giftet seg ca. 1445, da hun var bare 10 år. Hun døde før Domenico. I Fontanarossa, Goretto, Genova, Liguria, Val Trebbia, er en stein hvor det står, «In questo borgo nacque Susanna Fontanarossa, madre di Cristoforo Colombo.» som oversatt er «Suzanna Fontanarossa, moren til Christopher Columbus, er oppvokst her.»

Referanser
----------

1. ↑   besøkt 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Genealogics[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4  «Susanna Fontanarossa – Christopher Columbus’ Mother». American Mothers. 13. oktober 2014. Arkivert fra originalen 19. november 2015. Besøkt 19. november 2015.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Ebba Isene** (født 17. januar 1919 på Kampen i Kristiania, død 8. mars 2009) var en norsk pianistinne.

Etter studier hos Mary Barratt Due og Ivar Johnsen jobbet hun litt frilans med jazz og slikt på høyfjellshotell, før hun debuterte i Universitetets Aula i 1938. Året etter fremførte hun Mozarts A-durkonsert på NRK radio sammen med Radioorkestret. Under den andre verdenskrig opptrådte hun med Karsten Andersen, og etter krigen turnerte hun med Tysklandsbrigaden. I 1946 akkompagnerte hun sin søster, mezzosopranen Marit Isene, under hennes debut.

Med mannen Herman Bye var hun aktiv med Guldbergs Akademiske Kor, og med sønnen, fløytisten Torkil Bye, hadde hun mange konserter i NRK utover 1960-tallet. På 1980-tallet arbeidet hun mest ved Riksteatret, til så sent som i 1993 da hun fremdeles akkompagnerte svisker av barytonen Svein-Erik Opsahl, et samarbeid som startet tidlig på 1970-tallet.

Utmerkelser
-----------

* Kongens fortjenstmedalje i gull i 1987.

Referanser
----------

1. ↑  Knut Johan Andersen, Nils Olav Aanonsen, Yngve Torud og Knut Løvdal (8.4.2009). «Ebba Isene, nekrolog». Aftenposten. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)