recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Produksjon av bildeler i Ny-Guinea i 1943.
**Maskinering** er flere typer prosesser hvor det på en kontrollert måte stegvis kuttes biter av et råstoff for å oppnå et produkt med ønsket form. Slike prosesser med fjerning av materiale kalles **subtraktive produksjonsprosesser** og står i kontrast til additiv produksjon hvor materiale legges til på en kontrollert måte. Hva som legges i «kontrollert» er kan variere, men innebærer nesten alltid bruk av maskindrevet verktøy, noen ganger også inkludert håndholdt verktøy.[]

Maskinering er ikke begrenset til produksjon av metallprodukter, men kan brukes om produksjon med materialer som tre, plast, keramikk, og kompositter. En person som har spesialisert seg innen maskinering kalles en maskinist. I dag utføres mye av maskinering med datastyrte maskiner (CNC), særlig til masseproduksjon. For eksempel kan datastyring brukes på freser, dreiebenker samt andre typer maskiner.

Bearbeidingsmetode
------------------

Noen ulike bearbeidingsmetoder, sortert eter overflateruhet ved normal bearbeiding (fra grov til fin), er:

* Sandstøping
* Smiing
* Senkesmiing
* Filing
* Høvling eller planing
* Dreiing
* Boring
* Fresing
* Skraping
* Rømming eller brotsjing
* Sliping
* Honing
* Lepping
* Polering

Galleri
-------

* Konstuksjon av et mannhull på hangarskipet USS John C. Stennis.Konstuksjon av et mannhull på hangarskipet USS *John C. Stennis*.
* En operatør som styrer produksjonen av flydeler på CNC-maskin.En operatør som styrer produksjonen av flydeler på CNC-maskin.

Se også
-------

* Fres
* Dreiebenk

Referanser
----------

1. ↑  «MAS.863/4.140J-P7». Massachusetts Institute of Technology. Besøkt 22. august 2016.
2. ↑  «Machining Page». Arkivert fra originalen 8. september 2018. Besøkt 19. januar 2020.
3. ↑  *Verkstedhåndboka: mekaniske fag*. [Oslo]: Yrkesopplæring i samarbeid med Norges standardiseringsforbund. 1994. s. 27. ISBN 8258510029.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
**Arkeologi**


|  |
| --- |
| ***Disipliner**** Egyptologi
* Historisk arkeologi
* Klassisk arkeologi
* Nordisk arkeologi
* Marinarkeologi
* Historisk osteologi
* Industriell arkeologi
* Arkeologisk teori
 |
| ***Metode**** Overflateundersøkelse
* Åkervandring
* Prøvestikk
* Utgravning
* Maskinell flateavdekking
* Stratigrafi
 |
| ***Terminologi**** Struktur
* Artefakter
 |
| ***Datering**** Dendrokronologi
* Karbondatering
* Termoluminescens
* Typologi
 |


**Maskinell flateavdekking** er en utgravningsmetode hovedsakelig brukt ved arkeologiske undersøkelser i dyrket mark. Metoden går ut på at man ved hjelp av en gravemaskin fjerner matjordlaget ned til den naturlige undergrunnen over et stort område. Ved å fjerne matjorden vil man kunne observere arkeologiske strukturer i eller over undergrunnen, som for eksempel nedgravninger eller kulturlag, da disse som regel har en annen farge eller konsistens enn undergrunnen. 

Ved å bruke denne metoden vil man kunne få oversikt over hvor de forskjellige strukturene befinner seg i forhold til hverandre, og man vil kunne skille ut grupper av strukturer som for eksempel danner husanlegg eller aktivitetssoner. 

Metoden ble først tatt i bruk i Danmark og England på 1960-tallet, og er i dag en standard metode over hele Europa. I Norge ble metoden først tatt i bruk i begynnelsen av 1970-årene, i og med Perry Rolfsens utgravninger på Oddernes i Kristiansand. Det var imidlertid først med undersøkelsene på Forsandmoen i Rogaland på 1980-tallet at metoden ble ordentlig anerkjent her i landet.
**Aleksandr Konstantinovisj Pasjkov** (russisk: Александр Константинович Пашков; født 28. august 1944 i Moskva) var en sovjetisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1972 i Sapporo.

Pasjkov ble olympisk mester under Vinter-OL 1972 i Sapporo. Han var andremålvakt på det sovjetiske laget som vant ishockeyturneringen foran USA og Tsjekkoslovakia. Det var seks lag som spilte i A-gruppen, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant serien med ti poeng foran USA og Tsjekkoslovakia som begge fikk seks poeng. Pasjkov spilte en kamp som målvakt i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1972 Japans flagg Sapporo - Gull **Gull** i ishockey Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

VM-medaljer
-----------

* 1978 Tsjekkoslovakias flagg Praha - Gull **Gull** i ishockey Sovjetunionens flagg Sovjetunionen

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aleksandr Pasjkov – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Aleksandr Pasjkov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Aleksandr Pasjkov – Eurohockey.com Rediger på Wikidata
**Maskulinitet** omfatter kulturelt sett trekk som blir tilordnet det mannlige og mandige i forskjellige sammenhenger. Maskulinitet er noen ganger brukt som synonym for manndom. Antonymet til maskulinitet er femininitet.

Maskulin
--------

Ordet *maskulinitet* vil si «det å være maskulin». *Maskulin* er lånt fra fransk og avledet av det latinske *mas* som betyr «hankjønnsvesen». Ordet *maskulin* kan vise til:

* Egenskapen av å biologisk være en mann, det vil si av hankjønn
* Kjønnsrolle eller oppførsel som tradisjonelt blir forbundet med menn.
* Grammatisk hankjønn, *maskulinum*, en bøyningsklasse i språkvitenskapen av substantiv, adjektiv og pronomen. Hankjønnsord er ofte utledet av kjønnsrolleassosiasjoner.

Maskuline kjønnsroller
----------------------

Maskulinitet er et mål på i hvilken grad en kjønnsrolle utfylles av menn. Trekk som ofte blir forbundet med maskulinitet, har sine røtter i nedarvede anlegg, men blir støttet, påvirket og ofte forsterket av strukturer i kulturen, samfunnet eller en sosial gruppe. Mens maskulinitet kan bety forskjellige ting i forskjellige kulturer, har den svært sammenfallende aspekter i sin definisjon på tvers av kulturer. Det mest åpenbare eksemplet på dette er tanken om at mannens maskulinitet blir mindre hvis han oppfører seg «kvinnelig». Noen ganger benytter fagfolk innen kjønnsforskning uttrykket «hegemonisk maskulinitet» for å skille den mest dominerende formen for maskulinitet fra andre varianter. På midten av 1900-tallet kunne for eksempel John Wayne stå for en type maskulinitet, mens Albert Einstein godt kunne bli oppfattet som maskulin, om ikke på en hegemonisk måte.

Kilder
------

* (no) Maskulinitet i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE **·** BBC Things
 |
**Maskinførerskolen for landbruk, Vikeid** er en nedlagt skole på Vikeid i Sortland kommune i Nordland. Skolen drev opplæring i bruk av landbruks- og anleggsmaskiner. Det ble også drevet forskning innen landbruksteknikk på skolen.

Opprinnelig ble området på Vikeid kjøpt med tanke på å bygge en landbruksskole på området. Nordland fylkesting vedtok i 1939 å bygge en småbrukerskole på Vikeid. Arbeidet med å planlegge skolen gikk imidlertid i stå på grunn av krigen, og etter krigen ble planene forandret. Det var usikkert om myrene på Vikeidet egnet seg til skolebruk, og det ble også argumentert med at skolen ville ligge for langt fra Sortland sentrum. I 1947 vedtok fylkestinget at landbruksskolen i stedet skulle legges til Kleiva, sør for Sortland. På Vikeid ble det i stedet bygd et såkalt maskinprøvebruk (maskinførerskole). Maskinførerskolen var i drift fra 1954.

Skolen var administrert under Landbruksdepartementet fram til 1990, og deretter under Utdanningsdepartementet. I 1997 ble skolen egen videregående skole under Nordland fylkeskommune. I 2000 ble maskinførerskolen omgjort til en avdeling ved landbruksskolen på Kleiva (nå Sortland videregående skole, avdeling Kleiva).

De neste årene ble usikre for maskinførerskolen. I 2002 vedtok fylkestinget at skolen skulle nedlegges delvis. Det ble arbeidet for å opprettholde skolen, etter hvert i form av en friskole, men endelig nedlegging ble vedtatt i 2004, og skolen ble nedlagt sommeren 2005. Nordland fylkeskommune ønsker å selge eiendommen med skolen, men pr. mai 2007 er dette ennå ikke skjedd.

Utenfor internatet på skolen står skulpturen «Plog» av Harald Oredam.

Kilder
------

* Arkiv i Nordland: Marskinførerskolen for landbruk - Vikeid[*død lenke*]
* Vesterålen Online: Nyhetsarkiv om maskinførerskolen
* Alf Oxem: *50 år på Kleiva 1953-2003*. Kleiva videregående skole 2003. ISBN 82-303-0096-8
**Dagmar Metzger** (født 10. desember 1958 i Berlin) er en hessisk jurist og politiker (SPD). Hun er medlem av Hessens landdag.

Bakgrunn
--------

Metzger er svigerdatter av Günther Metzger, tidligere overborgermester i Darmstadt. Hun jobber som juridisk rådgiver i banken Stadt- und Kreis-Sparkasse Darmstadt, og er styremedlem i HEAG Südhessische Energie AG.

Politisk karrière
-----------------

Dagmar Metzger ble medlem av SPD i 1990. I 1997 ble hun innvalgt i bystyret i Darmstadt. Ved landdagsvalget i 2008 ble hun innvalgt i Hessens landdag.

Metzger kom kort etter valget til å spille en viktig rolle i dragkampen om hvem som skal bli delstaten Hessens statsminister. Hverken de samarbeidende partiene CDU og FDP eller de samarbeidende partiene SPD og De grønne fikk flertall ved valget. Derfor har SPD Hessens leder Andrea Ypsilanti åpnet for å samarbeide med Die Linke. Dette til tross for SPD Hessen lovet velgerne å ikke samarbeide med Die Linke, som av Landesamt für Verfassungsschutz Hessen tilordnes det venstreekstreme spektrum og nevnes i den årlige *Verfassungsschutzbericht*. Dagmar Metzger gjorde da kjent at hun ikke kan stemme for Ypsilanti hvis Ypsilanti samarbeider med Die Linke. I intervjuer oppgav hennes svigerfar at dette skjedde av samvittighetsgrunner. Metzger vil ikke bryte et valgløfte SPD har gitt, men hennes svigerfar påpekte også at Dagmar Metzgers far som sosialdemokrat i Berlin under livsfare hadde avvist tvangssammenslåingen av SPD og Kommunistische Partei Deutschlands til Sozialistische Einheitspartei Deutschlands.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dagmar Metzger – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Dagmar Metzger

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Dagny Bjørnson Sautreau** (født **Dagny Bjørnson** 4. desember 1876 på Aulestad i Gausdal, død 1974 i Oslo) var det yngste og lengstlevende barnet av dikteren Bjørnstjerne Bjørnson og Karoline Bjørnson. Hun er også kjent som **Dagny Langen** og **Dagny Sautreau**.

Liv
---

I 1871 fikk Bjørnstjerne og Karoline Bjørnson en datter som de kalte Dagny, men hun døde allerede året etter, bare 9 måneder gammel. Da de fikk sitt siste barn i 1876, fikk også denne datteren navnet Dagny. Hun vokste opp delvis på Bjørnsons gård Aulestad, og delvis i utlandet hvor Bjørnson oppholdt seg lenge av gangen, særlig i Paris. I en alder av 19 år giftet hun seg med den tyske forleggeren Albert Langen, som var redaktør for det tyske satiriske tidsskriftet *Simplicissimus* i München. Med ham fikk hun sønnene Arne Bjørnson-Langen (1897–1982) og Albert Bjørnson-Langen (1898–1988).

Dagny Bjørnsons første ektemann, Albert Langen
Etter å ha blitt separert fra Langen flyttet Dagny Bjørnson til Paris, hvor hun var mesén for det satiriske tidsskriftet *Le Témoin*, redigert av Paul Iribe. Her traff hun den franske litteraten Georges Sautreau (1875–1952), og giftet seg med ham på Aulestad i 1913. Georges Sautreaus slekt var bønder fra Bourgogne, men faren var blitt kjøpmann i Paris og tjente seg rik. Sønnen hadde fått en god utdannelse og var blitt litterat. Karoline Bjørnson bodde i mange år hos datteren og svigersønnen i Paris om vinteren.

Etter morens død i 1934 ryddet Dagny Bjørnson Sautreau opp i farens manuskripter, som hun gjennomgikk sammen med litteraturhistorikeren Francis Bull. Hun skjenket dem senere til Universitetsbiblioteket i Oslo. I 1937 utga hun farens brevveksling med Christen Collin (*Bjørnstjerne Bjørnsons og Christen Collins brevveksling 1889-1909*).

Referanser
----------

1. ↑   Det tyske nasjonalbibliotekets katalog, GND-ID 118822705, besøkt 1. juni 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.begravdeioslo.no, besøkt 27. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Øyvind Anker: *Boken om Karoline*. Oslo: Aschehoug, 1982

| * v
* d
* r
Bjørnstjerne Bjørnsons familie |
| --- |
|  | 
far Peder Bjørnson
ektefelle Karoline Reimers
sønn Bjørn, svigerdatter Jenny Sandberg, Gina Oselio  | sønn Einar  | sønn Erling  | datter Bergliot, svigersønn Sigurd Ibsen, barnebarn Tancred, Irene  | datter Dagny, svigersønn Albert Langen
fetter Rikard Nordraak  | niese Inga Bjørnson
 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Deutsche Biographie **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Waldemar Johnsen**
(født 25. november 1911, død 5. januar 1969) var en prisbelønt norsk operasanger (baryton) fra Salhus.

Han var offiser i forsvaret og figurerte en tid i London, hvorefter han
i hjemlandet ble kjent som Greven i Figaros Bryllup ved Nationaltheatret (1937).
Under den andre verdenskrig, etter å ha flyktet i båt til Shetland i november 1941,
var han stasjonert ved informasjonskontoret i London og ga i samarbeid
med Soffi Schønning 652 konserter med norsk musikk. Deler av tiden
var ved det engelske Entertainments National Service Association (ENSA).
I tiden etter fortsatte han med turnering. Johnsen
var blant solistene ved Götterdämmerung-innspillingen i 1956 hvor Kirsten Flagstad toppet solistlaget. Han fikk fast ansettelse som operasolist da 
Den Norske Opera ble etablert i 1958 med Flagstad som den første operasjefen. I perioden 1957-58 var han formann i 
Norsk Operasangerforbund.
Sine studier gjorde han i Bergen, Oslo, London, Salzburg, Roma, Milano (1950) og New York.

Premier
-------

* St. Olavs Orden, ridder 1945 for arbeidet med å formidle norsk kunst i utlandet
* Oslo bys kulturstipend 1957 på kroner 6 000
* Musikkritikerprisen 1954/55

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Waldemar\_Johnsen[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 3879837, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  *Opera er ikke noe vanvittig foretagende sier Waldemar Johnsen og forteller om krigsårenes arbeid for Storbritannia og Amerika* i VG (1.12.1945)
5. ↑  *Den Norske Operas sangerstab er klar* i VG (21.6.1958).

Eksterne lenker
---------------

* (no) Waldemar Johnsen hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (en) Waldemar Johnsen på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Waldemar Johnsen på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Dagmar Myhrvold** (født 19. april 1898 i Kristiania, nåværende Oslo, død 21. april 1972) var en norsk skuespiller.

Etter ha gått ved Sofie Bernhofts skole tok hun ett år med teaterstudier i København. I 1916 kunne hun så debutere som deltaker i turnetruppen til Edvard Drabløs. Året efter var det turne med *Dødsdansen* av August Strindberg der hun innehadde to roller og stod for musikken, hun spilte da fiolin.

Hun var fra 1919 tilknyttet Det Norske Teatret. Allerede som ung spilte Myhrvold gjerne eldre kvinner, som hun gjengav med tyngde og troverdighet, blant annet mødrene i Lev Tolstojs *Mørkets makt* og Selma Lagerlöfs *Keiseren av Portugallien* samt Tale i Olav Duuns *Medmenneske.* Med bred humor spilte hun også vaskeekte oslotyper som Gurina-Neger i Oskar Braatens *Ungen* og Dobbelt-Petra i samme forfatters *Den store barnedåpen.*

Myhrvold virket også som iscenesetter. Hun var instruktør for tolv stykker.

Dagmar var lærer ved Det Norske Teatrets elevskole som hun ledet fra 1947 til 1949. Hun ivret også for å få opprettet Statens teaterhøgskole som åpnet i 1953, der hun var lærer i noen år.

Hun var gift med Vilhelm Lund på 1920-tallet. Datteren deres, Anne-Marie (født 1929) var gift med den franske sinologen André Lévy (1925–2017) og utga i 1968 reiseskildringen *Ferden til Shigaraki*. I 1935 ble hun gift med teatermannen Nils Sletbak.

Filmografi (utvalg)
-------------------

* 

* 1970 – *Selma Brøter* (TV)
* 

* 1969 – *Brent jord*
* 

* 1968 – *Smuglere*
* 

* 1964 – *Nydelige nelliker*
* 

* 1946 – *Om kjærlighet synger de*
* 

* 1943 – *Vigdis*
* 

* 1942 – *En Herre med bart*
* 

* 1940 – *Godvakker-Maren*
* 

* 1937 – *Bra mennesker*
* 

* 1934 – *Sangen om Rondane*
* 

* 1926 – *Brudeferden i Hardanger*
* 

* 1920 – *Fante-Anne*

Referanser
----------

1. 1 2   ČSFD person-ID 410630[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  Dagmar Myhrvold fra allkunne.no, sist lest den 22. august 2018.
3. ↑  *Studentene fra 1919*. Oslo: (Aas & Wahls boktr.). 1950.
4. ↑  Le traducteur André Lévy, spécialiste de la littérature chinoise ancienne, est mort, fra actualitte.com den 5. oktober 2017.
5. ↑  Lévy, Anne Marie (1968). *Ferden til Shigaraki*. Oslo: Cappelen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dagmar Myhrvold – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Dagmar Myhrvold på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Dagmar Myhrvold hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Dagmar Myhrvold hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) «Dagmar Myhrvold» i Store norske leksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Geni **·** VIAF **·** KulturNav
 |
**Dagny Gulbrandsen** (født 7. september 1897 på Grorud i Oslo, død 4. mai 1993) var en norsk evangelist og misjonær tilknyttet pinsebevegelsen. Hun var misjonær i Kina og Japan.

Dagny Gulbrandsen vokste opp på Grorud, og ble i 1915, som attenåring frelst, og døpt i 1917. Hun var gift med kinamisjonær Henry Gulbrandsen, han døde i Kina.

Dagny Gulbrandsen virket også som evangelist i Norge.

Misjonær
--------

Dagny Gulbrandsen ble i 1921, som 24-åring, sendt ut som misjonærer i den norske pinsebevegelsen, til det nordlige Kina. De arbeidet i byen Yuchow, som hadde omtrent 40 000 innbyggere.

Like etter at Mao Tse Tung erklærte sin maktovertakelse, måtte alle misjonærer forlate Kina. Et misjonsfly hentet ut vestlige misjonærer i 1949.

Neste stopp var Japan, soloppgangens land.

Se også
-------

* Kvinnelige misjonærer i Kina

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Dagny Gulbrandsen, (07.september 1897 - 04.mai 1993).», besøkt 23. oktober 2022[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Johansen, Oddvar; Hagen, Kjell; Nyen, Astrid Neema; Kolbjørnsrud, Paul og Filberg, Trond. 2010. *I all verden. Pinsemisjon i 100 år. PYM 100 år 1910-2010* (jubileumsskrift) De norske pinsemenigheters ytremisjon (PYM).
* Nilsen, Oddvar. 1982. *Lys på stien*. Filadelfiaforlaget AS. side 290. ISBN 82-534-0599-5
**Torkell Mauland** (født 3. januar 1848 i Time, død 31. mars 1923 i Asker) var lærer, lokalhistoriker, folkeminnesamler og statsstipendiat.

Mauland var bondesønn og odelsgutt. Han valgte likevel lærerutdannelse som livsvei. Han gikk som 14-åring, nylig komfirmert, på lærerskole hos Velle Vellesen, og var deretter lærer i hjembygda i tre år. I denne tiden hadde han Arne Garborg som elev. Han gikk på Holt seminar 1867-69, og arbeidet siden som lærer i Høyland, i Stavanger og fra 1875–1891 som rektor ved den *flyttende amtsskolen i Ryfylke*. Han var lærer ved Klæbu seminar et år, deretter lærer i Aure 1892-97 og deretter i Oslo. 

Han bosatte seg i 1912 i Asker, og sluttet som lærer for å arbeide med lokalhistorie. Han hadde fra 1914 statsstipend til dette arbeidet. Han arbeidet mye i Riksarkivet med materiale fra Rogaland, og utga i 1911 boka *Trolldom* om hekseprosesser i fylket. Han skrev også slektshistorie, blant annet om Garborgs slekt i *Syn og Segn* 1911. Etter hans død ble tre bind folkeminne fra Ryfylke utgitt av Norsk Folkeminnelag: *Folkeminne fraa Rogaland I-III* (1928–35).

Mauland var vararepresentant til Stortinget for Venstre 1886-88. Han satt i styret for Det Norske Samlaget 1906-1916 og deltok aktivt som kirkesanger ved de nynorske gudstjenestene i Oslo 1903-1921.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814-1914. B. 2 D. 2 : De enkelte storting og statsraader 1886-1914, side(r) 963[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 36[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Arne Garborg. «Torkell Mauland». I: *Syn og Segn, 1923*
* Nils Lid. «Torkell Mauland». I: *Norsk biografisk leksikon*, 1. utg.
* Ola Aurenes: Torkell Mauland 1848-1948, Stavanger, Dreyer forlag – Ved avdukinga av minnesteinen sundag den 12. september 1948.
* Målfrid Grimstvedt. «Eitt granskarliv : Torkell Mauland». I: *Sjå Jæren, årbok for Jærmuseet* 1998

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Dagmerke på Scillyøyene, utenfor kysten av Cornwall i England. Foto: Pline 
Et **dagmerke** er et sjømerke til bruk i dagslys eller en godt synlig struktur plassert på land for å hjelpe navigasjonen på sjøen, et seilemerke langs kysten i dagslys. Dagmerket kan være en varde, tårn eller annen bygning. Det har ikke lys og er vanligvis ikke opplyst, og det kan være malt med lett gjenkjennelige mønster. Et eksempel på et kjent dagmerke er Nix’s Mate i havna i Boston, Massachusetts.

Begrepet *dagmerke* kan også referere til det entydige mønsteret malt på mange fyrtårn som gjør de lett gjenkjennelige. Slike mønster gjør at mange tårn på nedlagte fyrstasjoner fremdeles er nyttige dagmerke. I dag har tekniske navigasjonshjelpemidler tatt over som viktigste veiviser for den maritime nyttetrafikken.

Forskjellige dagmerker
----------------------

* Jernstang med viser. Foto:Roar JohansenJernstang med viser.   
Foto:Roar Johansen
* Jernstang med «krekse» Foto:Roar JohansenJernstang med «krekse»   
Foto:Roar Johansen
* Støpejernsøyle med viserFoto: Karl Ragnar Gjertsen.Støpejernsøyle med viser  
Foto: Karl Ragnar Gjertsen.
* BåkeFoto:Tve4Båke  
Foto:Tve4
* Steinvarde med viser.Foto:FrokorSteinvarde med viser.  
Foto:Frokor
* 16,5 m høyt dagmerke i rustfritt stål ved Jærens rev. Foto:Roar Johansen16,5 m høyt dagmerke i rustfritt stål ved Jærens rev.   
Foto:Roar Johansen
* Dykdalb (Duc d'albe) Foto:KMJDykdalb (Duc d'albe) Foto:KMJ

Referanser
----------

1. ↑  «Om kystens veivisere – sjømerker. Motivelement på 200-kroneseddelen» **(norsk)**. Besøkt 13. november 2018.

Litteratur
----------

* Hans Roald Hanssen (2000). *Sjømerkene*. Aust-Agder fylkeskommune. s. 28–29. ISBN 8299553709.

Eksterne lenker
---------------

* Sjømerkene, veivisere og kulturminner
* (en) Daymarks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Torkel Persson** (født 21. juni 1894 i Krokoms kommun i Jämtland, død 6. august 1972) var en svensk samisk langrennsløper.
Persson deltok i sin første langrennskonkurranse i 1919 i Östersund. Torkel Persson måtte da gå på ski de seks milene til nærmeste jernbanestasjon, Nälden, og deretter med tog de siste milene til Östersund.

I 1924 deltok Torkel Persson under OL i Chamonix, der han ble beste svenske. Han kom på femteplass på femmila, der det ble firedobbelt norsk seier, med tiden 4.05.59. På 18 km kom han på 9.-plass. Reisen til Chamonix gikk med tog fra Näldens stasjon.

Persson var en av de første store langrennsløperne fra Jämtland.

Meritter
--------

* Vinter-OL 1924
	+ 5.-plass på 50 km
	+ 9.-plass på 18 km

Referanser
----------

1. 1 2   sok.se[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5   Sveriges dödbok 1830-2020, oppført som Persson, Torkel, besøkt 4. juli 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Torkel Persson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Torkel Persson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Torkel Persson – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Verdens første jubileumsfrimerke utgitt av Peru i 1871
Oscar Wergelands maleri «Eidsvold 1814» var i 1914 motiv for det første norsk jubileumsfrimerke. Maleriet henger i Stortingssalen.
Et **jubileumsfrimerke** er et frimerke som blir utgitt ved en spesiell anledning, som f.eks. et jubileum, for å hylle eller minnes et sted, en begivenhet eller en person, vedkommedes fødsel eller død, eventuelt hans eller hennes oppdagelse eller oppfinnelse. Et jubileumsfrimerke har som motiv portrett av vedkommende eller et motiv knyttet til jubileet, i motsetning til bruksfrimerker som vanligvis bare viser land og beløp (unntatt bruksfrimerker som avbilder et statsoverhode)[*klargjør*] 

Mange lands postverk utgir adskillige jubileumsfrimerker, faktisk utgir enkelte «frimerkeland» som Liechtenstein og San Marino frimerker langt ut over det postale behov, som stort sett kjøpes av fiatelister.[*klargjør*] På utgivelsesdagen foretas det gjerne førstedagsstempling på steder som har forbindelse med jubileumsfrimerkes anledning til utgivelse.[*klargjør*]

I motsetning til daglige seriefrimerker, som gjenopptrykkes og selges over lengre tidsperioder,[*klargjør*] så trykkes særfrimerker som oftest i begrenset opplag og selges i langt kortere perioder fra postkontoret, ofte inntil opplaget er utsolgt.

Første jubileumsfrimerker
-------------------------

1871 utga Peru et fem centavo karminrødt frimerke med et lokomotiv samt et våpen som motiv. Dette anses for være verdens første jubileumsfrimerke, utgitt for å minnes 20-årsjubileet for den første jernbanen i Syd-Amerika. I Danmark utkom det første jubileumsfrimerket den 12. september 1912 i anledning oppførelsen av Sentralpostbygningen. Det første norske jubileumsfrimerke ble utgitt i 1914 med Eidsvoldsmøtet i 1814 som motiv.

Se også
-------

* Førstedagsbrev

| * v
* d
* r
Norske frimerker etter tema |
| --- |
| 
* Personer
* Kunstverk
* Byjubileer
* Andre jubileer
* Tilleggsverdi

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**«While My Guitar Gently Weeps»** er en The Beatles-sang fra dobbeltalbumet *The Beatles (White Album)*, utgitt 1968. Sangen ble skrevet av George Harrison, som opprinnelig komponerte den på akustisk gitar og en mellotron; en tidlig versjon kan høres på *Anthology 3*, en samling av spesielle Beatles-sanger. Eric Clapton spilte elektrisk førstegitar på albumversjon av sangen med en Gibson Les Paul.

Komposisjon og innspilling
--------------------------

Ifølge Harrison kom inspirasjonen til «While My Guitar Gently Weeps» etter at han leste den kinesiske boken *I Ching* som, slik han sa, «syntes for meg å være basert på et østlig konsept at alle ting er relativt til alt annet, i motsetningen til det vestlige synet at tingene er bare tilfeldige».

Harrison tok med seg denne tanken til sine foreldres hjem i Nord-England og bestemte seg for å skrive en sang basert på de første ordene han så når han åpnet en tilfeldig bok. De første ordene var «gently weeps», og med disse begynte han å skrive sangen. Den endelige utgaven var naturligvis ikke endelig, som Harrison sa, «noen av ordene ble endret før jeg til slutt spilte den inn».

Sangen ble møtt med liten til ingen interesse fra de andre Beatles-medlemmene. Nedslått, men ikke utslått inviterte Harrison sin kompis Eric Clapton til å delta på en innspillingsdag. Clapton var tvilende, «ingen (utenforstående) spiller noen gang på en Beatles-plate!», men Harrison overbeviste ham om det motsatte. Å ha Clapton med betydde to ting for Harrison; et øyeblikks pause fra de indre slitasjene i bandet, og en sjanse for ham å fri seg fra å spille førstegitar og heller konsentrere seg om vokal og rytmegitar.
Sangen har senere også blitt spilt av Clapton, Jeff Healey, Peter Frampton og Spinshank.

Det har vært diskutert om det virkelig er Clapton som står bak den berømte soloen i «While My Guitar Gently Weeps». Noen rykter vil ha til at soloen ble tatt opp på nytt og at det ikke var Claptons versjon som kom med på albumet. Harrison selv har lagt disse ryktene døde: «Så Eric spilte den, og jeg synes den var skikkelig bra. Da vi hørte på lydbåndene etterpå sa han, ‘Ah, det er et problem, soloen er ikke ‘Beatley’ nok!’ Så vi kjørte den gjennom ADT-en for ‘wobble’ den opp litt...»

Eksterne lenker
---------------

* Sangtekst
Jubileumsmedaljen i anledning av 70-året for seieren i Den store fedrelandskrigen 1941–1945
**Jubileumsmedaljen i anledning av 70-året for seieren i Den store fedrelandskrigen 1941–1945**  (russisk: Юбилейная медаль «70 лет Победы в Великой Отечественной войне 1941–1945 гг.») er en medalje innstiftet av Russlands president Vladimir Putin ved dekret datert 21. desember 2013. Tildelingskriteria ble fastsett ved dekret datert 4. juni 2014. Medaljen ble tildelt krigsveteraner og andre som bidro til krigsinnsatsen i anledning av 70-årsjubileet for seieren i andre verdenskrig.

Utforming
---------

Medaljen er utformet i sølv. Advers har som motiv ordenstegnet for Fedrelandskrigens orden. Under ordenstegnet står årstallene «1945–2015». Reversen bærer innskriften «70 лет Победы в Великой Отечественной войне 1941–1945"» (*70-året for seier i Den store fedrelandskrigen 1941-1945*) over sju linjer. Innskriften er omgitt av en laurbærkrans.

Medaljen er opphengt i et rødt bånd med to moaréstriper og kantstriper i oransje og svart. Fargene oransje og svart er fargene i båndet til Sankt Georgsordenen fra tsartiden og er en fargekombinasjon som på grunn av dens store militære prestisje ble overtatt av Sovjetunionen og er videreført av Russland i våre dager.

Tildeling
---------

Jubileumsmedaljen ble tildelt både militære krigsveteraner og personer som i sivilt arbeid bidro til krigsinnsatsen. Partisaner og geriljasoldater i motstandsgrupper kunne også hedres med medaljen, likeledes fanger i konsentrasjonsleirer og ghettoer. Personer som tidligere var tildelt minnemedaljer for innsats i verdenskrigen, kvalifiserte også til denne medaljen. 

### Norske mottagere

I tilknytting til markeringen av 70-årsjubileet for seieren i andre verdenskrig ble medaljen tildelt flere norske veteraner.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Dekret av presidenten av Den russiske føderasjon av 21. desember 2013, nr. 931» **(russisk)**. Russian Gazette. Besøkt 1. april 2016.
2. ↑  «Dekret av presidenten av Den russiske føderasjon av 4. juni 2014, nr. 175-rp» **(russisk)**. Russian Gazette. Besøkt 1. april 2016.
3. ↑  Asbjørn Olsen og Kjell Persen: «Krigsseileren Trygve (93) fikk russisk æresmedalje», *tv2.no*, 8. mai 2015, besøkt 1. april 16.
4. ↑  Anne Kari Løberg: «Haavard (94) fikk russisk krigsmedalje», *nrk.no*, 8. mai 2015, besøkt 1. april 16.
***Where to Invade Next*** er en amerikansk dokumentarfilm fra 2015 regissert av Michael Moore. I denne dokumentaren sammenligner Moore det amerikanske samfunnet med det europeiske for å finne ut hva USA kan lære av dem. Fokuset er på det sosiale og det økonomiske. Moore undersøker blant annet straffelovgivningen i Norge og banksystemet på Island. Dette var hans første dokumentar siden 2009, dag han lanserte *Capitalism: A Love Story*.

Filmen ble jevn over godt mottatt av anmelderne og har fått 77 % på Rotten Tomatoes og 63 % på Metacritic.

Handling
--------

I filmen besøker Michael Moore en rekke andre land, og undersøker forskjellige aspekter ved deres samfunn og politikk som han foreslår burde innføres i USA. Han besøker Italia, Frankrike, Finland, Slovenia, Tyskland, Portugal, Norge, Tunisia og Island. Områdene som dekkes er blant annet fagforeninger, skole-lunsjer, tidlig utdannelse, høyere utdannelse, arbeidsinkludering, avkriminaliserte rusmiddel og kvinners inkludering og rolle i samfunnet. 

I Italia har arbeiderne flere rettigheter enn amerikanske arbeidere. De får også betalt ferie, lengre lunsj-pauser på jobb, og betalt foreldrepermisjon når de føder barn. I Frankrike blir det tatt opp hva slags mat studentene får på skolen, og seksualundervisning. I Finland får elevene nesten ingen lekser, eller ingen standardisert testing. I Slovenia er høyere utdannelse nesten gratis, i omsetning til USA.

I Portugal tar Michael Moore for seg narkotika-politikk, universell helsehjelp, og avskaffelse av dødsstraff. I Norge snakker de om det humane fengselssystem, og besøker Bastøy fengsel med minimumssikkerhet for de innsatte, og Halden fengsel med maksimalt sikkerhet - samt hvordan Norge svarte på Massedrapet på Utøya i 2011. I Tunisia diskuterer de kvinners rettigheter, tilgang til abort, og utformingen av den tunisiske grunnloven fra 2014.

Om filmen
---------

Referanser
----------

1. ↑  «Where to Invade Next». *www.rottentomatoes.com*. 12. februar 2016. Besøkt 5. mai 2016.
2. ↑  «Where to Invade Next». *Metacritic*. Besøkt 5. mai 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *Where to Invade Next* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Where to Invade Next* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Where to Invade Next* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Where to Invade Next* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Where to Invade Next* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Where to Invade Next* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Where to Invade Next* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Where to Invade Next* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Where to Invade Next* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Where to Invade Next* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata

Portal: Film
Den effektive temperaturen hos Solen (5 777 K) er temperaturen som tilsvares av den temperaturen et sort legeme av samme størrelse må ha for å generere samme energiutstrømning
Den **effektive temperaturen** hos en stjerne er den temperaturen hos et sort legeme med samme luminositet per overflate ({\displaystyle {\mathcal {F}}\_{Bol}}) som stjernen og defineres av Stefan-Boltzmanns lov {\displaystyle {\mathcal {F}}\_{Bol}=\sigma T\_{eff}^{4}}. Merk at den totale (bolometriske) luminositeten hos en stjerne da blir {\displaystyle L=4\pi R^{2}\sigma T\_{eff}^{4}}, der {\displaystyle R} er stjerneradien. Definisjonen av stjernetradien er ikke helt selvforklarende. Mer strengt definert tilsvarer den effektive mot temperaturen ved radien som defineres av Rosselandopasiteten. Den effektive temperaturen og den bolometriske luminositeten er de to grunnlegende fysiske parametrene som trengs for å kunne plassere en stjerne i Hertzsprung-Russell-diagrammet. Både den effektive temperaturen og den bolometriske luminositeten avhenger av den kjemiske sammensetningen hos en stjerne.

Solens effektive temperatur er rundt 5 780 K. Fargeindeksen hos en stjerne indikerer dens temperatur fra veldig kalde (for en stjerne å være) M-sjerner som hovedsakelig utstråler infrarødt lys til de svært blå og varme O-stjernene som hovedsakelig utstråler ultraviolett lys. De effektive temperaturen hos en stjerne indikeres av mengden varme som stjernen stråler ut per enhet areal. Fra de varmeste til de kaldeste er de ulike klassene O, B, A, F, G, K og M.

En rød stjerne kan være en liten rød dverg, en stjerne med liten energiproduksjon og liten overflate, eller en opplåst kjempestjerne som Antares eller Betelgeuse. Begge de siste generere enorme mengder energi, men ettersom overflaten også er veldig stor er strålingen per areal foroldsvis liten. En stjerne nær midten av spekteret, som vår egen sol eller kjempen Capella, stråler ut mer energi per areal enn de små dvergene eller de store røde superkjempene, men mye mindre enn hvite og blå stjerner som Vega eller Rigel.

Referanser
----------

1. ↑  Tayler, Roger John (1994). *The Stars: Their Structure and Evolution* **(engelsk)**. Cambridge University Press. s. 16. ISBN 0521458854.
2. ↑  Böhm-Vitense, Erika. *Introduction to Stellar Astrophysics, Volume 3, Stellar structure and evolution* **(engelsk)**. Cambridge University Press. s. 14.
3. ↑  Baschek. «The parameters R and Teff in stellar models and observations» **(engelsk)**.
4. ↑  «Handbook of Chemistry and Physics» **(engelsk)**. CRC Press. Arkivert fra originalen 11. mai 2009.
5. ↑  Jones, Barrie William (2004). *Life in the Solar System and Beyond* **(engelsk)**. Springer. s. 7. ISBN 1852331011.

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin
 |
Jubileumsmedaljen i anledning av 75-året for seieren i Den store fedrelandskrigen 1941–1945
**Jubileumsmedaljen i anledning av 75-året for seieren i Den store fedrelandskrigen 1941–1945** (russisk: Юбилейная медаль «75 лет Победы в Великой Отечественной войне 1941–1945 гг.») er en medalje innstiftet av Russlands president Vladimir Putin ved dekret datert 13. juni 2019. Tildelingskriteria ble fastsett ved samme dekret og medaljen blir tildelt krigsveteraner og andre som bidro til krigsinnsatsen i anledning av 75-årsjubileet for seieren i andre verdenskrig.

Utforming
---------

Medaljen er utformet i sølvfarget metall. Advers har som motiv en væpnet soldat i feltuniform som skriver «seier» på Riksdagsbygningen. Under «seier» står årstalene 1945 og 2020. Reversen bærer innskriften «75 лет Победы в Великой Отечественной войне 1941–1945"» (*75-året for seier i Den store fedrelandskrigen 1941–1945*) over sju linjer. Innskriften er omgitt av en laurbærkrans.

Medaljen er opphengt i et grått bånd med blå kantstriper. I midten er det fem striper med oransje og svart. Fargene oransje og svart er fargene i båndet til Sankt Georgsordenen fra tsartiden og er en fargekombinasjon som på grunn av dens store militære prestisje ble overtatt av Sovjetunionen og er videreført av Russland i våre dager.

Tildeling
---------

Jubileumsmedaljen skal tildeles både militære krigsveteraner og personer som i sivilt arbeid bidro til krigsinnsatsen. Partisaner og geriljasoldater i motstandsgrupper vil også hedres med medaljen, likeledes fanger i konsentrasjonsleirer og ghettoer.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Dekret av presidenten av Den russiske føderasjon av 13. juni 2019, nr. 277» **(russisk)**. Besøkt 2. november 2019.
**Krål** eller **crawl** (engelsk: *crawl*) er en svømmeteknikk. Den blir også kalt **fri** eller **frisvømming** fordi reglene har ikke mye begrensinger på teknikken, og er den raskeste av de fire svømmeartene som blir brukt i konkurransesvømming fordi man kan velge den raskeste stilen.

Historie
--------

Norsk-amerikaneren Alfred Steen (1896–1941) brakte kråleteknikken til Norge i 1919.
Visstnok ser man krål i bruk på et relieff fra det gamle Egypt, der militære krysser ei elv.

En ganske lik teknikk var trudgen, oppkalt etter John Trudgen (1852–1903), en brite som hadde vært i Sør-Amerika og lært.

Det var i 1890-årene at man i Australia (Cavill-familien) definerte dette som en teknikk, inspirert av gamle teknikker fra Polynesia og man fikk **australsk krål**. Amerikanere som Charles Daniels (1885–1973) la til et annet fotspark og man fikk **amerikansk krål**.

Det var da også norsk-amerikaneren Alfred Steen (1896–1941) som brakte krålteknikken til Norge i 1919.

Svømmetaket
-----------

Utgangsposisjonen for et kråltak er en svømmer som ligger på magen med ansiktet i vannet, armene over hodet og bena samlet. En syklus begynner ved at den ene armen trekkes bakover gjennom vannet. Når taket i vannet er gjennomført og armen ligger langs overkroppen, trekker man armen tilbake. Tommelen kan gjerne berøre armhulen og så strekkes så langt frem i vannet som mulig. Når den første armen ligger parallelt med kroppen begynner et nytt tak med den andre armen, slik at det ser ut som en vindmølle.

Buken (skuldrene) skal velte fra side til side men hodet skal holdes rett i vannet. Dette fører til at man får bedre tak med hendene.

Benene skal pendle hele tiden ved at utøveren sparker med rette ben. Mange pleier å svømme med en liten knekk i knærene, men det er ikke riktig. For å gjennomføre riktig krål-benspark skal bena være helt rette. I konkurransesvømming på høyt nivå er det vanlig å ha en liten knekk i knærne når bena føres bakover, men dette er for veldig gode svømmere.

Å snu
-----

Når man kommer til enden av bassenget tar man en saltovending litt før man når frem og sparker fra mot bassengveggen.

Pusting
-------

Når en arm er på vei fram puster man «under» armen ved at man vender hodet til siden. Dette er vanskelig å lære seg, og mange puster på hvert tak. Det vanligste er å puste på tredje og andre tak. For mange svømmere er det vanskelig å holde pusten helt til tredje tak, derfor tar de bare to tak før de puster. Det er fordelaktig å ikke holde pusten når hodet er under vann, men puste jevnt ut i den fasen.

Referanser
----------

1. ↑  krål - Det Norske Akademis ordbok
2. ↑  krål - Bokmålsordboka | Nynorskordboka
3. 1 2  Crawl i Store Norske Leksikon.
4. ↑  History of swimming fra marydonahue.org, sist lest den 14. juli 2018.
5. ↑  trudgen i Store Norske Leksikon.
6. ↑  *Sol - luft - vann*. Oslo: Forbundet. 1960.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NKC
 |
**Petter Kvinge Tvedt** (født 16. februar 1985) er en politiker for Fremskrittspartiet og tidligere statssekretær for finansminister Siv Jensen. Han er i dag partner og seniorrådgiver i kommunikasjonsbyrået Kruse Larsen.

Kvinge Tvedt ble utnevnt til politisk rådgiver til finansminister Siv Jensen 16. oktober 2013. og var statssekretær fra 21. mars 2016 til 14. desember 2018. Fra 2017

Han var sentralstyremedlem i Fremskrittspartiets Ungdom fra 2008 til 2012. Fra 2006 til 2007 var Kvinge Tvedt politisk rådgiver for Fremskrittspartiets bystyregruppe i Bergen samt fylkestingsgruppen i Hordaland. Fra 2007 var han politisk rådgiver for byråd for helse- og omsorg i Bergen kommune. I 2009 hadde Tvedt et vikariat i Fremskrittspartiets Stortingsgruppe, kommunal- og forvaltningsfraksjonen. I 2010 ble han politisk rådgiver for byråd for finans i Bergen kommune.

Petter Kvinge Tvedt startet sine studier ved Handelshøyskolen BI i Bergen i 2005. Han har studert Markedsøkonomi (2005–2006), markedskommunikasjon (2009 og 2012), High Performance Leadership, bachelorprogram i ledelse (2012–2013) og i 2013 startet han på Leadership in action også ved BI som avslutning på sin bachelorgrad.

Referanser
----------

1. ↑   www.stortinget.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Petter Kvinge Tvedt Arkivert 1. september 2019 hos Wayback Machine. kruselarsen.no
3. ↑  «Pressemelding fra statsministerens kontor (pressemelding, Nr. 132/2013): Nye politiske rådgivere». Statsministerens kontor. 16. oktober 2013. Besøkt 1. desember 2013.
4. 1 2 3 4 5 6  «Politisk rådgiver Petter Kvinge Tvedt (FrP)». Finansdepartementet. 21. november 2013. Besøkt 1. desember 2013.
5. 1 2  Marie Melgård (16. oktober 2013). «Dette er Solbergs unge talenter». Aftenposten. Besøkt 1. desember 2013.
6. ↑  Tidligere statssekretær Petter Kvinge Tvedt (Frp), regjeringen.no

Eksterne lenker
---------------

* (no) Petter Kvinge Tvedt hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Petter Kvinge Tvedt hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Leserbrev**, også kalt **leserinnlegg**, **debattinnlegg** eller **brev til redaktøren**, er kortere innlegg som en avis eller et annet periodikum publiserer. Mange papiraviser har avsatt fast plass til leserbrev. I norske aviser er det ofte en eller to avissider dedikert til leserbrev. Det typiske leserinnlegget er en meningsytring om en aktuell sak, men et leserinnlegg kan ofte også være en ytring om avisens journalistikk for eksempel kritikk av tidligere artikler eller avisens redaksjonelle ståsted, svar på tidligere artikler i avisen (f.eks. svar på andre leserinnlegg eller på kronikker) e.l. Brev til redaktøren har eksistert nærmest like lenge som det har eksistert aviser og spilt en viktig rolle i politisk diskusjon. Frem til midten av det 20. århundre var mange leserinnlegg anonyme, men i dag er det vanligst at de er signert med navn og eventuell yrkesbakgrunn (og arbeidsgiver hvis en skriver på vegne av en organisasjon). Det var tidligere vanlig å innlede leserbrev med uttrykket «hr. redaktør» (eller «til redaktøren»).

Alt som står i en avis er underlagt redaktøransvaret. I store aviser trykkes bare et lite utvalg av innsendte leserbrev. 

Utviklingen av internett har gitt borgere nye muligheter til å ytre seg, for eksempel på avisenes debattsider på internett eller gjennom egne nettsteder. Leserbrev i store aviser når imidlertid i de fleste tilfeller ut til langt flere lesere også i dag.

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Malexandermordene** (svensk: *Malexandermorden*) var mordene på politibetjentene Robert Karlström (30) og Olov Borén (42) den 28. mai 1999. De ble myrdet ved byen Malexander i jakten på Andreas Axelsson, Tony Olsson og Jackie Arklöv som hadde ranet Östgöta Enskilda Bank i Kisa.

Rettsprosess
------------

Axelsson, som fikk skuddskader i politijakten, ble pågrepet ved en vårdcentral i Boxholm kort etter mordene. 31. mai ble Arklöv pågrepet i Tyresö. Olssons hustru hjalp Olsson å flykte fra Sverige til Costa Rica, men han ble pågrepet den 6. juni, og i Costa Rica ble 1 million SEK fra ranet funnet. Linköpings tingsrätt dømte til Axelsson og Olsson den 18. januar og Arklöv den 2. februar 2000 til livsvarig fengsel.

Olsson og Axelsson innrømmet bankranet og at de var ved Malexander, men nektet for politimordene. Olsson hevdet at Arklöv myrdet politibetjentene og Arklöv innrømmet det i juni 2001. Ifølge Arklöv tok han politibetjentenes våpen og skjøt dem.

Olsson sonet i Anstalten Hall. Natten til 28. juli 2004 rømte han sammen med Alfred Sansiviero, Daniel Maiorana og Mahmoud Amaya, men de ble pågrepet etter 1–2 dager.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 24. mai 2012. Besøkt 2. juni 2012.
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Kilder
------

* 
* 
*
**Hjemmesykepleie** er en tjeneste som yter sykepleie for pasienter i eget hjem. Tjenesten drives i Norge av kommunene som del av primærhelsetjenesten, ofte organisert under Pleie og omsorgstjenesten. Tjenesten ble først opprettet som menighetsøstertjeneste av kirken, men er siden blitt et kommunalt ansvar. Ofte organiseres hjemmesykepleie sammen med hjemmehjelpsordningen. 

Personer med spesielle hjelpebehov og med behov for stell av sår, administrering av medikamenter for eksempel på smertepumpe og med komplisert behandling for spesielle sykdommer, kan bo hjemme lenge ved hjelp av hjemmesykepleie. Slik reduseres behovet for sykehjemsplasser. De siste årene er det blitt vanligere å skrive pasienter ut fra sykehusene tidligere i sykdomsforløpet. Noen blir lagt inn på sykehjemmene som mer får preg av enkle sykehus. Hjemmesykepleien får oftere ansvar for avansert sårpleie etter omfattende inngrep. 

Hjemmesykepleien bemannes både med sykepleiere, vernepleiere og hjelpepleiere. For noen tunge og/eller ressurskrevende pasienter reiser to pleiere sammen i besøk, selv om det er mest vanlig at de reiser ut alene i besøk. 

Vaktordninger gjør tjenesten døgnkontinuerlig. Det er vanlig at eldrealarmer, utplassert hos brukerne, varsler en sentral som igjen kontakter hjemmesykepleier på vakt. Eldrealarmen gir en trygghet for at en pleietrengende som faller og ikke kommer opp, kan tilkalle hjelp uten å komme seg til telefonen.

Det er vanlig at hjemmesykepleieren er utstyrt med mobiltelefon med hjemmesykepleiedistriktets vaktnummer. 

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon
 |