recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mina Markenrud** (født 1863, død 17. oktober 1944) var en norsk samfunnsengasjert og en politisk aktivist. Den som hadde anledning til å hilse på Fru Mina Markenrud i Fiskum, vil ikke glemme det inntrykket av gammel solid bondekultur som preget så vel mennesket Mina Markenrud som hennes omgivelser. Mina Markenrud ble offer for en urettferdig bestemmelse i odel og arveretten. Resultatet var at hun måtte forlate sitt hjem hvor hun hadde bodd i over 30 år og hvor hennes mann og barn døde. Hun satte i gang en aksjon med fremsynte stortingsmenn som førte til at odelsloven den 3. juni 1915 ble gitt følgende tillegg: «andre odelsberettige kan ikke så lenge den lengstlevende ektefelle forblir ugift, drive denne fra gården, med mindre de kunde gjort odelsrett gjeldende om den første avdøde ektefelle hadde levet».

Referanser
----------

1. ↑  «Register – Drammens Tidende/Buskerud Blad». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 14. februar 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Mina Witkojc** (tysk navn: **Wilhelmine Wittka**; født 28. mai 1893 i Bórkowy (Błota) resp. Burg/Spreewald i Tyskland, død 11. november 1975 i Popojce resp. Papitz, Dolna Łužyca Niederlausitz) var en sorbisk dikter og forfatterinne.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Mina Witkojc var datter av den sorbiske (*wendische*, som var den tyske betegnelse) tjenestepiken Marjana Witkojc (Marianne Wittka) og gjestgiveren Fritz Polenz i Burg im Spreewald. Moren forlot etter to år sine to døtre da faren giftet seg med den annen kvinne. Hun dro til Berlin for å arbeide på vaskeri da. Dermed vokste Mina og søsteren opp med bestemoren og på verdshuset som faren drev. 

Hun gikk på folkeskolen i Burg, og arbeidet senere blant annet som tjenestepike og blomsterbinder i Berlin. Frem til 1921 skrev og talt for det meste på det tyske språk.

### Sorbisk engasjement, karriere

Hun flyttet til Bautzen, hvor hun fra 1923 til 1933 arbeidet for den nedersorbiske avisen *Serbski casnik*. Hun knyttet her kontakter til en rekke sorbiske intellektuelle som Arnošt Muka og Jan Cyž.

I 1926 deltok hun på den europeiske minoritetskongressen i Genève og i 1930 på det allslaviske Sokol-treffet i Jugoslavia. På 1920- og 1930-tallet oversatte hun også andre slaviske forfattere til sorbisk, som den bøhmiske forfatteren Božena Němcová og Petr Bezruč.

Hun fikk skriveforbud i 1933, flyttet hjem til Bautzen og tok arbeide der. Ettersom hun var en eksponert representant for panslavisk nasjonalisme, utviste de lokale myndighetene henne fra Lausitz, senere også fra Dresden og fra Frankfurt an der Oder.

Fra 1942 til 1945 bodde hun i Erfurt og arbeidet i et gartneri. I sitt dikt «Erfurtske spomnjeśa» (erindringer fra Erfurt), så hun tilbake på sitt tidligere liv. I 1946 ble hun medarbeider for den sorbiske foreningen Domowina, men flyttet 1947 til Praha, hvor hun bodde til 1954. Hun slo seg deretter ned i sin fødeby Burg igjen, hvor hun bodde til kort før sin død. 

I 1955 utga hun diktsamlingen *K swĕtłu a słyńcu* (til lyset, til solen), som delvis bestod av omskrevne dikt fra 1920- og 1930-tallet. Som eksempel het et av hennes første dikt fra 1921 «Erindring om det første treffet med tsjekkiske og oversorbiske brødre». I versjonen fra 1955 står det bare «oversorbiske brødre». I sine siste måneder bodde hun på aldershjemmet i Papitz.

Verker
------

* *Dolnoserbske basni* (ty. Niedersorbische Gedichte), Bautzen 1925
* *Wĕnašk błośańskich kwĕtkow* (ty. Ein Kranz von Spreewaldblumen), Bautzen 1934
* *K swĕtłu a słyńcu* (ty. Zum Licht, zur Sonne), Berlin 1955
* *Prĕdne kłoski* (ty. Erste Ähren, Mitautorin), Berlin 1958
* *Po drogach casnikarki* (ty. Auf den Wegen einer Redakteurin, prosasamling, utgitt av Kito Lorenc), Bautzen 1987

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 26. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Pohlenzschänke Leipe

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
*Må ikke forveksles med sosiologen Vilhelm Aubert eller redaktøren Vilhelm Aubert.*

**Vilhelm «Bille» Mariboe Aubert** (født 29. desember 1868 i Kristiania, død 20. juni 1908 i Stanleyville i Kongo) var en norsk jurist.

Han tok artium ved Kristiania katedralskole i 1887, anneneksamen i 1888 og juridisk embedseksamen ved universitetet i 1892. Aubert tok i 1891 initiativet til å etablere Den Konservative Studenterforening, hvor han var formann det første året. Han var kjent som en vittig og åndfull taler. I 1899 var Aubert formann i Det Norske Studentersamfund. Etter hans død het det at han «til alle tider vil stå som inkarnasjonen av det lysende studenterhumor [sic] og det akademisk slagferdige vidd».

Etter endt utdannelse var han fullmektig ved Vinger og Odal sorenskriverembede i Kongsvinger og deretter advokatfullmektig for den kjente høyesterettsadvokat Carl Martin Hansen i Kristiania. Aubert fikk bevilling som overrettssakfører i 1896 og som høyesterettsadvokat i 1898. Ved siden av advokatvirksomheten drev han aktivt med skiløping og seiling. I 1904 ble han utnevnt til dommer i Fristaten Kongo med bolig i Stanleyville (nå Kisangani). Her døde han i 1908 av akutt nyresykdom. Fra Kongo sendte han artikler til norske aviser; disse ble i 1908 utgitt i bokform som *Breve fra Kongo*.

Han er avbildet på et av veggmaleriene på Grand Café i Oslo. Maleriene er utført av Per Krohg og forestiller noen av kafeens stamgjester i bohemtiden på slutten av 1800-tallet.

Han var sønn av professor i jus og statsråd Ludvig Aubert og forfatter Elise Aubert (født Aars). Han giftet seg i 1895 med Hedvig Blix, datter av sorenskriver i Vinger og Odalen, som han hadde vært fullmektig for, Albert Knagenhjelm Blix og hustru Caroline Nicoline Augusta Holmsen. De fikk døtrene Elise Caroline og Hedvig.

Boken *Hjemmet på Akershus - Aubertske papirer* av Sofie Aubert Lindbæk er en beretning om familien til Vilhelm Aubert og dens virke i Kristiania på begynnelsen av 1800-tallet.

Referanser
----------

1. 1 2 3  K.J. (1912). «Vilhelm Mariboe Aubert». I Brun, Lyder m.fl. (red.). *Studenterne fra 1887. Biografiske meddelelser samlet i anledning av 25-aars jubilæet*. Kristiania. s. 25–26.
2. 1 2 3  Finne-Grønn, S.H. (1940). *Norges prokuratorer, sakførere og advokater 1660–1905. Biografiske oplysninger Bind III: Advokater 1861–1905 og sakførere 1848–1905*. Oslo: Den norske sakførerforening. s. 16–17.
3. ↑  Solberg, Knut (red.) m.fl. (1931). *Den Konservative Studenterforening gjennem 40 år*. Oslo. s. 15.
4. ↑  Lindbæk, Sofie Aubert (1939). *Hjemmet på Akershus - Aubertske papirer*. Oslo: H. Aschehoug & Co (W. Nygaard).

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vilhelm Mariboe Aubert – originaltekster av og om forfatteren fra Wikikilden |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** VIAF **·** GND
 |
Minas Morguls byvåpen
**Minas Morgul** er et fiktivt sted fra J.R.R. Tolkiens bøker. Minas Morgul, som før het *Minas Ithil* (månens tårn), var engang tvillingbyen til Minas Tirith og var en like mektig og praktfull festning, helt til den ble inntatt av Nazgûlene i året 2002 i det tredje tideverv. Toppen av et stort tårn dreide sakte hit og dit som et stort, spøkelsesaktig hode, og omkring muren lyste det et spøkelsesaktig lys. På begynnelsen av broen, som var den eneste veien inn i borgen, var det satt opp steinhoder som var langt fra menneskelig. Dødelige vesener fryktet denne byen som en gang hadde vært så praktfull, men som nå var falt helt inn i skyggen og mørket.

Skrekk og krig gikk fa Minas Morgul mot Ithilien ved grensen mot Gondor, helt til det ikke var flere folk igjen der. Bare skogfolk fra sør under Faramirs kommando klarte for en stund å holde dette landet usikkert for fienden, men også de ble presset stadig lenger tilbake og våget til slutt ikke å gå nær spøkelsesbyen, Minas Morgul.

I Ringkrigens tid kom den veldige hæren som skulle gjennomføre angrepet på Osgiliath og beleiringen på Minas Tirith fra Minas Morgul.

Portal: Litteratur
I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard var **Minas Tirith** et tårn på øya *Tol Sirion* i det første tidevervet. Dette tårnet voktet *Sirions pass*.

  

Minas Tirith ble bygd tidlig i det første tidevervet av Finrod for å holde vakt over Morgoths gjøremål på de nordre slettene av Ard-galen. Tårnet ble styrt av Finrods egen nevø Orodreth.

I 457 i det første tidevervet ble tårnet invadert av Sauron like i etterkant av Dagor Bragollach. Sauron, på den tiden også kjent som *Gorthaur*, gav øya Tol Sirion det nye navnet Tol-in-Gaurhoth, *Varulvenes øy*.

Omtrent ti år senere, mens Beren prøvde å få tak i en silmaril fra Morgoths jernkrone, ble Beren og Finrod fanget der av Sauron. Finrod ble drept, men Beren ble reddet av Lúthien. Sauron ble slått, og måtte gi opp herredømmet over tårnet, som ble lagt i ruiner, Finrod ble gravlagt der.

Selv om landet rundt Sirions pass forble under noldoenes kontroll i noen flere år, prøvde de aldri å gjenoppbygge tårnet Minas Tirith. 

---

I det tredje tidevervet ble navnet Minas Tirith brukt som et nytt navn på byen Minas Anor i Gondor.

Portal: Litteratur
Billettkontroll på Stortinget stasjon på T-banen i Oslo.
**Billettkontroll** er kontroll av gyldig billett, enten ved inngangen til et område eller et transportmiddel, eller innenfor et område der det kreves billett for å oppholde seg.

Begrepet brukes vanligvis om hendelser der personer (billettkontrollører eller vektere) kontrollerer de reisendes billetter. Apparater eller barrierer som fysisk hindrer de reisende i å slippe inn eller ut av et stasjonsområde uten gyldig billett kalles sperreporter.

Billettkontroll på kollektivtransport
-------------------------------------

Billettkontrollører på Moskvas metro.
### Norge

I Norge utføres billettkontroll på kollektivtransport av transportselskapet eller en underleverandør, for eksempel et vekterselskap. Transportselskapet har rett til å kontrollere passasjerens billett, og billettkontroll kan foretas av uniformert eller sivilt personale. Passasjerer som ved kontroll ikke viser gyldig billett, må betale en tilleggsavgift som er fastsatt av Samferdselsdepartementet. Hvis Samferdselsdepartementet har godkjent det (som en del av transportselskapets transportvilkår), kan billettkontrolløren «holde tilbake» passasjerer som ikke har gyldig billett og ikke betaler tilleggsavgiften, dersom passasjeren ikke gir tilstrekkelige opplysninger om navn, adresse og fødselsdato. Tilbakeholdsretten gjelder også mens opplysningene verifiseres. Lovhjemmelen for dette er i jernbaneloven § 7a og yrkestransportloven § 33.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Lov om anlegg og drift av jernbane, herunder sporvei, tunnelbane og forstadsbane m.m. § 7a
4. ↑  Lov om yrkestransport med motorvogn og fartøy § 33
Minako Honda (本田美奈子, Honda Minako?), født Minako Kudo (工藤美奈子 Kudō Minako, 31. juli 1967, død 6. november 2005) var en japansk pop-stjerne og sanger. Hun ble kjent og populær i 1980-årene som «Japans Madonna» på grunn av sin sexy klesstil og live-forestillinger.[]

Etter pop-karrieren satset hun som sanger og skuespiller på teater, mest kjent ble hun i Tokyo produksjonen av *Miss Saigon*. På slutten av sitt liv, ga hun ut flere klassiskmusikk album hvor hun demonstrer sin sopranstemme.

Hun var for prosjektet «LIVE FOR LIFE», en kampanje for behandling av leukemi.

Referanser
----------

1. 1 2   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm1638090, besøkt 11. juli 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Minako Honda på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Minako Honda på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) Minako Honda på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Minako Honda på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Minako Honda på Spotify Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NDL **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Lomma full av regn** er en tegneserie av Jason som kom ut i 1995. Den fikk Sproingprisen for beste norske tegneserie i 1995, og ble i 1999 kåret til tidenes beste tegneseriealbum noensinne av det norske tegneseriemagasinet TEGN. Albumet var i stor grad Jasons gjennombrudd som serieskaper, selv om det ikke førte til at han ble kjent utenfor tegneseriemiljøet.

Sammendrag
----------

En mann blir gravd ned i ørkenen av en såpebobleblåsende mann. Etter den såpebobleblåsende mannen har dratt blir den andre mannen reddet av en struts, og han begynner på reisen derfra. Samtidig i en by møtes en gutt og en jente da gutten faller av sykkelen og hun hjelper ham opp. De er ensomme begge to, men de blir godt kjent med hverandre. De fortsetter med å treffe hverandre og snakke om livet. De forelsker seg. Gutten jobber som polititegner og tegner til stadighet et romvesen som stadig raner forskjellige banker. En dag forteller jenta at hun tidligere hadde en overbeskyttende kjæreste som fortsatt tror han eier henne. Hun forteller at gamlekjæresten en gang skrøt av at han hadde som jobb å få mennesker til å forsvinne. Så får man se en såpebobleblåsende mann med solbriller som henger en mann.

En dag gutten og jenta sitter sammen og prater, ringer politikammeret til gutten og forteller at det har skjedd et nytt ran og at de har bruk for ham. Han drar til politistasjonen bare for å få beskjed om at de ikke har ringt etter ham. På vei ut på gaten igjen møter han den såpebobleblåsende mannen som truer ham på livet. Gutten får gå i siste liten. Sammen bestemmer gutten og jenta at de skal rømme, og hun finner frem en koffert full med penger som hun har gjemt unna for gamlekjæresten. De drar til Påskeøya.

På Påskeøya møter de romvesenet som stjeler alle pengene. Når han får vite at gutten har tegnet alle tegningene av ham blir han henrykt og ber om autografen. De har det fint på øya hvor de lever i fred en lang stund. Til slutt greier dessverre den såpebobleblåsende mannen å oppspore dem og han truer dem med en pistol. Akkurat når han skal til å skyte hopper den mannen som vi så ble gravd ned tidligere i boken opp og tar livet av den såpebobleblåsende mannen.

Eksterne lenker
---------------

* Anmeldelse av Morten Harper
* Anmeldelse hos tegneserier.no

Portal: Tegneserier
***Mesotopus tarandus*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En stor (hannen 60-87 millimeter), kraftig, svært blankt svart hjortebille. Hannens kjever er ikke svært lange, men krumme og kraftige, på undersiden med en stripe av oransje bestøvning. Disse billen er påfallende blanke (som blankpussede sko). Hannen har et to-grenet framspring i pannen på hver side av dette en liten, butt tann, for øvrig er hodet ganske flatt. Pronotum er avrundet med litt utstående bakhjørner. Dekkvingene er noe hvelvede og rundede, blanke uten synlig punktering. På beina har forkanten av for-lårene og bakkanten av midt-lårene striper av korte, oransje hår. Leggene har skarpe tenner på utsiden. Hunnen har få spesielle kjennetegn og kjennes lettest på størrelsen: påfallende større enn andre afrikanske hjortebille-hunner.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse
----------

Arten finnes over mye av Vest- og Sentral-Afrika, i tropiske, fuktige områder. Østligst er den funnet i Uganda, vestligst i Guinea, sørligst i den Den demokratiske republikken Kongo.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Allotopini* Maes, 1992
						* Slekten *Mesotopus*Burmeister, 1845
							+ ***Mesotopus tarandus*** (Swederus, 1787)

Kilder
------

* Oversikt over artene

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri
* Bilder av *Mesotopus tarandus*
* (en) *Mesotopus tarandus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Mesotopus tarandus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Mesotopus tarandus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Mesotopus tarandus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Flat lommeflaske (*hip flask*) i metall.
Lommelerke fra Gjøvik Glassverk i blått glass med emaljemalt dekor og datering 1811. Høyde 12 cm. Foto Anne-Lise Reinsfelt/Norsk Folkemuseum, NF.1919-0164.
**Lommelerke** eller *lommeflaske* er en flat beholder av glass eller metall med kork til oppbevaring av væsker. Lommelerker av glass har et tilnærmet sirkelformet, vertikalt tverrsnitt, mens tilsvarende flasker i mer langstrakt for gjerne kalles jaktflasker. I dag er lommelerken utstyrt med skrukork, mens de gamle vanligvis hadde kork. Noen mener at navnet kommer av at de var lett å få inn og ut av ei vanlig jakkeinnerlomme. Andre mener at navnet har sitt opphav fra Fredrik Georg Lerche, drukkenbolt og svirebror av Henrik Wergeland. 

Fasongen er ofte flatklemt flaskeaktig, men andre fasonger er kjent, avhengig av hvilken design en foretrekker. En del fås med en større kapsel skrudd over korken og formet som et glass. Denne kapselen gjør det unødvendig å transportere drikkeglass.

Volum varierer mellom 1/2 flaske og 0,2 liter. Innholdet bestemte eieren selv, men det ble oftest ikke tatt med drikke som krevde spesielle glass slik som cognac. Brennevin som Whisky og akevitt var vanlig, foruten «himkok». Dette synliggjøres på Vinmonopolet når en ser hvilke fasonger halv- og kvartflaskene til de forskjellige sortene brennevin har.

Lerka var med på tur til alle årstider og kom fram når situasjonen lå til rette for det. Vanlig fremdeles er totsupen på elg- eller reinsdyrjakt og en klunk til peisbålet.

* The Pocket Pistol («lommepistol») kan på engelsk også være slang for «lommelerke» eller hofteflaske med whisky. Illustrasjon fra Harper's Monthly Magazine 1860.*The Pocket Pistol* («lommepistol») kan på engelsk også være slang for «lommelerke» eller hofteflaske med whisky. Illustrasjon fra Harper's Monthly Magazine 1860.
* Ung danser med lommelerke skjult under strømpebåndet i forbudstida i USA 1926.Ung danser med lommelerke skjult under strømpebåndet i forbudstida i USA 1926.

Litteratur
----------

* Korshavn, Jan Håvard (1994): *Norsk empire glass. Gjøvigs Glasværk 1807-1843.* Gjøvik. ISBN 82-09323-21-2
* Polak, Ada (1958): *Glassboken.* Oslo.
* Østby, Jon Birger (1983): *Nomenklatur for drikkestell*[*død lenke*], med tegninger av Torill Sand. Oslo

Eksterne lenker
---------------

* Se lommelerker i DigitaltMuseum
***Furcraea foetida*** er en planteart i underfamilien Agavoideae.

Bladene sitter i en grunnstilt rosett og er opptil 2–2,5 m lange. Blomstene dufter og sitter i en blomsterstand som er 6–12 m lang. Yngleknopper dannes etter blomstring. Frukten er en kapsel med flate, svarte frø. Planten blomstrer når den er 7–10 år gammel. Den er monokarp og dør etter å ha blomstret én gang.

Planten vokser vilt i Mellom-Amerika og nordlige Sør-Amerika. I perioden 1690–1920 ble *Furcraea foetida* brakt til mange oseaniske øyer for å brukes til produksjon av en type plantefiber som kalles *mauritiushamp*. Den blir nå mest plantet som prydplante.

*Furcraea foetida* sprer seg lett med yngleknopper og danner tette bestander som fortrenger annen vegetasjon. Den kan derfor være en plagsom invaderende art. Utbredelsen omfatter tropiske og subtropiske strøk på alle kontinenter, og den er spesielt vanlig på øyer som Maskarenene, Seychellene, St. Helena, São Tomé og Príncipe, Kapp Verde, Kanariøyene og mange av øyene i Stillehavet.

Litteratur
----------

* «*Furcraea foetida* (Mauritius hemp)». Invasive Species Compendium. Besøkt 19. juni 2020.

Eksterne lenker
---------------

Yngleknopp på Hawaii
* (en) *Furcraea foetida* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Furcraea foetida* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Furcraea foetida* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Furcraea foetida* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Furcraea foetida* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Furcraea foetida* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Furcraea foetida* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Furcraea foetida* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Furcraea foetida* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Mesoskopisk fysikk** (fra gresk meso – mellom) betegner fysikk på lengdeskalaer som ligger mellom mikroskopisk- og makroskopisk fysikk. Dette sammenfaller i stor grad med nanometerområdet, dvs. 0.1 nm – 100 nm, selv om det er metoden som brukes, ikke lengeskalaen i seg seg selv, som bestemmer om noe er mesoskopisk fysikk. 

Mesoskopisk fysikk opererer med begreper fra flere ulike deler av fysikken, slik som mekanikk, elektromagnetisme, statistisk fysikk og kvantemekanikk. Elektriske egenskaper er som regel i sentrum og basismaterialet er dermed ofte halvledere, hvor de elektriske egenskapene kan skreddersys. Metaller, isolatorer og superledere brukes der det er behov. Noen mesoskopiske systemer er mekaniske eller de opererer både elektrisk og mekanisk, slik som en molekylær skyttel.

Teori
-----

Mesoskopisk fysikk bruker vekselvis metoder og modeller fra makroskopisk – og mikroskopisk fysikk. I likhet med makroskopisk fysikk er som regel antallet partikler stort slik at temperatur og entropi er meningsfulle størrelser og man kan operere med statistiske middelverdier av masse, ladning og elektrisk strøm. I likhet med mikroskopisk fysikk oppleves ofte kvantisering av fysisk størrelser, f.eks. kvanteprikker, kvanteledninger og kvantiserte punktkontakter.

Eksperimentelle metoder
-----------------------

De eksperimentelle metodene for mesoskopisk fysikk kan røft deles i to grupper: de som fabrikkerer mesosystemer og de som karakteriserer systemene. Metodene for fabrikkering er ofte modifiserte utgaver av standardmetoder i mikroteknologi og halvlederenhetfabrikkasjon.

### Metoder for å lage mesosystemer og mesostrukturer

* Litografiteknikker, slik som optisk litografi, elektronstrålelitografi, ultrafiolett litografi, ekstrem ultrafiolett litografi og imprint litografi
* Epitaksi
* Ioneimplantasjon
* Oksidasjon
* Etsing, som deles i våt- og tørr etsing

### Metoder for å karakterisere mesosystemer

* Måling av strøm, spenning og motstand
* Hallprober
* Skanning probemikroskoper, slik som atomkraftmikroskop og skanning tunelleringsmikroskop
* Spredning av stråling mot prøven, slik som lysspredning, røntgenstrålespredning og nøytronstrålespredning
* SIMS
**«Wait»** er en sang skrevet hovedsakelig av Paul McCartney (kreditert Lennon/McCartney) som ble fremført og utgitt 3. desember 1965 med The Beatles på deres sjette britiske album *Rubber Soul*. 3 dager senere ble den amerikanske utgaven av *Rubber Soul* utgitt med «Wait» inkludert.

Bakgrunn
--------

The Beatles oppholdt seg på Bahamas februar/mars 1965 i forbindelse med innspillingen av filmen Help!. I løpet av oppholdet traff McCartney den amerikanske skuespilleren Brandon de Wilde. De pratet en del sammen, og McCartney komponerte «Wait» mens de Wilde var til stede. John Lennon bidro ikke spesielt mye. Teksten handler om et par som er fra hverandre av jobbmessige årsaker; noe som ofte var tilfelle med McCartney og hans daværende kjæreste, Jane Asher. Versene i «Wait» går i e-moll, mens refrenget er i g-dur.

Innspilling
-----------

The Beatles startet 17. juni 1965 innspillingen av «Wait» i Abbey Road Studios, som var den siste dagen/kvelden de spilte inn sanger til albumet Help!. Av ukjente årsaker, ble ikke «Wait» med på det albumet. De spilte inn fire tagninger med trommer, rytmegitar, elektrisk gitar (med tonepedal) og bassgitar. Deretter la de på vokal. Mer rakk de ikke å gjøre med sangen i den omgang. Lennon starter hvert vers alene med «it's been a» før McCartney blir med. Mellomverset tok McCartney seg av alene. George Harrison var med på kun to korte harmonistrofer (cirka 1:40 og 2:01 ut i sangen)

Da de skulle gjøre seg ferdig med innspillingen av *Rubber Soul*, ble teipen av «Wait» hentet fram igjen til siste pålegg før den var utgivelsesklar. Dette skjedde 11. november 1965. På siste spor av teipen la Ringo Starr på tamburin, Harrison la på mer elektrisk gitar (med tonepedal), mens Lennon og McCartney la på spredte harmonier over refrenget. Kun McCartney sang på mellomverset (i likhet med hva som ble gjort 17. juni; ergo er hans stemme dobbelt innspilt på mellomverset). Lennon var sannsynligvis den som ristet maracas siden han ikke sang med i mellomverset.

The Beatles fremførte aldri «Wait» offentlig i konsertsammenheng.

Musikere og instrumenter
------------------------

* John Lennon: rytmegitar, maracas, vokal,
* Paul McCartney: bassgitar, vokal
* George Harrison: elektrisk gitar (med tonepedal)
* Ringo Starr: trommer, tamburin

Referanser
----------

1. ↑  Lewisohn, Mark (1988). *The Beatles Recording Sessions*. New York: Harmony Books. ISBN 0-517-57066-1 s. 200/201
2. ↑  Miles, Barry (1997). *Paul McCartney: Many Years From Now*. New York: Henry Houston, Texas, USA: Holt and Company. ISBN 0-8050-5249-6 s. 278
3. ↑  The Beatles (2000). *The Beatles Anthology*. San Francisco: Chronicle Books. ISBN 978-0-8118-2684-6
4. ↑  *The Beatles Komplett Tekster og Akkorder*. Oslo, Norsk Noteservice ISBN 82-8089-054-8 s. 342/343
5. ↑  Lewisohn, Mark (1988). *The Beatles Recording Sessions* s. 60
6. ↑  Lewisohn, Mark (1988). *The Beatles Recording Sessions* s. 68
**Fuping** (kinesisk: 富平县; pinyin:  *Fùpíng Xiàn*) er et fylke i provinsen Shaanxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Weinan.

Folkemengden var på 750 902 innbyggere i 1999.

Fuping lå nær episenteret for jordskjelvet i Shaanxi i 1556.

Fylket er fødestedet for den kommunistiske statsmannen Xi Zhongxun.

Kulturminner
------------

I fylket ligger Yonglingmausoleet (永陵) og en rekke keiserlige mausoleer fra Tang-dynastiet (*Tangdai di ling* 唐代帝陵). De ble i 1996 henholdsvis 2001 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over nasjonale historiske minnesmerker og kulturgoder.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommuner:**

* Doucun 窦村镇, Zhuangli 庄里镇, Zhangqiao 张桥镇, Meiyuan 美原镇, Liuqu 流曲镇, Dancun 淡村镇, Wangliao 王寮镇, Liugu 留古镇, Laomiao 老庙镇, Xue 薛镇, Daoxian 到贤镇, Caocun 曹村镇, Gongli 宫里镇, Meijiaping 梅家坪镇, Liuji 刘集镇;

**Kommuner:**

* Nanshe 南社乡, Huazhu 华朱乡, Dongshangguan 东上官乡, Yuling 峪岭乡, Didian 底店乡, Xiaohui 小惠乡, Baimiao 白庙乡, Jicun 齐村乡, Mizi 觅子乡.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Mynter fra Romerriket, attraktive for numismatikere
**Numismatikk** er læren om mynter, pengesedler og medaljer, og fritidsinteressen myntsamling. Hovedfokus er på mynter, mens samling av sedler gjerne inngår i numismatikken som en undergruppe. Seddelsamling kalles også *notafili*.

Myntsamling foregår i stor grad på samme måte som filateli ved at de fleste samlere ofte konsentrerer seg om et felt, for eksempel et land eller tidsepoke. En vanlig måte å samle mynter er å samle mynter av samme valør fra ulike årstall, for eksempel 1-kroner fra 1875 til 2008. Det finnes utallige andre måter å samle mynter på, for eksempel olympiske mynter, dollar-mynter, nød-mynter. 

Kvalitet er viktig for å avgjøre en mynts samlerverdi. I Norge benytter samlere seg av en skala: 0, 0/01, 01, 1+, 1, 1- og 2. En plettfri usirkulert mynt kalles en 0-mynt, mens et normalt sirkulert eksemplar kalles en kvalitet 1 mynt. Kvalitetsvurderingene tar ikke hensyn til myntens alder. Likevel kan måten mynten ble preget på spille inn i vurderingen, for eksempel om mynten er preget for hånd eller ved pregepresse.

*Proof-mynter* er preget på en spesiell måte som resulterer i mynter av høy pregekvalitet. Disse myntene er oftest speilblanke, men noen er preget som matte proof-mynter. Proof-mynter ligger som oftest i kapsel, og må ikke håndteres uten spesiell beskyttelse på fingrene om man tar den ut av denne, siden avsetning av hudens naturlige fettstoffer på mynten kan misfarge den over tid, og dermed senke verdien.

Sedler vurderes også etter en skala ganske lik mynter, men her tar man da utgangspunkt i ganske nøyaktige kriterier. Dette er beskrevet i boken *Norske pengesedler* av Karl Sæthre.

Studiet av numismatikk er de fleste steder organisert som et spesialstudium innen kunsthistorie, ofte med berøringspunkter til arkeologi.

Se også
-------

* Norske mynter
* Norske pengesedler

Referanser
----------

1. ↑  Sæthre, Karl (2007): *Norske pengesedler : revidert priskatalog for perioden 1877-2007*, 20. utg. Forlag: Bergens mynt og seddelforretning, ISBN 9788299773003

Eksterne lenker
---------------

* (en) Numismatics – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* NNF – Norsk Numismatisk Forening
* Forum for samlere

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Uppslagsverket Finland **·** World History Encyclopedia **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE
 |
**Gunilla grevinne von Bismarck-Schönhausen** (født 23. november 1949 i Friedrichsruh i Schleswig-Holstein i Tyskland) er en tysk adelig og kjent person innen den tyske og spanske overklassen. Hun er for tiden Bismarck-familiens overhode.

Hun er oldebarn av fyrst Otto von Bismarck, barnebarn av Herbert von Bismarck og datter av sistnevntes sønn Otto von Bismarck. Fra sitt ekteskap med Luis Ortiz y Moreno (1978–1989) har hun sønnen Francisco José (f. 1980).

Hun kalles noen ganger den «ukronede dronning av Marbella», hvor hun med tallrike fester samler penger til syke barn.[] Også ved familiesetet i Friedrichsruh ved Hamburg er hun aktiv i veldedig arbeide.[] For det meste gjennom vel iscenesatte fester for høyadelen.[] I tysk offentlighet sammenlignes hun ofte med fyrstinne Gloria von Thurn und Taxis.[]

Referanser
----------

1. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm1504648, besøkt 21. juli 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gunilla von Bismarck på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Numedalsbåten** i fjellbygda Veggli langt oppe i Numedal var en robåt funnet på ei løe langs et lite vann ved året 1993 av en båtskribent på ferie, Gøthe Gøthesen. Denne robåten som nå trolig er forsvunnet, representerte en del av den gamle båtkulturen i Numedal som er nesten blitt borte i 2000-årene.

Robåten i løa
-------------

På ei utløe som dessuten hadde interessante konstruksjonstrekk som stopler laget av solide trestammer og gulvbjelker lagt over «grodde knærne», ble en meget gammel båt oppdaget. Båten beskrives som en krysning mellom pram og putt. Robåten var ca. 14-15 fot lang og 4-5 fot bred, åpenbart bygd oppe på fjellet av en dyktig båtbygger i bygda Veggli.

Båten har klinkbyggete sider og flat bunn med et spring, et akterspeil som besto av et stort bord og deretter et bredt bord mot esingen noe hevet over øverste bordgangen. Forspeilet er noe flatt, nesten firkantet. Båten har vært bygget med uhøvlede granbord, bortsett fra spantene som er kortvokste grener med barken tatt bort, på den ene siden var grenene hugget flate for å ligge an mot bordgangene.

Bordgangene er sammenføyd med vanlig spiker nøvet på innsiden som vanlig var i den lokale båtbyggertradisjonen langs Numedalslågen. På undersiden er det spikret lekter eller slitelister over hvert nat mellom bunnbordene.

Robåten har en noe rund fasong med en esing plassert et stykke under øvre bordgang. Trolig var den øvre bordgangen satt på etter at båten var bygget ferdig for å få større fribord. Robåten lå ved et lite vatn, og kan ha vært benyttet til garnfiske.

Litteratur
----------

* Gøthe Gøthesen, *Robåt fra fjellet: Blanding av pram og putt* Kysten 1993, Oslo

Numedalens båtene
-----------------

* Lågendalspram
* Numedalsbåt (Norefjord)
**Gunilla Rosenqvist** (født 10. juni 1958 på Gotland) er en svensk biolog. Hun er professor ved Institutt for biologi ved NTNU i Trondheim og prosjektleder ved Institutionen för geovetenskaper ved Uppsala universitet i Sverige.

Rosenqvist har en bachelor i biologi fra Uppsala universitet (1979–1983). I 1990 ble hun ph.d. i biologi med avhandlingen *Mate choice and sexual selection in two species of sex role reversed pipefish. (Syngnathidae)*.

Etter ph.d.-studiene hadde hun to postdoktor-stillinger ved University of California, Santa Barbara (1990–1993) respektive University of Georgia (1993–1994). Hun ble førsteamanuensis ved AVH (Den allmennvitenskapelige høgskole) i etologi (1994–1998). I 1998 ble hun ansatt som professor i etologi ved NTNU.

Publikasjoner
-------------

* Publikasjoner av Gunilla Rosenqvist i BIBSYS
* Publikasjoner av Gunilla Rosenqvist i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

Referanser
----------

1. ↑  «Naturresurser och Hållbar utveckling - Uppsala universitet». *katalog.uu.se* **(svensk)**. Besøkt 20. februar 2018.
2. ↑  «LIBRIS - Mate choice and sexual select...». *libris.kb.se* **(svensk)**. Besøkt 20. februar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Rosenqvists profil på ResearchGate (Besøkt 19. februar 2018)
* Rosenqvists profilside med CV på NTNU.no
**Tarm** er en by i Ringkøbing-Skjern kommune med 4 126 innbyggere i 2008. Frem til kommunalreformen (2007) var den administrasjonssenter i Egvad kommune i Danmark. Byen, som ligger om lag åtte kilometer øst for Ringkøbing Fjord litt sør for Skjern Å i Region Midtjylland, er første gang nevnt i skriftlige kilder på 1300-tallet. 

Tarm, som betyr lang og smal, var lenge en stor landsby i konkurranse med nabobyen Skjern, som ligger fem kilometer nord for Tarm, om hvem som var størst og best. I 1958 ble Skjern købstad. Byen er kjent for sitt gymnas, Vestjysk Gymnasium, som før 1928 var Tarm Realskole, etablert i 1887. Byen har hatt sykehus siden 1886. Det fungerer i dag mest som dagkirurgisk senter og det er vedtatt å legge det ned når et eventuelt nytt sykehus ved Herning/Holstebro står klar. 

Tarm kirke fra 1912 ligger midt i byen, mens bygdekirken Egvad kirke fra 1200-tallet ligger om lag to kilometer sør for bygrensen.

Eksterne lenker
---------------

* Tarm på kart over Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

Portal: Danmark
***My Little Sister*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Kenean Buel.

Handling
--------

En kvinne skriver om søsterens tragedie, og lover å hjelpe andre i lignende situasjoner: Fordi Bettina lengter etter å forlate landet sitt, sender hennes moren både henne og hennes eldre søster til London, og aksepterer en tantes invitasjon til å la dem komme på besøke og la Bettina bli introdusert for det britiske samfunnet. Men en fremmed kvinne dukker opp forkledd som tanten deres, og fører de to unge kvinnene til et bordell.

Etter at den eldre søsteren kommer seg unna, hjulpet av sin bekymrede mannlige følgesvenn, skynder hun seg med en drosje til tantens hjem. Men tanten klarer heller ikke å redde Bettina, og søsteren blir fortvilt av politiets ineffektivitet. Etter å ha blitt syk, bestemmer storesøsteren seg for å vie resten av livet sitt til å redde andre kvinner, overbevist av en drøm om at Bettina har dødd.

Skuespillere
------------

* Evelyn Nesbit som den eldre søsteren
* Leslie Austin som Eric
* Lillian Hall som Bettina
* Kempton Greene som Ranny
* Lyster Chambers som en fremmed mann
* Herbert Standing som Guy Whitby Dawson
* Carolyn Lee som Madame Aurore

Referanser
----------

1. ↑  MY LITTLE SISTER

Eksterne lenker
---------------

* (en) *My Little Sister* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *My Little Sister* på AllMovie Rediger på Wikidata
Det kristne fiskesymbolet: **ICHTHYS**.
**Akrostikon** (fra gresk, ἄκρος (*akros*) ytterst og στίχος (*stikhos*) rekke/vers) er et dikt hvor de første eller siste bokstavene i hver linje til sammen danner et nytt ord eller setning.

Michelangelos gjengivelse av den erythraiske sibylle, orakelet fra ErythraiSom en form for framtvunget skriving kan et akrostikon bli benyttet som et redskap for å støtte hukommelsen. Et eksempel ble gjort på gresk for utsagnet *JESUS KRISTUS, GUDS SØNN, FRELSEREN* som på gresk er **Ἰ**ησοῦς **Χ**ριστός, **Θ**εοῦ **Υ**ἱός, **Σ**ωτήρ (I*esous* CH*ristos*, TH*eou* Y*ios*, S*oter*) (*ch* og *th* blir hver en bokstav på gresk). Initialene staver *ICHTHYS*, gresk for fisk, derav den hyppige bruken av fisk som symbol for Jesus Kristus som ble benyttet av de tidlige kristne og senere.

Ordet akrostikon ble først benyttet for profetiene til den erythraiske sibylle, som ble skrevet på blader og arrangert slik at initialene, de første bokstavene på bladene, alltid dannet et ord. Denne teknikken ble senere benyttet med en oppfinnsom effekt av Vladimir Nabokov i hans novelle *The Vane Sisters* (1951). I enkelte tilfeller kan bruken av akrostikon være en lek, som en gåte, hvor det er et middel for å identifisere opphavsmannen eller hans miljø.

Akrostikon var populært i skillingsvisetradisjonen. I Gjest Bårdsens vise *Gud trøste mig som maa i Slavekjæder* danner første bokstav i hver strofe navnet «Gjest Baardsen Sogndalsfjærn». Visa *Grusomme Skjæbne!* danner navnet på kjæresten «Gjertine Carlsdatter».

Eksempel
--------

Et moderne eksempel på et akrostikonsk dikt på engelsk, komponert av epigrammer i jambisk pentameter (femfotsvers), arrangert i heroisk verspar med rytmemønsteret a/a, b/b, c/c, d/d/d som ender i triplett (tre rimlinjer) med tittelen «Serana til WIKIPEDIA», skrevet av David G. Serana og publisert på en nettside dedikert til formell akrostikonsk dikt i klassisk poesi:

**W**isdom systemized in a complex net  

**I**nformation metropolis is set  

**K**nowledge super way spins in liberty  

**I** learn many things out of rafferty  

**P**eople, events, places, things; organized  

**E**xposed, refined, edited, scrutinized  

**D**eleted, published; found truth, accepted  

**I**nformation errors intercepted  

**A**n ingenuity unexcepted!

Referanser
----------

1. ↑  Answers.com: «Acrostic».
2. ↑  Britannica.com: «Greek Legendary Figure: Sibyl».
3. ↑  Serana.org: «Serana: Acrostic Poetry».
4. ↑  Psgroup.com: «Acrostic Quotations: Acrostics and Acrostic Puzzles»[*død lenke*].

Se også
-------

* Mesostikon
* Telestikon
* Akronym

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
Teknologibygget på Kalvskinnet
**Akrinn** er en av NTNUs bygninger i Trondheim. Den ligger i Sverres gate 12 på Kalvskinnet i Trondheim, og ble offisielt åpnet i mars 2017. Opprinnelig ble bygningen kalt Teknologibygget, men dette navnet blir misvisende når andre fagområder i løpet av 2017/2018 skal inn i bygningen. Akrinn-navnet ble lansert ved den offisielle åpningen av bygget i mars 2017. Bakgrunnen for navnet er at Kalvskinnet-området i Sverres saga på gammelnorsk ble kalt Akrin (åkeren).

> Navnet Akrinn drar linjer tilbake til områdets historie og Sverres saga og er slik sett også et nikk til flere fagområder ved NTNU. Valget av navn henger også sammen med at man i overført betydning kan si at det spirer og gror på Akrinn også i dag, men nå er det kunnskap som høstes."
> 
> 
> NTNUs navnekomité
> 
> 

Bygget ble initiert av Høgskolen i Sør-Trøndelag (HiST). Det var opprinnelig meningen at HiSTs teknologimiljø skulle bruke det, men forutsetningene endret seg, som en følge av fusjonen mellom HiST, NTNU, og høgskolene i Gjøvik og Ålesund. Fysisk integrasjon av faglig beslektede miljøer prioriteres i løpet av 2017/2018. Dette innebærer at teknologifagene som tidlig i 2017 flyttet inn i Akrinn, skal flytte videre opp til NTNUs campus på Gløshaugen og integreres med teknologimiljøene der. Lærerutdanningen ved NTNU, som er lokalisert på tre ulike campuser: Rotvoll, Moholt og Dragvoll, skal deretter samles og integreres i Akrinn.

Totalentreprenør for bygget var Betonmast Trøndelag, og arkitekter var Slyngstad Aamlid arkitekter. Bygget har passivhusstandard.

Akrinn har et areal på 16 000 kvadratmeter og inneholder:

* 12 helt nye undervisningsrom (fra ca. 40 til ca. 90 studenter)
* Et auditorium for ca. 350 personer
* 12 grupperom (fra ca. 6 til 20 personer)
* Spesialrom og laboratorier for kjemi, informatikkutdanning, fornybar energi, matteknologi og forskning innen teknologi.

Referanser
----------

1. ↑  N.N (27. mars 2017). «Åpning av nytt bygg og lansering av nytt navn». *ByggFakta*.
2. ↑  Sitert i Byggfakta 27. mars 2017
3. ↑  Mikkelsen, Solveig (12. juni 2017). «De reagerer på at det ikke er nok lokaler når fagmiljøer flytter opp til Gløshaugen». *Universitetsavisa*.
4. ↑  Sprenger, Mona (29. mars 2017). «NTNU åpner Akrinn». *ByggFakta*.

Eksterne lenker
---------------

* Slyngstad Aamlid arkitekters presentasjon av bygningen
***My Own United States*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av John W. Noble.

Handling
--------

Philip Nolan III nekter å slåss for demokratiets sak. Faren hans Philip Nolan II, mislyktes i sine forsøk på å overbevise sønnen om hans feilgrep. Faren avslører deretter alle detaljene om det skammelige forræderiet til deres egen forfader, den første Philip Nolan. Farens historie viser hvordan den første Philip Nolan hjalp politikeren Aaron Burr, hvordan Thomas Jefferson ble valgt til USAs tredje president - i stedet for Burr.

Alexander Hamilton forhindret Burr fra å bli utnevnt til guvernør for New York, duellen mellom Hamilton og Burr. Philip Nolan ble senere arrestert på sin egen bryllupsnatt for å ha hjulpet Burr, som hadde konspirert for å starte en rivaliserende regjering i Sørstatene for å føre krig mot USA, og hvordan han senere ble forvist fra USA.

Skuespillere
------------

* Arnold Daly som Philip Nolan.
* Charles E. Graham som oberst Aaron Burr.
* Duncan McRae som general Alexander Hamilton.
* Sidney Bracey som kaptein Rene Gautier.
* P.R. Scammon som President Thomas Jefferson.
* Thomas Donnelly som general George Churchill.
* John Levering som George Morgan.
* Eddie Dunn som general Wilkinson.
* Claude Cooper som William Bayard.
* William V. Miller som Mr. Van Ness.
* Frederick Truesdell som Mr. Pendleton.
* F.C. Earle som Andrew Jackson. USAs sjuende president

Referanser
----------

1. ↑  MY OWN UNITED STATES

Eksterne lenker
---------------

* (en) *My Own United States* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
*Denne artikkelen handler om geologisk stratigrafi. Arkeologisk stratigrafi er omtalt i en egen artikkel.*
Geologiske lag i Salta (Argentina)
Kalklag på Kypros som viser avleiringer av sedimenter
**Stratigrafi** er læren om lag (strata) og lagdeling. Både i geologien og i arkeologien benytter man seg av stratigrafiske metoder. 

Stratigrafien er den grenen av geologien som forsker på lagdelingen, alderen, sammensetningen, fordelingen osv. av lagdelte geologiske avleiringer.
På grunnlag av ledefossiler, bergarter, lagdeling m.m. kan avleiringene inndeles i ulike tidsavsnitt, som heter (sortert etter avtagende lengde) eon, æra, periode og epoke.
Vi befinner oss f.eks. nå i eonet fanerozoikum, æraen kenozoikum («jordens nytid»), perioden neogen og epoken holocen.

Inndeling av lagrekken kan gjøres på grunnlag av litologi, og inndelingen kalles da litostratigrafi. Rester etter organisk materiale studeres innenfor mikropaleontologi. Dersom det er pollen eller sporer fra planter som undersøkes, kalles det palynologi. Rester etter skall fra små planter eller dyr undersøkes i biostratigrafi. Seismikk viser endringer i fysiske egenskaper i lagrekken og gir grunnlag for seismisk stratigrafi.

Se også
-------

* Jordens tidsaldre
* Arkeologisk stratigrafi

Eksterne lenker
---------------

* International Commission on Stratigraphy (engelsk)

Portal: Arkeologi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**TVP Polonia** er den internasjonale tv-kanalen til den polske allmennkringkasteren Telewizja Polska (TVP) og retter seg mot utvandrede polakker og polsktalende utenfor Polen. Kanalen er finansiert av TVP sammen med det polske utenriksdepartementet, og det sender fra TVPs hovedkvarter i Warszawa i Polen. 

«Polonia» er det latinske navnet på Polen og brukes også som fellesnavn på utvandrede polakker. TVP Polonia overfører mange av TVPs egenproduksjoner og produserer i tillegg nyhetssendinger til polske samfunn rundt i verden. 

Kanalen startet prøvesendinger i oktober 1992 og faste sendinger fra mars 1993 under navnet *TV Polonia*. Fra 1. september 2020 startet TVP Polonia med HD-sendinger og erstattet dermed SD-utgaven på satellitten Hot Bird 13.

Om kanalen
----------

TVP Polonia ble opprettet 24. oktober 1992 i partnerskap mellom Telewizja Polska og det polske utenriksdepartementet. Kanalen het opprinnelig TV Polonia og var definert som et offentlig tjenesteselskap, underlagt den polske kringkastingsloven av 29. desember 1992. TV Polonia var da den tredje kanalen til TVPt, sammen med de to nasjonale kanalene TVP1 og TVP2. 

TV Polonia var først og fremst rettet mot den polske diasporaen, som til da kun hadde kortbølgesendinger fra polsk radio til å kunne følge med på nasjonale nyheter og hendelser i hjemlandet. I begynnelsen ble kanalen tilgjengelig i de største regionene og byene i verden, før tilbudet ble gradvis utvidet til nye regioner. 

Kanalen overfører sendinger fra de nasjonale kanalene, men produserer også egne nyhetssendinger og programmer om polsk kultur, historie, tradisjoner og språk. I 2003 skiftet kanalen navn til TVP Polonia og begynte med digitale sendinger. 

TVP Polonia er tilgjengelig over store deler av verden via satellitt- eller kabel-tv. Den sendes også ukryptert fra flere satellitter. Flere kabel-tv-selskaper i Norge tilbyr også kanalen for polsktalende og polske innvandrere til Norge. Kanalen var ikke tilgjengelig som lineær-tv i Nord-Amerika fra 2019 til 2021, men er nå tilbake via Dish Network og Sling TV.

Logoer
------

* Kanalens første logo (1992–2000).Kanalens første logo (1992–2000).
* Logo i perioden 2000–2003.Logo i perioden 2000–2003.
* Tredje logo (2003–2020).Tredje logo (2003–2020).
* Logo i forbindelse med 25-årsjubileet i 2017.Logo i forbindelse med 25-årsjubileet i 2017.

Referanser
----------

1. ↑  S.A, Telewizja Polska. «TVP Polonia w HD!». *polonia.tvp.pl* **(polsk)**. Besøkt 8. mai 2022.
2. ↑  kingofsat. «Search Results for - KingOfSat». *en.kingofsat.net*.
3. ↑  «TV-pakker fra Telia - bredt utvalg av kanaler og tjenester». *www.telia.no*. Besøkt 8. mai 2022.
4. ↑  «TV-kanaler og strømmetjenester - Telenor». *www.telenor.no* **(norsk)**. Besøkt 8. mai 2022.
5. ↑  «TVP Polonia returns to US TV screens». *Broadband TV News* **(engelsk)**. 17. juli 2021. Besøkt 8. mai 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) TVP Polonia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |