recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kulturtanken – Den kulturelle skolesekken Norge**, tidligere **Rikskonsertene**, er et norsk forvaltningsorgan med hovedkontor i Nydalen i Oslo. Det ble etablert i 1967 på initiativ av Norsk kulturråd, med hovedformål beskrevet som følger: «Rikskonsertene skal gjøre levende musikk av høy kunstnerisk kvalitet tilgjengelig for alle mennesker i landet.» Organisasjonen hadde sin åpningskonsert i Hammerfest skoles aula, den 4. januar 1968, med artistene Liv Glaser, Eva Knardahl, Kjell Bækkelund, Robert Levin og Arve Tellefsen, samt Aase Nordmo Løvberg.

Organisasjonen er underlagt Kulturdepartementet og har som hovedansvar å gjøre variert musikk og kultur, om enn i mer varierte former enn opprinnelig, tilgjengelig for hele landet. Rikskonsertene engasjerer årlig mer enn 800 artister gjennom over 9000 konserter i alle landets kommuner (2005), både for skoler, barnehager og arbeidsplasser. De senere årene har de arbeidet for å fremme nye unge utøvere både innen jazz, folkemusikk og klassisk.

Rikskonsertenes avdeling for offentlige konserter ble avviklet i mai 2012, etter vedtak av Kulturdepartementet våren 2011. Oslo World Music Festival, som har vært en del av organisasjonen siden festivalens oppstart, ble fra 1. januar 2012 skilt ut som en selvstendig stiftelse.

Direktørstillingen er på seksårige åremål. Tidligere direktører er blant andre Eigil Beck og Arne Holen. Stillingen var i to åremålsperioder besatt av Einar Solbu, etterfulgt i 2006 av Åse Kleveland. Som Rikskonsertenes siste direktør satt Turid Birkeland fra april 2012 til desember 2015. Administrasjonen er på omtrent 60 ansatte, og Gunnar Thon Lossius ledet styret fram til og med 2015.

Kulturdepartementet vedtok i 2015 at alt arbeidet med Den kulturelle skolesekken skulle samordnes og bli en felles organisasjon i løpet av 2016. Dette medførte at Rikskonsertene som eget konsertorgan opphørte til fordel for den nye organisasjonen. Med overgangen til Kulturtanken la organisasjonen ned skolekonsertordningen. Den nye organisasjonen viderefordeler spillemidler til den operative delen av Den kulturelle skolesekken. Den operative delen av Den kulturelle skolesekken ivaretas nå i sin helhet av fylkeskommunene og kommunene.

Referanser
----------

1. ↑  Om Rikskonsertene
2. ↑  Kulturtanken: Våre ansatte
3. ↑  Antall ansatte ifølge Forvaltningsdatabasen.
4. ↑  Kulturdepartementet (26. april 2016). «Rikskonsertene skifter navn: Kulturtanken - Den kulturelle skolesekken Norge». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 10. november 2022.
5. ↑  Kulturdepartementet (1. november 2011). «Oslo World Music Festival blir selvstendig stiftelse». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 10. november 2022.
6. ↑  Kulturdepartementet (18. august 2015). «Den kulturelle skolesekken styrkes». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 10. november 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Forvaltningsdatabasen **·** Brønnøysundregistrene
 |
***Get Backers*** er en mangaserie skrevet av Yuya Aoki og illustrert av Rando Ayamine.

Serien ble publisert mellom 1999 og 2007. Den oppnådde stor suksess, og det ble utgitt hele 39 bøker i serien.

Det ble laget en animert TV-serieversjon av serien i 2002 som gikk i omtrent ett år over 49 episoder. Den gikk opprinnelig i Japan, men gjennom Animax har serien nådd andre deler av verden som Øst-Asia, Sørøst-Asia, Sør-Asia og Sør-Amerika.

Handlingsreferat
----------------

Serien forteller historien om Ginji Amano og Ban Mido, individer kjent som «GetBackers» som hovedsakelig arbeider i Shinjuku, Tokyo. Mot et gebyr forsøker de å gjenopprette tapte eller stjålne gjenstander for klienter. Men dette fører dem ofte inn i forskjellige bisarre og farlige situasjoner. Gjenstandene de blir satt til å få tak i varierer fra forvunnede videospill til feil-plasserte komponenter fra en atombombe. Handlingen dreier seg for det meste om deres mange eventyr, ofte komplisert av deres vanskelige, individuelle fortid og et mystisk område kjent som «Infinity Fortress»

Et konglomerat av nedlagte og falleferdige bygninger ble samlet for å danne et selvstendig habitat. Limitless Fortress er delt inn i tre spesifikke nivåer: Lower Town, Beltline og Babylon City. Lower Town har flere lag som også strekker seg under bakkenivå. Beltline, det farligste området i The Limitless Fortress, kontrolleres av Der Kaiser - Bans far. Babylon City, det øverste nivået av Limitless Fortress, påstås å være hvor «Brain Trust» holder til og er hjemmet til Ginjis mor. Babylon City er det folk betrakter som den virkelige verden, med alt annet var en virtuell virkelighet.

Bare de som har vunnet Ogre Battle kan gå inn i Babylon City. Der kan folk forandre verden slik de finner passende. Både Ban og Ginji reiser til en festning sammen med Ban som ønsker å redde en kidnappet Himiko fra Kagami, og Ginji finner en mulighet til å endelig møte moren sin. Når de går til Beltline, møter GetBackers også forskjellige krigere som tar ordre fra en skapning kjent som «Voodoo King» fra Babylon City. Denne voodoo-kongen ønsker å få tak i tre «nøkler» som skal hjelpe ham å låse opp portene fra Babylon City forseglet av Bans bestemor for flere år siden.

Etter å ha funnet de tre nøklene: Shidos kimær-ånd, Himikos speil og GetBackers, blir Voodoo-kongen møtt av Ginji, Thunder Emperor sitt alter ego angriper ham i et sammenstøt som ødelegger Voodoo-kongen, og får Raitei til å forsvinne for alltid. Etter dette møter Ban og Ginji hverandre i Ogre Battle, med Ban som gir opp - imponert over Ginjis vilje. Ginji reiser til Babylon City hvor han møter sin mor fra et parallelt univers, som forklarer hvordan hun opprinnelig skapte festningen og dens omverden. Etter en diskusjon mellom dem, forblir festningens verden uendret bortsett fra at alle de virtuelle menneskene som lever blir virkelige vesener.
**Reguleringsrådet** er et rådgivende organ for Fiskeri- og kystdepartementet for fastsettelse av de årlige reguleringsforskriftene for fisket.

Etter at Norge har ført forhandlinger med andre land, og det er klart hvilke kvantum Norge disponerer av de enkelte fiskeslag, skal det fastsettes bestemmelser om hvordan fisket på de norske kvotene skal gjennomføres. Fiskeridirektoratet fremmer da forslag overfor Reguleringsrådet om hvordan de norske kvotene skal fordeles på norske fiskere og hvordan fisket skal utøves.

På bakgrunn av behandlingen i Reguleringsrådet fremmer Fiskeridirektoratet forslag til regulering av fisket overfor Fiskeri- og kystdepartementet, som fastsetter de ulike reguleringsforskriftene.

Sammensetning
-------------

Reguleringsrådet har 16 medlemmer:

* Fiskeridirektoratet – 2 (hvorav det ene er rådetrs leder)
* Norges Fiskarlag – 5
* Norges Kystfiskarlag – 1
* Fiskeri- og Havbruksnæringens Landsforening – 2
* Norsk Nærings- og Nytelsesmiddelarbeiderforbund – 1
* Norsk Sjømannsforbund – 1
* Norske Sjømatbedrifters Landsforening – 1
* Sametinget – 1
* Fylkeskommunene – 2

Reguleringsrådets medlemmer utnevnes av Fiskeri- og kystdepartementet. Fiskeri- og kystdepartementet har observatørstatus i Rådet.
**Brudenuggen og andre** er en utgivelse av Peter Christen Asbjørnsens erotiske eventyr i anledning femtiårsjubileet til Bjarne Welle (1878-1949) som antikvariatsbokhandler.

Utgivelsen ble foranstaltet som en trykksak for Bordklubbens sju medlemmer av senere professor i folkloristikk, Reidar Th. Christiansen, og ble illustrert av Thorbjørn Egner. Opplagets størrelse var kun sju nummererte eksemplarer til klubbens medlemmer, og heftet var lagt i en kassett designet av Egner, med nummer på forsiden, pluss seks unummererte ekstra hefter til utdeling blant venner (Ringstrøm 2003:54-55). I tillegg kjennes et korrektureksemplar på tynnere papir (Østberg 2011:100).

De tre erotiske eventyrene som ble publisert var:

* 1. Brudenuggen, AT -.
* 2. Vandskjær og landskjær paa vandring, AT 282D\*.
* 3. Stege vafler, AT 1491\*\*.

Christiansen og Egner var ikke selv medlemmer av Bordklubben, men ble betraktet som en slags assosierte medlemmer. *Brudenuggen og andre* er i ettertid den best kjente og mest ettertraktede blant klubbens trykksaker. Ellers ble det kun distribuert stensilerte hefter til den engere krets.

Se også
-------

* Verkefingeren

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Asbjørnsen, Peter Christen 1943: *Brudenuggen og andre*. Utgitt av Bordklubben som festskrift til Bjarne Welle. [Med illustrasjoner og bokutstyr ved Thorbjørn Egner og forord og anmerkninger av Reidar Th Christiansen.] Oslo
* Ringstrøm, Bjørn 2003: *Katalog over boksamlingen til antikvarbokhandler Bjørn Ringstrøm, slik den så ut den dagen han fylte 75 år, den 30. juni 2003*, bind II. [Kolsås].
* Edvardsen, Erik Henning 2001: *Asbjørnsens kvinnehistorier*. Norsk Folkeminnelags skrifter nr. 150 / Aschehoug & Co. (W. Nygaard), Oslo.
* Ringstrøm, Bjørn 2007a: Del I: «Bordklubben – et bibliofilt eventyr fra krigstiden». (S. 6-7). *Bokvennen* nr. 2-2007.
* Ringstrøm, Bjørn 2007b: Del II: «Bordklubben – et bibliofilt eventyr fra krigstiden». (S. 5). *Bokvennen* nr. 3-2007.
* Østberg, Henning 2011: *Asbjørnsen og Moes eventyr og sagn. En bibliografi*. Juletræet 2011. Asbjørnsenselskapets årsskrift nr. 4.
**GetJet Airlines** er et charterflyselskap fra Litauen. Hovedkontoret ligger i Vilnius og hovedbasen er Vilnius internasjonale lufthavn. Selskapet driver charterflyginger og utleie av fly med og uten mannskap til andre selskap.

Historie
--------

GetJet Airlines blei oppretta i 2016. Den første passasjerflyginga fant sted i mai 2016.

Virksomhet
----------

GetJet Airlines driver charterflyginger og utleie av fly med og uten mannskap til andre selskap, altså både wet lease og damp lease. Flyselskapet har flydd for Norwegian.

Flyflåte
--------

GetJet har en flåte bestående av 14 fly av både Airbus og Boeing hvorav ett er langdistanse. Flåten har en gjennomsnittsalder på 21 år, hvor det eldste flyet er 30 år.

| Flytype | Antall |
| --- | --- |
| Boeing 737-300 | 3 |
| Boeing 737-400 | 4 |
| Airbus A320-200 | 6 |
| Airbus A330-300 | 1 |

Referanser
----------

1. ↑  Company, GetJet Airlines. Henta 17. juli 2017.
2. ↑  Norwegian-aflysninger rammer Danmark, check-in.dk, 27. juni 2017. Henta 17. juli 2017.
3. ↑  «Getjet.aero». *getjet.aero* **(litauisk)**. Besøkt 7. juli 2019.
4. ↑  «GetJet Airlines - Flightera». *www.flightera.net*. Besøkt 7. juli 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Get Jet Airlines – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* GetJet Airlines, offisielt nettsted
Reguleringssløyfe
**Reguleringsteknikk** beskriver hvordan man kan regulere og stabilisere et dynamisk system. Et dynamisk system kan reguleres eller styres på flere måter. Et system som involverer en person som styrer en maskin, for eksempel en person som kjører bil, kalles manuell styring. Et system som bare involverer maskiner, som for eksempel regulering av temperatur med termostat, kalles automatisk styring. Systemer som er utformet for å holde en gitt utgangsverdi stabil til tross for forstyrrelser i systemet kalles regulatorer og systemer som er utformet for å følge en gitt funksjon kalles servo-systemer.

Kontinuerlige reguleringer
--------------------------

Kontinuerlige reguleringer, for eksempel regulering av vannivå i en tank, regulering av temperatur, eller regulering av gjennomstrømning, regulering av trykk, fart, regulering av pH/Oksygen-innhold i et stoff. Det er ubegrenset hva du kan regulere, og alle disse kan bli regulert på samme måte; med en regulator.

Regulator
---------

Oppgaven til en regulator er å endre pådraget i forhold til måleverdien fra prosessen, det gjør den med noen parameterer som kalles P, I og D. Disse variablene varierer fra prosess til prosess. Formålet til disse variablene er å skape den optimale reguleringsalgoritmen til en viss prosess, for å få en mest mulig stabil reguleringen.

P verdien = en %verdi av prosessverdien, som er et område, som forteller når pådraget kan åpne fra 0 til 100%(prosentverdi)

I tiden = en integrert tid som tilfører samme forsterkningen som P-verdien over en "I" tid (sekunder) for å minske avviket skapt av P-båndet.

D tiden = en derivert tid som tilfører samme forsterkning med en gang prosessverdien forandrer seg. (Motsatt av I tiden) denne er ofte brukt i trege reguleringer. Ikke alltid med i alle typer reguleringer.

Transmitter
-----------

En transmitter i reguleringsteknikken er en komponent i en regulering, som måler prosessverdien i prosessen, og gjør denne om til et standardsignal før den sender signalet videre til regulatoren.
Eksempler på transmittere, kan være: 

* nivå-transmitter, som måler væskenivået i en tank
* en temperatur-transmitter, som måler temperaturen i prosessen
* Flow-transmitter, som måler gjennomstrømningen av et gitt stoff i.
* Pressure-transmitter, som måler trykk i en prosess

Standardsignal som blir brukt i prosessen, er: strømsignal(4-20mA, 0-20mA), spenningssignal(1-5V, 0-10V)og pneumatiske signaler(3-15psi/0,2-1,0bar)

Pådragsorganet
--------------

Pådragsorganet er den komponenten i reguleringen som forandrer prosessverdien. For eksempel en frekvensomformer, som endrer hastigheten til en pumpe, eller en reguleringsventil, som endrer hvor mye som kan strømme gjennom røret.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Gesundbrunnen** er en ortsteil bydelen Mitte i Berlin. Ortsteilen oppsto gjennom deling av det tidligere bydelen Wedding. Ved en forvaltningsreform i 2001 ble de tidligere bydelene Wedding, Mitte og Tiergarten slått sammen og deretter delt i ortsteiler. I den nye bydelen Mitte oppsto ortsteilene Mitte, Tiergarten, Wedding, Gesundbrunnen, Moabit og Hansaviertel.

Navnet
------

Navnet *Gesundbrunnen* (norsk: sunnhetsbrønnen) kommer av en kilde i nærheten av det senere kurstedet Louisenbad. Kilden inneholdt jernholdig vann og er nevnt første gang 1748. Vannets legende egenskaper ble undersøkt og fastslått av kjemiker Andreas Sigismund Marggraf. Hofapoteker Heirich Wilhelm Behm fikk i 1751 ved kongelig privilegium retten til å etablere en sunnhets- og badeanstalt på stedet.

Demografi
---------

Gesundbrunnen har blant ortsteilene i Berlin det største innslag av utenlandske statsborgere med 33,75 % av befolkningen. For Berlin er det tilsvarende tallet 14,1 %. Andelen er forsåvidt synkende da den utenlandske befolkning opptas som tyske statsborgere. Mer enn halvparten av innbyggerne i Gesundbrunnen har migrasjonsbakgrunn.

Bildegalleri
------------

* Gesundbrunnen ca 1900Gesundbrunnen ca 1900
* Den tidligere AEG-hallen i BrunnenstrasseDen tidligere AEG-hallen i Brunnenstrasse
* Kjøpesenteret Gesundbrunnen-CenterKjøpesenteret *Gesundbrunnen-Center*
* Wedding tingrett (Amtsgericht Wedding) ligger i GesundbrunnenWedding tingrett (*Amtsgericht Wedding*) ligger i Gesundbrunnen
* Elven Panke renner gjennom Gesundbrunnen, her ved PankestrasseElven Panke renner gjennom Gesundbrunnen, her ved Pankestrasse

Referanser
----------

1. ↑  «Amt für Statistik Berlin-Brandenburg». Arkivert fra originalen 7. november 2011. Besøkt 13. juni 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Berlin-Gesundbrunnen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Berlin-Gesundbrunnen – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Tyskland

| * v
* d
* r
Ortsteiler i Berlins bydel Mitte |
| --- |
| Stadtwappen Berlin | 
* Gesundbrunnen
* Hansaviertel
* Mitte
* Moabit
* Tiergarten
* Wedding

 | Bezirkswappen Mitte |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Norsk Reservistforbund** er en politisk uavhengig organisasjon. Den ble stiftet i 1896 under navnet Vernepligtige Officerers Forening. I 1975 skiftet forbundet navn til Norsk Reserveoffiserers Forbund, og i 2022 skiftet de til dagens navn, men beholdt den gamle forkortelsen NROF. Kong Harald V er foreningens høye beskytter. Det er 57 lokale avdelinger og 7000 medlemmer.

NROFs formål er å støtte Forsvaret og forankre forsvarsviljen gjennom å arrangere virksomhet som vedlikeholder reservens kompetanse og fremmer medlemmenes aktive forhold til Forsvaret.

Forbundet ønsker å støtte Forsvaret gjennom å bidra til at reserven brukes som aktiv ressurs for Forsvaret, og ved å ivareta reservistenes interesser. NROF har gjennom sin lange historie, tilpasset seg endrede forsvarsstrukturer og på den måten forblitt relevant og troverdig. Som organisasjon befinner NROF seg i grensesnittet mellom Forsvaret og det sivile samfunnet. I tillegg utgjør medlemmene et betydelig potensial (ambassadørfunksjon) for å forankre forsvarsviljen i befolkningen.

Generalsekretærer (og daglig leder) (ufullstendig)
--------------------------------------------------

* Erik Gustavson (2019- )
* Jørgen Berggrav (2012-2019 )
* Jon Rogstad (2001-2011)

Presidenter (ufullstendig)
--------------------------

* Jørn Buø (2018- )
* Terje Surdal (2016-2018)
* Jon Erling Tenvik (2012-2016)
* Sigurd Hellstrøm (2006-2012)
* Hans J. Røsjorde (2002–2006)
* Jan Harald Thørud (1998-2002)
* Torgeir Stensrud (1992-1998)

Se også
-------

* Liste over skytterorganisasjoner
* Dynamisk Sportsskyting Norge
* Forsvarets Skyteutvalg

Referanser
----------

1. ↑   Enhetsregisteret[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Eilén Wikhaug Christensen (6. september 2022). «Skifter navn for å bli mer inkluderende». *Forsvarets forum*. Besøkt 6. september 2022. «På ekstraordinært landsmøte i slutten av august ble det vedtatt Norsk Reserveoffiserers Forbund bytter navn til Norsk reservistforbund, men de beholder samme forkortelse (NROF).»

Eksterne lenker
---------------

* NROFs offisielle webside
* Forsvarets offisielle webside
* Heimevernets offisielle webside
* Forsvarets medaljer

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Jesus Kvinner** er en norsk kristen bevegelse. Den ble startet i 2003 av Anne Christiansen som fortsatt er daglig leder ved Jesus Kvinners hovedkontor i Oslo.

Visjonen for arbeidet er å være en *mobilisering av jenter i alle aldre til byggingen av Guds rike, i hjem og familie, samfunnsliv og menighetsliv*.

Organisering
------------

Rundt omkring i Norge finnes det større og mindre lokale grupper av Jesus Kvinner som jevnlig møtes.

Jesus Kvinner startet i Norge, og etablert seg både i India og i Hong Kong. Både i Norge og i utlandet har Jesus Kvinner et sterkt fokus på å være «en utsrakt hånd» til mennesker med ulike utfordringer i livet. I den forbindelse er det mulig å bli økonomisk partner med Jesus Kvinner gjennom fondet «En håndsrekning mellom søstre».[]

JK-konferansen
--------------

Hver vår arrangeres konferansen JK Nordisk i hovedstaden. Den største satsningen hittil var «Just Give Me Jesus» med Anne Graham Lotz, der 7000 deltakere fylte Oslo Spektrum. En lang rekke talere, kristne forkynnere, politikere og «hverdagskvinner», som med sine liv og sine engasjement kan inspirere andre, har gjestet JesusKvinners konferanser. I 2017 sto Erna Solberg på talerlisten.

Et fast innslag på alle konferansene er kåringen av «Årets JesusKvinne». Lise Karlsen, Liv Kjersti Skjeggestad Thoresen, Linda Austnes, Kari Edvardsen, Elizabeth Muren og Anne Louise Hübert er blant vinnerne av prisen.[]

Bladet JK
---------

Jesus Kvinner er utgiver av JK, et abonnementsmagasin med seks utgaver i året som sendes ut til abonnenter i Norge.

Magasinet inneholder 60 sider med nyheter og reportasjer, portretter og intervjuer, tips til hverdagen og nyttig undervisning, reisesider, oppskrifter og faste spalter. I tillegg har hvert nummer egne sider spesielt rettet mot alle tenåringsjenter.

Referanser
----------

1. ↑  JK GRUPPEN på brreg.no
2. ↑  Lene Wikander (19. mars 2017). «Erna Solberg flørter med kristenkonservative». NRK. Besøkt 16. juli 2020.
3. ↑
4. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
**Tiridates II** (persisk: تيرداد سوم‎; gresk: Τιριδάτης) var konge av Partia kort tid i 32 f.Kr. Han ble hjulpet fram av den partiske adelen grunnet misnøye mot landets bestående konge Fraates IV. Imidlertid kom Fraates IV tilbake med skytiske leiesoldater og ble igjen konge.

Liv og virke
------------

Det er uklart hvem Tiridates var. Til tross for navnet var han antagelig ikke i slekt med kongefamilien, arsakidedynastiet, men var mest sannsynlig en militær leder. Han er en generasjon før i tid med Tiridates III, som han gjerne forveksles med, med sistnevnte var en sønnesønn av Fraates IV og oppvokst i Roma.

Det er uklart hvor lenge Tiridates var konge etter statskuppet i 32 f.Kr. kanskje et par måneder. Da Fraates IV kom tilbake med en hær, valgte antagelig ikke den partiske adelen å støtte ham lengre. Tiridates flyktet vestover til romersk Syria. Med seg hadde han en av Fraates' sønner som gissel. Han håpet at den romerske Octavius (Augustus) ville gi ham hjelp. Den pragmatiske realpolitikeren Octavius ham lot ham bli i Syria, men nektet å gi ham militær hjelp.

I løpet av de neste årene forsøkte Tiridates gjentatte ganger å invadere Partia og etablere seg i det minste i deler av Partia. En del mynter utstedt fra mars og mai 26 f.Kr. tilhørte ham. De hadde inskripsjonen «Arsakes Filoromaios». *Arsakes* henviste til Partias første konge, Arsakes I, og etter ham tok de øvrige kongene hans navn som en tilleggstittel. Motsatt side av mynten viste en konge sittende på en trone og med den gresk skjebnegudinne Tykhe (navnet betyr «lykke») som strakte palmeblader mot ham.

Tiridates ble snart jagd ut av Partia på nytt og søkte atter tilflukt hos romerne. Augustus sendte Fraates IVs unge sønn, som Tiridates hadde tatt med seg, tilbake til sin far, men nektet å utlevere «den flyktende slaven Tiridates».
Han beholdt Tiridates i Syria som forsikring mot Partia i tilfelle han ville få behov for ham. Det skjedde ikke. Det er uklart når han døde.

Referanser
----------

1. ↑  *Encyclopaedia Britannica*, bind 26, A. Constable, 1911
2. ↑   Junianus Justinus, XLIII, 5
3. ↑  Isidore (of Charax.): *Parthian Stations*, Commercial Museum, 1914, s. 25

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Fraates IV** | **Konge av Partia**(32 f.Kr.–32 f.Kr.) | Etterfølger:**Fraates IV** |

| * v
* d
* r
Arsakide-dynastiet |
| --- |
| Arsakes I **·** Tiridates I **·** Arsakes II (også Artabanes I) **·** Friapitios **·** Fraates I **·** Mithridates I **·** Fraates II **·** Artabanes II **·** Mitridates II **·** Osroes I **·** Sinatrukes **·** Fraates III **·** Mitridates III **·** Orodes II **·** Pakores I **·** Fraates IV **·** Tiridates II **·** Fraates V **·** dronning Musa **·** Orodes III **·** Vonones I **·** Artabanes III **·** Tiridates III **·** Vardanes I **·** Gotarzes II **·** Sanabares **·** Vonones II **·** Vologases I **·** Vardanes II **·** Vologases II **·** Pakores II **·** Artabanes III **·** Vologases III **·** Oroses I **·** Parthamaspates **·** Mithridates IV **·** Vologases IV **·** Oroses II **·** Vologases V **·** Vologases VI **·** Artabanes IV |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Carl Bildts regjering** var Sveriges regjering mellom 14. oktober 1991 og 7. oktober 1994. Regjeringssjef (statsminister) var Carl Bildt.

Statsråder
----------

### Statsminister

* Carl Bildt

### Justitieminister

* Gun Hellsvik

### Utrikesminister

* Margaretha af Ugglas

### Biståndsminister

* Alf Svensson

### Europa- och utrikeshandelsminister

* Ulf Dinkelspiel

### Försvarsminister

* Anders Björck
* Per Unckel

### Socialminister

* Bengt Westerberg

### Jämställdhetsminister

* Bengt Westerberg

### Sjukvårds- och socialförsäkringsminister

* Bo Könberg

### Kommunikationsminister

* Mats Odell

### Finansminister

* Anne Wibble

### Skatte- och idrottsminister

* Bo Lundgren

### Utbildningsminister

* Per Unckel

### Skolminister

* Beatrice Ask

### Jordbruksminister

* Karl Erik Olsson

### Arbetsmarknadsminister

* Börje Hörnlund

### Minister för nordiskt samarbete

* Olof Johansson
* Börje Hörnlund

### Industri- och energiminister

* Per Westerberg

### Närings- och energiminister

* Per Westerberg

### Civil-, konsument-, kyrko-, och ungdomsminister

* Inger Davidsson

### Miljöminister

* Olof Johansson
* Görel Thurdin
* Karl Erik Olsson

### Planminister

* Görel Thurdin

### Bostadsminister

* Birgit Friggebo

### Kultur- och invandrarminister

* Birgit Friggebo

### Jämställdhetsminister

* Birgit Friggebo

Litteratur
----------

* Isaksson, Christer. (1994). Världens bästa regering – Tusen dagar som förändrande Sverige. Stockholm: Norstedts. ISBN 91-1-949202-2
* Lundgren, Bo. (1998). När bubblan sprack. Bokförlaget DN. ISBN 91-7588-193-4
**Norsk Radio-Hjelp** (egentlig **Den humanitære hjelpeorganisasjon Norsk Radio Hjelp**, også kjent som **Norsk Radiohjelp**) er en hjelpeorganisasjon som ble startet i 1972.

Historikk
---------

Fra starten i 1972 var medlemmene av organisasjonen i hovedsak av eiere av privatradioer (walkietalkies), som på frivillig basis ønsket å hjelpe trengende med i hovedsak nødsamband. Dette var før mobiltelefonens tid, og både folk flest og mange offentlige etater hadde svært mangelfullt mobilsamband. Både politietaten, lensmannsetaten, sjøredningstjenesten, brannvesenet, ambulansetjenesten og Norges Røde Kors var blant dem som fikk støtte fra Norsk Radiohjelp.

Organisasjonen ble reorganisert i 1978.

Organisasjonen hadde på det meste flere tusen medlemmer utover i Norge og med lokalavdelinger i mange byer. Aktiviteten var størst på 1970- og 1980-tallet, og avtok i naturlig takt med innføring av mobiltelefonen.

Pr. 1993 oppga Norsk Radiohjelp å ha 330 medlemmer, hvorav 200 hadde status som aktive medlemmer. Av de øvrige 130 var ca. 60 støttemedlemmer, ifølge organisasjonen selv, og mellom 60 og 70 var såkalte ungdomsmedlemmer.

Pr. 2017 er det mest i spesielle miljøer, som båtliv, hyttemiljøer, turområder, yrkestrafikk etc. at det er behov for bistand fra tilfeldige hjelpere.

Medlemsblad
-----------

Per 1993 oppga organisasjonen at den fire ganger i året sendte ut bladet NRH-NYTT, som den ga ut i et opplag på 250 eksemplarer.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Hallenstvedt, Abraham; Trollvik, Jan (1993). *Norske organisasjoner*. Oslo: Fabritius. s. 441. ISBN 9788207009699.
2. ↑  *Aftenposten*, 19. april 1974, side 9

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***Kalasjnikov*** (originaltittel: *Калашников*) er en russisk film fra 2020, regissert av Konstantin Buslov.

Handling
--------

Historien begynner med en sekvens (supplert med påfølgende tilbakeblikk) hvor Mikhail Kalasjnikov, en ung bondesønn fra Altaj, som i all hemmelighet arbeider med en ny type lekegevær. Filmen hopper deretter året 1941, under andre verdenskrig, og Kalasjnikov tjener som stridsvogn-sjef i Den røde armé. En dag blir Kalasjnikov alvorlig såret, og han blir fjernet fra frontlinjen. Mens han blir fraktet bakover, blir han vitne til en kamerats nye maskinpistol som svikter i et kritisk øyeblikk - på grunn av design-feil i magasinet. Dette inspirerer Kalasjnikov til å finne opp et nytt våpen for det sovjetiske militæret.

På vei hjem besøker Kalasjnikov en stasjon i Kasakhstan, hvor han tidligere var ansatt som ingeniør, men ble avskjediget for å ha brukt depotets verksted til å bygge finne på sine egne private våpen-design. Han appellerer til sin tidligere overordnede, Krotov, om å la ham sette sammen en siste oppfinnelse, men Krotov nekter. Når Kalasjnikov foreslår designen hans til en forbipasserende høytstående offiser ved navn Basarov, får han autorisasjon til å fortsette - og bygger dermed sin nye maskinpistol.

Kalashnikov blir sendt til et anlegg for våpen-testing, hvor han skal konkurrere mot prestisjetunge våpen-designere som Aleksej Sudajev og Sergej Korovin. Der møter han også Katerina Moisejeva, en kvinnelig assistent og hans fremtidige kone. Våpenet hans taper til slutt for Sudajevs pistol, men Kalasjnikov får tillatelse til å fortsette med sine nye design, og vennene hans oppfordrer ham også til å fortsette arbeidet. Innen krigen tar slutt, har Kalasjnikov en ny automatisk rifle klar - som for ettertiden gikk under navnet AK-47

Skuespillere
------------

* Yuri Borisov som Mikhail Kalasjnikov
* Olga Lerman som Jekaterina 'Katja' Moisejeva
* Artur Smoljaninov som Vasilij Ljutyj
* Eldar Kalimulin som Aleksandr Zajtsev
* Vitalij Khajev som Pavel Kurbatkin

Referanser
----------

1. ↑  Берлинский кинофестиваль прошел под флагом российского и белорусского кино
2. ↑  Калашников (2020)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kalasjnikov* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Kalasjnikov* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (fr) *Kalasjnikov* på Allociné Rediger på Wikidata
**Norsk RegnskapsStifteslse (NRS)** ble stiftet 27. april 1989 av blant andre Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO), Oslo Børs, Handelshøyskolen BI, Norges Handelshøyskole (NHH), Den norske Revisorforening og Norges Autoriserte Regnskapsføreres Forening. Stiftelsen har ifølge seg selv som formål å utarbeide og utgi regnskapsstandarder og fortolke prinsipielle spørsmål i tilknytning til avgitte standarder. Tidligere utførte ulike private organisasjoner dette arbeidet. 

NRS utarbeider og utgir standarder for god regnskapsskikk, *Norsk RegnskapsStandarder (NRS)* , *Norske bokføringsstandarder (NBS)* og *Uttalelser om god bokføringsskikk (GBS)*, foruten foreløpige standarder, høringsutkast og veiledninger.

God skikk
---------

I Regnskapsloven §4-6 heter det at "Registrering av regnskapsopplysninger og utarbeidelse av årsregnskap skal foretas i samsvar med **god regnskapsskikk**" og i bokføringsloven §4 punkt 10 at "Bokføring, spesifikasjon, dokumentasjon og oppbevaring av regnskapsopplysninger skal skje i samsvar med **god bokføringsskikk**". Dette er en form for rettslig standard som skal fungere som en rettesnor for regnskapsfører når loven er for vagt formulert, eller den ikke omhandler ett spesifikt tema. Loven angir derfor rammene og hovedprinsippene som skal følges, mens standardene gir konkrete anvisniger for snevrere spørsmål.

Referanser
----------

1. ↑   Norsk regnskapsstiftelse

Kilder
------

* Jan Terje Ellefsen & John Christian Langli: "Årsregnskapet", 2005, Gyldendal Norsk Forlag.
**Carl Emil Baagøe** (født i København 22. august 1829, død på Snekkersten 16. april 1902) var en dansk marinemaler og ukebladstegner. 

Carl Baagøe vokste opp i København som sønn av skipsfører Jan Hansen Baagøe og Dorthea Frederikke (født Hendriksen). Han ble satt i håndverkslære som maler, men viste også lyst og evner til å tegne, slik at han samtidig skaffet seg adgang til å studere ved Kunstakademiet. Etter at han 1848 var blitt malersvenn, livnærte han seg som dekorasjonsmaler, mens han dyrket sine interesser for marinemalerier på fritiden. Motivene var han henvist til å finne på verfterne.

Etter en tids øvelse som marinemaler ga han opp håndverksyrket og satset på en karrière som kunstmaler. Han begynte å stille ut sine bilder i 1855, og i 1864 mottok han et mindre reisestipendium på 400 kroner fra Akademiet. Baagøe ble også trukket inn som leverandør av illustrasjoner til Illustreret Tidende, og var en flittig bidragsyter der. Selvfølgelig med en sjømotiv og skip som hovedinteresse.

For å finne nye motiv var han stadig på sjøreiser, men det var gjerne stille hav, laber kuling, solskinn og havneområder i hans bilder, ikke storm og dramatiske forlis. Han hadde i sær god avsetning for sine malerier i England.

I 1862 ble han gift med Ida Hansine Sørensen.

Referanser
----------

1. 1 2   Benezit Dictionary of Artists, «Carl Emil Baagøe», Benezit-ID B00009364[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Artists of the World Online, oppført som Carl Emil Baagøe, AKL Online kunstner-ID 10099231[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Kunstindeks Danmark, oppført som Carl Emil Baagøe, Kunstindeks Danmark kunstner ID 3612, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   RKDartists, rkd.nl, besøkt 23. august 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (da) Carl Baagøe på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Kunstindeks Danmark **·** VIAF **·** GND **·** ULAN **·** KulturNav **·** KulturNav
 |
***På oppdrag*** (originaltittel: *La cólera del viento/La collera del vento*) er en spagettiwestern fra 1970 regissert av Mario Camus, med Terence Hill, Maria Grazia Buccella og Fernando Rey i hovedrollene.

Filmen var en internasjonal samproduksjon mellom Italia og Spania, og ble dubbet til en rekke språk - blant annet engelsk.

Handling
--------

Historien finner sted i Andalucía, Spania mot slutten av det nittende århundre. Den velstående grunneieren Don Antonio ansetter to leiemordere, Marcos og Jacobo, for å infiltrere en gruppe revolusjonære blant bøndene i området - og drepe lederne for opprøret.

Men etter å ha blitt forelsket i opprøreren Soledad, forandrer Marcos mening om oppdraget, og han bestemmer seg snart for å heller slå seg sammen med bøndene.

Medvirkende
-----------

* Terence Hill - Marcos
* Maria Grazia Buccella - Soledad
* Mario Pardo - Jacobo
* Máximo Valverde - Ramón
* Fernando Rey - Don Antonio
* Ángel Lombarte - José
* William Layton - Don Lucas
* Manuel Alexandre - Agustín
* Manuel de Blas - Rafael

Om produksjonen
---------------

Dette var Hills siste rolle før han ble verdenskjent i rollen som Trinity i filmen *Trinity – djevelens høyre hånd*. Etter denne filmens suksess ble *På oppdrag* relansert i en rekke land med en ny tittel hvor den misvisende ble markedsført som en Trinity-oppfølger, for eksempel Sverige som *Trinitys hämnd*, og USA som *Trinity Sees Red* og *Revenge of Trinity*.

Andre titler
------------

Engelsk: ***The Wind's Fierce***, ***The Wind's Anger***. Spansk: ***La collera del vento***. Tysk: ***Der Teufel kennt kein Halleluja***.

Referanser
----------

1. ↑  «Filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 10. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *På oppdrag* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *På oppdrag* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *På oppdrag* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *På oppdrag* på MovieMeter Rediger på Wikidata
**Ørjan Odd Madsen** (født 3. mars 1946 i Bergen) er en norsk trener og tidligere svømmer. Han representerte Bergens Svømme Club.

Karriere
--------

Ørjan Madsen innehadde norske rekorder på 50 m fri, 100 m fri, 100 m butterfly, 200 m fri, 400 m fri, 200 m medley og 400 m medley. Han representerte Norge under Sommer-OL 1968. Han ble tildelt kongepokalen i 1968 og 1970. Etter svømmekarrieren var han landslagstrener i svømming for Norge og senere Tyskland, og han er engasjert i Olympiatoppen. Han var personlig trener for Eirik Verås Larsen da han tok gull i padling under Sommer-OL 2012.

Fra 2016 er Ørjan Madsen sportslig leder for Vestkantsvømmerne.

Referanser
----------

1. ↑   oppført som Örjan Madsen, www.munzinger.de[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Mirakelmannen bak Norges OL-gull Arkivert 15. august 2012 hos Wayback Machine. – *Nettavisen*, 9. august 2012
3. ↑  Ny sportslig leder i Vestkantsvømmerne Arkivert 21. september 2016 hos Wayback Machine. *vestkantsvommerne.no*, 31. august 2016

Eksterne lenker
---------------

* (de) Ørjan Madsen – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Ørjan Madsen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ørjan Madsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** Munzinger (sport)
 |
**Sven Hroar Klempe** (født 1955) er en norsk professor i psykologi ved Psykologisk institutt, NTNU. Han var i perioden 2001-2009 instituttstyrer ved samme sted. Klempe er musikkanmelder i Adresseavisen.

Klempe er dr.art. i musikk med en avhandling som tangerer psykologien. Han har et forholdsvis bredt forfatterskap innenfor musikk i bredeste forstand av begrepet, og er professor i det faget. Hans siste større arbeid er *Fra opplysning til eksperiment. Om psykologiens oppkomst fra Wolff til Wundt* (2007). Tidligere har Klempe vært førsteamanuensis ved Høgskolen i Hedmark i musikkvitenskap og professor i musikk ved NTNU.

Utgivelser
----------

* Klempe, Sven Hroar. (2019) The Genealogy of Personality Psychology — Why Personality Became So Important. *Psychology in Russia: State of the Art*. vol. 12 (2).
* Klempe, Sven Hroar. (2018) Postmodernism and Crises in Psychology. *Human Arenas.* vol. 1 (4).

Bibliografi
-----------

* (no) Publikasjoner av Hroar Klempe i BIBSYS

Referanser
----------

1. ↑  «Sven Hroar Klempe - NTNU». *www.ntnu.no*. Besøkt 29. mars 2020.
2. ↑  Oksholen, Tore (2. april 2014). «- Vi samarbeider mer med DMF enn SVT». *universitetsavisa.no*. Arkivert fra originalen 29. mars 2020. Besøkt 29. mars 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
Ringveien på Island og noen byer og tettsteder den går igjennom: (1) Reykjavík; (2) Borgarnes; (3) Blönduós; (4) Akureyri; (5) Egilsstaðir; (6) Höfn; (7) Selfoss
**Ringveien** (islandsk: *Þjóðvegur 1* eller *Hringvegur*) er en hovedvei på Island som strekker seg rundt hele øya og forbinder alle de bebodde områdene (de indre delene av Island er for det meste ubebodde). Veien har en total lengde på 1 339 km.

Langs nesten hele strekningen har veien to filer – én fil i hver retning, bortsett fra der den passerer gjennom større tettsteder og byer hvor den i noen tilfeller har flere filer i hver retning. I tillegg er veien utvidet i Hvalfjordtunnelen. De fleste broene har en fil og er laget av tre eller stål eller en kombinasjon. Veien er i hovedsak asfaltert, men det finnes fremdeles enkelte strekninger i den østre delen av landet der de fremdeles holder standard fra 1940-tallet med kjøreunderlag av grus. De dårligere strekningene er gjerne dårlig sikret og har uoversiktelige svinger og bakketopper (dette er spesielt tilfelle for strekningen mellom Borgarnes and Blönduós) i tillegg til smale skar.

  

NB: Etter at traseen på Øst-Island høsten 2017 mellom Breiðdalsvik og Egilsstaðir ble endret til å gå om Fáskrúðsfjörður og Reyðarfjörður er det nå bare en cirka 8 kilometer lang strekning innerst i Berufjörður av Ringveien som er grusbelagt!

En typisk strekning av ringveien, tatt i Borgarfjörður.
Trafikkmengden på veien varierer mye, avhengig av sted – i og ved Reykjavík er det trafikk på rundt 5 000–10 000 kjøretøy pr. døgn, mens strekninger langt vekke fra større bebyggelse gjerne har et snitt på mindre enn 100 kjøretøy pr. døgn.

Ringen ble ferdigstilt i 1974 da broen over Skeiðaráelven sør på Island ble åpnet.

Veien har i flere tiår vært populær blant turister siden den dekker en stor del av landet og passerer i nærheten av en rekke severdigheter. Den har vært spesielt populær blant islandske familier på sommerferie, men har i senere år også blitt populær blant utlendinger som enten leier bil eller tar med sin egen på ferjen til Seyðisfjörður.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hringvegur – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Hringvegur – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
Et av Hartwalls produkter
**Oy Hartwall Ab** er et finsk bryggeri med hovedkontor i Helsingfors, og står for produksjon av øl, sider og mineralvann i Lahtis. Bryggeriet hadde tidligere produksjon i Torneå som med lagt ned i 31. august 2010 og flyttet til Lahtis.

Bryggeriet ble grunnlagt 2. februar 1836 i Sederholms hus ved Senatstorget av Victor Hartwall og denne bygningen fra 1757 er Helsingfors eldste stående bygning og rommer i dag Helsingfors bymuseum. Hartwall er Finlands største bryggerikonsern og blir eiet av Heineken.

En av Hartwalls mest populære og eldste produkter er Hartwall Jaffa som ble lansert på 1940-tallet.

Noen varemerker
---------------

* Lapin Kulta
* Karjala
* Hartwall Jaffa
* Hartwall Limonadi Omena
* Gin Long Drink

Se også
-------

* Hartwall Areena

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (fi) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Hartwall – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Uppslagsverket Finland **·** VIAF **·** GND
 |
***Ulv*** (engelsk: *Wolf*) er ei ungdomsbok fra 1990 av den britiske forfatteren Gillian Cross. Boka ble tildelt Carnegie Medal in Literature da den utkom. Den skildrer hvordan tenåringen Cassy oppdager hemmelighetene omkring den fraværende faren. 

Cassy vokser opp hos den strenge farmora, og besøker bare sjelden mora som bor i London. Ingen av dem forteller henne om faren. Skritt utenfor huset om natten gjør at hun sendes til London. Mora og hennes nye samboer er husokkupanter og driver et kulturprogram for skoler hvor de gjennom en blanding av fakta og fiksjon utfordrer ungdom til å tenke nytt, denne gangen om ulver. Cassy involveres i prosjektet, samtidig som hun hjemsøkes av mareritt om Rødhette. Farens historie avsløres mot slutten av boken, hans «ulveaktighet» er at han er en ettersøkt terrorist i IRA.

Boka utkom på norsk i 1995, oversatt av Liv Margareth Alver.

Referanser
----------

1. ↑  carnegiegreenaway.org.uk *Wolf* Arkivert 2. april 2012 hos Wayback Machine.
2. ↑  "Gillian Cross: Wolf" hos gillian-cross.co.uk
3. ↑  Wolf Arkivert 30. desember 2013 hos Wayback Machine. hos kirkusreviews.com, publisert 1.3.1991
**Ulv Uggesson** (norrønt *Úlfr Uggason*) var en islandsk skald som levde på siste halvdel av 900-tallet.

Ulv er nevnt ved navn som den som komponerte kvadet *Husdråpa* og gjorde det i forbindelse med et bryllup. Den hjemmekjære tittelen, som ikke nødvendigvis er gitt av Ulv selv, har antagelig sitt opphav i at kvadet dikter om de mytologiske hendelser som er malt på noen kjøkkenpaneler. I *Laksdøla saga* fortelles det om giftemålet mellom Geirmund og Turid. Bryllupet ble holdt ved gården Hjardarholt på Island hos Geirmunds far, stormannen Olav Hoskuldsson:

Til dette bryllupet kom det en mengde gjester, for nå var den nye gjestestua ferdig. Til stede ved bryllupet der var Ulv Uggesson; han hadde diktet et kvede om Olav Hoskuldsson og om de fortellinger som var malt i gjestestua. Han førte det fram der ved bryllupet. Dette kvedet er kalt Husdråpa og er godt diktet. Olav lønte ham vel for kvedet.
— Laksdøla saga (29), oversatt av Didrik Arup Seip
Ulv beskrev tre myter i tolv vers og halvvers i *Husdråpa*: Balders begravelse, Tors fisketur etter Midgardsormen, og Heimdalls kamp med Loke for smykket Brisingamen.

Med unntak av denne episoden er lite kjent om Ulv. *Landnåmabok* oppgir navnet og ætten til hans hustru Jarngerd (*Járngerðr*). Han opptrer også to ganger i *Njåls saga*. I kapittel 60 i forbindelse med søksmål som han taper, han er utfordret til en tvekamp mot Gunnar fra Lidarende. I kapittel 102 har skalden Torvald samlet sammen menn for å drepe Tangbrand prest, en voldelig misjonær som sammen med Gudleiv Arasson er blitt sendt til Island av kong Olav Tryggvason av Norge, ber Ulv om å drepe presten, men Ulv avslår å bli involvert. Han dikter deretter en lausevise som sammen med Husdråpa er det eneste som er bevart av Ulv Uggessons diktning.

Referanser
----------

1. ↑  «Hjardarholt». Arkivert fra originalen 2. juni 2008. Besøkt 25. mai 2010.
2. ↑  «Laksdøla saga» i Sagaer i utvalg, side 368. Aschehoug 1995

Eksterne lenker
---------------

* Ulvs kvad på Skaldic arts i norrøn original

Portaler: Litteratur | Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***Fra et mislykket forsvinningsnummer*** er en samling tekster av forfatteren Terje Holtet Larsen. Samlinga kom ut på Kolon forlag i 2004, og inneholder 6 tekster på til sammen 160 sider.

Samlinga har undertittelen «fortellinger», og antyder at tekstene skal leses som skjønnlitteratur. De fleste tekstene inneholder lengre, essayistiske refleksjoner av en jeg-person. Jeg-personen kan ha visse biografiske trekk som samsvarer med forfatterens, men sjangerbetegnelsen gjør det naturlig å tolke jeg-et som fiktivt. 

Bare i sjeldne tilfelle er jeg-et involvert i handling eller interaksjon med andre mennesker; stort sett sitter han på et ensomt sted og reflekterer. Som regel tar jeg-personen utgangspunkt i lesning eller i kunstverk, og gjør i tankene lange sprang mellom ulike kunstarter og historiske epoker og eget liv. Særlig ser han ut til å ha en forkjærlighet for biografier over mer og mindre kjente personer. Her kan nevnes Toralv Maurstad, den svenske mirakeldoktoren Fredrik August Boltzius og den polske eksilforfatteren Witold Gombrowicz.

Fortellinga «Det bor ingen gærning der nå» skiller seg ut ved å ha et handlingsforløp, idet jeg-personen oppsøker moras pleiefar for å gjøre gjengjeld for overgrep som hun ble utsatt for i ungdommen – helt til det viser seg at hevnen bare skjer i tankene.

Tekster
-------

* «Scenekunstnere»
* «Hvis det er greit at jeg tar av meg skoene?»
* «Det bor ingen gærning der nå»
* «En helt annen letthet enn latterens»
* «Forsøket på å la være å dikte opp et jeg»
* «All denne virkeligheten så snart du åpner øynene »

Portal: Litteratur
***La Tosca*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Edward José.

Handling
--------

Floria Tosca, en kjent italiensk opera-sangerinne, mistenker at kjæresten hennes - Mario Cavaradossi - er utro mot henne. Hun følger derfor etter ham i hemmelighet til villaen hans, som ligger i utkanten av Roma. La Tosca blir lettet over å oppdage at Mario ikke er sammen med noen annen kvinne, men han møter Cesare Angelotti - som er mot det gjeldende politiske regimet i landet. Hennes lettelse blir imidlertid snart til fortvilelse når Baron Scarpia, Romas tyranniske politi-sjef, ankommer og krever at Mario skal overgi Cesare til myndighetene - under straff om tortur. Men Mario nekter å gå med på dette.

Men La Tosca, som ikke er i stand til å tåle Marios skrik, tilstår. Alle tre blir derfor arrestert, og baronen truer med å få Mario skutt med mindre La Tosca gir seg selv til ham. Hun samtykker - men når Scarpia nærmer seg henne, stikker hun ham ned. Etter at Tosca oppdager at Mario allerede har blitt skutt til tross for baronens løfter, hopper hun fra et høyt tårn til sin egen død.

Skuespillere
------------

* Pauline Frederick som Floria Tosca
* Frank Losee som Baron Scarpia
* Jules Raucourt som Mario Cavaradossi
* Henry Hebert som Cesare Angelotti
* W. H. Forestelle som Spoletti

Referanser
----------

1. ↑  LA TOSCA

Eksterne lenker
---------------

* (en) *La Tosca* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *La Tosca* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *La Tosca* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *La Tosca* på Silent Era Rediger på Wikidata
**La Trois** (norsk oversettelse: *treeren*) er en belgisk riksdekkende tv-kanal og tilhører den franskspråklige allmennkrinkgasteren RTBF. La Trois er en av RTBFs tre hovedkanaler og startet sendinger 30. november 2007. La Trois sender barne- og ungdomsprogrammer på dagtid og nyheter, dokumentarer og innsiktsprogrammer på kveldene.

Historie
--------

Prøvesendinger med fjernsyn startet i Belgia 2. juni 1952, med kroningen av Elizabeth II av Storbritannia. 31. oktober året etter hadde kanalen – da under navnet Télé-Bruxelles – sine første offisielle sending, en varietéforestilling kalt Boum!. I starten sendte kanalen to timer daglig, seks dager i uken. En andrekanal, RTbis, ble lansert i 1977.

Da belgisk fjernsyn begynte overgangen til digitalt bakkenett, åpnet det rom for en tredje kanal – La Trois. Den nye digitalkanalen ble lansert 30. november 2007. Rundt halvparten av kanalens programmer er egenproduksjoner fra RTBF.

La Trois sender programmer for barn og ungdom på dagtid. Om kvelden endres programprofilen, og kanalen sender nyheter, dokumentarer, innsikts- og naturprogrammer.

Se også
-------

* RTBF
* La Une
* La Deux
* Arte
* Eurosport

Referanser
----------

1. 1 2  «Notre histoire». *RTBF Entreprises* **(fransk)**. Besøkt 14. desember 2017.
2. ↑  Libre.be, La. «Tout a commencé le 31 octobre 1953» **(fransk)**. Besøkt 14. desember 2017.
3. ↑  «le site officiel de la troisième chaîne belge francophone». *RTBF TV* **(fransk)**. Arkivert fra originalen 26. desember 2017. Besøkt 26. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata