recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Det syriske bardomsevangeliet**, også kalt **det arabiske barndomsevangeliet** er et apokryft evangelium knyttet til Jesu fødsel og barndom. Det ble formodentlig forfattet på syrisk på 500-tallet; to syriske manuskripter er bevart for ettertiden, og de er svært likt oppbygd.

Det arabiske barndomsevangeliet lar seg inndele i tre kapitler: Jesu fødsel, og mirakler i Egypt og Jesusbvarnets undergjerninger. 

Den første del, om Jesu fødsel, minner sterkt om Jakobs protoevangelium (et tidligere av de apokryfe evangelier), og det er sannsynlig at dette har dannet grunnlaget. Meget av de fortellinger som Jesu barndom stammer derimot fra Thomas' barndomsevangelium, og det er åpenbart at også Muhammed var kjent med dette ettersom det var blitt oversatt til arabisk. Noe derfra – konkret om den underfulle unfangelse og jomfrufødselen – gjenfinnes i Koranen.

Det sentrale tema for det arabiske barnfomeevangeliet er oppholdet i Egypt, som riktognok nevnes i Matteus 2,13 ff, men som ikke beskrives der.

De mest sentrale skikkelser er det undergjørende Jesusbarnet og hans mor Maria. I særlig den midtre del, om hendelsene i Egypt, fremstår hun som særlig formidlende.

Det tredje kapittel i dette evangeliet nedtar fortellingen om vismennene fra Østerland, og ligger tett opp til Matteusevangeliet. Memn det går videre enn Matteus vad ar det nevner *Zoradascht* (Zoroaster) som kilden til den profeti som ansporte de tre vise stjernetydere til å lete etter Jesusbarnet.

Litteratur
----------

* *Textausgabe* (lateinisch-deutsch) i: *Apokryphe Kindheitsevangelien*, übers. und eingel. von Gerhard Schneider, Fontes Christiani 18, Freiburg 1995, 173–195.

Referanser
----------

1. ↑  Hone, William (1890 (4th edit); 1820 (1st edition)). «The Apocryphal Books of the New Testament». *Archive.org*. Gebbie & Co. Publishers, Philadelphia. Besøkt 26. januar 2017.  Sjekk datoverdier i `|dato=` (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* Engelsk tekst av det arabiske bardomsevangeliet
Det transilvanske platå
**Det transilvanske platå** (rumensk: *Podişul Transilvaniei*; ungarsk: *Erdélyi-medence*) er et platå i det sentrale Romania.

Platået ligger innenfor og har fått navn fra den historiske regionen Transilvania, og er nesten helt omsluttet av de karpatiske fjellgruppene Øst-Karpatene, Sør-Karpatene og Apusenifjellene. Området inkluderer Den transilvanske slette.

Området blir feilaktig kalt et platå, men det ikke finnes omfattende sletter; i stedet består det av et nettverk av daler av ulik størrelse, kløfter og canyons, forent av mange lave fjellkjeder som når opp til høyder på 150–250 meter over dalene. 

Plåtået har innlandsklima. Temperaturen varierer en god del i løpet av et år, med varme somre og svært kalde vintre. Store skoger dekker deler av platået og fjellene. Gjennomsnittlig høyde over havet er 300–500 meter.

Det transilvanske platået deles inn i tre områder: 

* Someş-platået (den nordlige delen)
* Den transilvanske sletten (den sentrale delen)
* Târnava-platået (den sørlige delen).

Den transilvanske sletten er kupert med lave åser (400-600 moh.), men på grunn av at området er nesten helt oppdyrket kalles det en slette.

Det transilvanske bekken
------------------------

Det transilvanske bekkenet (rumensk: *Depresiunea colinară a Transilvaniei*) omfatter Det transilvanske platået og randområdene mot de karpatiske fjellene, som har en annen karakter enn platået. Dette området betraktes som et stort bekken innenfor Karpaterbuen.

Referanser
----------

1. 1 2  Gimnaziu.info. «Depresiunea Colinară a Transilvaniei, Podişul Transilvaniei». *Gimnaziu.info* **(rumensk)**. Besøkt 18. juli 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NKC **·** GeoNames
 |
***Av måneskinn gror det ingenting*** var en norsk dramaserie på tre deler som gikk på NRK Fjernsyn i 1987. Regi er ved Arild Brinchmann. Serien er basert på Torborg Nedreaas roman *Av måneskinn gror det ingenting* fra 1947. Den ble omskrevet til manus av Brinchmann og Åse Vikene. Hovedrollen spilles av Anne Krigsvoll. 

Den ble produsert av NRK Fjernsynsteatret.

Handling
--------

Handlingen er lagt til et norsk bysamfunn i slutten av 1940-årene. I sentrum for handlingen står den unge kvinnen *Clara* som er ulykkelig forelsket i sin tidligere lærer og tvinges til å ta en grusom abort, som var illegalt på den tiden.

Handlingen tar for seg tema som abort, kvinnesak og arbeidsforhold ved fabrikkene.

Priser
------

*Av måneskinn gror det ingenting* ble belønnet med Amandaprisen i klassen beste dramatiske fjernsynsproduksjon. I tillegg ble Krigsvoll tildelt Amandaprisen i klassen beste kvinnelige skuespiller, samt kåret til årets kvinnelige skuespiller ved fjernsyns-festivalen i Chianciano i Italia.

Referanser
----------

1. ↑  *Amandaprisen* i Store norske leksikon
2. ↑  «Arbeiderbladet 1988.06.06». s. 20.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Av måneskinn gror det ingenting* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Av måneskinn gror det ingenting* hos Filmfront Rediger på Wikidata
**«Bette Davis Eyes»** er en hitlåt fra 1974 som ble skrevet av Donna Weiss og Jackie DeShannon, men gjort kjent av den amerikanske singer-songwriteren Kim Carnes. Den ble skrevet i 1974 og spilt inn av DeShannon det samme året. Men det var først i 1981, da Carnes spilte inn sin versjon, at den ble en kommersiell suksess. 

Carnes slapp låten som singel 10. mars 1981 og hadde 1.-plassen på Billboard Hot 100 i ni uker, samt endte opp som *Billboard*s største hit gjennom hele året. Den hadde også 1.-plassen på hitlistene i totalt 31 land, inkludert Tyskland, Australia, Sveits, Italia, Norge, Japan og Brasil. Singelen vant Grammy for både beste sang og beste innspilling i 1982. «Bette Davis Eyes» er det første sporet på albumet *Mistaken Identity*, som ble utgitt i april 1981.

Låtens tittel henspiller på skuespillerinnen Bette Davis' karakteristiske øyne. 

Blant nordmenn er melodien også godt kjent fra Prima Veras coverlåt Ivar Medaas øyne.

Referanser
----------

1. ↑  *Billboard* 26. desember 1981: s. YE-9

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bette Davis Eyes* på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* (en) Musikkvideo

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:«Hubba Hubba Zoot-Zoot» med Caramba | **Nummer 1 på VG-lista**(Uke 40 1981) | Neste mottaker:«For Your Eyes Only» med Sheena Easton |
Bjerketun
**Bjerketun behandlingshjem og skole** er en institusjon underlagt Sykehuset Asker og Bærum HF. Institusjonen ligger ved Tanum i Bærum, og har hatt ulike navn opp gjennom tiden. Den ble etablert som spesialskole i 1900. Folketellingen i 1910 viser at elevene var 51 jenter i alderen 10-17 år. Alle ansatte var kvinner, bortsett fra én, en «tjenestegut» som var 30 år og ugift ved tellingen.

Fra 1953 ble institusjonen underlagt Helse- og Sosialdepartementet. Gori Gunvald ble som første psykolog ved slike institusjoner ansatt i 1953, og hun rettet krasse angrep mot institusjonskulturen der. Hun dokumenterte forholdene i boka *Bjerketun* som kom ut på Pax forlag i 1967. Boka «er en nærgående dokumentasjon både av et brutalt institusjonsmiljø og av statens unnfallenhet med hensyn til å respondere på vedvarende klager om overgrep og vanskjøtsel». Også mediene skrev om saken, blant andre journalistene Gerd Benneche og Arne Skouen i Dagbladet, som mente spesialskolene var «ødeleggende for barna som gikk der». Skouen tok også opp kritikken i TV-programmet *Åpen Post*. Programmet ble imidlertid av den ene parten, Regjeringsadvokaten, omtalt som ensidig, ubalansert og direkte urettferdig overfor dem kritikken rammet. Sosialminister fra 1955 Gudmund Harlem ble overflyttet til forsvarsdepartementet den 18. februar 1961, og Bjerketun skolehjem ble nedlagt i 1963. Men institusjonen har altså gjenoppstått, og ble overtatt fra Staten av Akershus fylkeskommune i 1977.

Referanser
----------

1. ↑  «Folketelling 1910 for 0219 Bærum herred». Arkivverket. 29. mars 2011. Besøkt 29. mars 2015.
2. ↑  «Privat mini-CV for Lorentz Angell Conradi». Reidar Conradi. 2007. Arkivert fra originalen 23. juni 2007. Besøkt 29. mars 2015.
3. ↑  Gunvald, Gori (1967). *Bjerketun*. Pax.
4. ↑  «Selvmedlidenhet eller ---». Vårt Land/Verdidebatt.no. 30. desember 2009. Besøkt 29. mars 2015.

Andre kilder
------------

* Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Changli** (kinesisk: 昌黎县; pinyin: *Chānglí Xiàn*) er et fylke i byprefekturet Qinhuangdao i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina. I 1999 hadde det et folketall på 541 826 innbyggere.

Kulturminner
------------

Pagoden ved Yuanyingtempelet (*Yuanying si ta*, 源影寺塔) ble i 2001 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Administrative enheter
----------------------

Storkommuner:

* Changli (昌黎镇), Jing'an (靖安镇), Anshan (安山镇), Longjiadian (龙家店镇), Nijing (泥井镇), Dapuhe (大蒲河镇), Xinji (新集镇), Liutaizhuang (刘台庄镇), Ruhe (茹荷镇), Zhugezhuang (朱各庄镇), Huangtianzhuang (荒佃庄镇)

Kommuner:

* Tuanlin (团林乡), Getiaogang (葛条港乡), Matuodian (马坨店乡), Liangshan (两山乡), Shilipu (十里铺乡)

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 205 passerer gjennom området. Den begynner i Shanhaiguan og ender opp sør i Shenzhen i provinsen Guangdong. Underveis er den innom blant annet Tangshan, Tianjin, Zibo,Huai'an, Nanjing, Wuhu, Sanming, Heyuan og Huizhou.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS
2. ↑  秦皇岛市-行政区划网

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Changjiang Lis beliggenhet på Hainan
**Changjiang** (kinesisk: 昌江黎族自治县; pinyin: *Chāngjiāng lízú Zìzhìxiàn*) er et autonomt fylke i den kinesiske provinsen Hainan. Den er umiddelbart underlagt provinsen.

Befolkningen var på 225 131 innbyggere i 1999.

Økonomi og samferdsel
---------------------

I dette fylket bygges Changjiang kjernekraftverk ut (20129, det skal få en kapasitet på 1.300 MW, men kanskje dobbelt så mye dersom utredede planer om ytterligere effektdobling blir realisert.

Kinas riksvei 225, den vestlige halvdel av ringveien rundt Hainan, løper fra Haikou i nord via Danzhou og Dongfang til Sanya i sør.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmeside Arkivert 5. juli 2008 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Changtings beliggenhet
**Changting** (kinesisk: 长汀县; pinyin: *Chángtīng Xiàn*) er et fylke i provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Longyan.

Befolkningen var på 482 438 innbyggere i 1999.

Historie
--------

I 736 etablerte Tang-dynastiet prefekturet Tingzhou i det vestlige Fujian (eller «Minxi» (闽西), og det administrerte fylkene Changting, Huanglian og Xinluo. 

På grunn av de årelange evindelige stridigheter nordpå, dro mange hankinesere særover. En hovedkruppe av dem dro til Longyan. Dette var hakkaene. Byen Changting omtales ofte som hakkaenes hjem, og elven Tingjiang som hakkafolkets «moderelv».

Kulturminner
------------

Den tidligere Sovjetregjerungens sete i Changting (*Changting geming jiuzhi*, 长汀革命旧址) ble i 1988 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Administrative enheter
----------------------

**Storkommuner (镇, *zhen*)**

* Tingzhou (汀州), Guanqian (馆前), Hetian (河田), Gucheng (古城), Tongfang (童坊), Xinqiao (新桥), Nanshan (南山), Zhuotian (濯田), Sidu (四都), Datong (大同), Tufang (涂坊)

**Kommuner (乡, *xiang*)**

* Anjie (庵杰), Cewu (策武), Sanzhou (三洲), Tiechang (铁长), Yanggu (羊牯), Xuancheng (宣成), Hongshan (红山)

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 319 fører gjennom fylket. Riksveien begynner i Xiamen, løper nordvestover gjennom provinsene Fujian, Jiangxi, Hunan, og Chongqing, til den ender opp i Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside Arkivert 21. februar 2008 hos Wayback Machine.
* Changting County
* Changting Revolutionary Site[*død lenke*]
* Changting Revolutionary Site

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Gråsidemus** (*Myodes rufocanus*) tilhører en gruppe mus som kalles klatremusgruppa. I Norge består denne gruppa av klatremus, rødmus og gråsidemus. De har bl.a. det til felles at de har rødbrun overside og ganske kort hale. Gråsidemusa har i motsetning til de to andre rent grå kroppssider, dessuten er den noe større og kraftigere. Voksne gråsidemus kan oppnå en vekt på ca. 60 gram, mens de mindre slektningene sjelden blir tyngre enn 40 gram.

Tilpasning
----------

Gråsidemusa er tilpasset nordlige og høyereliggende strøk. Etter istiden vandret den inn i Norge fra nordøst og spredte seg sørover. Den er trolig den vanligste musearten i Nord-Norge. I Sør-Norge finnes den opp på snaufjellet til ca. 1200 meters høyde.

Forplantning
------------

Den får normalt to til tre kull i løpet av sommerhalvåret. Vanlig kullstørrelse er fem-seks unger, men kull på opp til ti unger er registrert. Bestandene varierer sterkt og når en topp hvert tredje eller fjerde år i de såkalte «museår». I slike år går produktiviteten hos hunnene ned. Voksne hunner okkuperer et eget leveområde som de forsvarer mot andre voksne hunner.

Føde
----

Føden består for det aller meste av planter. Den har en variert diett, og spiser forholdsvis mer «grøntfor» og mindre frø enn de to slektningene. Den klatrer muligens ikke like godt som dem, og finner det meste av maten på bakken. Når den gnager bark av trær om vinteren, er det helst rothalsen like over bakken den går løs på. Den klatrer dog i busker og småtrær, hvor den kan ete både bark og blader.

Blåbærlyng er viktig mat om vinteren, og små hauger med avbitte blåbærris kan avsløre gråsidemusas tilstedeværelse når snøen smelter om våren.

Adferd
------

Gråsidemusa kan komme inn i hus om vinteren. Den kan være både nysgjerrig og lite sky. Den svømmer godt.

Nedgang i bestanden
-------------------

På slutten av 1900-tallet ble det registrert en sterk nedgang i bestanden i Nord-Sverige. Bestandstoppene hvert tredje til fjerde år forsvant, og arten så ut til å forsvinne fra store områder. En teori går ut på at sur nedbør kan være årsak til dette.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Gråsidemus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Gråsidemus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *Gråsidemus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Gråsidemus* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Gråsidemus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Myodes rufocanus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Myodes rufocanus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Pattedyratlas (Norsk Zoologisk Forening)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Berniece Inez Gladys Baker** (født 30. juli 1919 i Venice, California, USA) er kjent som halvsøsteren til skuespillerinnen Marilyn Monroe. Hun har også skrevet boken *My Sister Marilyn*, den eneste autoriserte biografien om Monroe.

Biografi
--------

Moren hennes, Gladys Pearl Monroe, giftet seg tre ganger. Første ekteskapet var i 1917 da hun giftet seg med Jasper Baker fra Kentucky og fikk to barn: Robert Kermit «Jackie» Baker (født 24. januar 1918) og senere Berniece. Begge barna ble født i Los Angeles, men etter foreldrenes skilsmisse kidnappet faren barna og flyttet til Kentucky, der han giftet seg på nytt med den 13 år eldre enken Maggie Mills. I 1923 reiste Gladys til Kentucky for å se barna, men etter en krangel med Baker-familien reiste hun kort tid etter tilbake til California. Barna hadde etter dette ingen kontakt med henne. Etter en rekke alvorlige ulykker døde «Jackie» som 14-åring av nyresvikt. Gladys' andre ekteskap var med Martin Edward Mortensen som hun giftet seg med i 1924, men de ble separert fire måneder senere. I 1926 fødte hun datteren Norma Jeane Mortenson, som senere ble skuespillerinnen Marilyn Monroe. Gladys' tredje ekteskap var med John Stewart Eley.

Berniece giftet seg med ungdomskjæresten Paris Miracle den 7. oktober 1938 og deres eneste barn, Mona Rae, ble født 18. juli 1939. Mens hun var gravid fikk Berniece et brev fra moren der hun fikk vite at hun hadde en halvsøster; Norma Jeane Baker. De to halvsøstrene møttes for første gang i 1944 etter å ha brevvekslet en lengre periode. De holdt kontakten helt frem til Monroes død i 1962. Etter Monroes død arrangerte Miracle og Monroes tidligere ektemann, baseballspilleren Joe DiMaggio, begravelsen hennes, med assistanse fra Inez Melson, Monroes tidligere forretningsfører, som nå var deres felles mors verge.

Miracle har jobbet som fabrikkinspektør, kostymedesigner og regnskapsfører. I 1994 skrev hun sammen med datteren Mona Rae boken *My Sister Marilyn*, der de både fortalte om sin berømte slektning og deres felles familiehistorie. Utenom dette har hun holdt en lav profil i media og unngått å uttale seg om Monroe.

Bibliografi
-----------

* Miracle, Berniece Baker og Miracle, Mona Rae (1994). *My Sister Marilyn*. Algonquin Books. ISBN 978-1565120709.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmesiden til Mona Rae Miracle

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL
 |
**Bernhoff Otelius Hansen** (født 17. august 1877 i Saltdal, død 22. desember 1950 i New York) var en norsk-amerikansk bryter som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.

Hansen ble olympisk mester i klassen tungvekt. Det var fem deltakere i vektklassen. Hansen representerte klubben Brooklyn Norwegier Turnverein. Han kom til USA et og et halvt år før de olympiske lekene, og var fortsatt norsk statsborger da han vant sitt OL-gull.
Etter de olympiske lekene 1904 dro han tilbake til Norge, giftet seg med sin ungdomskjæreste fra Saltdal og returnerte med sin familie til USA i årene rundt første verdenskrig. Han slo seg ned i New York og jobbet som jernarbeider. Saltdal kommune hedret OL-mesteren med et minnesmerke i Rognan, som ble avduket i august 2004, 100 år etter at han vant sitt OL-gull som den første norske statsborger ved siden av Charles Ericksen.

I 2021 endret Den internasjonale olympiske komité sin database over olympiske medaljevinnere, slik at både Ericksen og Hansen nå er registrert som deltakere og olympiske mestere for Norge.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1904 USAs flagg St. Louis - **Gull**, Bryting, tungvekt fristil Norges flagg Norge

Referanser
----------

1. ↑  «St. Louis 1904 - Wrestling Heavyweight, Freestyle». Olympics.com. Besøkt 13. januar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bernhoff Hansen – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Bernhoff Hansen – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Bernhoff Hansen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Bernhoff Hansen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Bernhoff Hansen – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Bernhoff Hansen – FILA Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Pavel Nikolajevitsj Demidov** (russisk: Павел Николаевич Демидов, født 17. august 1798 i St. Petersburg, død 5. april 1840 i Mainz) var en russisk offiser, industriutvikler, embedsmann og filantrop.

Han var sønn av Nikolaj Demidov og bror til Anatolij Demidov. Han var gift med Aurora Karamzin, født Stjernvall.

Han ble utdannet ved Lycée Napoléon i Paris. Han deltok i den russiske hærs felttog fra 1812 til 1814. Han fikk sin ilddåp ved slaget ved Borodino. Han var rittmester i Chevaliergarden da han i 1826 forlot det militære.

Demidov var sivilguvernør i Kursk 1831-34.

Han opprettet en stiftelse for enker og foreldreløse etter offiserer falt i tyrkerkrigen, med en kapital på 625.000 rubel, og gav en halv million til beste for velferdsanstalter i Moskva, og samme sum for å lette skjebnen til de de forviste til Sibir.[]

Han innstiftet *Demidovprisen*, som årene 1830-1917 ble utdelt av det russiske vitenskapsakademi, et akademi som også fikk store pengegaver fra ham.

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage person ID p939.htm#i9387, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Valentin Janin m.m: *Otetsjestvennaja istorija: Istorija Rossii s dreveistsjitsj vremen do 1917 goda : Tom 2*. Bolsjaja Rossijskaja enziklopedija, Moskva 1996, s. 15. ISBN 5-85270-049-5.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Dejan Kelhar** (født 5. april 1984 i Brežice) er en slovensk fotballspiller som spiller for den belgiske storklubben Cercle Brugge i Jupiler League. Han spiller vanligvis midtstopper. 

Kelhar begynte med fotball i NK Brežice før han meldte overgang til NK Krško i 2002. Han spilte her i to sesonger før han ble kjøpt av NK Publikum. I 2004 ble han solgt til SpVgg Greuther Fürth for 100,000 euro. I den tyske klubben ble han ingen suksess og returnerte til NK Publikum. 31. januar 2009 ble han solgt til Cercle Brügge. Kort tid etter ble han tatt opp i den slovenske landslagstroppen, men Kelhar har enda til gode å debutere. Så langt har han spilt for 10 klubber i 7 land.Je gift og far til to sønner.

Kelhar har spilt 35 landslagskamper for Slovenia fra U15 til U21-nivå. 

Han gjorde sin debut mot Maribor 03/03/2010 i Qatar, da Slovenia i en vennskapskamp slo rivalene med 4-1.Doslej spilte 4 kamper, inkludert en mot Norge og ellers 09.11.2012 i Oslo, der vertene vant 3-2.
Siden juli 2012, spiller for FK Qabala i Aserbajdsjan i den første liga

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 40118, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   90minut.pl, 90minut player ID 19468, besøkt 23. september 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dejan Kelhar – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Dejan Kelhar – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Dejan Kelhar – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Dejan Kelhar – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (de) Dejan Kelhar – fussballdaten.de Rediger på Wikidata

* (en) Dejan Kelhar – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Dejan Kelhar – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (tr) Dejan Kelhar – Mackolik.com Rediger på Wikidata

* (en) Dejan Kelhar – Tyrkias fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Dejan Kelhar – FBref Rediger på Wikidata
**Geirmund Tangvik Simonsen** (født 27. januar 1983) er en norsk komponist, musiker og produsent. Han kommer opprinnelig fra Enebakk, og er utdannet ved Norges musikkhøgskole i Oslo (2003–2007). Simonsen har laget musikken til en rekke film- og TV-produksjoner, deriblant flere Lars Monsen-serier, Uti vår hage 2, Svik, Thale og Hvaler. På sistnevnte synger han også seriens tittellåt.

I 2008 ble Simonsen en del av folkrock-prosjektet Glittertind. Han har produsert bandets album Landkjenning fra 2009, Djevelsvart fra 2013, Blåne for blåne fra 2015 og Himmelfall fra 2017.

Referanser
----------

1. ↑  TV2 underholdning. Slik ble hvalerlåta til

Eksterne lenker
---------------

* (en) Geirmund Simonsen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Geirmund Simonsen hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (en) Geirmund Simonsen på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Geirmund Simonsen på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Må ikke forveksles med Geir Svardal (født 1959).

**Geir Svardal** (født 26. april 1958 i Florø) er en norsk journalist og forfatter, oppvokst i Tromsø og Stavanger, og bosatt i Oslo som voksen. 

Arbeidet som «fast frilans» sportsjournalist i *Aftenposten* i perioden 1988–1996, samtidig som han var reporter i TV 2-programmet *Arena 2 Tempo* og i TV Norges bilprogram *KNA Hjulspinn*. Senere skrev han for magasiner som *Mann*, *Bil*, *Euromann* og *2000*, og var fast leverandør av bilstoff til *Osloposten*. I årene 1994–1998 var han reporter og redaktør for TV 2s bilprogram *Grønt lys*. Fra 2000 har Svardal vært tilknyttet Hjemmet Mortensen (i dag Egmont Publishing) og *Vi Menn*s motorredaksjon. 

Fra 2008 har han vært fast ansatt samme sted, med redaksjonelle oppgaver for *Vi Menn*, *Vi Menn Bil*, *Vi Menn Båt*, *Mann*, *Auto Motor* og *Sport*, *Dagbladet* og nettsiden klikk.no. Høsten 2012 fikk han i oppdrag å bygge opp et nytt magasin, *Vi Menn Bobil*.

Svardal har også skrevet flere bøker.

Bibliografi
-----------

* *60 år med norsk bilsport* (1992)
* *Paralympics 1994* (1994)
* *Petter Solberg – 110 %* – Schibsted Forlag på norsk, engelsk og japansk, samt i kortversjon på Damms Leseunivers, for bruk i grunnskole (2004)
* *75 år med norsk bilsport* (2007)
* *John Unnerud – Spydebergekspressen* (2010)
* *Serumekspressen* - barnebok på Omnipax forlag (2013)
* *I grenseland* - reisebok i samarbeid med Stig Nyengen (2015)
* *Camping - det gode liv langs landeveien* - Spartacus forlag (2018)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** SUDOC **·** NDL
 |
Fangchenggang i Guangxi
 **Fangchenggang**  (kinesisk: 防城港; pinyin: *Fángchénggǎng*) er en by på prefekturnivå i Kinas Guangxi zhuang autonome region.

Fangchenggang er en kystby i det sørlige Guangxi, ved grensen til Vietnam. Dets areal er på 6181 km², 120 km² av dette er bymessig. Ett fylke, Shangsi, har mer enn 200.000 innbyggere. Stedet ligger i Beipu Wan økonomisk sone, og er kjent for en stor importterminal for kull fra Sørøst-Asia, med det tilhørende Fangchenggang kullkraftverk.

Administrasjon
--------------

Byprefekturet Fangchenggang har jurisdiksjon over 2 distrikter (区 *qū*), ett byfylke (市 *shì*) og ett fylke (县 *xiàn*).

| Kart |
| --- |
|  |
| # | Navn | Hanzi | Hanyu Pinyin | Befolkning(2003 est.) | Areal (km²) | Tetthet(/km²) |
| **Distrikter** |
| 1 | Gangkou | 港口区 | Gǎngkǒu Qū | 110 000 | 370 | 297 |
| 2 | Fangcheng | 防城区 | Fángchéng Qū | 370 000 | 2 445 | 151 |
| **Byfylker** |
| 3 | Dongxing | 东兴市 | Dōngxīng Shì | 100 000 | 549 | 182 |
| **Fylker** |
| 4 | Shangsi | 上思县 | Shàngsī Xiàn | 210 000 | 2 809 | 75 |

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell webside (kinesisk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Stuttgarts julmarked**, på tysk *Stuttgarter Weihnachtsmarkt*, er et årlig julemarked som holdes i adventstiden i den tyske byen Stuttgart.

Historie
--------

Stand som selger teddybjørner.
Markedet ble første gang nevnt i kildene i 1692, og ble da beskrevet som en tradisjonell Stuttgart-hendelse. Organisatorene regner julmarknedet som Europas traditionsrikeste.

Sted
----

Markedet strekker seg fra de vestre og norlige deler av Stuttgarts sentrala torg (*Schlossplatz*, der barnas 'eventyrland' finnes, sammen med en miniatyrjernbane og en isbane) til de gamle torg og alléer, som *Schillerplatz*, *Karlsplatz* (med et finsk julemarked samt en julesamlermesse) samt *Marktplatz*.

Julemarkedet åpnes siste torsdagen i november hvert år ved Altes Schloss (det gamle slott). Marknedet holdes åpent fra mandag til søndag, og avsluttes på juleaften.

Referanser
----------

1. ↑  Stuttgart Marketing. (Unknown last update). *Stuttgart Christmas Market*. Lest 28. april 2008, fra «Archived copy». Arkivert fra originalen 22. april 2008. Besøkt 29. april 2008.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 22. april 2008. Besøkt 31. desember 2019. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
Kart som viser de 48 delstatene i det kontinentale USA. De to delstatene som ikke omfattes av begrepet, Alaska og Hawaii, er innfelt nede til venstre.
**Det kontinentale USA** betegner de 48 sammenhengende delstatene i USA som ligger mellom Canada i nord og Mexico i syd. Dette omfatter alle landets delstater utenom Alaska og Hawaii. Amerikanske territorier som De amerikanske Jomfruøyer, Nord-Marianene eller Puerto Rico er heller ikke inkludert i betegnelsen. 

Det kontinentale USA har et areal på 8 080 464,3 km² og et innbyggertall på 306 675 006 (folketellingen 2010). Dette utgjør 83,65 % av landets totale areal og 99,33 % av det totale innbyggertallet.

Siden Alaska ligger på det amerikanske fastlandet er uttrykket «det kontinentale USA» noe upresist. Begrepet oppstod før Alaska fikk delstats-status i 1959, og det er derfor historiske årsaker til at Alaska vanligvis ikke regnes med. Begrepet *the contiguous United States* («det sammenhengende USA») brukes noen ganger hvis man vil være helt presis. Sistnevnte begrep ligger til grunn for forkortelsen *CONUS*, som brukes i det amerikanske forsvaret til å beskrive de sammenhengende 48 delstatene.

I de oversjøiske amerikanske områdene (Hawaii og andre mindre territorier) brukes ofte *the U.S. Mainland* («Fastlands-USA») til å beskrive de 48 sammenhengende delstatene.

Referanser
----------

1. ↑  «Population and land area from Census of 2000». United States Census Bureau. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 25. november 2008.
2. ↑  «Resident Population Data - 2010 Census». United States Census Bureau. Arkivert fra originalen 28. oktober 2011. Besøkt 30. januar 2011.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 28. oktober 2011. Besøkt 4. juli 2011.
Fangmaske, Louvre.
**Fang,** alternativt **fãn**, er et jordbrukende bantufolk i Ekvatorial-Guinea, sørverstre Kamerun, nordvestre Gabon og i São Tomé og Príncipe. Overslag om befolkningsantall varierer mellom 1 og 3 millioner.

Historie
--------

Etter tradisjonen innvandret fang til det ovennevnte område tidlig på 1800-tallet. Fang var et krigerfolk og fikk et rykte på seg å være kannibaler, noe som ved avskrekking hjalp dem til å få kontroll over nye landområder og holde fiender på avstand.

Religion
--------

Fangfolkets tradisjonelle religion er sentrert rundt forfedrene som tros utøve makt i livet etter dette. Relikter etter tidligere ledere i form av skaller og lange ben tros hjelpe familien med å beholde makten og bli ved helse.

I 1939 ble fangfolket ansett å være blirr kristnet. Men sener har bwiti, som er en kult med elementer fra kristendom og tradisjonell religion, hatt stor fremgang. Heksetro ble et viktig innslag.

Organisasjon
------------

Traditionelt er fangsamfunnet organisert om klaner uten sentral politisk ledelse. I Ekvatorial-Guinea og Gabon dominerer fangfolket det politiske liv.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Fang». *Nationalencyklopedin*. Besøkt 28. mars 2016.
2. 1 2 3 4  «Fang». *Encyclopedia Britannica*. Besøkt 28. mars 2016.
3. 1 2  «Fang». *Art & Life in Africa*. The University of Iowa Museum of Art. Besøkt 28. mars 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Kunstindeks Danmark **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
***Frem fra Glemselen kap. 17*** er det syttende albumet i serien Frem fra Glemselen med Rita Engebretsen og Helge Borglund, og det ble også det siste albumet i serien da Engebretsen og Borglund tok en pause på ti år fra «Frem fra Glemselen». *Frem fra Glemselen kap. 17*, som kun ble utgitt på kassett, ble annonsert i aviser og ukeblader for salg i november 1987. Kassetten kom ikke på markedet til annonsert tid. Plateselskapet PolyGram gjorde helomvending i siste liten før kassetten skulle på markedet, og holdt den igjen for å lansere den sammen med et opptrykk av de 7 første utgavene av «Frem fra Glemselen». Dermed kom den ikke i salg før høsten 1988, ett år etter først annonsert, og mange mener at dette ødela salget for denne utgaven. Det er den produksjonen som har solgt desidert dårligst av alle «Frem fra Glemselen»-platene, og hadde nok en medvirkende årsak til at både selskapet og artistene også kom frem til at det var på tide med en pause. 

Den syttende produksjonen hadde ingen skillingsviser mer, og besto utelukkende av revyviser og gamle slagere som «Lukk opp din hjertedør», «Enerhaugen» og «Akerselva». Da produksjonen ble re-utgitt av Nidelven Grammofon i 2006, inneholdt den også en versjon av «De hvite fjell ved Dover», som de originalt valgte å kutte ut i 1987. Den eneste sangen fra dette albumet som hadde litt radiospilling, var «Når du og jeg blir gamle» med Helge Borglund. Denne kassetten ble utgitt med store plakater i 1988 under vignetten: «Endelig: FREM FRA GLEMSELEN kap. 1–7. OBS OBS Se den nye KAPITEL 17».

Sporliste
---------

1. «Når du og jeg blir gamle» (Enfrid Ahlen/A. Hallden-Jens Book-Jensen) sunget av Helge Borglund
2. «Leken mellom roser» (Erling Stordahl), sunget av Rita Engebretsen
3. «Det har vi» (Otto Nielsen), sunget av Helge Borglund
4. «Aftenklokker» (Marzian/Torleif Larsen), sunget av Rita Engebretsen
5. «Enerhaugen» (H. Blichmann/A. Næss), sunget av Helge Borglund
6. «Tiggeren fra Luossa» (Dan Andersson/A. Riis), sunget av Helge Borglund
7. «Møllerens Iren» (Leon Landgren), sunget av Rita Engebretsen
8. «Lukk opp din hjertedør» (S. V. Hamblen), sunget av Rita Engebretsen
9. «Hvilken venn vi har i Jesus» (J. Schriven), sunget av Rita Engebretsen & Helge Borglund
10. «Den gamle gitar» (Ukjent), sunget av Rita Engebretsen
11. «Akerselva» (W. Dybwad/Sprowacher), sunget av Helge Borglund

 **CD bonus**

1. De hvite klipper ved Dover

Utelatt fra utgivelsen i 1988 men tatt med på CD utgivelsen i 2006.

Andre medvirkende
-----------------

* Idé og opplegg: Per Johan Skjærstad
* Produsent: Fred Dalbakk
* Lyd: Fred Dalbakk, Svein Dalbakk
* Orkesterleder og arrangør: Fred Dalbakk
* Foto: Olav Hansen
* Innspilt i Studio 19, Hamar, september 1987
* El.piano, orgel, synth, trekkspill: Øyvind Å. Berg
* El og akk.gitar, saxofon, bass og percussion: Fred Dalbakk
* Pedal og steelgitar: Oddbjørn Sjøli
* Trommer: Thomas Børud
* Kor: Inger Lise Brodal, Wenche Svartberg, Øyvind Å. Berg

Utgivelser
----------

* 1987 MC PolyGram Records Polydor 835 228
* 2006 CD Nidelven Grammofon/Universal NCD 0603
Sir John Glanville, ordstyrer
**Det korte parlamentet** var et parlament i England som satt fra 13. april til 5. mai 1640 under styret til kong Karl I av England. Det kalles så ettersom det varte i kun tre uker, og at parlamentet som fulgte ble således kalt det lange parlamentet.

Etter 11 år med forsøk på personlig styre (1629–1640), sammenkalte kong Karl parlamentet i 1640 på råd fra lord Wentworth, nylig opphøyd til jarl av Strafford. Kongen ble tvunget til å sammenkalle parlamentet hovedsakelig for å skaffe penger for finansiere sin militære kamp mot Skottland i biskopkrigene. Som de tidligere parlament, hadde det nye parlament stor interesse i å adressere på klager over den kongelige administrasjon framfor å stemme fram kongens midler for å finansiere krigen mot de skotske *konvenanter* (en skotsk presbyteriansk bevegelse).

John Pym, parlamentsmedlem for Tavistock, sto raskt fram som en betydelig figur i debatten. Hans lange tale den 17. april uttrykte underhusets avslag for å stemme fram midler om ikke kongelig misligheter ble adressert. John Hampden, på den annen side, var overtalende i det private: han satt i ni komiteer. Karls forsøkte å tilby å slutte utskrive skipspenger, men det imponerte ikke parlamentet. En strøm av opprop angående misligheter kom til parlamentet fra landet. Utålmodig med deres fortsatte debatt hvor det hadde blitt etterlatt i 1629, som berørte overtredelser av parlamentets privilegier ved at parlamentsmedlemmer ble arrestert i 1629, og avkreftet av den gjentatte debatten om den stadig dårlige situasjonen i Skottland, oppløste kongen hele parlamentet den 5. mai 1640 etter at det hadde sittet sammen i kun tre uker. Det ble fulgt av det lange parlamentet.

Eksterne lenker
---------------

* Plant, David: «The Short Parliament» Arkivert 8. oktober 2017 hos Wayback Machine.
* «John Hampden in the Short Parliament» (PDF)

Portaler: Storbritannia | Historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Stuvland** er ei bygd i Vefsn kommune, som ligger på nordsiden av Drevjo (Drevjeelva), mellom Drevland og Straum. På det meste har det vært opptil 13–14 bruk med husdyr på Stuvlandsgårdene. Totalt omfatter Stuvlandsgårdene et samlet areal på ca. 5000 mål land, fordelt på dyrket mark og skog. Denne jorda har tilhørt Dolstad kirke, sannsynligvis siden før svartedauden (1349). 

I 1827 åpna Stortinget for at leilendingene kunne kjøpe denne jorda, og Stuvland ble da fordelt på fire private bruk som ble etablert etter slike kjøp av jord i tidsrommet 1832–1852.

Skolekretser og skole
---------------------

I 1847 var Slåttremma, Stuvland og Nyland en skolekrets, og undervisningen gikk på omgang på disse gårdene. I 1907 tilhørte Straum, Stuvland, Drevland, Utnes, Nyland, Bergsnevet, og Myrmo denne kretsen. I 1924 ble det skilt ut skoletomt på Skrubbhagen på Stuvland, men skolen hadde sannsynligvis blitt bygd 2–3 år tidligere. Her var det folkeskole for 1. til 7. skoleår, pluss to år Framhaldsskole. Denne skolen var i drift helt fram til 1969, da Granmoen skole sto ferdig.

Tysk militærleir under andre verdenskrig
----------------------------------------

I 1942 bygde den tyske okkupasjonsmakten et forsvarsanlegg på Stuvland. Hovedleiren var en brakkeleir rett nord for gården under Stuvlandsåsen. Her var det minst sju personellbrakker, samt sykebrakke og stall. Der fantes også bunkere med maskingevær, antiluftskyts og fire kanoner. Totalt var det 19 bygninger i leiren. Fra leiren gikk det skyttergraver tvers over Drevjadalen.

Referanser
----------

1. ↑  Skorpen, Knut (2014). «Stuvland». *Bygdebok for Vefsn*. Mosjøen: Vefsn bygdeboknemnd. s. 272. ISBN 978-82-990173-6-7. «Stuvland ligg på nordsida...»
2. ↑  Skorpen, Knut (2014). «Skule og samferdsel». *Bygdebok for Vefsn*. Mosjøen: Vefsn bygdeboknemnd. s. 274. ISBN 978-82-990173-6-7. «I 1847 var Slåttremma, Stuvland.....»
3. ↑  Skorpen, Knut (2014). *Bygdebok for Vefsn*. Mosjøen: Vefsn bygdeboknemnd. s. 280. ISBN 978-82-990173-6-7. «I 1942 bygde....»
***New Left Review*** er et marxistisk tidsskrift som ble grunnlagt i Storbritannia i 1960 ved at redaksjonene til *The New Reasoner*, som ble grunnlagt av utbrytere av det britiske kommunistpartiet, og *Universities and Left Review*, som ble grunnlagt av en fløy i Labour Party som var kritiske til partiets drift vekk fra marxismen, ble slått sammen. Tidsskriftet skulle bli et viktig redskap for den nye venstresiden i Storbritannia og også ellers i verden.

Den første redaktøren var Stuart Hall. I 1962 overlot han roret til Perry Anderson som bidro til å utvide tidsskriftets nedslagsfelt til å omfatte større deler av den vestlige marxismen. Han ble i 1982 etterfulgt av Robin Blackburn, men tok igjen over i 2000 i forbindelse med at tidsskriftet ble relansert med nytt design og en såkalt ny serie.

Dagens New Left Review har hatt større artikler om USA, Kina, Japan, Europa, Storbritannia, Indonesia, Cuba, Irak, Mexico, India og Palestina. Det har også trykket omfattende analyser av den globale økonomien, antiglobaliseringsbevegelsen, litteratur og film, kulturkritikk og avantgarden.

Eksterne lenker
---------------

* New Left Review
* Artikler i New Left Review som er oversatt til norsk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** OCLC **·** OCLC **·** GND **·** ISSN **·** ISSN **·** NLA
 |
Moskenesøya
Idyllisk innland på Moskenesøya like utenfor Reine: Vassdalsvatnet, Lilandstinden (700 m) (til venstre) og (Bukkskinntinden) (768 m) til høyre. Foto: Simo Räsänen 
**Moskenesøya** er den ytterste av de veifaste øyene i Lofoten. Øya har et areal på 184,48 km². Den nordøstligste delen av øya tilhører Flakstad kommune; resten hører til Moskenes kommune.

Moskenesøya er ei bratt og fjellrik øy. Høyeste punkt på øya er Hermannsdalstinden på 1029 moh. Bebyggelsen på øya ligger på sør- og østsiden. I Moskenes ligger fiskeværene Å, Sørvågen, Reine og Hamnøy. På Flakstad-delen av øya ligger Mølnarodden og Fredvang. Nord- og vestsiden av øya samt den aller sørligste delen er i dag ubebodd, men det finnes flere flate viker mellom fjellene på yttersida, der det var spredt bosetning fram til rundt 1950.

Øst for Moskenesøya ligger Flakstadøya, som utgjør den største delen av Flakstad kommune. Sørvest for Moskenesøya ligger Moskstraumen, Mosken, Værøy og øyene på Røst.

Fredvang på Moskenesøya er knyttet til Flakstadøya med to bruer (Fredvangbruene) og fylkesvei. Kåkern bru fører europavei 10 fra Flakstadøya til Moskenes. Veien krysser Reinefjorden på tre bruer og ender på Å. Fra stedet Moskenes er det fergeforbindelse til Bodø, Værøy og Røst.

* Moskenesøya
* MoskenesøyaMoskenesøya
* SørvågenSørvågen
* Å i LofotenÅ i Lofoten
* ReineReine
* SakrisøySakrisøy

Referanser
----------

1. ↑  «100 største øyene i Norge». *kartverket.no*. Kartverket. 4. juni 2014. Arkivert fra originalen 13. februar 2016. Besøkt 15. februar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Federal funds rate**, *den amerikanske styringsrenten*, er renten som private finansinstitusjoner i USA tar for lån uten sikkerhet, vanligvis over natten, av *federal funds*, som er finansinstitusjonenes reserver i Federal Reserve Bank i Federal Reserve System. Finansinstitusjoner som har overskudd av reserver i Federal Reserve Bank kan låne overskuddsmidlene (*surplus Fed funds*) til andre institusioner slik at disse kan få dekke sine krav til minstereserver. Systemet med fractional reserve banking krever at forretningsbanker og enkelte andre finansinstitusjoner beholder en viss andel av innskuddene som reserver. Skulle reservene stå i fare for å synke under dette kravet (som bestemmes av Federal Reserve og kan justeres som et pengepolitisk virkemiddel) må bankene låne penger midlertidig fra hverandre til de kan dekke minstekravet selv.

Federal funds rate er derfor en markedsrente, og skal ikke forveksles med *diskonto*, som er renten som finansinstitusjoner betaler for lån i sentralbanken. Federal funds rate er bestemmende for pengemarkedsrenten, siden bankene justerer sine utlånsrenter i henhold til denne renten. Målet for federal funds rate bestemmes av Federal Open Market Committee, og sentalbanken bruker markedsoperasjoner, dvs. kjøp og salg av statspapirer, for å påvirke federal funds rate i ønsket retning.

Historiske rentekurver
----------------------

Grafen viser den amerikanske styringsrenten fra 1952 og fremover til mai 2014

Se også
-------

* Pengepolitikk
* Styringsrente

Eksterne lenker
---------------

* Historical Data: Effective Federal Funds Rate (interactive graph) from the Federal Reserve Bank of St Louis

* Fed Funds Rate Theories from Great Depression, R. L. Norman, Jr.

* Federal Reserve Web Site: Federal Funds Rate Historical Data (including the current rate), Monetary Policy, and Open Market Operations

* Notes and Theory on How Federal Reserve Works as Part of Long Wave Activity and Creative Destruction, R. L. Norman, Jr.

* MoneyCafe.com page with Fed Funds Rate and historical chart and graph

* Historical data (since 1954) comparing the US GDP growth rate versus the US Fed Funds Rate – in the form of a chart/graph

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Sekretariatet til Kinas kommunistparti** (forenklet kinesisk: 中国共产党中央委员会书记处, tradisjonell kinesisk: 中國共產黨中央委員會書記處, pinyin: *Zhōngguó Gòngchǎndǎng Zhōngyāng Wěiyuánhuì Shūjìchù*), fullt navn *Sekretariatet til Kinas kommunistpartis sentralkomité*, er iverksettingsorganet til Kinas kommunistparti.

Sekretariatets mest betydningsfulle oppgave dreier seg om personellbeslutninger både i parti og stat (skjønt ikke i det militære).

Sekretariatet støtter arbeidet for politbyrået og politbyråets stående komité. Det er også involvert i koordineringen innad i partiet. Det har stor innflytelse, men tar ikke noen direkte politiske beslutninger. Det er Politbyrået og dets stående komité som velger eller utpeker medlemmer til sekretariatet.

Liste over sekretærer
---------------------

* 12. sentralkomité
	+ Wan Li, Xi Zhongxun, Deng Liqun, Yang Yong, Yu Qiuli, Gu Mu, Chen Pixian, Hu Qili, Yao Yilin
	+ Alternerende sekretærer: Qiao Shi, Hao Jianxiu

* 13. sentralkomité
	+ Hu Qili, Qiao Shi, Rui Xingwen, Yan Mingfu
	+ Alternerende sekretær: Wen Jiabao

* 14. sentralkomité
	+ Hu Jintao, Ding Guangen, Wei Jianxing, Wen Jiabao, Ren Jianxin

* 15. sentralkomité
	+ Hu Jintao, Wei Jianxing, Ding Guangen, Zhang Wannian, Luo Gan, Wen Jiabao, Zeng Qinghong

* 16. sentralkomité
	+ Zeng Qinghong, Liu Yunshan, Zhou Yongkang, He Guoqiang, Wang Gang, Xu Caihou, He Yong

* 17. sentralkomité
	+ Xi Jinping, Liu Yunshan, Li Yuanchao, He Yong, Ling Jihua, Wang Huning
**New Japan Philharmonic** (新日本フィルハーモニー交響楽団, *Shin Nihon Firuhāmonī Kōkyōgakudan*) er et symfoniorkester fra Tokyo i Japan, som ble grunnlagt i 1972. Orkesteret spiller hovedsakelig i Sumida Triphony Hall. Fra og med 2003 er sjefdirigenten Christian Arming.

Blnat orkesterets spillmusikkopptredener finner man musikken fra *Super Smash Bros. Melee* på albumet *Smashing...Live!*, *Resident Evil*-musikk på *Resident Evil Orchestra*, orkesterarrangement av Kaoru Wada for *Kingdom Hearts Original Soundtrack* og Go Shiinas musikk fra *Tales of Legendia*. De spilte også i Yokohama på turnéen Tour de Japons første stopp.

Orkesteret er også kjent for musikk fra filmer, som for eksempel *Chihiro og heksene* og *Det levende slottet*. Begge produksjonene ble komponert, arrangert og dirigert av Joe Hisaishi. Det har også fremført musikk for TV-serien *Neon Genesis Evangelion*, som ble komponert, arrangert og dirigert av Shiro Sagisu.

Eksterne lenker
---------------

* (ja) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) New Japan Philharmonic på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) New Japan Philharmonic på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) New Japan Philharmonic på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) New Japan Philharmonic på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) New Japan Philharmonic på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
New Jerseys flagg
**New Jerseys flagg** består av en lys gul-brun flaggduk og har delstatens segl i midten. Flagget ble innført 26. mars 1896.

Seglet har tre ploger som det sentrale motiv, en referanse til at delstaten New Jersey historisk hadde jordbruk som en viktig næringsvei. Skjoldholderne er to romerske gudinner, henholdsvis frihetsgudinnen og Ceres. Den sistnevnte var kornets gudinne og står som et symbol for rikdom. Hun holder et overflodshorn. Frihetsgudinnen holder en stav med en rød frihetslue. 

Fargen på flaggduken i New Jerseys flagg er uvanlig. Den er valgt fordi den ble benyttet i faner og uniformer for delstatens militære enheter tilbake til 1780. Fargen forekommer også i Delawares flagg. Forøvrig har mange av USAs delstatsflagg blå bakgrunn, dette fordi blått har vært en vanligere farge for militære faner.

Litteratur
----------

* Whitney Smith: *The Flag Book of the United States — The Story of the Stars and Stripes and the Flags of the Fifty States*, 1970

Eksterne lenker
---------------

* The New Jersey State Flag fra New Jerseys offisielle nettsted

  


|  |
| --- |
| **USAs delstatsflagg** |
| Alabama |
Alaska |
Arizona |
Arkansas |
California |
Colorado |
Connecticut |
Delaware |
Florida |
Georgia |
Hawaii |
Idaho |
Illinois |
Indiana |
Iowa | 
Kansas | 
Kentucky |
Louisiana |
Maine |
Maryland |
Massachusetts |
Michigan |
Minnesota |
Mississippi |
Missouri |
Montana |
Nebraska |
Nevada |
New Hampshire |
New Jersey | 
New Mexico |
New York |
Nord-Carolina |
Nord-Dakota |
Ohio | 
Oklahoma |
Oregon |
Pennsylvania |
Rhode Island |
Sør-Carolina |
Sør-Dakota |
Tennessee |
Texas | 
Utah | 
Vermont |
Vest-Virginia |
Virginia |
Washington |
Wisconsin |
Wyoming |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |