**Tafjordvassdraget** er et vassdrag i Fjord kommune i Møre og Romsdal. Det har sine fjerneste kilder ved grensen mot Skjåk i Innlandet, en delstrekning følger fylkesgrensen. Vassdraget er utbygd av Tafjord Kraft med åtte vannkraftverk. Vassdraget har tre hovedgrener: Kaldhusdalen, Rødalen og Reindalen. Reindalen er forholdsvis flat og har flere mindre grener.

Normal årsnedbør for nedbørsfeltet ligger under 1000 mm. 80 % av nedbørsfeltet på mer enn 1000 meter over havet og omfattes dels av Tafjordfjella. Deler av nedbørsfeltet for ligger i Skjåk og Stranda kommuner. I tillegg blir vann overført fra 34 km2 nedbørsfelt overført av øvre del av Ottavassdraget (blant annet Grønvatnet) til Tafjordvassdraget og brukt i kraftverkene der. Fylkesmannen oppgir nedbørsfeltet til 388 km2 hvorav 5 % i Stranda kommune, 25 % i Skjåk og resten i Norddal (Fjord kommune). Vassdragets naturlige nedbørsfelt på 313 km2 har et tilsig på 493 millioner m3.

I lavlandet ved fjorden er det under 900 millimeter nedbør årlig, mens det høyfjellet rundt faller rundt 2000 millimeter i gjennomsnitt.

Nedbørsfeltet grenser mot nedbørsfeltene for Muldalselva, Otta, Rauma, Norddalsvassdraget (Herdalen) og Geirangerelva. Elven er lakseførende 1,5 km fra sjøen. Den ble behandlet med rotenon mot lakseparasitten gyrodactylus salaris i 1986.

Vikvatnet drenerer til Rødal i Tafjordvassdraget.
Tordsnose nær vannskillet mot Skjåk.
Karitinden i Tafjordfjella/Reinheimen ligger på vannskillet mellom Tafjordvassdraget, Rauma og Otta
Ingeniørene Bachke og Homan kjøpte vassdraget av grunneierne i 1898, og solgte rettighetene videre til belgieren Max Custor i 1907. Staten kjøpte vassdraget (etter eget Stortingsvedtak) i 1909 for 185.000 kroner fra Custor. Vassdragsdirektøren la planer for statlig kraftutbygging i Tafjord. Staten solgte videre til kommunene på langs Storfjorden (med Ålesund i spissen) med formål å sikre allmenn elektrisitetsforsyning. Argumenter mot salg ved debatten i Stortinget var blant annet at staten burde satse på salpeterproduksjon i Tafjord eller kanskje jernverk. Strømforsyning fra Tafjord til Ålesund forutsatte oppføring av høyspentlinjer i uveisomt terreng.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Nedbørfelt.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 11. juli 2015
2. ↑  Abrahamsen, Jan (1972). *Naturvern og vassdrag*. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 8200031764.
3. ↑  Tafjord: *Kraftanleggene i Tafjord*. Udatert hefte utgitt av selskapet, PDF lest 22.1.2013.
4. ↑  Tenfjord, Johan Kåre (1992): *Tafjord Kraftselskap 1917-1992*. Ålesund: Kraftselskapet.
5. ↑  *Naturfaglige konsesjonsvilkår knyttet til kraftutbygging i Møre og Romsdal. En oversikt over regulerte vassdrag.* Fylkesmannen i Møre og Romsdal, rapport nr 3, 1993.
6. ↑  Odland, Arvid (1991). *Klassifisering av vassdrag på Vestlandet ut fra deres floristiske sammensetning*. Trondheim: Norsk institutt for naturforskning. ISBN 8242601488.
7. ↑  Eide, Ove (2000). *Status for lakseførande vassdrag i Møre og Romsdal i 1999*. Molde: Fylkesmannen i Møre og Romsdal, Miljøvernavdelinga. ISBN 8274301153.
8. ↑  Tenfjord, Johan Kaare (1992). *Tafjord kraftselskap 1917-1992*. [Tafjord]: Kraftselskapet. ISBN 8299261902.
9. ↑  Thorson, Odd (-). *Ålesund 1848-1948: økonomisk og kommunal historie*. Fabritius & sønners trykkeri.  Sjekk datoverdier i `|dato=` (hjelp)
10. ↑  *Norske kraftverker*. [Oslo]: Teknisk ukeblads forlag. 1966.
11. ↑  Thue, Lars (1994). *Statens kraft 1890-1947: kraftutbygging og samfunnsutvikling*. [Oslo]: Cappelen. ISBN 8202142903.