recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Arlanda Express** er det produktnavnet som A-Train AB benytter for tog på strekningen mellom Stockholm sentralstasjon og Arlanda lufthavn. Toget benytter sporene til Ostkustbanan og Arlandabanan uten mellomliggende stopp. Forbindelsen åpnet 24. november 1999. Reisetiden mellom Stockholm sentralstasjon og Arlanda, og omvendt, er vanligvis 20 minutter, men kan i rushtiden være lenger. Ved trafikktopper går toget hvert 10. minutt, ellers hvert 15. minutt.

Stasjoner
---------

Ved ankomst til flyplassen fra Stockholm sentrum, stanser Arlanda Express først ved stasjonen Arlanda Södra, som betjener terminalene 2-4, deretter fortsetter toget til endestasjonen Arlanda Norra, som betjener terminal 5 og hotell- og butikkområdet Sky City. Avstanden mellom disse to stasjonene er rundt 400 meter, blant den korteste på noen toglinjer i Sverige. 

Arlanda Express og dens stasjoner er på Arlanda adskilt fra de gjennomgående sporene som er bygget for fjerntogene til for eksempel SJ, som har stasjonen Arlanda Central som nås fra Sky City. 

På Stockholm C trafikkerer Arlanda Express spor 1-2 ved Vasaplan, rundt 100 meter nord for Centralhallen.

Materiell
---------

Togene på Arlanda Express er 4-vogns el-togsett med permanent sammenkoblede vogner. Toget har i alt 190 sitteplasser, med rundt 48 sitteplasser i hver vogn. Toget har ikke inndeling i flere klasser, og siden det er et flytog, er det satt av ekstra plass til bagasje.

Arlanda Express er den første togtypen i Sverige med innstigning på samme nivå som plattformene i hele togets lengde, noe som gjør det enklere for rullestolbrukere, barnevogner etc. og dette reduserer oppholdstiden ved stasjonene.

Etter mer enn ti års drift ble det i juli 2010 satt inn det første ombyggede togsettet, kalt *Framtidståget*, hvor interiøret var modernisert med nye seter og setetrekk.

Hvert togsett har i alt 16 aksler og drives av 8 asynkronmotorer. Boggiene er fransk konstruksjon med akselavstand på 256 cm og hjuldiameter på 92 cm. Løpeboggiene har tre skivebremser per hjulaksel. Den primære fjæringen er en kombinasjon av spiralfjærer og hydrauliske støtdempere, mens sekundærfjæringen består av luft mellom boggi og vognkasser, noe som er en vanlig teknisk løsning på moderne tog. Motorboggiene har el-bremser, som ved bremsing fører strømmen tilbake til kjøreledningene.

Referanser
----------

1. ↑  Framtidståget klart för avfärd | ArlandaExpress.se

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Arlanda Express – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Storstockholms lokaltrafik

| * v
* d
* r
Kollektivtrafikk i Stockholm |
| --- |
| Tunnelbane | 
* Tunnelbane Tunnelbanesymbol

 |
| Tog | 
* Pendeltog Pendeltogssymbol
* Roslagsbanan Lokaltogsymbol
* Saltsjöbanan Lokaltogsymbol
* Arlanda Express

 |
| Sporvei | 
* Spårväg City Sporveisymbol
* Djurgårdslinjen Sporveisymbol
* Lidingöbanan Lokaltogsymbol
* Nockebybanan Lokaltogsymbol
* Tvärbanan
* Lokaltogsymbol

 |
| Buss | 
* Blåbusser
* Flygbussarna
* SL

 |
| Båt | 
* Waxholmsbolaget

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Stranda sett fra syd.  Foto: Thorleif Rødland 
Bygden **Stranda** i Lindås kommune omfatter gårdene fra Toft til Nesbø på halvøyen mellom Austfjorden og Hindenesfjorden. Nærmeste tettsted er Ostereidet.

Det meste av bebyggelsen ligger i skråningen langs Hindenesfjorden. Området er sørvestvendt, lunt og velegnet for treslag som trenger varme. Tidligere var det derfor vanlig med fruktdyrking på de mange små og relativt tungdrevne gårdene som ligger bygd i bygd langs fjorden.

Noen generasjoner tilbake hadde Stranda størst befokningstetthet blant bygdene i Lindås. Da var her fire kjøpmenn, en på hver av plassene Nesbø, Hølleland, Velandsnes og Askelandsvåg. Den siste butikken ble drevet på Hølleland og nedlagt i 2001. Her var to barneskoler, en på Rødland og en på Rød som ble slått sammen til Stranda skule i 1962/63. Stranda skule ble nedlagt i 1992 da Osteriedet skule overtok. 

Bygden har hatt to meieri, ett i Askelandsvåg og ett på Velandsnes. Askeland meieri var det siste som ble nedlagt i 1988.

I dag er det flere aktive lag i bygden. Både Indremisjonen og Pinsevenner er representert og har hvert sitt hus, Bethania og Filadelfia, på henholdsvis Veland og Hølleland. Stranda Bygdalag, holder til i Strandatun, tidligere Stranda skule, og arbeider for å fremme det lokale kulturlivet.

Antall fastboende på Stranda er nå (2008) omkring 320 personer fordelt på 150 hus. I tillegg er det omkring 120 hytter i bygden.

Eksterne lenker
---------------

StrandaNytt – Ny nettportal for Stranda  

Kart over Stranda
**Relevans**: Denne artikkelen omtaler et emne som kan ha tvilsom leksikonrelevans. *Medlem av ett band*.
**Hans Petter Moen** (født i 1977[] i Askim) er en norsk skuespiller og musiker. Han er mest kjent som sanger og artist i den norske showgruppa Cheezy Keys.

Melodi Grand Prix
-----------------

Moen og de øvrige medlemmene av Cheezy Keys stod for pauseinnslaget under superfinalen i Melodi Grand Prix 2003. Gruppen konkurrerte deretter i Melodi Grand Prix 2005 med låta «Feel the Beat», som Moen var med på å skrive og komponere (3. plass) og i Melodi Grand Prix 2006 med låten «I Hear Music» (2. plass).

I 2007 skrev Moen sangen «Are You Ready» sammen med Kim Arne Hagen; sangen ble fremført av Stian Joneid i Melodi Grand Prix 2007.

*Skrimmel Skrammel*
-------------------

Fra 2007 Han har vært med i barne-TV-programmet *Skrimmel Skrammel* fra 2007 sammen med resten av gutta i Cheezy Keys og Anders Kjepperud.

Referanser
----------

1. ↑  «Melodi Grand Prix 2003 - superfinale». 13. januar 2023. Besøkt 20. april 2023.
2. ↑  NRK (14. januar 2005). «Cheezy Keys». *NRK*. Besøkt 20. april 2023. «Cheezy Keys består av fem unge menn som lørdag vil prøve å få nordmenn med seg i "Feel The Beat". Musikken er skrevet av Kim A. Hagen og Hans Petter Moen, med ekstra assistanse fra Mortein Bergheim til teksten.»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hans Petter Moen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Hans Petter Moen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Hans Petter Moen hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (en) Hans Petter Moen på Discogs Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
**Sin-sumu-lisur**, også stavet *Sin-šumu-lišir*, var en usurperkonge av en del av det assyriske rike i året 626 f.Kr. Da hans forgjengere, kongene Aššur-etil-ilani i Assyria og Kandalanu i Babylonia, døde omtrent samtidig, rykket Sin-sumu-lisur fram og overtok den assyriske tronen.

Svært lite er kjent om denne kongen grunnet mangel på samtidige kilder. Sin-sumu-lisur dukker først opp i assyriske kilder som en hærfører for den assyriske konge Aššur-etil-ilani. Det synes som om han senere forsøkte å ta tronen. Han er kreditert med et styre på et år i Uruks kongeliste, etterfulgt av Sinsharisjkun.

Hans ene år er bevitnet i tekster fra de babylonske byene Babylon, Nippur og Ru'a. Ettersom det er det eneste bevis om hans første år som hersker er det ikke sannsynlig at hans styre varte lengre. Sin-sumu-lisur kontrollerte aldri hele det assyriske riket, og antagelig kun en del av Babylonia. Hans korte styre må ha skjedd i 626 f.Kr. ettersom før dette året styrte Kandalanu over sine attesterte byer og etter at Nabopolassar og Sin-šar-iškun gjorde det.

Referanser
----------

1. ↑  Borger, R. (1965): Journal of Cuneiform Studies 19, s. 75
2. ↑  Na'aman, Nadav (2001): «Chronology and History in the Late Assyrian Empire (631-619 BC)», *ZA* 81:243-267. s. 251
3. ↑  Na'aman (1991), s. 247

Litteratur
----------

* Edzard, Dietz-Otto (2004): *Geschichte Mesopotamiens*. Beck, München, ISBN 3-406-51664-5

Eksterne lenker
---------------

* The Uruk King List


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Asuretelillani** | **Konge av Assyria**(627 f.Kr.–627 f.Kr.) | Etterfølger:**Sinsharisjkun** |
| Forgjenger:**Asuretelillani** | **Konge av Babylon**(627 f.Kr.–627 f.Kr.) | Etterfølger:**Sinsharisjkun** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Denne artikkelen omhandler håndballklubben som gikk konkurs i 2010.  For den nåværende klubben GOG, se GOG Håndbold.

**GOG Svendborg TGI** (stiftet 2005) var en håndballklubb i Gudme på Fyn i Danmark. Klubbens herrelag spilte i Håndboldligaen og ble seriemester i sesongen 2006/2007. 26. januar 2010 ble klubben slått konkurs og lagets kamper i sesongen 2009/2010 ble satt til resultatet 0–0. De norske landslagsspillerne Thomas Skoglund og André Jørgensen spilte for klubbens herrelag inntil konkursen. Moderklubben GOG spilte i 2. divisjon fra sesongen 2010/2011 og rykket opp i Håndboldligaen etter å ha vunnet 1.divisjon sesongen 2012/13.

Klubben hadde et kvinnelag som opphørte i 2009 da det gikk inn Odense GOG. De tidligere norske landslagsspillerne Marianne Rokne og Anette Hovind Johansen spilte tidligere for damelaget.

Referanser
----------

1. 1 2  «Ingen hold rykker ned efter GOG's konkurs». DR. 26. januar 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Danmark
**Eirik Wiggen Mosveen** (født 4. august 1967) er en norsk politisk journalist. Fra 2020 er han politisk redaktør i *Avisa Oslo*. Han arbeidet i *VG* fra 1995 til 2010, som politisk reporter, korrespondent i USA, kommentator og nyhetsleder for politisk redaksjon. Han har røtter på Eidsvold og er bosatt i Oslo.

Biografi
--------

Fra 1992 var Mosveen redaktør for musikktidsskriftet *Beat*, da Se og Hør Forlaget hadde kjøpt det og satset på å lage et bredere anlagt musikkblad. i 1994 var han også engasjert i striden for å få Norge inn i EU, og var medlem av Ja-aksjonens råd.

Han satt som varamedlem i Kringkastingsrådet i to perioder, i 1994 og 1995.

I *VG* var Mosveen sentral i en rekke av de større politiske sakene og avsløringene avisen har brakt: Den såkalte Valla-saken endte med at LOs leder Gerd Liv Valla måtte gå. Andre sentrale politiske aktører som har vært utsatt for Mosveens kritiske journalistikk er Victor Norman, Åslaug Haga, Manuela Ramin-Osmundsen og Trond Giske.

I 2020 ble Mosveen politisk redaktør i *Avisa Oslo*.

Mosveen er gift med journalist Ingvild Jensen i TV 2s nyhetsavdeling, og er nær venn og mangeårig nabo av *Dagbladet*-kommentator Marie Simonsen etter at de kjøpte boligeiendom på Kampen i Oslo sammen.

Referanser
----------

1. ↑  «En amerikaner i Norge», *Dagsavisen* 25. september 2015 (Lest 29. mars 2019)
2. ↑  Morten Ståle Nilsen: «Av sin tid, om sin tid, for sin tid», *Prosa*  (Lest 29. mars 2019)
3. ↑  «Eidsvollkarer nye BEATredaktører», *Raumnes* 3. november 1992
4. ↑  Anders Giæver: «Men hvor blir det av kulturkampen?» *Aftenposten* 19. mars 1994
5. ↑  NSD forvaltningsdatabasen (Lest 29. mars 2019)
6. ↑  Bjørn Åge Mossin: «- Ikke mediekjøret som feller statsråder», *Journalisten* 23. september 2010
7. ↑  Eirik Mosveen slutter i VG etter 25 år – blir politisk redaktør i Avisa Oslo. *Kampanje*. Besøkt 18. desember 2020.
8. ↑  Eirik Mosveens sider på Twitter (Lest 29. mars 2019)
9. ↑  «Slik bor den 4. statsmakt», *Klassekampen* 28. juni 2008 (Lest 29. mars 2019)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eirik Mosveen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Eirik Mosveen på Twitter Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:Markus Tobiassen og Kjetil Sæter | **SKUP-prisen**(2019 (delt med Anne Stine Sæther, Shazia Majid og Sofie Amalie Fraser)) | Neste mottaker:Nina Selbo Torset, Vegard Venli, Sigrid Gausen, Henning Carr Ekroll, Åshild Langved og Robert Gjerde |
**Ravnedalen** er en park i Kristiansand i Vest-Agder. Den ligger i bydelen Grim, innerst på Grimsmyra, med Baneheia og Egelunden som nærmeste naboer.

Ravnedalen er blitt ett av Kristiansands nyere kultursteder, med hyppige konserter og forestillinger på parkens utescene. Parken er også et ypperlig utgangspunkt for turer i Baneheia, med flere alternative turstier.

Bakgrunn for parkanlegget
-------------------------

Ravnedalen var tidligere forlegning for rundt 1200 soldater, den gang kalt Grimsmoen. På 1860-tallet var det planer om å anlegge skytebane i området, men general Joseph Frantz Oscar Wergeland, bror til Henrik Wergeland og Camilla Collett, uttalte at «det er det rene helligbrøde. Dette området egner seg så aldeles fortreffelig til et lystanlæg».
I 1872 søkte Byselskabet Christiansands Sparebank om midler til å anlegge park i Ravnedalen, og i perioden 1874-78 ble parkanlegget bygget av soldater utrustet med spader og frø i stedet for våpen.

I parken finner man en statue av general Wergeland, samt et av Norges største grantrær, plantet i 1875.

Parken på 1900-tallet
---------------------

I 1991 ble parken kåret til Årets grønne park.

Parken på 2000-tallet
---------------------

### Forestillingen *Elverhøy*

Somrene 2004, 2005 og 2006 stod Helene Bøksle i spissen for den musikalske forestillingen *Elverhøy* innerst i Ravnedalen.

### Festival for samtidsdans

I 2010 ble festivalen «Ravnedans» lansert som visningsplattform for samtidsdans. Fra og med 2010 har «Ravnedans» blitt arrangert i Ravnedalen hver sommer.

Referanser
----------

1. ↑  «Årets grønne park 1989-2005». Grøntanleggsbransjens hjemmeside utemiljo.info. Arkivert fra originalen 20. september 2011.
2. ↑  Bergan, Jon Vidar (11. oktober 2020). «Helene Bøksle». *Store norske leksikon*. Besøkt 25. juni 2021. «I 2004–2006 satte Bøksle opp musikkforestillingen Elverhøy i Ravnedalen i Kristiansand.»
3. ↑  «About». *Ravnedans* **(engelsk)**. Besøkt 25. juni 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Ravnedalen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Slaget ved Hohenfriedberg - *Prøyssisk infanteris angrep, 4. juni 1745*, av Carl Röchling.
**Den kongelige prøyssiske armé** (tysk: *Königlich Preußische Armee*) var kongeriket Preussens hær. Den var viktig i utviklingen av Brandenburg-Preussen til en europeisk stormakt.

Den prøyssiske armé hadde sine røtter i kjernen av leiesoldatstyrkene til Brandenburg under Trettiårskrigen. Kurfyrste Fredrik Vilhelm av Brandenburg utviklet denne styrken til en stående armé, mens kong Fredrik Vilhelm I av Preussen økte størrelsen på hæren drastisk. Kong Fredrik II av Preussen ledet de disiplinerte styrkene til seier under de schlesiske kriger på 1700-tallet, og styrket Kongeriket Preussens renommé og prestisje i Europa. 

Hæren var utdatert ved starten av Napoleonskrigene, og Preussen ble beseiret av Det første franske keiserdømme i den fjerde koalisjonskrigen. Under Gerhard von Scharnhorst begynte prøyssiske reformister å modernisere den prøyssiske hæren, noe som bidro til Napoléon Bonapartes fall i den sjette koalisjonskrigen. Konservative stagget moderniseringen, og hæren ble et bolverk for det konservative prøyssiske styre.

Den prøyssiske armé opplevde suksess på 1800-tallet mot Danmark i den andre slesvigske krig, mot Østerrike i den østerriksk-prøyssiske krig, og mot Frankrike i den fransk-prøyssiske krig, noe som gjorde at Preussen samlet de tyske statene og dannet et forent tysk keiserrike i 1871. Den prøyssiske armé dannet kjernen av Den keiserlige tyske armé, noe som ble erstatt av *Reichswehr* etter Keiserriket Tysklands tap i første verdenskrig.

Den prøyssiske armé var kjent for sin styrke, og Preussen ble ansett som en sterkt militarisert stat. Mirabeau bemerket at «Preussen, er ikke en stat med en hær, men en hær med en stat». Denne sterke militærtradisjonen gjorde at den relativt lille staten utviklet seg til stormakt, og prøyssisk militærtradisjon kom til å prege det tyske forsvaret helt frem til andre verdenskrig.

Referanser
----------

1. ↑  Napolun.com Besøkt 28. mars 2015
2. ↑  Corporate Warriors Besøkt 28. mars 2015

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Tysk høyhastighetstog
**Dovrenettet** er et planlagt jernbanenettverk mellom Østlandet, Trøndelag og Nordvestlandet i Norge. Aksjeselskapet Norsk Bane AS har arbeidet med prosjektering av dette nettverket siden 1996. Banenettverk er planlagt lagt til følgende fylker: Oslo, Akershus, Hedmark, Oppland, Møre og Romsdal og til Trøndelag. Banen er planlagt som en del av et større høyhastighetsnett og det er prosjektert å få forbindelse med bl.a. Haukelibanen.

Banenettverk skal bl.a. binde Oslo sammen med Trondheim, Steinkjer og Ålesund via Gudbrandsdalen. Å legge traséen gjennom Gudbrandsdalen vil være dyrere enn å legge den til Østerdalen, men inntekstpotensialet for Gudbrandsdalstraséen via Lillehammer, Otta, Dombås og Oppdal er beregnet til å være langt bedre enn alternativet. Det er planlagt nye baner både på øst- og vestsida av Mjøsa, sistnevnte via Hadeland og Gjøvik, førstnevnte via Eidsvoll, Hamar, Brumunddal og Moelv. De to greinene vil også fungere som et ringsamband rundt Mjøsa. 

I tillegg planlegges det en 16 km avgrening fra et sted nær Harestua mot Jevnaker og Hønefoss som vil korte ned reisetida mellom Oslo og Hallingdal med 45 minutter, sammenlignet med dagens reisetid. Traséen fra Dombås til Ålesund er planlagt å gå via Vestnes.

Det er planlagt at mange stasjoner i distriktene skal knyttes til banenettet. Dette lar seg gjennomføre på en effektiv måte gjennom kombinasjonen av høy hastighet, hyppige avganger og et fleksibelt stoppemønster.

Høyhastighetsbanen skal være konkurransedyktig med fly og vil bringe passasjerer fra Oslo til Trondheim eller Ålesund på to og en halv time.

Kilder
------

* Oppland Arbeiderblad: Oslo-Gjøvik på 35 minutter

Eksterne lenker
---------------

* Om Dovrenettet på Norsk Banes nettsider
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
Kvinne på en brukssykkel med en rød eurokasse som sykkelkurv
Sykkelkurv i syntetisk materiale, med bærehåndtak og glidelåslomme. Til høyre i bildet en enklere modell i plastbelagt metalltråd..
En **sykkelkurv** er en kurv montert på en sykkel for transport av last som dagligvarer. Kurver er ofte montert foran på styret, men kan også monteres på rammen foran, på lav frontbærer eller bak på bagasjebrett. De fås i mange ulike materialer, for eksempel av flettet vidje, metallnetting eller av plast. Eurokasser (f.eks. 40×30×25 cm) er også brukt som sykkelkurver.

Kurv foran
----------

Sykkel med metallkurver foran og bak
Frontkurver er vanligvis montert på styret. Tung lasting vil dermed påvirke hvor lett det er å svinge med styret, og kan dermed være problematisk for kjøreegenskapene. Noen frontkurver har festepunkt på forgaffelen, men gir samme utfordring med masse som svinger. Høy last kan også hindre sikten til rytteren og gi høyt tyngdepunkt. Lette laster av dagligvarer er derimot sjelden et problem.

Noen frontkurver er i stedet montert via et lasteplan festet i rammen, dette vil pårvirke svingeegenskapene noe mindre, men kan fremdeles gi stort treghetsmoment, høyt tyngdepunkt og dårlig sikt avhengig av lasting.

Kurv bak
--------

Noen kurver monteres på bagasjerett nær sykkelens bakhjul. Disse er vanligvis smalere og dypere, og fungerer som "harde" sykkelvesker. Siden de er montert lavere gir de lavere tyngdepunkt hvilket gir bedre kjøreegenskaper. Kurver bak hindrer heller ikke rytterens sikt fremover.

Se også
-------

* Bagasjebrett
* Sykkelveske

| * v
* d
* r
Sykkeldeler |
| --- |
| Ramme | 
* Styre
* Styrefremspring
* Styrerør
* Styrelager
* Gaffel
	+ Gaffelende
	+ Girøre
* Setepinne
* Sadel
* Kranklager
* Demping
* Geometri

 | Diagram |
| Hjul | 
* Dekk
	+ Pariser
	+ Kanttråd
		- Slange
		- Slangeløs
* Dekkventil
* Ventilhette
* Eike
* Eikenippel
* Hurtigkobling
* Nav
	+ Fastnav
	+ Frinav
	+ Mikronav
	+ Flippflopp
* Platehjul

 |
| Drivverk | 
* Pedal
* Effisiens
	+ Meter per pedalomdreining
* Kranksett
	+ Frikrank
	+ Klinge
* Kjede
* Kjedelås
* Krans
	+ Frikrans
	+ Kassett
* Kjedestrammer
* Gir
	+ Kjedegir
	+ Navgir
	+ Automat
	+ Girkasse
* Drev
* Kjedeløs
	+ Akseldrift
	+ Beltedrift
	+ Snordrift

 |
| Kabling | 
* Girskifter
* Bowdenkabel
* Kabelføring
* Brems
* Endehylse

 |
| Utstyr | 
* Bjelle
* Flaskestativ
* Sykkelkåpe
* Sykkeldata
	+ Fart
	+ Effekt
	+ Kadens
	+ Puls
* Støtte
* Lys
* Skjerm
* Sykkelpakking
	+ Bagasjebrett
	+ Lav frontbærer
	+ Kurv
	+ Sidevesker
	+ Seteveske
* Eikekort
* Refleks
* Klesbeskytter
	+ Frakkbeskytter
	+ Kjedeskjerm
* Styrevotter
* Støttehjul
* Sykkelverktøy
* Varselpinne

 |
Roland Freisler (i midten) i Volksgerichtshof
Den beryktede Roland Freisler var president i Volksgerichtshof Foto: Deutsches Bundesarchiv 
Adam von Trott zu Solz under rettssaken i Volksgerichtshof etter 20. juli-attentatet Foto: Deutsches Bundesarchiv, august 1944 
Erich Hoepner i Volksgerichtshof i 1944 etter 20. juli-attentatet Foto: Deutsches Bundesarchiv 
**Volksgerichtshof** (VGH, folkedomstolen) var en spesialdomstol for høyforræderi og landsforræderi som eksisterte i Tyskland fra 1934 til 1945. Den ble ledet av Fritz Rehn, Otto Georg Thierack, Roland Freisler og Harry Haffner. Roland Freisler var spesielt fanatisk, og ydmyket ofte de tiltalte.

Domstolen dømte overveiende politiske motstandere av det totalitære nasjonalsosialistiske regimet, og rettsstatlige prinsipper ble det ikke tatt hensyn til under rettssakene.

Tysk høyesterett innvilget de ansatte ved *Volksgerichtshof* det såkalte dommerprivilegiet i 1956, som innebar at ingen kunne stilles til ansvar for noe som helst så lenge de hadde handlet i overensstemmelse med daværende rett. Bortsett fra én person som ble forfulgt i en amerikansk rett, ble ingen av de 570 dommerne og statsadvokatene holdt ansvarlige senere.

Da Percy Adlon lagde filmen *Fünf letzte Tage* (= Fem siste dager) om motstandsbevegelsen Den hvite rose i 1982, ble det oppdaget at dødsdommene mot medlemmene av Den hvite rose stadig var rettskraftige i Vest-Tyskland. Først i 1985 avgav alle fraksjoner i Forbundsdagen en erklæring om at den nasjonalsosialistiske folkedomstolen hadde vært en terror-enhet, ikke et rettsstatlig element. I 1998 hadde det forente Tyskland opphevet alle dommene som folkedomstolen avsa i den nasjonalsosialistiske perioden.

Kjente personer dømt av domstolen
---------------------------------

* Robert Abshagen
* Hans-Jürgen Graf von Blumenthal
* Eugen Bolz
* Klaus Bonhoeffer
* Bruno Binnebesel
* Alfred Delp
* Erich Fellgiebel
* Reinhold Frank
* Eugen Gerstenmaier
* Carl Friedrich Goerdeler
* Willi Graf
* Hans Bernd von Haeften
* Albrecht von Hagen
* Nikolaus Christoph von Halem
* Paul von Hase
* Ulrich von Hassell
* Robert Havemann
* Andreas Hermes
* Erich Hoepner
* Helmuth Hübener
* Marie-Luise Jahn
* Rudolf Kriss
* Hans Conrad Leipelt
* Wilhelm Leuschner
* Max Josef Metzger
* Christoph Probst
* Siegfried Rädel
* Karl Schapper
* Alexander Schmorell
* Hans Scholl
* Sophie Scholl
* Friedrich-Werner Graf von der Schulenburg
* Fritz-Dietlof von der Schulenburg
* Eva Schulze-Knabe
* Bernhard Schwentner
* Ulrich Wilhelm Graf Schwerin von Schwanenfeld
* Robert Stamm
* Berthold Graf Schenk von Stauffenberg
* Adam von Trott zu Solz
* Robert Uhrig
* Joseph Wirmer
* Eleonore Wolf
* Johannes Wüsten
* Peter Graf Yorck von Wartenburg
* Erwin von Witzleben

Referanser
----------

1. ↑  Anette Storeide: *Arven etter Hitler* (s. 267), forlaget Gyldendal, Oslo 2010, ISBN 978-82-05-39113-0

Eksterne lenker
---------------

* (en) Volksgerichtshof – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Hvaler kirke
**Hvaler prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Fredrikstad domprosti i Borg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Hvaler kommune i Østfold fylke, og hovedkirken var Hvaler kirke.

Hvaler prestegjeld og dets sogn er nå en del av Hvaler kirkelige fellesråd underlagt Fredrikstad domprosti.

Historikk
---------

*Hvalír sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet, med Hvaler kirke, *Hvala kirkja*, som en av landets eldste kirker, oppført på 1000- eller 1100-tallet.

I høymiddelalderen ble Hvaler, sammen med Borge og Torsnes omtalt som *Ábyggja*, og utgjorde *Ábyggja skipreiða* i Borgarsysla. 
Kirken er omtalt i Biskop Eysteins jordebok fra 1397 som *Hvala kirkja*, og prestegjeldet oppført i Skattematrikkelen 1647 som *Hualløer sougen* i Thuene, Aabøyde och Hualløers fougderie.

Hvaler prestegjeld går antakelig tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

### Nyere tid

Hvaler prestegjeld dannet grunnlaget for Hvaler formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

Spjærøy kirke, opprinnelig *Spjærøy kapell*, ble oppført på Spjærøy i 1891, og annekssognet opprettet i 1892.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Hvaler
* Spjærøy

Referanser
----------

1. ↑  Vågslid, Eivind (1984). *Stadnamntydingar*. [Oslo]: Universitetsforl. s. 87. ISBN 8290186290.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 8.
3. ↑  Hvaler kirke
4. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1897). *Norske Gaardnavne*. Kristiania: Fabritius. s. 258.
5. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
6. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
7. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
8. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Pewex-forretning i Orbis-hotellet «Continental» i Szczecin, 1966
Pewex-reklame i Gdańsk
**Pewex** (forkortelse for *Przedsiębiorstwo Eksportu Wewnętrznego* – Selskap for innenrikseksport) var en forretningskjede som fantes i Folkerepublikken Polen og som solgte varer mot betaling i vestlig valuta, særlig US-Dollar og Deutsche Mark. Dessuten aksepterte man spesielle betalingssedler utstedt av Bank Pekao SA (*Bon PeKaO*). I disse forretningene kunne man kjøpe vestlige varer som ikke var å oppdrive i andre statlige forretninger, som for eksempel jeans og vestlige sigaretter, alkoholdrikkevarer og konsumelektroniske varer. Forretningene ble grunnlagt i 1960-årene.

I 1990-årene ble forretningskjeden privatisert, og gikk så raskt konkurs.

Liknende butikkjeder
--------------------

* Intershop – DDR
* Beryozka – Sovjetunionen
* Genex (postordre) – Øst-Tyskland
* Baltona – Polen
* Torgsin – Sovjetunionen
* Tuzex – Tsjekkoslovakia
* Corecom – Bulgaria
* Vennskapsbutikkene – Folkerepublikken Kina

Litteratur
----------

* *Zlot a lot of dollars. (Pewex stores in Poland)*, The Economist, May, 1988

Eksterne lenker
---------------

* (en) Pewex – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Hans Ritter von Adam** (født 24. mai 1886 i Bayerisch Eisenstein i Niederbayern, Kongeriket Bayern, død 15. november 1917) var et tysk flyveress under første verdenskrig. Han hadde 21 nedskutte fiendtlige fly før han ble drept i en luftkamp i november 1917. Posthumt ble Hans Adam medlem av ordenen Königlicher Hausorden von Hohenzollern og Militär-Max-Joseph-Orden.

Liv og virke
------------

### Flyver

Hans Adam gikk inn i den kongelige bayerske hæren som en frivillig for en periode på ett år. Den 1. oktober 1906 tjenestegjorde han i det fjerde infanteriregimentet i Metz i det nåværende Frankrike. Etter hans år som frivillig soldat begynte han som forretningsmann i München. 

### Første verdenskrig

Da den første verdenskrig brøt ut var han gift og hadde to barn, og Adam kom tilbake i militær tjeneste som løytnant i den bayerske hæren. Adam kjempet blant annet i slaget om grensene og han ble såret i kampene rundt de franske festningene i Nancy-Épinal-regionen den 2. september 1914.

Adam ble utnevnt til skvadron-kommandant (Staffelführer) den 30. august 1917, etter at hans kollega Eduard Ritter von Dostler ble skutt ned. Han var en farsskikkelse for sine piloter, han var en del år eldre enn de andre og var privat etablert med sin egen familie. Dette kom blant annet til uttrykk ved at han raust delte seire og nedskytninger med sine underordnede.

### Død

Løytnant Hans Adam ble skutt ned og drept av løytnant K.B. Montgomery i et britisk Sopwith Camel fra No. 45 Squadron den 15. november 1917 i nærheten av Langemarck. Ved sin død hadde Adam fått tildelt Jernkorstet av første klasse og den bayeriske krigsfortjenestmedaljen. Posthumt ble han 2. februar 1918 tildelt ridderkorset med sverd av Königlicher Hausorden von Hohenzollern, og den 20. mai 1919 ble han tildelt Bayerns høyeste militære dekorasjon, Militär-Max-Joseph-Orden for hans militære prestasjoner som pilot under første verdenskrig. Denne siste ga ham posthumt den ikke-arvelige adelstituerlingen *ritter von*.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Norman L.R. Franks, Frank W. Bailey & Russell Guest (1993). *Above the lines the aces and fighter units of the German Air Service, Naval Air Service and Flanders Marine Corps, 1914-1918*. London: Grub Street. s. 59. ISBN 0948817739.
2. ↑  «Facts about Hans Ritter von Adam». Evi. Besøkt 11. april 2015.
3. 1 2 3  Norman Franks. «Albatros Aces of World War 1». Arkivert fra originalen 11. april 2015. Besøkt 11. april 2015.
4. ↑  Greg VanWyndgarden. «'Richthofen's Circus': Jagdgeschwader». Arkivert fra originalen 11. april 2015. Besøkt 11. april 2015.

Portal: Første verdenskrig
**Grebbestad Bryggeri AB** er et svensk mikrobryggeri som holder til i Grebbestad i Tanum kommune. Grebbestad Bryggeri ble etablert i 1995 og påstår å være Svreiges eldste mikrobryggeri. Bryggeriet har sju ansatte og bryggemester er Johan Hansson.

Det brygges flere ulike øl, som Lager, Hummeröl, East Kent Golding (Ale), Ostronporter, Lunator Dubbelbock og Prippklubbens Starkpilsner. Bryggeriet lager også en prisbelønt julemust.[]

I 2013 startet bryggeriet også å produsere ølet Alberget 4A, opprinnelig lansert under navnet "Alltid oavsett" i forbindelse med Djurgårdens IF Fotboll hjemmepremiere på Tele2 Arena den 21. juli 2013. Navnet Alberget 4A, som ølet hadde ved lanseringen på Systembolaget 1. april 2014, kommer fra adressen der Djurgårdens IF ble grunnlagt. En del av inntektene går til Dyrgårdshjälpens innsamling.

Referanser
----------

1. ↑  «Grebbestad Bryggeri uppgraderade till ozonrening». *Mellifiq* **(svensk)**. Arkivert fra originalen 29. mai 2023. Besøkt 18. mai 2022.
2. ↑  Djurgårdshjälpen: Du har väl inte missat Djurgårdsölen? (2014-06-02) Arkivert 1. januar 2017 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Grue kirke
**Grue prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Solør prosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Grue kommune i Hedmark fylke, og hovedkirken var Grue kirke.

Grue prestegjeld og dets sogn er nå en del av Grue kirkelige fellesråd underlagt Hamar domprosti.

Historikk
---------

*Grǫfu sókn á Sóleyjum* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Grue prestegjeld går antakelig tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

I Povel Huitfeldts Stiftsbok fra 1574-77 omtales følgende kirker i *Grue sougen*:

* Gruffue Hoffiudt Kierke
* Berger Annex
* Førlundt Annex

Grue prestegjeld dannet grunnlaget for Grue formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 4. august 1863 ble Brandval sogn utskilt fra Grue prestegjeld som Brandval prestegjeld, gjeldende fra 13. desember 1863.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Grue
* Grue Finnskog

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1900). *Norske Gaardnavne*. Kristiania: Fabritius. s. 248.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 34.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  (no) «Berger kirkested». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
5. ↑  (no) «Furulund kirkested». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
6. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
7. ↑  Prestegjeld og sogn i Hedmark, arkivverket.no
8. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
9. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
En av mange trapper i norsk fjellterreng bygd av sherpaer, Sherpatrappa i Tromsø  Foto: Harald Groven 
**Sherpatrapp** er en naturtrapp oftest utformet i stein i forholdsvis bratt terreng. Navnet kommer av utforming av slike trapper i Nepal av landets sherpaer, en folkegruppe av hovedsakelig tibetansk opphav. Teknikken som anvendes i en sherpatrapp kjennetegnes av skånsomhet mot naturen i utforming, ved at den faller naturlig inn i terrenget. Trappene har til hensikt å gjøre naturopplevelser mer tilgjengelige for publikum, men også å forebygge slitasje på naturen der mange ferdes.

Sherpatrapper i Norge
---------------------

Sherpatrappa som leder 0,7 km fra Ishavskatedralen til Fjellheisen (420 moh) i Tromsdalen er en av Norges mest kjente sherpatrapper. Det er utformet en rekke trapper og stiforsterkninger i Norge. Norges lengste steintrapp er Midsundtrappene med 2200 trinn opp til Rørsethornet på Otrøya utenfor Molde. Stien til Stoltzekleiven ble rustet opp ved hjelp av sherpaer fra Nepal i 2011. I Jondal er deler av stiene til Pilegrimsvegen og Buførevegen opprustet med sherpatrapper.

Kilder
------

* klikk.no/norgesferie: *sherpatrapper-i-norge - 4444 trinn rett opp er ikke for deg med høydeskrekk*
Rulletrapper på London Underground
En **rulletrapp** er en innretning for å transportere mennesker fra et lavere liggende sted til et høyere liggende sted eller omvendt. De er brukt mye der det er stor trafikk mellom to etasjer siden de kan ta unna mange flere mennesker enn en heis.

Historie
--------

Oppfinnelsen av rulletrappen tillegges amerikanerne George Wheeler og Charles Seeberger, selv om amerikanerne Nathan Ames og Jesse W. Reno hver for seg hadde tatt patent på rulletrapper, i henholdsvis 1859 og 1892, uten at de noen gang ble bygd. Charles Seeberger kjøpte Wheelers patent og videreutviklet denne og bygde en prototype i 1899. En rulletrapp uten trinn hadde for øvrig blitt bygd i London allerede i 1898. Seeberger gikk sammen med heisprosenten Otis og produserte en rulletrapp som vakte stor oppmerksomhet på Verdensutstillingen i Paris (1900). Etter dette fikk rulletrapper raskt stor utbredelse, særlig i USA.

Virkemåte
---------

Rulletrapper består av trinn som dras rundt av kjeder, og brukes ved at en trer opp på et trinn og blir transportert til toppen der trinnet går under beltet. Det er vanlig at man stiller seg på høyre side hvis man skal stå i ro, slik at de som skal gå i rulletrappen kan få gå forbi på venstre side. I rulletrappene i Londons undergrunnsbaner står det skilt som oppfordrer til dette.

Rulletrapper er bygd opp på den måten at det er hovedkjeder på begge sider langs hele rulletrappen som trinn blir festet i. Hovedkjedene (helt likt sykkelkjeder, bare ca. 20 ganger så stort) løper langs sidene på rulletrappen og snur i bue oppe og nede (øvre og nedre vendestasjon). Alle trinn er festet til kjedene med stor presisjon slik at rillene på trinnene går inn hverandre for å unngå klemfare i form av å kunne få en finger eller lignende mellom. Trinnene følger kjedene hele veien rundt. Det er også et drivkjede i øvre vendestasjon som er koblet til motor og snekke som trekker hovedkjedene og trinnene rundt. En motor er på mellom 5 og 9 kW.

Referanser
----------

1. ↑  Ames, N. "Revolving Stairs," U. S. Patent 25076. 9. august 1859. Tilgjengelig hos:
2. ↑  Reno, Jesse W. "Endless Conveyer or Elevator," U. S. Patent 47091815. Mars 1892. Tilgjengelig hos:
3. ↑  Lancaster, Bill. *The Department Store: a Social History*. London: Leicester University Press, 1995: 50.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Escalators – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Escalator – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE **·** BBC Things
 |
**Amway** er et amerikansk nettverksselskap etablert i 1959.

Selskapet selger blant annet kosmetikk og velværeprodukter gjennom et nettverk av rundt tre millioner uavhengige salgsrepresentanter. Dette gjør Amway til et av verdens største nettverksselskaper.

Amway presenterer seg selv som en god forretningsmulighet, men statistikkene motsier dette. På slutten av 1990-tallet ble Amway i USA pålagt å informere alle nye selgere om at færre enn halvparten av selskapets selgere noengang ville oppleve å tjene penger, og at den gjennomsnittlige månedsinntekten for minoriteten som gikk med overskudd var 65 dollar. I en amerikansk undersøkelse fra 2010 ble det konkludert med at den gjennomsnittlige selgeren ikke tjente penger, men gikk med over tusen dollar i tap per år.

I 2011 beregnet *Consumer Awareness Institute* deltagernes tapsrate til over 99,9 %. Amways forretningsmodell innebærer å selge overprisede varer og krympe distributørenes fortjeneste ved hjelp av et komplisert hierarki av distributører som Amway kaller *the downline*.[*ufullstendig referanse*]

I boken *Amway – the cult of free enterprise* skriver forfatteren Steven Butterfield at Amway fikk 750 000 nye distributører i løpet av 1980. Første trinn i pyramiden var å få status som direktedistributør; dette krever flere måneders innsats. Imidlertid ble det rekruttert 6 433 nye direktedistributører, tilsvarende 2,57 %. For å kunne leve av inntekten, måtte man være «diamantdistributør». I 1980 oppnådde 120 denne statusen, dvs. 0,04 %.

I 2007 gikk konsernet Procter & Gamble til søksmål mot fire Amway-selgere som en del av markedsføringen av Amway systematisk hadde anklaget det for å finansiere satanistisk virksomhet. Procter & Gamble vant i rfetten, og de fire saksøkte ble dømt til å betale 19 millioner dollar i erstatning.

I 1999 etablerte Amway seg i det norske markedet, og selskapet er idag blant medlemsselskapene i den norske interesseforeningen Direktesalgsforbundet.

Referanser
----------

1. ↑   Research Organization Registry Data (ROR release v1.19)[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  .
3. ↑  Aksje hopper på avtale Hegnar Online
4. ↑  «Amway har fått pålegg i USA», *Aftenposten*, 27. juni 1999
5. ↑  Can You Make Money With Multi-Level Marketing *The Finance Guy*
6. ↑
7. ↑
8. ↑   Kjetil Hope: «Forby pyramidesalg!» *Bergens Tidende* 19. april 2011
9. ↑   *Procter & Gamble Wins Satanic Civil Suit, CBS news* 20. mars 2007
10. ↑  Procter & Gamble wins $19 million in Satanism suit *The New York Times*
11. ↑  «Skepsis til pyramide-gigant», *Aftenposten*, 26. juni 1999
12. ↑  Amway Norway Arkivert 9. desember 2017 hos Wayback Machine. Direktesalgsforbundet

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Amway Corporate – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** NKC
 |
Enebakk kirke
**Enebakk prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Follo prosti i Borg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Enebakk kommune i Akershus fylke, og hovedkirken var Enebakk kirke.

Enebakk prestegjeld og dets sogn er nå en del av Enebakk kirkelige fellesråd underlagt Nordre Follo prosti.

Historikk
---------

*Ignabakka sókn* har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Enebakk kirke, *Ignabakka Botolfs kirkja i Ignardal*, beliggende i Kirkebygda på vestsiden av Øyeren, er en steinkirke fra siste halvdel av 1100-tallet. Den ble i katolsk tid viet til St. Botolf. Kirken ligger like ovenfor elven *Preståa*, som i middelalderen het *Igna*, mens prestegården het *Ignarbakki*. Kirken er en romansk langkirke med rektangulært skip og smalere/lavere, rett avsluttet kor. På nordsiden av koret er det et sakristi, også det i mur, og kirken har vesttårn.

Bygdelaget Enebakk ble i høymiddelalderen omtalt som *Ignardalr*, siste kjente bruk av dette navnet ser ut til å være i år 1410.

Middelalderkirken er omtalt i Biskop Eysteins jordebok fra 1397 som *Ignabakka kirkja*.

### Prestegjeldet

Enebakk prestegjeld antas å gå tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. I middelalderen omtales kun Enebakk kirke i prestegjeldet, mens søndre del av prestegjeldet fikk egen kirke i 1761. Prestegjeldet er oppført i Skattematrikkelen 1647 som *Eigneback præstegield* i Nedre Rommeriegis fougderie

### Nyere tid

Enebakk prestegjeld dannet grunnlaget for Enebakk formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Enebakk
* Mari

Referanser
----------

1. 1 2  Rygh, O. (Oluf) (1898). *Norske Gaardnavne*. Kristiania: Fabritius. s. 209-10.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 14.
3. ↑  Enebakk kirke, norske-kirker.net
4. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
5. ↑  Christie, Sigrid (1969). *Norges kirker*. Land og kirke. s. 116.
6. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
7. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
8. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
*Tour Rose* er en traboule i Vieux Lyon i Lyon**Traboule** (fransk uttrykk fra latin; *transambulare* eller *trabulare*: krysse) er spesielle passasjer eller trappehuskonstruksjoner som i tillegg til å forbinde etasjer, også gjør det mulig gå fra en gate til gate og fra en indre gård til en annen. 

Trabouler finnes særlig i den franske byen Lyon, men også i Villefranche-sur-Saône og Saint-Étienne. Traboulene i Lyon er å se i de bakkete, gamle bydelene Vieux Lyon og Croix-Rousse. I Vieux Lyon er traboulene fra renessansen, mens de som finnes i Croix-Rousse ble oppført i det 18. århundret. I Saint-Étienne finnes trabouler i de historiske kvarterene Saint-Jacques og Crêt de Roc.

Traboulene hadde bl.a. den funksjon at silkeveverne kunne transportere stoffene raskt og under tak.

Litteratur
----------

* René Dejean: *Traboules de Lyon, histoire secrète d’une ville*. édition des Traboules, 2000, ISBN 978-2-911491-33-7
* Gérald Gambier: *Cours et traboules de Lyon*, éditions La Taillanderie, 2005, ISBN 978-2-87629-261-1

Eksterne lenker
---------------

* (en) Traboules – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Fartein Valen-prisen** og **Fartein Valen-stipendet** er en norsk musikkpris og et norsk musikkstipend til minne om komponisten Fartein Valen. Stipendet og prisen ble delt ut første gang i henholdsvis 1999 og 2002, og deles nå ut annet hvert år. Bak utdelingene står Fartein Valen-stiftelsen sammen med Sveio kommune, Haugesund kommune og Haugaland Kraft. Prisen og stipendet deles ut til personer som vært med å styrke omdømmet til Valens musikk. Vinneren av prisen får 80 000 kr og blir invitert til å delta som festivalutøver på Fartein Valen-festivalen året etter. Mottaker av stipendet får 25 000 kr, får arbeide i Valenheimen i Sveio og blir presentert som årets komponist på Valen-festivalen. 

I samarbeid med Stavanger 2008, Europeisk kulturhovedstad, ble det i 2008 utdelt et utdanningsstipend på 100 000 kr. Stipendet ble delt ut Fartein Valen-festivalen i april 2008 til fiolinist Liv Hilde Klokk og sopran Silje Marie Aker Johnsen.

Vinnere
-------

### Fartein Valen-prisen

* 2002: Ole Böhn
* 2004: Arve Tellefsen
* 2006: Hanna-Marie Weydahl og Einar Henning Smebye
* 2008: Nordic Voices
* 2010: Christian Eggen
* 2012: Sigurd Slåttebrekk

### Fartein Valen-stipendet

* 1999: Ståle Kleiberg
* 2001: Jostein Stalheim
* 2003: Magnar Åm
* 2005: Trond Reinholdtsen
* 2007: Glenn Erik Haugland
* 2009: Henrik Ødegaard
* 2011: Ole-Henrik Moe

Eksterne lenker
---------------

* Pris og stipend på farteinvalen.no
| Artikkelen inngår i serien om
**Steinalderen** |
| --- |
|  |
| **Epoker i Midtøsten (*og i Norge*)** |
| Paleolitikum 
ca. 2 millioner–10 000 f.Kr. (*-8 000 f.Kr.*)
Mesolitikum 
ca. 10 000–8 000 f.Kr. (*ca. 8 000–4 000 f.Kr.*)
Neolitikum 
ca. 8 000–4 000 f.Kr. (*4 000–1 800 f.Kr.*) |

**Pionerbosetningen** er et begrep som brukes om den aller første bølgen av bosetning på Den skandinaviske halvøy i begynnelsen av eldre steinalder. 

En regner nå med at de aller tidligste spor av mennesker i Norge dateres til ca. 10 400 år før nåtid (BP). Lenge mente man at boplassene på Høgnipen i Rakkestad, Østfold var de eldste, men det er i løpet av de siste 20 år funnet og undersøkt et stort antall lokaliteter langs hele norskekysten, fra Østfold til Varanger. Boplassen Galta 3 på Rennesøy i Ryfylke har vært bebodd i flere faser gjennom en lang årrekke, den eldste bosetningen kan være så tidlig som 10 500 BP, men dateringsmetoden kan være noe usikker. Like gammel må boplassen Pauler 1 være; den ble lokalisert i traseen for ny E18 mellom Larvik og Telemark grense, og ble undersøkt i 2008. Her synes bare å ha vært én kort bosetningsfase ca. 10 400 BP. Denne boplassen regnes til nå som den hittil eldste kjente boplass i det nåværende Norge. 

Man ser noen ganger at beinfunnene fra Blomvåg i Hordaland og Skjonghelleren i Møre og Romsdal blir benevnt som de eldste spor etter menneskelig aktivitet i Norge. Disse funnene er imidlertid sterkt omdiskutert, og konklusjonen imøtegås fra arkeologisk hold.

Gjenstandsmaterialet fra de tidligste boplassene viser entydig kontakt med Ahrensburgkulturen på kontinentet, og man regner med det er herfra de første mennesker på Den skandinaviske halvøy kom. De kan ha tatt seg over Norskerenna fra Nordsjøfastlandet («Doggerland»), eller via det som nå er den svenske vestkysten. Hvilken vei er nå vanskelig å fastslå. Mobile jeger-sankere flytter seg raskt, og det later til at hele kysten og et stykke inn i landet har vært besøkt i løpet av relativt kort tid; så kort at det kan være vanskelig å skille med de dateringsmetoder som står til rådighet.

Litteratur
----------

* Ingrid Fuglestvedt: *Phenomenology and the Pioneer Settlement on the Western Scandinavian Peninsula*. Bricoleur forlag, Göteborg 2009

Eksterne lenker
---------------

* www.forskning.no