recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Mikroskop-bilde av tarmtotter i tynntarmen  Foto: Michael Bonert Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
**Tarmtotter** (villusceller) er små utvekster som sitter tett i tett på tynntarmens vegger. Menneskets tarmtotter er om lag 0,5–1 millimeter lange.

Tarmtottene øker arealet mellom tarminnholdet og blodkarene i tarmen, slik at mest mulig av næringsstoffene i mat og drikke kan suges igjennom veggene og overføres til blodet og lymfer. På bilder tatt inni tynntarmen kan tarmtottene se ut som en masse fingre som vifter på innsiden av tarmen for å gripe etter næring.

Sykdom
------

Ved enkelte sykdommer forsvinner tarmtottene og tarmveggen blir en flat, glatt flate. Cøliaki er en av disse sykdommene. Maveinnholdet blir ikke sugd opp. Fett og flere andre næringsmidler er med ut i avføringen.

Biopsi
------

Tarmtotter kan undersøkes ved å ta en biopsi, det vil si en vevsprøve fra tarmveggen. Prøven støpes inn i voks og snittes i tynne skiver som legges på et objektglass som farges og studeres i mikroskop.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** NDL
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
Herrebetjent i eik
En **herrebetjent** eller **herretjener** er et møbel og en type stumtjener for å henge opp klær til daglig bruk, særlig en dress som skal brukes neste dag. Tjeneren består typisk av en buksehenger, jakkehenger, skoholdere og en skuff eller hylle for diverse dagligdags tilbehør som for eksempel lommebok eller nøkler. Egne smykkeskrin finnes også på noen tjenere.

Varianter
---------

Noen tjenere har elektrisk oppvarming av klærne, med tidtaker for å hindre overoppheting.

Gulvstående klesdampere kan også ha et fast stativ med kleshenger på slik at de også fungerer som en kombinert klesdamper og herrebetjent.

Andre betydninger
-----------------

I USA kalles herrebetjenter ofte for *men's valet*, men dette kan også referere til en skuff for små personlige eiendelersom klokker, mansjettknapper, nøkler eller mobiltelefon. I denne forstand viser *men's valet* til «smykkeskrin for menn».

Galleri
-------

* Herrebetjent på et hotellHerrebetjent på et hotell
* Dress med tilbehør på en herrebetjentDress med tilbehør på en herrebetjent
* HerrebetjentHerrebetjent
* Tøydamper med integrert herrebetjentTøydamper med integrert herrebetjent

Se også
-------

* Stumtjener
* Garderoberom
* Kleshenger
* Klessnor
* Vaskestell, en betjent for personlig hygiene
* Klesdamper
**Víctor Benítez Morales** (1936–2022) var en peruansk fotballspiller.

Benitez spilte som oftest defensiv midtbanespiller eller i forsvarsposisjon. Benitez representerte flere europeiske eliteklubber, blant disse de italienske klubbene AC Milan, AS Roma og Inter, samt den argentinske klubben Boca Juniors. Benites vant Serievinnercupen med AC Milan i 1963. Sammen med José Velásquez er Benitez anerkjent som av de viktigste defensive midtbanespillere fra Peru.

Klubbkarriere
-------------

Benítez begynte sin profesjonelle karriere med klubben Alianza Lima i 1950. Han vant to peruanske ligatitler for klubben, i 1954 og 1955. I 1960 sluttet Benitez seg til den argentinske klubben Boca Juniors, som i 1962 vant seriemesterskapet. Senere samme år flyttet Benítez til Italia, der han ble værende i flere sesonger. Han spilte for klubber som AC Milan, Messina, Roma, Venezia og Inter.

I 1963 var Benitez en del av klubben AC Milan da denne vant serievinntercupen. Benitez vendte tilbake til Peru i 1970 og spilte resten karrieren for klubben Sporting Cristal.

Landslagskarriere
-----------------

Mellom 1957 og 1959 spilte Benitez elleve kamper for det peruanske landslaget. Han deltok for Peru under Copa América i 1957 og 1959, og han spilte totalt i sju kamper under disse turneringene. I tillegg spilte Benitez i VM-kvalifiseringen for Peru i 1957. 17. mai 1959 var Benitez en del av det peruanske landslaget som slo England 4-1 under en kamp som ble avholdt i Lima, Peru.

Referanser
----------

1. ↑   National-Football-Teams.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «Víctor Benítez, ‘el peruano de fuego’: una Champions League en su palmarés e ídolo del AC Milan»[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.gazzetta.it[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   kicker.de, Kicker.de spiller-ID victor-benitez-morales, besøkt 16. mai 2022[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  «Peru - Record International Players» **(engelsk)**. rsssf.com. Besøkt 18. september 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Víctor Benítez – UEFA Rediger på Wikidata

* (en) Víctor Benítez – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Víctor Benítez – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Víctor Benítez – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Víctor Benítez – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Víctor Benítez – PlaymakerStats.com Rediger på Wikidata
* (es) Spillerprofil Boca Juniors
**Husebybakken stasjon** var en midlertidig t-banestasjon i Oslos T-banesystem. Stasjonen ble opprettet i forbindelse med oppgraderingen av Kolsåsbanen til metrostandard. Stasjonen ble anlagt like ved veien Husebybakken på Montebello den 31. juli 2006 som en erstatning for Montebello stasjon. Den lå helt i begynnelsen av Kolsåsbanen, og fungerte som det vestlige endepunktet for linje 6 mens banen var stengt for oppgradering og ombygging.

Husebybakken ble bygget opp på samme sted hvor gamle Husebybakken stasjon lå i årene 1942-1961. Husebyrennene ble i sin tid avholdt ikke så langt unna denne stasjonen.

31. mai 2008 forlot siste tog Husebybakken stasjon, for at også strekningen mellom stasjonen og inn til Sørbyhaugen skulle kunne oppgraderes. Mens dette arbeidet pågikk, kjørte linje 6 til Holmen stasjon på Røabanen.


| **Forrige stasjon** |   |  *Nedlagt stasjon* |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Montebello |  | Kolsåsbanen |  | Sørbyhaugen |

Eksterne lenker
---------------

* *tbane.no:* Husebybakken stasjon stenger

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
Fordeling av dager og måneder i 19-årig Meton-syklus.
**Meton** var en gresk astronom som arbeidet i Athen i den 5. århundre fvt. Han er kjent for oppdagelsen av Meton-syklusen i forskjellige lunisolarkalender som kan benyttes til å beregne datoen for påskefullmånen. Ingen originale skrifter er kjente etter Meton. En kraterformasjon på Månen er oppkalt etter han.

I Athen hadde Meton sitt eget observatorium. Herfra kunne han i år 432 fvt gi en nøyaktig fastsettelse av sommersolhverv. Dette ga grunnlaget til konstruksjon av en ny kalender mer basert på solens bevegelse istedenfor månekalendere som da var vanlig i bruk. Da hver måned inneholdt 29 eller 30 dager, vil en slik kalender etter hvert komme i utakt med årstidene. Derfor la man noen år til en trettende måned. Dette var allerede kjent i babylonsk astronomi.

Basert på nøyaktige målinger av årets lengde kunne Meton konstatere at 19 år utgjorde ganske presist 235 måneder hvorav 125 hadde 30 dager og 110 besto av 29 dager. Dette tidsrommet inneholdt derfor i alt 6940 dager. En slik Meton-syklus kunne dermed organiseres som 12 år med 12 måneder og 7 år med 13 måneder da 235 = 12 × 12 + 7 × 13. Lengden til et tropisk år ble dermed bestemt til å være 6940 : 19 = 365,26 døgn.

Vel hundre år senere fant Kallippos enda bedre overenstemmelse mellom solens periodiske bevegelse gjennom året og månekalenderen ved å kombinere fire påfølgende Meton-sykluser til en *Kallippus-syklus*. Den består derfor av 4 × 19 = 76 år. Men da denne nøyaktigere syklusen fremkom ved å fjerne én dag i slutten av hver periode, ble det tropiske året tilsvarende kortere og ble fastsatt til å være 365¼ døgn. Denne verdien dannet grunnlaget for den julianske kalenderen som ble rådende i de neste nitten hundre årene.

Referanser
----------

1. ↑   A Short History of Astronomy[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Technology Museum of Thessaloniki, *Meton of Athens*, Ancient Greek Scientists.
3. ↑   H. Thurston, *Early Astronomy*, Springer-Verlag, New York (1994). ISBN 0-387-94822-8.
4. ↑   Encyclopedia Britannica, *Calendar*, 11. edition, Cambridge (1911).
**Store Sametti - Skjelvatnet naturreservat** er et naturreservat i Sør-Varanger kommune. Det ligger i Pasvikdalen og omfatter et 18 kilometer langt og 3-6 kilometer bredt område, som mot vest i grove trekk avgrenses av vannskillet mot Sandneselva. Reservatet ble opprettet 21. desember 2000 og har et areal på 79,9 km². Formålet med reservatet er å verne et barskogområde med alt naturlig plante- og dyreliv.

Natur
-----

Naturen i reservatet består av en åpen, glissen fjellskog. Det dominerende treslaget er furu, men det finnes også betydelig med bjørk. Furutrærne er gamle og kortvokste med tykke stammer og kraftige greiner, som sammen med tallrike vindfall og tørrfuruer gir området preg av urskog. Enkelte steder har det i tidligere tider vært drevet plukkhogst. Opp mot de høyereliggende områdene i vest overtar fjellbjørk. Jordsmonnet i reservatet er for det meste fattig, og markvegetasjonen domineres av krekling, lav og blåbærlyng. Finnmarkspors og einer danner buskvegetasjon. Dyrelivet er variert og interessant. I den sørlige delen av reservatet har bjørn fast oppholdssted. Rovfugler som fjellvåk, kongeørn, jaktfalk og dvergfalk hekker årlig, og andre vanlige fugler i reservatet er sotsnipe, lappspove, havelle, sjøorre, siland og lappfiskand. Elg har fast tilhold i området, og en del elg trekker dessuten gjennom reservatet på vei til og fra vinterbeitene i Øvre Pasvik.

Menneskelig bruk
----------------

Området har vært reinbeiteland fra gammelt av, da flyttsamene fra Varanger kom hit med store flokker om vinteren. Rester av gamle reingjeterkoier finnes flere steder. Nå er det reineiere i Pasvik og i vestre Sør-Varanger som bruker området. I reservatet er det to gjeterkoier for reindrift, en ved Store Sameti og en ved Lille Røyrvatnet. Det er også en åpen bygdekoie ved Lille Oksvatnet. Tidligere var det også en koie ved Onderihompen, som nå er revet. Denne koia stammet fra tømmerhogsten som ble drevet av bygdefolket i Neiden fram til 1950-tallet, og det er fremdeles mulig å se kjøreveien som ble anlagt fra Munkefjord, gjennom Korsdalen til Store Sameti. Mesteparten av sporene etter plukkhogst er fra denne drifta. Mange av innsjøene i området har alltid vært viktige fiskevann for lokalbefolkningen.

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  (no) Store Sametti - Skjelvatnet naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Prins Valiant** er en tegneserie av Harold Foster. Foster både skrev og tegnet serien fra 1937 til 1971. I 1971, etter å ha prøvd ut andre tegnere som Wallace Wood og Gray Morrow, overlot Foster tegningen til John Cullen Murphy. Foster fortsatte å skrive og skissere sidene til 1980. John Cullen Murphys sønn, Cullen Murphy, overtok skrivingen. Prins Valiant er en de lengste løpende eventyrseriene fortsatt i produksjon. I 2004 overtok Gary Gianni som tegner, med Mark Schulz som tekstforfatter.

Serien er en kronologisk biografi over den fiktive prins Valiants liv. Den begynner med en introduksjon av hans far, Aguar, konge av Thule. Thule omfatter ifølge kartene i serien Nord-Trøndelag og det sørlige Nordland, med hovedsetet, borgen Vikingholm, i nærheten av dagens Steinkjer. Aguar må flykte til England etter at tyrannen Sligon har tilranet seg tronen. Valiant vokser opp i de britiske sumpområdene. Som 16-åring blir han slått til ridder av det runde bord av Kong Arthur, og senere gjenerobrer faren Thule. På sine reiser treffer Valiant den vakre dronning Aleta av Tåkeøyene, som han først tar for en trollkvinne, men som blir hans livs kjærlighet som han etablerer familie sammen med. 

Serien foregikk opprinnelig i en fiktiv middelalder, med drageligende uhyrer og magi. Foster plasserte den etter hvert i en mer konkret historisk ramme. Valiant og Aleta gifter seg i året 455, under vandalenes herjing av Roma. Men det historiske er ikke konsekvent fremstilt, da kong Arthurs England tilhører riddertiden i høymiddelalderen, og vikingene hører hjemme på 800-tallet. Navnene som nyttes har liten gjenkjennelse til tradisjonelle nordiske vikingnavn. Serien ble så merløsrevet fra den historiske rammen, og en rekke episoder med bl.a. den østromerske keiser Justinian kan tyde på at handlingen er flyttet til 500-tallet, og serien ble igjen mer preget av fri fantasi.

I Norge ble Prins Valiant oversatt og distribuert av Bulls pressetjeneste og i mange år gikk den i Magasinet *For Alle*, så i *Spøk og Spenning*, for så å bli del av det ukentlige tegneseriebladet Skippern. Fra 1987 ble serien utgitt på norsk av Thule forlag.

Filmatiseringer
---------------

I 1953 laget regissøren Henry Hathaway en film basert på tegneserien, med Robert Wagner som Valiant og Janet Leigh som Aleta. I filmen er Aleta en britisk prinsesse, og søster av Ilene som var Vals første kjærlighet i tegneserien.

I 1997 hadde en ny film basert på tegneserien premiere. Den var regissert av Anthony Hickox, og var en irsk-britisk produksjon. På rollelisten figurerte Stephen Moyer, Katherine Heigl, Thomas Kretschmann, Joanna Lumley, Ron Perlman og Edward Fox. Også denne filmen hadde tittelen *Prins Valiant*.

Referanser
----------

1. ↑  Hickox, Anthony (24. juli 1997). «Prince Valiant». imdb.com. Besøkt 1. januar 2022. «Constantin Film, Babelsberg Film, Celtridge»

Eksterne lenker
---------------

* Prins Valiant Arkivert 29. november 2021 hos Wayback Machine. på Minetegneserier
* International fanclub site

Portal: Tegneserier

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Menneskerettsalliansen** var en norsk organisasjon som eksisterte fra 2004 til 2019. Den beskrev seg som en uavhengig allianse og menneskerettighetsorganisasjon som arbeidet for fulle menneskerettigheter for alle ut fra menneskerettighetenes grunnleggende prinsipp om at «alle er like for loven og har uten noen form for forskjellsbehandling rett til lik beskyttelse av loven».

Den ble stifet i 2004. Målet for Menneskerettsalliansen var at alle skal ha vern og samme grad av vern mot diskriminering i norsk lov uansett diskrimineringsgrunnlag. På dette tidspunktet eksisterte bare den såkalte Likestillingsloven som kun forbød kjønnsdiskriminering. Menneskerettsalliansen initierte prosessen som førte til felles likestillings- og diskrimineringslov for alle diskrimineringsgrunnlag.. Alliansen arbeidet for å likestille diskrimineringsgrunnlag i norsk lov gjennom lobbyvirksomhet, medieutspill, lovforslag, høringsuttalelser og deltakelse i forskjellige offentlige utvalg. Etter at felles ikestillings- og diskrimineringslov ble vedtatt av Stortinget i 2017, valgte organisasjonen å vedta å legge ned seg selv i 2018 og la ned virksomheten året etter.

Lederne var Dag Øistein Endsjø (2004–2013, 2017-2019), John Jeannette Solheim Remø (2013–2017) og Jan Elisbath Lindvik (2017).

Medlemsorganisasjoner
---------------------

Menneskerettsalliansen hadde følgende medlemsorganisasjoner

* Foreningen for transpersoner
* Forbundet for transpersoner i Norge
* Fri – foreningen for kjønns- og seksualitetsmangfold
* Harry Benjamin Ressurssenter
* Landsorganisasjonen for Romanifolket
* Norges Handikapforbund
* Norsk Forbund for Utviklingshemmede
* Skeiv Ungdom
* Stopp Diskrimineringen
* Synshemmede Akademikere
* Taternes Landsforening
* Uloba – Samvirke for borgerstyrt personlig assistanse

Referanser
----------

1. ↑  Dag Øistein Endsjø *Fortellingen om den nye likestillingsloven*, Aftenposten 22. juni 2017.
2. ↑  Synshemmede akademikere *Årsmelding 2018*.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Vekslingen mellom katastrofer og redning er tema også i denne femte boken om Mummitrollet.
***Farlig midtsommer*** (svensk *Farlig midsommar*) en barnebok fra 1954 av den finlandssvenske forfatteren Tove Jansson; det er den femte boken i serien om Mummitrollet. Den ble utgitt på norsk i 1959.

Boken beskrives som «ett spel med identiteter, förvillelser och livsroller, med drömmar, längtan och varande.»

Handling
--------

Handlingen har flere paralleller til William Shakespeares stykke *Stormen*, med forlis, redning og elementer av forvekslingskomedie.

Idyllen i Mummidalen blir forstyrret av en katastrofe. En vulkan skaper en stor oversvømmelse i dalen. Mummifamilien og vennene deres rømmer opp på taket av huset; her blir de reddet av et flytende teaterskip. Teaterrotta Emma er den eneste som er ombord; hun introduserer flyktningene for teaterets funksjon og betydning, og Mummipappa blir inspirert til å skrive et teaterstykke, kalt «Løvebrudene, eller Slektskapets bånd». Dette grepet, med et parodisk-komisk teaterstykke inne i fortellingen, er også et lån fra Shakespeare.

Mummitrollet og Snorkfrøken kommer bort fra de andre da de blir etterlatt på en øy. Lille My faller overbord og reddes av Snusmumrikken; de to havner i konflikt med en hemul som er parkvokter. Snorkfrøken, Mummitrollet og Filifjonka (som er søskenbarn med Emmas avdøde ektemann) blir arrestert for ordensforstyrrelser. De slipper imidlertid fri for å gå og se en teaterforestilling. Det viser seg å være oppsetningen av Mummipappas nye stykke, og alle gjenforenes til slutt.

Referanser
----------

1. ↑  Tove Jansson (1959). *Farlig midtsommer*. Oslo: Aschehoug. ISBN 8203062725.
2. ↑  Omslag fra ulike utgaver av boken; moomintrove.com
3. 1 2 3  Boel Westin. *Tove Jansson: ord, bild, liv*. Stockholm: Bonniers, 2007. Side 272-278. ISBN 978-91-0-011325-4
4. ↑  Sonja Hagemann (1967). *Mummitrollbøkene: en litterær karakteristikk*. Oslo: Aschehoug. s. 25-27.

| * v
* d
* r
Bøkene om Mummitrollet av Tove Jansson |
| --- |
| Bøkene | 
* *Småtrollene og den store oversvømmelsen* (1945)
* *Kometen kommer* (1946)
* *Trollmannens hatt* (1948)
* *Mummipappa på eventyr* (1950)
* *Farlig midtsommer* (1954)
* *Trollvinter* (1957)
* *Det usynlige barnet* (1962)
* *Pappaen og havet* (1965)
* *Sent i november* (1970)

 |
| Bildebøker | 
* *Hvordan gikk det?* (1952)
* *Hvem skal trøste Knøttet?* (1960)
* *Den farlige reisen* (1977)
* *Skurken i Mummihuset* (1980)

 |
| Figurer | 
* Mummitrollet
* Snorkfrøken
* Mummimamma
* Mummipappa
* Snusmumrikken
* Lille My
* Hemulen
* Hufsa

 |
| Tv og film | 
* *Die Muminfamilie* (1959-61)
* *Mumintrollet* (1969)
* *Mumindalen* (1973)
* *Mūmin* (1969-72)
* *Mumi-troll* (1978)
* *Die Mumins* (1977-82)
* *Shlyapa Volshebnika* (1980-83)
* *I Mummidalen* (1990-91)
* *Kometen kommer* (1992)
* *Mummitrollet på Rivieraen* (2014)

 |
| Annet | 
* *Mummitrollet (tegneserie)*
* Muminvärlden
* Mummimuseet
* Lars Jansson
* Tuulikki Pietilä

 |
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.
**OpenID** er en enkel identifikasjonsmekanisme som ble laget av Brad Fitzpatric for LiveJournal. Det består av et distribuert, desentralisert nettverk, hvor ens identitet er en URL som blir verifisert av en annen tjener som støtter protokollen. Den er en del av Yadis-familien med protokoller.

På sider som støtter OpenID, trenger ikke brukere å registrere seg med et eget brukernavn og passord for å få tilgang, og dermed få en konto å holde styr på for hver ny side man besøker. I stedet autentiseres man via en side som støtter OpenID. Den siden kan deretter gi en deklarasjon av brukerens identitet til andre OpenID-støttede internettsider. Filosofien er annerledes enn ved enkeltinnlogginger, hvor autentisering spiller en viktig rolle, fordi OpenID ikke er avhengig av en trust-mekanisme. Derfor er ikke OpenID ment for internettsider med sensitiv informasjon (som for eksempel nettbanker, internetthandel, og lignende).

Spesielt kommer dette til nytte i forhold til kommentering i weblogger, som i utgangspunktet er desentralisert, hvor man gjerne bare skriver inn navn og e-post før man får publisert kommentaren. Dette problemet løses med OpenID. Ingen hindres derimot i å hevde at de er noen andre enn de virkelig er ved å sette opp en OpenID-tjener som nettopp hevder det, men systemet hindrer en i å benytte andres identitet mens man samtidig slipper problemet med at man må ha mange brukerkontoer.

Hittil er protokollen blant annet støttet av LiveJournal (og andre nettsteder som bruker LJ-programvaren, som GreatestJournal og DeadJournal), Blogger, Moveable Type, TypeKey, LifeWiki, ClaimID, Zooomr og Schtuff. Flere programmer og nettsteder som for eksempel WordPress og NRK forventes å støtte den snart[][*når?*].

Se også
-------

* Light-Weight Identity (LID)
* Yadis

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) OpenID – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* European OpenID Foundation
* OpenIDs internettside (detaljert beskrivelse av protokollen)
* OpenID Enabled Arkivert 12. juli 2006 hos Wayback Machine. – Ressurs for brukere og utviklere av OpenID
* NRK goes OpenID – NRK tar i bruk OpenID
Gimsøy kirke
**Gimsøy prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Lofoten prosti. Det omfattet sogn i Vågan kommune i Nordland fylke, og hovedkirken var Gimsøy kirke.

Gimsøys hovedsogn er nå en del av Vågan kirkelige fellesråd, og underlagt Lofoten prosti i Sør-Hålogaland bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Gimista sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Gimsøy antas å være lagt under Lødingen i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

I Reformatsen 1589 hørte Gimsøy kirke til Vågans residerende kapellani under Lødingen prestegjeld. Det vidløftige Lødingen prestegjeld ble delt, ved at *Vaagen blev 1735 [..] skilt fra Lødingen.* Ved kgl.res. av 14. januar 1791 ble Vågan prestegjeld overført fra Salten til Lofoten og Vesterålen prosti.

Ved kgl.res. av 3. september 1898 ble Gimsøy sogn utskilt fra Vågan som eget sognekall. Strandlandet kapell ble oppført i 1938. Ved kgl.res. 14.5.1969 ble Gimsøy prestegjeld nedlagt og lagt til Svolvær og Vågan prestegjeld.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1905). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 316.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 122.
3. ↑  Haugen, Odd (2000). *Narvik og kirken*. Narvik menighetsråd. s. 14.
4. ↑  Hamre, Anne-Marit (1983). *Trondhjems reformats 1589 ; Oslo domkapittels jordebok 1595*. Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. s. 77-93. ISBN 8270612960.
5. ↑  Erlandsen, Andreas (1857). *Biographiske Efterretninger om Geistligheden i Tromsø Stift*. Chr. Tønsbergs Forl. s. 102.
6. 1 2  Prestegjeld og sogn i Nordland, arkivverket.no
**May-Len Østbye Skilbrei**  (født 2. mars 1971) er en norsk sosiolog, kriminolog og kjønnsforsker. Hun er professor i kriminologi og tidligere instituttleder ved Institutt for kriminologi og rettssosiologi ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo. Hun var tidligere daglig leder for Fafo Institutt for anvendte internasjonale studier. Skilbrei var ansvarlig redaktør for tidsskriftet *Sosiologi i dag* sammen med Kari Stefansen fra 2012 til 2016; fra 2017 er hun en av tre redaktører for *Norsk sosiologisk tidsskrift*. Hun har vært leder for Foreningen for kjønnsforskning i Norge. Videre har hun vært styremedlem i European Society of Criminology, styreleder ved Senter for kvinne- og kjønnsforskning ved Universitetet i Tromsø og styremedlem ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo. Hun er tidligere styreleder ved Senter for tverrfaglig kjønnsforskning ved Universitetet i Oslo. 

May-Len Skilbrei tok doktorgrad i sosiologi ved Universitetet i Oslo i 2003. Hun var stipendiat og senere forsker III ved Norsk institutt for forskning om oppvekst, velferd og aldring (NOVA) 1998–2003. Hun var deretter postdoktor ved Institutt for kriminologi og rettssosiologi. Etter det var hun i syv år forsker, gruppeleder og daglig leder ved Fafo Institutt for anvendte internasjonale studier.

Skilbreis doktorgradsavhandling handlet om ufaglærte kvinner i arbeidslivet. Et viktig fokus i hennes forskning har ellers vært kvinners erfaringer med prostitusjon, og hun har deltatt i flere forskningsprosjekter om grensekryssende prostitusjon og menneskehandel. Hun jobber også med tema som migrasjon, kjønn, seksualitet, innvandringspolitikk og vold.

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.se[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   National Library of Israel Names and Subjects Authority File, National Library of Israel J9U ID 987007528117605171, besøkt 1. juni 2023[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Nye redaktører for Norsk sosiologisk tidsskrift! Arkivert 1. januar 2017 hos Wayback Machine. i *Sosiologen*
4. ↑  May-Len Skilbrei, Universitetet i Oslo

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av May-Len Skilbrei i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* 

* (no) Publikasjoner av May-Len Skilbrei i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** CRIStin
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.
Regntøy (regnfrakk og sydvest)
**Regntøy** er klær laget av tekstiler som er spesielt behandlet for å holde nedbør i form av regn på utsiden av plagget/plaggene.

Fra gammelt av, var vevde og strikkede ullplagg vannavstøtende, fordi all lanolinen ikke ble vasket ut av ulla. Lukten av våt sau hver gang en kom inn fra regnet, gjorde etterhvert at en begynte å eksperimentere med andre tekstiler og oljer. Enkelte bomullkvaliteter, som gabardin og dunlerret utmerket seg, og ble enten brukt uten impregnering, eller som oilskin. I mange tilfeller ble det lagt et lag av gummi, lakk PVC eller annet vannavstøtende stoff på utsiden av tekstilene. Sømmene ble tettet ekstra ved vulkanisering / «sveising».

Regntøyet kunne være i form av regnfrakk, regnkåpe eller regncape – eller som jakke og bukse, populært kalt "oljehyre" noe som var spesielt nyttig for arbeidsfolk. Velkjent var sydvesten som var vanlig hodeplagg for fiskere og sjøfolk som ble hemmet av hettearrangementer og trengte å slippe å bli våte nedover nakken.

For å begrense kondensdannelse på innsiden av plagget, ble det ofte utstyrt med sinnrikt lagede «lufteluker», uten at det hjalp særlig mye. Når en svettet inne i en regnhyre, ble en kald hver gang en var i ro. Det var derfor et framskritt da en tok i bruk nye tekstiler som slapp vanndamp, men ikke vann gjennom (mikroporøse tekstiler).

Kjente regntøymerker er Helly Hansen, Bergans, Berghaus, Stormberg, Norrøna. Grundens, Aalesund Oljeklædefabrik. 
Et eksempel på et utenlandsk regntøymerke er det canadiske K-Way.

Se også
-------

* Allværsjakke
* Dykkerdrakt
* Gore-Tex
* Gummistøvler
* Hette
* Impregnering
* Kalosjer
* Mackintosh
* Oljehyre
* Paraply
* Parkas
* Parkdress
* Regndress
* Skalljakke
* Sydvest
* Trench-coat
* Vadestøvler
* Varmedress

* Regnbukse
**Trude Eick** (født 23. april 1969 i Hof) er en norsk musiker (valthorn og elektronikk).

Hun er søster til musikerne Mathias Eick og Johannes Eick, studerte ved Norges musikkhøgskole og har arbeidet i Forsvarets Musikkorps, Trøndelag. Eick er mest kjent fra improviserering i **Eick/Viddal duo** med bassklarinettist og saksofonist Mathilde Grooss Viddal, som var sentral i serien «Kvinnelige improviserende instrumentalister». Duoen turnerte med forestillingen *Konkylia van Tare og Tusen Tang* (2005). 
I trioform har de med Hedvig Mollestad Thomassen gitar, og i kvartett har de med Øyvind Brække trombone, Børge Are Halvorsen saksofon.

Hun har medvirket på utgivelser med Bugge Wesseltoft (*New conceptions of jazz*, 1996) og Torbjørn Sunde oktett (2001). 
Hun har turnert med blant annet Ole Bolås og Sigrun Eng (cello), og har til tider dirigert Chateau Neuf Storband. Hun spiller med Frøy Aagre's Offbeat (Dølajazz 2007).
Eick er tilknyttet Toneheim folkehøgskole og musikklinja ved Rud videregående skole.

Referanser
----------

1. ↑  Ny konsertserie: Kvinner som improviserer Arkivert 1. oktober 2006 hos Wayback Machine. fra Norsk Musikkinformasjon (9.8.2005)
2. ↑  myspace.com/trudeeick

Eksterne lenker
---------------

* (en) Trude Eick på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Trude Eick på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* (en) Trude Eick på Myspace Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Froan naturreservat og landskapsvernområde** er et naturreservat, landskapsvernområde og biotopvern (*dyrelivsfredning*) i Frøya kommune, Trøndelag. Verneområdet ligger i øyrekka Froan, og har status som ramsarområde, på grunn av sin betydning for trekkfugler.

Reservatet ble opprettet i 1979 for *å bevare leve- og yngleområdene for fugl og sel, og er det største sammenhengende havområdet som er fredet som naturreservat i Norge*. 

Området omfatter de bebodde øyene Sørburøy og Sauøy. Froan naturreservat og landskapsvernområde omfatter et naturreservat på 400 km² fra Vingleia fyr i sørvest til Halten i nordøst og et 80 km² område sørøst for naturresevatet fredet som landskapsvernområde. Området har et rikt fugleliv med et lavt antall hekkende arter, rundt 50, men med et enormt antall av hver art. Med et par tusen hekkende storskarv huser Froan 10 prosent av bestanden i Norge, og med et par små unntak er området det sørligste området for denne artens hekkeområde. Området er dessuten kjerneområdet for selarten havert. Det er begrensninger i den frie ferdsel på land i enkelte tider av året.

Verneinteressene i området blir av noen vurdert som truet av at det samtidig drives fiskeoppdrett i det samme området, med dispensasjon fra verneforskriftene.

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Froan landskapsvernområde med dyrelivsfredning i Miljødirektoratets nettsted Naturbase, med omfattende litteraturliste
* (no) Froan naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
* (no) Froan dyrelivsfredning i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Naturbase
 |
**Reisautløpet naturreservat** er et naturreservat og ramsarområde ved utløpet av Reisaelva i Nordreisa kommune i Troms. Reservatet ble opprettet i 1995 «for å bevare et stort elvedelta der ei av de tre mest verdifulle strandengene i Nord-Norge inngår, og hvor en rekke våtmarksfuglarter observeres i trekkperiodene».

Oset der elva renner ut i Reisafjorden er et elvedelta med sandører og strandenger, salteng, brakkvannseng og pøler. Strandengenes vegetasjon er preget av både sørlige og nordlige, subarktiske trekk. oset er et viktig trekk- og beiteområde for sjø- og vadefugler, med mye laksand, siland, gressender, vadere og terne. Strandengene har internasjonal verneverdi i botanisk sammenheng. Området har regional verneverdi for fuglelivet.

Området ble utpekt til ramsarområde i 2011.

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Reisautløpet naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
* lovdata.no verneforskrift.
* elvedelta.no faktaark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase **·** Ramsar
 |
**Grunnfjorden naturreservat** er et naturreservat og ramsarområde i Øksnes kommune i Nordland. Reservatet ble opprettet for å «bevare et viktig våtmarksområde med naturlig tilhørende vegetasjon og dyreliv. Det er spesielt viktig å sikre våtmarksområdets sentrale betydning for våtmarksfugl til alle årstider, samt å bevare et botanisk verdifullt strandengområde.».

Området omfatter Grunnfjorden, et myrområde på Langøya og en del av Gisløya. Området har et areal på 17 724 dekar, hvorav 7500 dekar landareal, 500 dekar ferksvann og 6700 dekar sjøareal. Området er et økosystem med store myrer preget av torvmoser, med små elver, kulper og tjern, grunne strandområder med holmer og skjær, fjæreområder påvirket av tidevannet og en brakkvannslagune. Lundefugl, bergand og brushane hekker her.

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Grunnfjorden naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
* Verneforskriften hos Lovdata
* De norske ramsarområdene hos ramsar.org

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Hynna naturreservat** er et naturreservat i Gausdal kommune i Innlandet. Naturreservatet ligger mellom Hornsjøen og Ropptjern i Gausdal vestfjell, og har siden 2002 status som ramsarområde, på grunn av sin betydning for trekkfugler.

Reservatet ble opprettet i 1990 for å bevare et stort og variert våtmarksområde og et myrområde. 

Området er et stort og variert våtmarksområde med myr, sump, vatn, tjern, bekker, elver og skogholt. Det er en viktig hekkelokalitet for våtmarksfugler. Det er mange fugler og mange fuglearter i området, og det er også registrert sårbare fuglearter.

I tillegg til de ornitologiske verneverdiene er myrene også verneverdige ut fra botaniske og myrdannings-økologiske perspektiv.

Reservatet ligger nær Den norske turistforenings hytte Kittilbua, og nær Ormtjernkampen nasjonalpark.

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Hynna naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
***Karate Kid II*** (*The Karate Kid, Part II*) er et amerikansk actiondrama og kampsportfilm fra 1986 med Ralph Macchio og Pat Morita i hovedrollene. Regi er ved John G. Avildsen. Filmen er en oppfølger til *The Karate Kid*, fra 1984.

*Karate Kid II* ble en stor publikumssuksess og endte opp som den fjerde mest innbringende filmen i USA i 1986. Den fikk blandet mottakelse av kritikerne.

Filmens gjennomgangsmelodi var Peter Ceteras «Glory of Love». Sangen havnet på førsteplassen på den amerikanske Billboard-lista. Cetera ble (sammen med David Foster og Diane Nini) nominert til både en Oscar og en Golden Globe for sangen. Cetera vant en ASCAP Award ved ASCAP Film and Television Music Awards, mens David Foster vant en pris ved BMI Film & TV Awards. Filmen ble samme år tildelt en Young Artist Award.

Handling
--------

Denne gangen befinner Daniel og Miyagi seg på øya Okinawa i Japan. Her blir det et oppgjør med fortiden for Miyagi, noe som også Daniel blir involvert i. Samtidig med dette så utvikler det seg en romanse mellom Daniel og en jevnaldrende jente på øya.

Om filmen
---------

Innspillingssted var Hawaii.

Mottakelse
*Karate Kid II* fikk blandet mottakelse av kritikerne, noe som gjenspeiles i at den har fått 40% på Rotten Tomatoes.

Den fikk middelmådig omtale av VGs anmelder som gav den terningkast tre. Anmelderen mente den var for sentimental. Den fikk dårlig mottakelse av Aftenpostens filmanmelder. Dagbladets anmelder gav den terningkast tre.

Publikum
Filmen ble en stor publikumssuksess i USA, hvor den innbrakte over $115 millioner. Den ble den fjerde mest innbringende filmen i USA i 1986. Den første filmen innbrakte i overkant av $90 millioner i USA.

Rollebesetning
--------------

* Ralph Macchio ... Daniel LaRusso
* Pat Morita ... Mr. Kesuke Miyagi
* Nobu McCarthy ... Yukie
* Tamlyn Tomita ... Kumiko
* Yuji Okumoto ... Chozen
* Joey Miyashima ... Toshio
* Marc Hayashi ... Taro
* Danny Kamekona ... Sato
* Martin Kove ... John Kreese

Referanser
----------

1. 1 2  BoxofficeMojo - Karate Kid II
2. 1 2  Rotten Tomatoes - Karate Kid II (8.8.2010)
3. ↑  Whitburn, Joel (2002). *Top Adult Contemporary: 1961-2001*. Record Research. s. 50.
4. ↑
5. ↑  VG - For sentimentalt (22.9.1986, s.43)
6. ↑  Aftenposten Morgen - Stor karateskuffelse - 19.09.1986 - Side: 12
7. ↑  Dagbladet - film (13.7.1997)
8. ↑  BoxofficeMojo - The Karate Kid

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Karate Kid II* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Karate Kid II* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Karate Kid II* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Karate Kid II* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Karate Kid II* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Karate Kid II* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Karate Kid II* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Karate Kid II* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Karate Kid II* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Karate Kid II* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
**Språkvask:** Teksten i denne artikkelen kan ha behov for språkvask for å oppnå en høyere standard. Om du leser gjennom og korrigerer der nødvendig, kan du gjerne deretter fjerne denne malen.

**Mortimer "Morty" Smith** er en av hovedpersonene i den animerte Adult Swim tv-serien *Rick and Morty,* skapt av Justin Roiland og Dan Harmon, Morty er en engstelig 14 år gammel tenåring basert på Marty McFly fra *Back to the Future*. Kjent for sin klossete, engstelige og tvilsomme personlighet, har karakteren blitt godt mottatt. Han er barnebarnet til den alkoholiserte og gale vitenskapsmannen Rick Sanchez.

Biografi
--------

Morty er en 14 år gammel student på Harry Herpson High School. Der går også hans eldre søster Summer. Morty lider av angst og blir lett stresset, i stor grad som en følge av traumatiske opplevelser på hans reiser med Rick. Han er ofte sett på som idiotisk av Rick og de andre, men får vist at han er klokere enn bestefaren sin når det gjelder å forstå menneskenes følelser.

Referanser
----------

1. ↑  «Morty Smith». Besøkt 14. september 2018.
Meraker smelteverk i 1950-årene.
Kraftstasjonen Meråker I, som produserte elektrisitet til verket fra 1915 til 1994.  Foto: Cato Edvardsen (2011) 
**Meraker smelteverk**, senere kjent som **Elkem Meraker**, var et smelteverk i Kopperå i Meråker kommune i Trøndelag.

Verket ble etablert under navnet Meraker Brug og Carbidfabrik i 1898 av industrimannen Ole Haugan.

I 1929 ble Meraker smelteverk med vassdragsrettigheter og arbeiderboliger skilt ut fra Meraker Brug som eget selskap og solgt til amerikanske Union Carbide. Det som begynte som en ren karbidfabrikk, kom til å produsere både ferrosilisium og legeringer for fremstilling av silisium. Rundt 1950 hadde Meraker smelteverk om lag 600 ansatte.

Sluttproduktene fra verket ble i stor grad transportert via Kopperå stasjon på Meråkerbanen og ned til utskipningshavnen i Muruvik.

I 1981 ble Meraker smelteverk kjøpt av Elkem. Verket var nedleggingstruet i 1991, men fortsatte som en ren produsent av silikastøv (mikrosilika). Da Elkem la ned verket i juni 2006, var det 55 ansatte igjen.

Bygningsmassen er delvis revet, men flere store byggverk tilknyttet verket står i dag fortsatt igjen, blant annet kraftstasjonen Kopperå I, som var i drift fra 1915 til 1994.

Referanser
----------

1. 1 2  *Arkivkatalog for privatarkiv etter Meraker Brug – Selbo Kobberverk* (PDF). Statsarkivet i Trondheim. s. 40–41.
2. 1 2 3 4  «Kopperås historie». Verksgården. Besøkt 8. februar 2024.
3. ↑  «Driften ved Elkem Meraker avvikles». Elkem. 12. januar 2006. Arkivert fra originalen 16. august 2017. Besøkt 16. august 2017.
4. ↑  «Industrimuseum». Meraker Smelteverk Gjestegård. Arkivert fra originalen 7. oktober 2010. Besøkt 16. august 2017.

Se også
-------

* Meraker Brug

Eksterne lenker
---------------

* (no) «Meraker smelteverk» i *Store norske leksikon*
* Bilde av smelteverket på Digitaltmuseum.no
Torrie hus på 21 Royal Circus, Edinburgh
**Thomas Jameson Torrie** (død 1858) var en britisk advokat, geolog, botaniker og forfatter. Han var en dyktig tegner og tegnet botaniske tegninger.

Liv
---

Han var sønn av Patrick Torrie (1763-1810) og Janet Jameson (1776-1853), søster av Robert Jameson, som hadde en sterk innflytelse på Thomas.[]

Han ble utdannet som advokat ved University of Edinburgh og fikk advokatbevilling  i 1830. Hans primære interesser lå likevel i vitenskapelige undersøkelser. I 1827 var han president i Plinian Society i Edinburgh, en gruppe av likesinnede tenkere og forskere. I 1832  arvet han 10 000 pund, en enorm sum i de dager, som gjorde  ham istand til å forfølge sine vitenskapelige interesser på fritiden.

Han ble valgt til medlem av Royal Society of Edinburgh i 1834, foreslått av John Robison På denne tiden bodde han i Royal Circus i Edinburgh, i et georgiansk hus. Han var også  medlem av Committee of the British Association for the Advancement of Science.

Han besøkte Vesuv under et utbrudd og rapporterte sine observasjoner tilbake til flere vitenskapelige selskaper.

Han døde i Roslin i Midlothian den 7. august 1858

Han er gravlagt i Warriston Cemetery.

Familie
-------

Han giftet seg med Catherine Paton (1820-1867) i 1846. De fikk  en sønn, Lawrence Jameson Torrie (f. 1852).

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 16. januar 2014. Besøkt 16. januar 2017.
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Andreas Fredrik Bugge** (født 24. januar 1859, død 16. desember 1945) var en norsk arkitekt og professor i bygningslære.

Etter praktisk utdannelse som murer og arkitektstudier i Berlin virket Bugge 1884–95 som praktiserende arkitekt i Berlin, Larvik, Skien og Sundsvall. I sistnevnte by oppførte han en rekke hus etter ødeleggende brann. Fra 1895 var han byggeleder ved flere store byggeprosjekter i Norge, blant annet ved oppførelsen av Rønvik Asyl i Bodø, Norges Banks nybygg i Kristiania og Norges tekniske høgskole i Trondheim. Da høyskolen åpnet i 1910, ble Bugge professor i bygningslære og var det til 1929. I professorvirket drev Bugge banebrytende forskning på bygningsmaterialer, særlig med hensyn til temperaturisolerende og fuktabsorberende egenskaper. Resultater av disse arbeidene ble utgitt i bokform.

I Trondheim bidro Bugge ved ombyggingen av Rotvold Asyl i 1920-årene. I likhet med mange arkitekter tegnet han sin egen bolig, og han tegnet bolig og atelier for billedhuggeren Nic Schiøll. For øvrig tegnet han i perioden 1915–1932 en rekke villaer i Trondheim, særlig på Singsaker, så som Tidemands gate 11, 15, 17, 22, 24 og 25 og Nedre allé 18.

Bugge arbeidet også med kirker. Fra 1903 overtok han som utførende arkitekt for Øvre Vang kirke ved Johan Meyers sykdomsforfall, og han omarbeidet i den forbindelse Meyers tegninger. (Waldemar Hansteen overtok prosjektet da Bugge flyttet til Trondheim i 1905.) I 1937 arbeidet han med undersøkelse av Holtålen stavkirke.

Bugge hadde en rekke tillitsverv og medlemskap i foreninger knyttet til arkitektvirket. Han var formann i Norsk Ingeniør- og Arkitektforening, Nordenfjeldske Arkitektforening og den antikvariske foreningen Det gamle og nye Trondhjem, og han var medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi og æresmedlem i Trondhjems Arkitektforening.

Bibliografi
-----------

* *Husbygningslære* (Aschehoug, 1918)
* *Amerikas små hjem, deres planlegging, konstruksjon og utførelse* (Grøndahl, 1927)
* *Forsøkshuser opført ved Norges Tekniske Høiskole, Trondhjem* (F. Bruns bokhandels forlag, 1922)
* *Varme og billige boliger. Resultat av forsøk med veggkonstruksjoner m.v. og materialer, utført ved Norges tekniske høiskole 1919–1931* (Grøndahl, 1932)

Referanser
----------

1. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID cd9f2dc7-af69-4d42-b688-8e92bc9c848a, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Trond Dancke (2000). *Norske arkitekter før 1914*. Norsk arkitekturmuseum. s. 14. ISBN 82-91773-06-8.
3. ↑  *Sinnssykehuseasylenes virksomhet 1929* (PDF). Oslo: Medisinaldirektøren. 1931.
4. 1 2  Andreas Bugge i Norsk kunstnerleksikon
5. ↑  Helge Solberg og Torgeir Suul, red. (1999). *Arkitektur i 1000 år. En arkitekturguide for Trondheim*. Trondheim: Trondhjems arkitektforening. s. 136, 137, 250, 252, 253. ISBN 82-995433-0-4.
6. ↑  Oddvar Dufseth og Bjørn O. Narverud (2007). *Øvre Vang kirke 1907–2007*. Vang menighetsråd. s. 23, 25, 43–45. ISBN 978-82-9975630-3.
7. ↑  Versjon på Bokhylla.no
8. ↑  Versjon på Bokhylla.no
9. ↑  Versjon på Bokhylla.no
10. ↑  Versjon på Bokhylla.no

Litteratur
----------

* Andreas Bugge i Norsk kunstnerleksikon
* Andreas Fredrik Bugge i Store norske leksikon
* Hvem er hvem? (1934)
**Nikolaj Sibbern** (?–1772) var offiser i dansk-norsk tjeneste. 

Han stammet formentlig fra en rendsborgsk borgermesterslekt.

Tidlig i sin karriere var han løytnant i Ulrik Frederik Gyldenløves livregiment. I 1676 var han rittmester i et vervet rytterregiment under Didrik von der Reck (senere under Jacob Bülow). I 1679 var han dommer i en krigsrettssak i Frederikstad.

I 1680 var Sibbern ved Akershusiske nasjonale infanteriregiment, og i 1688 ble han major og sjef for det Follougske kompani. I 1705 ble han oberstløytnant, og i 1711 oberst ved dragonene. Den 23. september 1711 ble han kommandant på Akershus; i september 1714 tok han avskjed fra kommandantstillingen og ble samme dag utnevnt til brigader.

Ekteskap
--------

I 1699 ble han på Bragernæs gift med Anniken Huus, enke etter rådmann Eggert Stockfleth. De hadde tre sønner sammen; den eldste av sønnene, Chr. Nicolai Sibbern, er stamfar til den norske slekten med dette navnet.

Referanser
----------

1. ↑  Steffens, Haagen Krog (1911). «Sibbern (Norske Slægter 1912)». *runeberg.org* **(norsk)**. Besøkt 26. november 2022.
2. ↑  Hirsch, J. C. W. *Fortegnelse over danske og norske Officerer* (PDF). s. 380.
3. 1 2  Anker, C. J. (1885). *Biografiske data om 330 norste, norskfødte eller for nogen tid i den norske armé ansatte generalspersoner, 1628—1885* (PDF). Kristiania: Alb. Cammermeyer. s. 245–46.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Geni
 |
**Ulrik Frederik From** (1689–1758) var sekretær ved kanselliet i Norge og justitiarius ved Overhoffretten.

Han fødtes i Christiania som sønn av Jørgen Pedersen From og hustruen Ellen. I 1719 ble han kommerseråd og utnevntes 1726 til kansellisekretær (hvorunder hørte stattholderarkivet på Akershus) samt til justissekreær og assessor i Overhoffretten. 1739 ble han justitiarius i Overhoffretten, samme år virkelig etatsråd. Han døde i 1739, og ble bisatt i Gamle Aker kirke.

I 1719 hadde han giftet seg med Helle født Seeblad (d. 1732). Etter at hun døde giftet han seg på ny i 1734 med Sara Dorothea født Blixencrone (d. 1778).

Referanser
----------

1. ↑   Dansk biografisk Lexikon, 1. utgave, side(r) 465[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Eneveldets menn i Norge, side(r) 169[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   tidsskrift.dk[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2  Bricka, Carl Frederik. «From, Ulrik Frederik (Dansk biografisk Lexikon / V. Bind. Faaborg - Gersdorff)». *runeberg.org* **(dansk)**. Besøkt 19. november 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Geni
 |