recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Latometus*** er en slekt av biller. De fleste av artene lever av sopp som vokser på død ved, og er derfor sjeldne i miljøer med lite død ved.

Utseende
--------

Store (15 – 45 mm) biller med meget tykt skall. De blir kalt "ironclad beetles" i USA. **Hodet** er kort og bredt med små fasettøyne, antennene er perlekjedeformede, 11-leddete, forholdsvis tykke uten tydelig kølle. **Brystskjoldet** (pronotum) er mer eller mindre hjerteformet, bredest foran midten og høyt hvelvet. Sidekantene er ofte tannede, og det kan ha groper eller lengdefurer. **Dekkvingene** er hvelvede, tykke og harde, ofte med opphøyde områder, buler, lister eller lengdefurer. Oversiden er som oftest matt, ofte med fine, korte hår eller kraftig mikroskulptur. **Beina** er kraftige, særlig er føttene påfallende tykke. Fram- og mellomføttene har fem ledd, bakføttene fire. Mattbillenes larver ligner larvene til trebukker (Cerambycidae). De er avlange og tynnhudete med kraftige kjever, men reduserte bein.

Levevis
-------

Artene utvikler seg i sopp på død ved. For de store, tropiske artene i underfamilien Zopherinae kan larveutviklingen ta flere år, og de voksne billene kan også leve i mange år, noe som er ganske uvanlig mellom insekter. Da de er knyttet til død ved er mange av mattbillene truet av moderne skogbruk som gjerne fjerner all slik ved fra skogen.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Australia (Tasmania).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea
				+ Familien **mattbiller**, Zopheridae Solier, 1834
					- Underfamilien **Zopherinae** Solier, 1834 – ikke i Norge
						* Stammen Latometini Slipinski & Lawrence, 1999
							+ Slekten ***Latometus*** Erichson, 1842
								- *Latometus differens* Carter, 1937
								- *Latometus lunatus* Pascoe, 1860
								- *Latometus pubescens* Erichson, 1842

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.
3. ↑  Erichson, W.F. (1842). Beitrag zur Insecten-Fauna von Vandiemensland, mit besonderer Berücksichtigung der geographischen Verbreitung der Insecten. *Archiv fur Naturgeschichte* 8: 213

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Katharina Hammerschmidt** (1943–1975) var en tysk student som sympatiserte med den venstreorienterte terrororganisasjonen Røde Armé Fraksjon (RAF).

Hammerschmidt skal ha kommet i kontakt med RAF gjennom sin venninne Gudrun Ensslin, og da det ble utstedt arrestordre på henne flyktet hun til Frankrike. Etter råd fra sin advokat returnerte hun til Vest-Tyskland og meldte seg til politiet, men i stedet for å bli løslatt etter avhør slik advokaten hadde antatt, ble hun fengslet.

Like etter fengslingen klaget hun over helseplager, men fengselslegene klarte ikke å stille noen diagnose. Etter at Hammerschmidt i 1973 opplevde et kvelningsanfall sendte hennes advokat en klage mot fengselslegene. Hun ble da undersøkt av en uavhengig lege som fant en kreftsvulst i hennes brystregion som ble beskrevet å være på størrelse med hodet til et barn. Hun døde halvannet år senere på en klinikk i Vest-Berlin.

I 1993 gjennomførte gjenværende RAF-medlemmer et angrep mot et fengsel i Darmstadt som de dedikerte til den avdøde Hammerschmidt.

Referanser
----------

1. ↑  «Ettersøkt meldte seg selv». *Lofotposten*. 1. juli 1972.
2. ↑  «Anklage gegen den Ankläger». *Die Zeit*. 17. september 1976.
3. ↑  «Müdes Auge». *Der Spiegel*. 6. juli 1975.
4. ↑  «Ex-RAF-Terroristin legte Polizei mit WC-Trick rein». *Blick*. 14. mars 2024.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
Haslum kirke
**Haslum prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Bærum prosti i Oslo bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Haslum sogn av Bærum kommune i Akershus fylke, og hovedkirken var Haslum kirke.

Haslum menighet inngikk fra 1. januar 2020 i Haslum sokn, underlagt Bærum prosti.

Historikk
---------

*Hasleims sókn i eystra Bœrgœimi* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet, og Haslum kirke, *Haslheims kirkja* er en av Bærums to middelalderkirker, hvorav den andre er Tanum kirke i vestre Bærum. Denne korskirken i stein er opprinnelig fra ca. 1190 og hadde allerede i middelalderen gjennomgått endringer og blitt utbygget fra langkirke til korskirke. Det sies også at kirken i tidligere tider hadde en rekke altre — 13 ifølge Norges kirker..

Ved forskrift av 3. juli 1953 ble Østre Bærum prestegjeld delt i to, ved etableringen av Haslum og Høvik prestegjeld. Allerede ved kgl.res. av 11. desember 1964 ble Haslum igjen delt i to, ved at Jar prestegjeld og sogn ble utskilt, gjeldende fra 1. januar 1965.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Haslum

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Kilder
------

1. ↑  Prostier, proster og saksbehandlere, Oslo bispedømme, kirken.no
2. ↑  *Diplomatarium Norvegicum*. Christiania: P. T. Mallings Forlagshandel. 1861. s. 485.
3. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 20.
4. ↑  Haslum kirke, norske-kirker.net
5. ↑  Haslum kirke, norgeskirker.no
6. ↑  Forskrift om deling av Østre Bærum prestegjeld, lovdata.no
7. ↑  «Asker og Bærums budstikke 1965.01.18». Norge;Viken;;Bærum;;;;. 18. januar 1965. s. 1.
8. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
9. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
**Trond Kallevåg** (født 8. april 1988) er en norsk gitarist (primært gitar og pedal steelgitar) og komponist fra Haugesund. Han har gitt ut fire album i eget navn, hvor de tre siste er utgitt på det norske plateselskapet Hubro. På platene har han blant annet samarbeidet med musikere som Geir Sundstøl, David Wallumrød, Daniela Reyes og Selma French.

Biografi
--------

Kallevåg har en master i utøvende musikk ved Rogaland Musikkonservatorium og Rytmisk Musikkonservatorium i København. I tillegg har han tatt et årsstudium i Live Electronics ved Norges musikkhøgskole. 

Hans forrige album het "Amerikabåten" (10. november 2023) og bygget på hans fascinasjon for amerikansk kultur og inspirert av nordmenn som utvandret til Amerika. Musikken til Trond er instrumental og flere kategoriserer den som filmatisk med elementer hentet fra jazz, norsk tradisjonsmusikk og americana. 

Gjennombruddet til Kallevåg kom med plata *Bedehus & Hawaii* (2019), som fikk en rekke gode anmeldelser i inn- og utland. Bandcamp – en av verdens største og viktigste plattformer for salg av musikk – kåret albumet til ett av de femten beste platene utgitt i 2019. Før siste utgivelse, *Fengselsfugl* (2021), valgte Kallevåg å droppe "Hansen" i artistnavnet. Denne utgivelsen er en oppfølger til *Bedehus & Hawaii*. Kallevåg har mikset begge platene selv.

Priser og utmerkelser
---------------------

Sildajazzprisen (2017)

Årets bestillingsverk til Sildajazz (2018)

Diskografi
----------

* Trond Kallevåg Hansen Trio: *Se Meg En Annen Dag* (2017)
* Trond Kallevåg Hansen: *Bedehus & Hawaii* (2019)
* Trond Kallevåg: *Fengselsfugl* (2021)
* Trond Kallevåg: Amerikabåten (2023)

Referanser
----------

1. 1 2  .
2. ↑  «The Best Jazz Albums of 2019». *Bandcamp Daily*. 17. desember 2019. Besøkt 25. juli 2021.
3. ↑  «Sildajazzprisen til Trond Kallevåg Hansen». *Jazz i Norge*. 10. august 2017. Besøkt 25. juli 2021.
4. ↑  Jacobsen, Roar E. (4. juni 2018). «To briter og en haugesunder til Sildajazz». *Haugesunds Avis* **(norsk)**. Besøkt 25. juli 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Trond Kallevåg Hansen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Trond Kallevåg Hansen på Discogs Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
Gamlebyen kirke
**Gamlebyen menighet**, før 28. november 1924 benevnt **Oslo (Hospitals) menighet**, var et prestegjeld tilhørende Oslo domprosti i Oslo bispedømme i Den norske kirke, med Gamlebyen kirke som menighetskirke.

Historikk
---------

*O(p)slo* også kalt *Oslo Hospital* var egen menighet i perioden 1663 – 1801. I årene 1801 – 23 var den slått sammen med Christiania Tukthus til en menighet, og i årene 1823 – 1861 tilhørte den Aker prestegjeld.

Fra 1861 inngikk menigheten i den nyopprettede Grønland menighet som Oslo anneks. Ved kgl.res. av 29. mai 1880 ble Oslo anneks, skilt ut som egen menighet. Grensene for menigheten fulgte Schweigaards gate, Munkebekken og Strømsveien i nord og bygrensen i sør. I vest nådde den ned til Oslofjorden og Akerselva.

Ved kgl.res. av 19. april 1899 ble den nordøstre delen av Oslo menighet skilt ut som egen menighet, Vålerengen menighet, og nordgrensen for Oslo menighet fulgte etter det Schweigaards gate til Harald Hardrådes plass, så en rett linje mot sør til Loelva, og deretter Loelva opp til bygrensen.

Kgl.res. av 28. november 1924 fastsatte at *Oslo menighet* skulle hete *Gamlebyens menighet*. Ved kgl.res. av 11. februar 1938 ble et område som var begrenset av Klostergata, Gjøvikbanelinjen til broen over Loelva ved Kværner Bruk og av Loelvdalen til Klostergatas forlengelse skilt ut fra Vålerengen menighet og tillagt Gamlebyen menighet.

Ved kgl.res. av 29. juni 1984 ble Gamlebyen prestegjeld lagt som eget sogn tilhørende Vålerengen prestegjeld.

Kilder
------

1. ↑  Historikk for prestegjeld og sogn i Oslo, arkivverket.no
2. ↑  Forskrift om endring i den kirkelige inndeling i Oslo kommune, lovdata.no
***Leiemorderen***  (fransk originaltittel: *Le Samouraï*) er en fransk kriminalfilm fra 
1967 regissert av Jean-Pierre Melville.

Handling
--------

Leiemorder Jef Costello bor i en liten leilighet i Paris med en spartansk innredning som inkluderer en liten fugl i et bur. Costellos metodiske modus operandi innebærer å finne på helt sikkert alibi, inkludert de som blir gitt av kjæresten hans, Jane. Etter å ha gjennomført en kontrakt mot en nattklubb-eier, blir Jef oppdaget av flere vitner i det han forlater nattklubben, inkludert klubbens piano-spiller Valérie, men deres vitnesbyrd er motstridende.

Etter å ha funnet en rekke mistenkte, inkludert Jef, mener en politi-etterforsker bestemt at Costello er den skyldige. Costello får også problemer med sine arbeidsgivere, og en av dem skyter Costello. Han innser at politiets etterforskning har kompromittert hans forhold med hans arbeidsgivere. Etter å ha behandlet skadene sine, vender Costello tilbake til nattklubben og møter Valérie, som kjører ham hjem til henne. Politiet ransaker både hans og Janes leilighet, og tilbyr henne en avtale: Trekk hennes tvilsomme alibi for Costello, og de vil la henne være i fred. Hun avviser tilbudet. Senere blir Costello tilbudt en ny kontrakt. Men Costello overmanner ham i forsøk på å tvinge ham til å avsløre den egentlige identiteten til sjefen hans, Olivier Rey.

Medvirkende
-----------

* Alain Delon - Jef Costello
* François Périer - kommissarien
* Nathalie Delon - Jane Lagrange
* Cathy Rozier - Valerie
* Jacques Leroy - mannen i porten
* Michel Boisrond - Wiener
* Robert Favart - bartenderen
* Jean-Pierre Posier - Olivier Rey
* Catherine Jourdan - resepsjonisten

Referanser
----------

1. ↑  «Filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 6. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Leiemorderen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Leiemorderen* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Leiemorderen* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Leiemorderen* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Leiemorderen* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Leiemorderen* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Leiemorderen* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Leiemorderen* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Bernt Julius Muus** (født 15. mars 1832 i Snåsa, død 25. mai 1900 i Trondhjem) var sogneprest blant norske innvandrere i USA fra 1859. I 1874 grunnla han St. Olaf College i Northfield i Minnesota.

Biografi
--------

Han var dattersønn av presten Jens Rynning og søstersønn av utvandringspioneren Ole Rynning.

I 1859 ble han ordinert til prest, giftet seg Oline Pind fra Fet og utvandret til USA. Her begynte han som prest i Holden menighet i Goodhue County i Minnesota. Han var prest her hele sitt yrkesaktive liv.

I 1874 grunnla han St. Olaf College i Northfield. Han var distriktspresident i Den norske synode 1876-83.

Hans mange ubestridte bragder førte ikke til at hans omdømme bare var strålende. Han ber blitt karakterisert som «en fascinerende, kapabel men feilbar leder» (*fascinating, capable, but flawed leader*). Under predestinasjonskontroversen (*naadevalgsstriden*), der den Norske Synode opplevde en indre splid i spørsmål vedrørende predestinasjon og omvendelse, støttet pastor Muus *The Anti-Missourian Brotherhood*s standpunkter. Muus' stahet og kompromissløse natur førte til slutt til at han ble ekskludert fra sin kirke i 1898 for ikke å ville justere sine læreavvik.

I USA huskes han best for rettssaken hvor hans kone Oline Muus saksøkte ham og i stor grad nådde frem med sitt skilsmissesøksmål. Endelig dom falt i Minnesotas høyesterett 20. januar 1883. En pastorfrue som saksøkte sin høyt respekterte mann vakte stor oppmerksomhet i Amerika, og da ikke bare i den lokale presse.

Han døde under et opphold hos sin datter i Trondheim. Der han ble gravlagt på Domkirkegården.

Referanser
----------

1. ↑  «(no) Bernt Julius Muus». *Norsk biografisk leksikon*.
2. ↑  Shaw, Joseph M. *Bernt Julius Muus : founder of St. Olaf College*. Northfield, MN: Norwegian-American Historical Association , 1999. ISBN 0-87732-088-8
3. ↑  Tømmerås, Bodvar. «Kjente snåsninger i utvandrerhistorien. Ole Rynning og Bernt Julius Muus» I: *Kumur, årsskrift for Snåsa historielag* 1997
4. ↑  «Bernt Julius Muus: Founder of St. Olaf College». Arkivert fra originalen 10. desember 2018. Besøkt 3. september 2019.
5. ↑   O.N. Nelson: *History of the Scandinavians and Successful Scandinavians in the United States*, vol. I, Second, revised edition, Haskell House, New York City, 1969, s. 447, lest 3. september 2019
6. ↑   Johnson, Frederick L.: "Muus v. Muus". MNopedia. Minnesota Historical Society. Lest 26. mars 2014.
7. ↑  Forlagsomtale av boka «Fru Muus' klage» av Bodil Stenseth; Forlaget Press, 2019

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Wikistrinda **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Martin Beyer-Olsen** (født 1980) er en norsk komiker og programleder på TV og radio.

Han har bakgrunn fra NRK P3 hvor han startet i 2006 og jobbet blant annet i *P3morgen*. Han laget og ledet senere sine egne program på kanalen: *Et enklere NRK* (2009–2010) og *Martin Beyer-Olsen Live* (2011–2013). Han leverte også bidrag til *Hallo i Uken* på P2.

Sammen med Lars Berrum har han laget TV-programmene *Berrum og Beyer* på NRK3 i 2014, *Norske fordommer* på NRK1 i 2015 og *Strømmeland* på NRK1 våren 2019, samt podkasten *Berrum & Beyer snakker om greier* siden oktober 2018. Under Humorprisen 2019 vant de klassene årets humorprogram og årets morsomste podcast for henholdsvis *Strømmeland* og *Berrum & Beyer snakker om greier*. Våren 2015 medvirket han i sesong 3 av *Underholdningsavdelingen* på NRK1. Han har også medvirket i *Nissene over skog og hei* på TVNorge i 2011 og vært gjestekomiker i sesong 7 og 8 av *Torsdag kveld fra Nydalen* på TV 2 i 2012.

Utmerkelser
-----------

Han fikk Stå opp-prisen i 2011 og Komiprisen 2015 i klassen årets mannlige TV-komiker for *Norske fordommer*. Han har også vært nominert til årets gjennombrudd under Komiprisen 2011, publikumsprisen under Gullruten 2015 og årets morsomste under Komiprisen 2015.

Referanser
----------

1. ↑  Ljøen, Hilde (16. januar 2015). «Underholdningsavdelingen 2015 (1:9)». *NRK*. Besøkt 6. september 2020.
2. ↑  ««Strømmeland» er årets morsomste humorprogram». *nrk.no*. 17. januar 2020. Besøkt 18. januar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Martin Beyer-Olsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Martin Beyer-Olsen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Martin Beyer-Olsen hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Martin Beyer-Olsen hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) Presentasjon hos Bugge artistmanagement Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
Sorte hull er et begrep man har kommet frem til gjennom teoretisk fysikk.
**Teoretisk fysikk** er en gren av fysikken som bruker matematiske modeller og abstraksjon av fysikk i et forsøk på å forklare naturfenomener og prøve ut teorier.

Fysikkteorier kan basere seg på observerte fenomener, eller gå videre uten bevis fra den eksperimentelle fysikken. Dersom teorien går for langt fra det som er observert og utprøvd, kan den gå seg vill. Fysikkeksperimenter kan også plutselig finne nye fenomener som teorien ikke forklarer. Da må man lete etter en ny teori som forklarer dette.

Ettersom teoretisk fysikk beskriver den fysiske verden, kan man ikke utlede teorien fra grunnleggende aksiomer, slik man for eksempel kan gjøre i matematikken. I stedet forteller de hva man har observert tidligere, og gir spådommer om hva man vil kunne observere.

Fysikkteorier kan oppnå troverdighet ved at de gir spådommer som er korrekte og ikke forutsier noe som ikke stemmer. Teorier som er enkle blir sett på som bedre enn mer innviklede teorier. En foretrekker også teorier som forklarer mange ulike fenomener, fremfor en rekke ulike teorier som hver skildrer ett enkelt fenomen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Theoretical physics – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND **·** NDL **·** NKC
 |
**Gauja** (estisk: *Koiva jõgi*, livisk: *Koiva*, tysk: *Livländische Aa*) er en av de lengste elvene i Latvia med en lengde på 452 kilometer og med et nedbørfelt på 9 080 km². Elvens kilde ligger i åsene sørvest for Cēsis. Den renner først østover og nordover og danner grense mot Estland i 18 km. Sør for Valga og Valka snur den vestover mot Valmiera, og fortsetter sørvestover nær Cēsis og Sigulda. Gauja munner ut i Østersjøen nær Riga.

I Cesis og Riga fylke har Gauja gravet ut den dypeste elvedalen i Latvia med bredder opptil 90 meter høye. Denne delen av Gauja har mange flotte naturområder og ble erklært en nasjonalpark i 1973.

Langs elvedalen bodde i tidligere tider *livonere*, et finsk-ugrisk folkeslag som ikke lenger eksisterer. Det har vært drevet mye tømmerhogst og -fløting langs vassdraget, helt ned til Riga. En smalsporet jernbane langs elva var ikke i stand til å møte transportbehovet, slik at tømmerfløtingen bestod helt inn i moderne tid. Vassdraget er viktig for kanoturister og er kjent for et bølgete, skogdekt landskap med farbare elver og sandsteins-banker langs breddene.

Den estiske maleren Juhan Püttsepp (1898–1975) malte kjente landskaps- og kulturmalerier fra Koiva-vassdraget langs grensetrakten, og langs sideelva Mustjõgi som renner inn i Gauja ved grensen sørøst for Valga.

Referanser
----------

1. 1 2  Nikodemus Oļģerts: *Latvijas fiziskā ģeogrāfija*
2. ↑  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, forlaget Regio. Tallinn, 2011, side 70.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gauja – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Det ene skovlhjulet til passasjerskipet DS «Great Eastern», rammeverket er her ferdigstilt. «Great Eastern» ble drevet fremover av både skovler og propell.
**Skovlhjul** er betegnelsen på et stort hjul, bygget av et rammeverk av metall eller treverk, hvor det er festet flere blad som skyver vannet bakover når hjulet blir satt i bevegelse ved hjelp av en motor, det være seg dampmaskin eller dieselmotor. Når hjulet roterer er den nederste delen av hjulet, hvor skovlene er plassert, under vann, og kan dermed skyve båten eller skipet fremover. 

Skovlhjul var den første måten man brukte til å omdanne rotasjon til bevegelse, i det kraften fra motoren blir overført til vannet ved hjelp av skovlene. Propellen ble ikke patentert før i 1827, og skovler og propeller ble brukt side om side, det er også eksempler på skip som hadde både skovler og propell, for eksempel «Great Eastern». 

Skovlhjul kan være plassert som ett hjul på hver side av en båt, som for eksempel er tilfellet med DS «Skibladner», mens andre båter kan ha ett hjul bak, slik man som oftest kjenner elvebåter («akterhjulsdampere»). 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Dronning Eleanor av Provence.
**Eleanor**, **Eleonora**, eller **Eleonore**, er et kvinnenavn, opprinnelig fra en gammelfransk tilpasning av det eldre provençalske navnet *Aliénor*. Det var navnet på en rekke kvinner av kongelige og adelige familier i Vest-Europa under høymiddelalderen. Navnet ble introdusert til England av Eleonore av Aquitaine, som kom for å gifte seg med kong Henrik II. Det ble også båret av Eleanor av Provence, som ble kongegemalinne av England som konen til kong Henrik III, og Eleonore av Castilla, kone til Edvard I.

Navnet var populært i USA i 1910- og 1920-årene, og nådde en topp på 25.-plass i 1920. Den falt under 600 i 1970-årene, men har igjen økt i popularitet. Den ble rangert på 32.-plass i 2010-årene. Den ble rangert på 16.-plass på popularitetslisten for navn gitt til nyfødte jenter i USA i 2022. USAs lengstsittende førstedame, Eleanor Roosevelt, er trolig den mest kjente bæreren av navnet i samtidshistorien.

Vanlige hypokorismer inkluderer Elle, Ella, Ellie, Elly, Leonora, Leonore, Nella, Nellie, Nelly, og Nora.

Referanser
----------

1. ↑  «Popularity for the name Eleanor (United States)». *Behind the Name* **(engelsk)**. Besøkt 23. februar 2024.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eleanor (given name) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Jan Gualtherus van Breda Kolff** (født 18. januar 1894 i Medan i Nederlandsk Østindia, død 6. februar 1976 i Massachusetts USA) var en nederlandsk fotballspiller som deltok i de olympiske lekene i 1912 i Stockholm.

Van Breda Kolff vant en olympisk bronsemedalje i fotball under OL 1912 i Stockholm. Han spilte på det nederlandske fotball-landslaget som kom på tredjeplass i OL-turneringen bak Storbritannia og Danmark. Nederland spilte fire kamper i turneringen, i første runden vant de over Sverige med 4-3 og i kvartfinalen beseiret de Østerrike med 3-1. De tapte semifinalen mot Danmark med 1-4. I bronsefinalen som ble spilt den 4. juni møtte de Finland som de vant over med 9-0. 
Van Breda Kolff debuterte på Nederlands landslag i 1911. Han spilte totalt 11 kamper hvorav fire i OL-turneringen og scoret kun et mål, det var i debutkampen.

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Bronse Bronse i fotball (Nederland)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jan van Breda Kolff – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jan van Breda Kolff – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Jan van Breda Kolff – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Jan van Breda Kolff – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Jan van Breda Kolff – EU-Football.info Rediger på Wikidata
*Må ikke forveksles med sjangeren popmusikk*
**Populærmusikk** er en samlebetegnelse for en rekke stilarter innen musikk, som kan hevdes å være tidsaktuell underholdningsmusikk. Popmusikken retter seg i første rekke mot et kjøpekraftig ungdommelig publikum, men musikken favner folk i alle aldre. 

Som eksempler på populærmusikkens historie, under betydningen av tidsaktuell underholdningsmusikk, er swing et eksempel på 1930-tallets populærmusikk, og rock and rollmusikk eller (rock) regnes som 50-tallets populærmusikk. På 1960-tallet dukket beatmusikken opp og ble datidens populærmusikk. Etterhvert som mange av de klassiske popbandene ble eldre og nye kom til, har begrepet favnet stadig ny betydninger og sjangre, som heavy metal og hiphop.

Etterhvert har begrepet «popmusikk» blitt mer brukt om en spesiell sjanger, enn den originale betydningen som musikk som er populær blant folket.

Se også
-------

* Popmusikk
* Slager

Litteratur
----------

* Yngve Blokhus og Audun Molde *WOW! Populærmusikkens historie*, 2004 ISBN 9788215003580

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
**Opprydning:** Denne artikkelen trenger en opprydning for å oppfylle Wikipedias kvalitetskrav. Du kan hjelpe Wikipedia ved å forbedre den.

**Mandal Guttekorps** ble stiftet 27. september 1909 av organist Lars Heggen. I 2009 feiret korpset 100-årsjubileum og det ble markert med mange ulike arrangementer. Et av høydepunktene var en flott jubileumskonsert hvor utdrag fra korpset historie og musikk ble presentert på en glimrende måte. Korpset fremførte blant annet "Guttene kommer" som var korpset aller første nummer for 100 år siden og marsjen "100 Rubiner" som ble komponert av korpsets tidligere dirigent Alf Willy Vestergren til 100-årsjubileet.

Korpset har vunnet en rekke priser og konkurranser både i inn- og utland og har også hatt det ærefulle oppdrag å representere Norge under 17. mai-feiring i København.

Mandal Guttekorps er et av landets få rene guttekorps. Alle musikanter er gutter, men korpset har i tillegg egne drilltropper bestående av jenter.

Mandal Guttekorps ønsker å være et attraktivt fritidstilbud for både gutter og jenter i alderen 9 til 19 år og en aktiv og tydelig aktør i byens musikkliv. Korpset har en visjon om "Trivsel i en musikalsk ramme" og satser derfor bevisst på kvalitet i instruksjon, materiell og organisasjon.

Korpset har de siste årene hatt rundt 120 medlemmer fordelt på rekrutter, drillrekrutter, juniorkorps, juniordrill, A-korps og A-drill. Alle avdelinger i korpset har fokus på både det musikalske og sosiale. I løpet av året arrangeres det mange flotte konserter og turer. A-korpset reiser på utenlandsturer annen hvert år.

Fatjon Dakaj er musikalsk leder og dirigent for A-korpset og juniorkorpset. Irene Lande er drillansvarlig.

Eksterne lenker
---------------

* Mandal guttekorps
* Katalog til arkiv etter Mandal guttekorps hos Statsarkivet i Kristiansand[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
***Et lite stykke Norge*** er en norsk dokumentarfilm fra 2006 som omhandler Norges involvering i internasjonale konflikter. Den er produsert for TV av Erling Borgen og ble finansiert av Norsk Filmfond, Fritt Ord, NRK og INNSIKT. Den kostet over en million kroner å lage. NRKs andel var rundt 25 prosent. Dokumentaren var omstridt og fikk mye omtale. Mye av striden kom på grunn av at NRKs beslutning om å ikke vise den.

Filmen hadde førpremiere på Frogner Kino 18. mars 2006. Den var planlagt å bli sendt på NRK (som også hadde vært med på å finansiere den). NRK nektet imidlertid da de mente Borgen hadde vært for ubalansert i sitt kildevalg. Stortingsrepresentant Ågot Valle fra SV mente avgjørelsen var et slag mot ytringsfriheten. Borgen fryktet at NRK hadde blitt utsatt for press fra Aker Kværner om å ikke vise dokumentaren. Dette siden den inneholder påstander om at Aker Kværner hadde vedlikeholdt «forskjellig type utstyr som brukes til vanntortur og lydtortur» på USAs fangeleir på Guantanamo Bay Naval Station på Cuba.

9. mai 2006 ble filmen vist på TV 2. Omtrent 301 000 personer så den.

Den fikk terningkast én av Dagbladets anmelder Astrid Meland. Hun skrev blant annet at «Filmen er så tendensiøs at den i realiteten står i veien for å avdekke det som er kritikkverdig». Melands anmeldelse ble deretter gjenstand for en omstridt kritikk fra Dagbladets sjefredaktør Helle og kommentator Elvik.

*Et lite stykke Norge* skulle være den første i en serie på tre dokumentarer som Borgen skulle lage for den statlige tv-kanalen NRK. Seriens samletittel var "Det uskyldige Norge". Neste dokumentar i serien skulle handle om Statoil i korrupte u-land, mens den tredje skulle granske etikken rundt statlige og kommunale innkjøp.

Referanser
----------

1. ↑  «Dokumentaren NRK stopper». *www.dagbladet.no*. 31.3.2006. Besøkt 23. september 2016.
2. ↑  «Dokumentaren NRK stopper». *www.dagbladet.no*. 31.3.2006. Besøkt 23. september 2016.
3. 1 2  «Borgen-dokumentar stoppes». VG. 2006. Besøkt 23. september 2016.
4. ↑  «- Hadde aldri skjedd i Førdes tid». *www.dagbladet.no*. 31.3.2006. Besøkt 23. september 2016.
5. ↑  301 000 så Borgens dokumentar – dagbladet.no
6. ↑  «Et lite stykke mislykket Norge». *Dagbladet*. 1. april 2006.
7. ↑  Giæver, Anders (6. april 2006). «Filmen vi gikk glipp av». *VG*. s. 2.
8. ↑  Borge, Erling (2009). «Sensuren». *Fredsnasjonens Hemmeligheter*. Oslo: Forlaget Manifest AS. s. side 12. ISBN 978-82-92866-18-4.

Eksterne lenker
---------------

* Erlingborgen.com
* *Erling Borgen forsvarer filmen* - Foredrag holdt på Le Monde diplomatiques konferanse i november 2006 (hos Fritt Ord i Oslo).
**Liv Buck** (født 1928, død 2012) var en norsk fagforeningsleder. Hun ble historisk i 1971 da hun ble den første kvinne i LO-ledelsen. Liv Buck hadde sin bakgrunn fra forsikringsbransjen. Hun ble valgt inn som forbundstyremedlem i Handel og Kontor i Norge i 1960. I 1969 ble hun ansatt som kvinnesekretær i LO. 

I 1971 ble nødvendig med valg i representantskapet i LO fordi den kongressvalgte Thorleif Andreassen skulle gå av. En enstemmig valgkomite gikk inn for at Odd Isaksen fra Norsk bygningsindustriarbeiderforbund skulle velges inn i ledelsen. Også LO-leder Tor Aspengren var mot at Liv Buck skulle velges. Det er mulig at det var en tale fra en mann i kvinneforbundet som ble tungen på vektskålen. Han uttalte «Når vi nå kan velge en dyktig kandidat, som også er kvinne, hvorfor skal vi ikke da gjøre det?» Representantskapet i LO trosset valgkomiteen og valgte Liv Buck inn i LO ledelsen. I 1977 ble hun valgt til førstesekretær, ett verv hun hadde frem til 1989.

Kilder
------

* arbeidslivet.no: Portrett-Liv-Buck
* fafo.no: *Kvinner i fagbevegelsen 2013* (side 32) Arkivert 7. juli 2013 hos Wayback Machine. Kristine Nergaard, Mona Bråten og Anne Mette Ødegård ISBN 978-82-7422-987-7

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Reisen til Papua Ny-Guinea*** er en dokumentarfilmen fra 2002, om en norsk småbarnsfamilie som bosatte seg blant Umanakainafolket, i den lille landsbyen Bonenepi på Papua Ny-Guinea i 1979, og ble boende i 20 år.

Ingjerd og Sigmund Evensen reiste til Papua Ny-Guinea i 1979 med to småbarn, og slo seg ned hos det Umanakainafolket, som bare talte rundt 2500 mennesker. Folkegruppen levde svært isolert; de omkringliggende stammene kalte det bare Gwedena-folket – Gwedena kan oversettes som «ingenting». Familien fant først ut senere ut at folket selv kalte seg Umanakaina, og det var også deres språk.

Senere fløy familien inn med helikopter. Umanakainerne skal ha trodd at det var deres bleke forfedre som ankom. Familien Evensen bodde i landsbyen Bonenepi til og fra i totalt 20 år. De lærte seg språket, utviklet et skriftspråk for Umanakainafolket, og oversatte Det nye testamentet sammen med umanakainerne.

Filmen bygger på 8mm-filmopptak gjort av familien selv gjennom hele perioden. Dokumentarfilmen fra 2002 avslutter med å vise innvielsen av ferdigtrykte nytestamenter fra Gjøvik og et evig farvel mellom Umanakainafolket og familien Evensen i 1999. Umanakainafolket slaktet 60 griser til festen.

Den 55 minutter lange dokumentaren ble produsert av TV Inter og vist på TV 2 i 2002. Den distribueres av Wycliffe bibeloversettere. Regissør og produsent er Thomas Dubourcq.

Referanser
----------

1. 1 2  Terje Dahl: Nordmenn i sydhavet: Ingjerd og Sigmund Evensen - 20 år i Papua Ny Guinea
2. 1 2  Wycliffe: Bok og DVD til salgs Arkivert 18. desember 2013 hos Wayback Machine.
3. 1 2  TV Inter: Produksjoner «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 15. august 2016. Besøkt 18. august 2012.
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
Data Hierarchy diagramSkisse som viser et eksempel på et datahierarki.
Et **datahierarki** er en systematisk organisering av data, ofte i hierarkisk form, som viser sammenhenger mellom mindre og større komponenter. De kan brukes for å finne systematiske relasjoner mellom informasjon. Det er et grunnleggende konsept i datateori og databaseteori, og bidrar til å vise forholdet mellom mindre og større komponenter i en database eller datafil. De brukes til å gi en bedre følelse av forståelse om komponentene i data og hvordan de er relaterte.

Datahierarki er et resultat av riktig oppsett av data uten redundans. Datahierarki er spesielt viktig i databaser med referanseintegritet, normalisering på tredje normalform (3NF) eller med perfekte nøkler. Å unngå redundans fører til slutt til et riktig datahierarki som representerer forholdet mellom data og viser relasjonsstrukturen.

Komponenter
-----------

Komponenter i et datahierarki kan være:

* Et datafelt inneholder en enkelt fakta eller attributten til en enhet. Eksempelvis kan dette være et datofelt med verdien 2004-09-19. Dette kan behandles som et enkelt datofelt (for eksempel fødselsdato) eller tre felt, nemlig år, månd og dag.
* En oppføring (*record*) er en samling av relaterte felter. En ansatt-oppføring kan inneholde et navnefelt, adressefelt, felt for fødselsdato, og så videre.
* En fil er en samling av relaterte oppføringer. Dersom det er 100 ansatte vil hver ansatt ha en oppføring (f. eks. kalt "oppføring med ansatt-opplysninger"), og en samlig av for eksempel 100 slike oppføringer vil utgjøre en fil (f.eks. kalt "fil med ansatt-oppføringer").
* Filene kan integreres i en database, og dette gjøres ved hjelp av et databasehåndteringssystem. Hvis det er andre aspekter av medarbeiderdata som man ønsker å fange (som f.eks. opplæringshistorikk og stillingshistorikk) kan filer for disse også opprettes.

Se også
-------

* Dataelement
**Olav Larsen & The Alabama Rodeo Stars** er et norsk band som spiller alternative country og bluegrass.

Bandet ble dannet i 2004 av norsk-nigerianske Olav Larsen. Bandets første EP, *Gospel And Drinking Songs*, ble utgitt som MP3 på britiske BeatPick. Debutalbumet *Love's Come To Town* kom ut i august 2006 på svenske Rootsy og fikk bra kritikker i både norsk, svensk og britisk presse. Albumet ble deretter lansert i Storbritannia (november 2006) og i USA (mars 2007). I månedsskiftet januar / februar 2007 reiste de på sin første turne i England, der de blant annet spilte på anerkjente The Borderline i London, spilte på festivalen Celtic Connections i Glasgow, og var support for Jason Molina på The Green Room i Manchester. I 2008 dro de på sin andre turné til Storbritannia.

Medlemmer
---------

* Olav Larsen: Vokalist, gitar
* Anita Bekkeheien: Vokal (duett)
* Arne Andersen: Trommer
* Erlend Aasland: Gitar, Banjo, Pedal steelgitar
* Jonny Engelsvoll: Piano, Trekkspill
* Lillian Kristin Hodne: Fele
* Torje Fanebust Ås: Bassgitar

Tidligere medlemmer:

* Øyvind Berekvam (2004-2006): Pedal steelgitar, mandolin, dobro
* Hans Egil Løe Abelsnes (2011-2013): Elgitar
* Merethe By (2006-2007): Fiolin

Utgivelser
----------

* *Gospel and Drinking Songs*, BeatPick (2005) EP med fire spor
* *Love's Come to Town*, Rootsy (2006)
* *Sad & Happy Sing-a-Longs*, Rootsy (2008)
* Memory Lane (2012)

Referanser
----------

1. ↑  Allmusic:
2. ↑  Groove:
3. ↑
4. ↑  Gig review: «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 10. juni 2015. Besøkt 21. november 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Bandets hjemmeside
* Myspace
* Facebook
* Anmeldelse av Love's Come To Town
Portal: Alternativ behandling

**Jeunesse** er et amerikansk nettverksselskap etablert i 2009 av Wendy Lewis og Randy Ray. Selskapet selger produkter innen helse og velvære gjennom et nettverk av selvstendige salgsrepresentanter.

Produkter
---------

Jeunesse har i hovedsak konsentrert seg om *anti-aging*, altså produkter som skal få brukeren til å se yngre ut eller føle seg yngre. Herunder har de lansert konseptet Youth Enhancement System (Y.E.S.) som er en serie produkter som angivelig benytter stamcelleteknologi til å bremse aldringen av celler. Teknologien som benyttes tilskrives plastikk-kirurgen Nathan Newman som også har behandlet pasienter med injeksjoner av stamceller. Det vitenskapelige grunnlaget for slik behandling er omstridt.

Selskapet rapporterte om en omsetning på 400 millioner dollar i 2014, og hadde da 400.000 tilknyttede salgsrepresentanter.

Da MLM-selskapet Vemma ble stanset av amerikanske myndigheter i 2015 gikk mange av medlemmene over til Jeunesse.

Kontroverser
------------

Den amerikanske forbrukerorganisasjonen *Truth in Advertising* har massivt kritisert Jeunesse for det de mener er villedende markedsføring av produkter og inntjeningspotensial, samt anklager om at selskapet har et ensidig fokus på kontinuerlig verving av nye selgere fremfor salg av produkter.

Grunnleggerne av Jeunesse står også bak det kontroversielle nettverksselskapet Fuel Freedom International.

Referanser
----------

1. ↑  Is this wrinkle cream too good to be true? Incredible video shows the results of 'miracle' serum that claims to banish lines and eye bags in MINUTES Daily Mail
2. ↑  About Jeunesse Global Jeunesse
3. ↑  Sungduan: Age-defying Arkivert 2. september 2015 hos Wayback Machine. Sun Star Baguio
4. ↑  Stem cell face-lifts on unproven ground Los Angeles Times
5. ↑  Altern ist out – sind Enzym-Pillen die Lösung? Orange
6. ↑  Skin cream wars: Jeunesse sues former sales chief Orlando Sentinel
7. ↑  Von Vemma zu Jeunesse Global Tageblatt
8. ↑  What You Should Know about Jeunesse Global Truth in Advertising
9. ↑  Anti-aging company Jeunesse Global falls under suspicion Cosmetics Design

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
**Vera Lengsfeld** (født 1952) er en tysk politiker.

Lengsfeld var en profilert aktivist for sivile rettigheter i Øst-Europa, noe som førte til at hun ble ekskludert fra partiet Sozialistische Einheitspartei Deutschlands (SED) i 1983, i tillegg til at hun ble fratatt sin jobb. I 1988 ble hun arrestert i forbindelse med en demonstrasjon hvor hun bar en plakat med et budskap om ytringsfrihet. Som alternativ til fengselsstraff ble hun tilbudt å forlate landet, og hun reiste da til England hvor hun startet studier ved St John’s College i Cambridge.

Etter sammenslåingen av Øst-Tyskland og Vest-Tyskland fortsatte hun sitt politiske engasjement. Hun ble innvalgt til den tyske forbundsdagen i 1994 som representant for partiet Bündnis 90/Die Grünen, men siden 1996 har hun tilhørt Christlich Demokratische Union (CDU) og representerte dem i forbundsdagen frem til 2005. I 2023 valgte hun å forlate CDU etter uenigheter angående innvandring.

Lengsfelds far var ansatt i Stasi, og da datteren kom på kant med myndighetene i DDR valgte han i 1986 å trekke seg fra sin stilling.

Bibliografi
-----------

* *Ich wollte frei sein: Die Mauer, die Stasi, die Revolution*, F.A. Herbig Verlagsbuchhandlung GmbH, 2012, ISBN 9783776681161

Referanser
----------

1. ↑  «Kløften har blitt valgflesk». *Nettavisen*. 11. august 2009.
2. ↑  «Eine Frau, die gerne aneckt». *Zeit Online* **(tysk)**. 19. august 2009.
3. ↑  «DDR-Bürgerrechtlerin Vera Lengsfeld verlässt die CDU». *Die Zeit*. 2. desember 2023.
4. ↑  «Wund fürs Leben». *Die Zeit* **(tysk)**. 26. april 2012.
***Broken Vows*** er en amerikansk psykologisk thriller fra 2016 regissert av Bram Coppens, etter et manus skrevet av Jim Agnew og Sean Keller. Hovedrollene spilles av Wes Bentley, Jaimie Alexander og Cam Gigandet.

Handling
--------

Patrick er en sjarmerende, men likevel urolig, ung mann. Han møter Tara (spilt av Jaimie Alexander) på utdrikningslaget hennes, kort tid før hun skal gifte seg med Michael. Tara innleder et one night stand med ham, men Patrick går snart inn i et psykotisk raseri når han hun ikke ønsker å forlate forloveden hennes for ham. Patrick forestiller seg at han allerede er forelsket i henne, og tatoverer til og med navnet hennes Tara på armen hans.

Patrick har smarttelefonen hennes etter at hun glemte den igjen hos ham, så han begynner å kansellere bryllupsplanene hennes - deriblant lokalet, og blomster hun hadde bestilt. Men Tara klarer å reversere alle disse kanselleringene. Venninnen hennes (spilt av Alexandra Breckenridge) får tak i en privatetterforsker (spilt av Matt Gerald) som oppdager at Patrick har vært gjennom noen lignende episoder tidligere. Han hadde blant annet forelsket seg i barnevakten sin da han var yngre, og ønsket derfor å sette fyr på huset. Samtidig som han er besatt, opplever Patrick hallusinasjoner om at Tara virkelig elsker ham.

På et tidspunkt finner han Taras søster, og blir venn med henne for å få tak i veien til bryllupsfesten. En sen kveld følger Patrick etter Taras venn hjem. Kort tid senere, etter bryllupet, angriper han Taras nye ektemann, før han konfronterer Tara på en strand og truer henne med kniv. Han angriper også Michael, Taras forlovede, før Tara til slutt klarer å kvele Patrick til døde. I sluttscenen blir Tara og ektemannen hennes behandlet ved et sykehus for skadene de fikk under konfrontasjonen. Men en doktor gir henne beskjed om at Tara er gravid, og til hennes sjokk avsløres det at hun nå bærer Patricks baby.

Skuespillere
------------

* Wes Bentley som Patrick
* Jaimie Alexander som Tara
* Cam Gigandet som Michael, Taras forlovede
* Alexandra Breckenridge som Debra, en av Taras venner
* Astrid Bryan som Justine
* Matt Riedy som Mr. Bloom
* Alex Ladove som Emily, Taras yngre søster
* Emily Robinson som Annie, Taras yngste søster

Eksterne lenker
---------------

* Internet Movie DataBase
* Rotten Tomatoes
**Opprydning:** Denne artikkelen trenger en opprydning for å oppfylle Wikipedias kvalitetskrav. Du kan hjelpe Wikipedia ved å forbedre den. Mangler som er blitt anført: *- trenger konkretisering, utdyping og referanser. Har ikke noe norsk navn. trenger referanser (de som er må kontrolleres) og omskriving i samsvar med referanser, det finnes noen få bøker i Bokhylla (nb.no) som nevner termen. De kan leses elektronisk fra Nasjonalbibliotekets lesesal på Solli plass*

**Fractional Reserve Banking** er et system hvor bankene har en brøkdel av pengene i reserve som de ikke låner ut.

Systemet er dominerende i mesteparten av verden, Norge inkludert. Banker som opererer etter brøkdelreservesystemet låner ut mesteparten av pengene som settes inn, og holder bare en liten del i reserve. Ti prosent er vanlig praksis. Det betyr at inntil ti prosent av innskuddene kan tas ut før banken går konkurs. Dette er mulig i et stabilt økonomisk system, hvor folk flest foretrekker å spare ved å sette pengene sine i en bank, fremfor å lagre dem selv. Bankene regner med at mesteparten av pengene som settes inn vil være i banken mesteparten av tiden deretter, siden det er usannsynlig at alle innskyterne vil be om pengene sine samtidig, med mindre en krise skulle inntreffe. Kriser inntreffer, men det går som regel en lang stund i mellom hver, og dette gjør det fristende å redusere reserven i mellomtiden.

I den moderne versjonen av brøkdelreservesystemet låner ikke bankene ut innskuddene sine, men penger som skapes i sentralbanken ved at noen undertegner et lån, for eksempel til bolig eller bil. 
Bankene låner de nyopprettede pengene fra sentralbanken inntil lånet er nedbetalt av låntakeren, og tjener på det ved å belaste låntakeren med en høyere rente enn den selv betaler til sentralbanken. 
En privat bank har tillatelse fra myndighetene til å utstede lån og motta innskudd. Når en bank og en bankkunde inngår en låneavtale, skaper banken nye penger ved at lånekunden får et nytt innskudd på sin konto.
I retur får banken et gjeldsbrev som forplikter kunden til å betale lånebeløpet (pluss renter) tilbake over tid. Innskuddet og gjeldsbrevet motsvarer hverandre. I takt med at bankkunden bruker sine bankinnskudd til å nedbetale lånet, slettes de bankpengene som ble skapt da lånet ble utstedt.
I utgangspunktet er det kundenes etterspørsel etter lån, og hvor mye lån bankene innvilger, som avgjør hvor mye penger som skapes. Det gjør at pengemengden kan variere fleksibelt i henhold til det økonomien samlet sett etterspør.
Blant sparebanker er det vanlig å låne ut omkring det ti-dobbelte av innskuddene. Denne multippelen av innskuddene (fraksjonen) kalles giring, og er høyere blant kredittbanker enn sparebanker. Giring gjør det mulig å tjene mer på utlån, men utsetter banken for risiko. Et tap av ti prosent av lånene vil kunne slå en vanlig sparebank overende.

Referanser
----------

1. ↑  «Fractional Reserve Banking: What It Is and How It Works». *Investopedia* **(engelsk)**. Besøkt 3. desember 2023.
2. ↑  «Hva skal våre penger være?». *www.norges-bank.no*. Besøkt 3. desember 2023.
Lødingen kirke
**Lødingen prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Ofoten prosti. Det omfattet sogn i Lødingen kommune i Nordland fylke, og hovedkirken var Lødingen kirke.

Lødingens kirkesogn er nå en del av Lødingen kirkelige fellesråd, og inntil 2020 var underlagt Ofoten prosti i Sør-Hålogaland bispedømme i Den norske kirke. Den 12. januar 2020 ble sognet overført til Vesterålen prosti i samme bispedømme.

Historikk
---------

*Loðingjar sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Lødingen prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. I Reformatsen 1589 hadde *Lodangs Præstegjeld* tre prester som skulle betjene fire kirker og to korshus. Sognepresten skulle betjene Lødingen hovedkirke og Hol korshus, det var en residerende kapellan ved Ofoten, og kirkene i Vågan, Skrova og Gimsøy ble betjent av en residerende kapellan ved Vågan.

Det vidløftige prestegjeldet ble i løpet av 1700-tallet delt, ved at *Vaagen blev 1735 og Ofoten 1781 skilt fra Lødingen.* Det ble gitt tillatelse til å oppføre kirke i Tysfjord 9. februar 1601, ved kgl.res. av 14. november 1857 ble Tysfjord eget sogn, og ved kgl.res. 16. januar 1867 ble Tysfjord skilt ut som eget sognekall. Inntil kgl.res. av 23. september 1908 hadde Tjeldsund sogn benevnelsen Hol anneks, og ved kgl.res. av 24. november 1972 ble Tjeldsund sogn overført til Ofoten prestegjeld.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Lødingen
* Vestbygd

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1905). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 297.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 122.
3. ↑  Haugen, Odd (2000). *Narvik og kirken*. Narvik menighetsråd. s. 14.
4. ↑  (no) «Skrova kirkested». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
5. ↑  Hamre, Anne-Marit (1983). *Trondhjems reformats 1589 ; Oslo domkapittels jordebok 1595*. Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. s. 77-93. ISBN 8270612960.
6. ↑  Erlandsen, Andreas (1857). *Biographiske Efterretninger om Geistligheden i Tromsø Stift*. Chr. Tønsbergs Forl. s. 102.
7. ↑  Prestegjeld og sogn i Nordland, arkivverket.no
8. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
9. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.