recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Stiftelsen Opplysningskontoret for frukt og grønt – frukt.no** er en norsk stiftelse med formål å øke forbruket av frisk frukt, bær, grønnsaker og poteter i Norge.

Stiftelsen er en felles organisasjon for kommersielle aktører innen grøntbransjen i Norge og driver generisk informasjons- og markedsføringsarbeid mot handelsleddet og forbrukerne for å øke forbruket og totalmarkedet. Interesseorganisasjoner som Norges Bondelag, Norsk Bonde- og Småbrukarlag, Norsk Gartnerforbund, Grøntprodusentenes Samarbeidsråd, Oikos – Økologisk Landslag, Norges Frukt- og Grønnsaksgrossisters Forbund samt BAMA Gruppen, Coop Norge og ICA Norge har etablert stiftelsen. Kontorets virksomhet finansieres av omsetningsavgift på hagebruksprodukter, midler fra jordbruksavtalen, øremerkede bidrag fra produsenter og andre bidrag. Kontoret er det eneste opplysningskontoret som får statlige midler direkte fra jordbruksavtalen. Dette er fordi importandelen er så høy at høye avgifter på norskprodusert frukt og grønt ville vært lite hensiktsmessig, og at økt forbruk av frukt og grønt er i trå med kostholdsrådene fra myndighetene. Kontoret får midler fra Sosial- og helsedirektoratet til å finansiere Skolefrukt-prosjektet. Kontoret hadde i 2012 en omsetning på 8,6 millioner kroner.

Stiftelsen ønsker å fremheve fordelene ved produksjon av frukt og grønnsaker i Norge. Til inntekt for sitt arbeid bruker kontoret Helsedirektoratets anbefaling om at nordmenn bør spise 5 porsjoner frukt, bær eller grønnsaker om dagen (Markedsført som 5 om dagen-konseptet).

Som et tiltak for å øke konsum av frukt, utnevnte Opplysningskontoret i 1990 den 17. oktober som «Den norske epledagen».

Referanser
----------

1. ↑   Enhetsregisteret[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Frukt.no «Skolefrukt, hva og hvorfor»
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 16. november 2012. Besøkt 13. mai 2013.  Vårt Land vl.no «‘Vi trenger en del kjøtt for å overleve i dette landet’»
4. ↑  «Den norske epledagen 17. oktober». Opplysningskontoret for frukt og grønt. Arkivert fra originalen 2. november 2011. Besøkt 23. september 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Opplandsarkivet** (etablert i 1981) er et nettverk av arkivinstitusjoner for privatarkiver i Oppland fylke. Opplandsarkivet har som oppgave å samle inn, bevare og formidle privatarkiver, dvs arkiver etter bedrifter, institusjoner, organisasjoner, privatpersoner og innsamling og dokumentasjon av tradisjonsmusikk. Nettverket består av 13 ulike arkivavdelinger lokalisert ved Maihaugen og de fire regionmuseene Mjøsmuseet, Randsfjordsmusene, Valdresmusea og Gudbrandsdalsmusea. Av disse er fire folkemusikkarkiver. Hver arkivavdeling er faglig og administrativt underlagt de museene det er samlokalisert med. Opplandsarkivet følger arkivloven og Riksarkivarens retningslinjer for privatarkiver.
Opplandsarkivets sekretariat er ansvarlig for samordning av nettverket og kan gi faglig veiledning til arbeidet ved avdelingene. Sekretariatsleder er ansatt ved Mjøsmuseet, men
retter seg etter Opplandsarkivets Fagråd i arkivfaglige spørsmål. Sekretariatet
mottar tilskudd fra Oppland fylkeskommune. Enkelte avdelinger mottar tilskudd
til drift fra kommunene i sin region.

Eksterne lenker
---------------

* Opplandsarkivet
* Arkivstrategiplan for Oppland[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Afan Lido Football Club** er en walisisk fotballklubb fra havnebyen Port Talbot i den sørlige delen av Wales. Klubben ble grunnlagt i 1967 og lagets draktfarger er helrøde, mens bortedraktene er gule med blå sokker og shorts. Afan Lido spiller for øyeblikket i den øverste divisjonen Welsh Premier League, og spiller sine hjemmekamper på Marston Stadium. Nåværende trener er Paul Reid.

Klubben har per dags dato ikke vunnet det walisiske seriemesterskapet, men vant det nasjonale ligacupmesterskapet (Welsh League Cup) i 1992/1993, 1993/1994 og 2011/2012 samt FAW Trophy i 1987. Afan Lido deltok også under UEFA-cupen 1995/96, hvor de røk ut i den innledende runden mot latviske RAF Jelgava (1–2).

Meritter
--------

* Welsh League Cup (3): 1992/1993, 1993/1994 og 2011/2012
* FAW Trophy (1): 1986/1987

Kjente spillere med tilknytting til klubben
-------------------------------------------

* Pakistans flagg Atif Bashir
* Wales’ flagg Carl Harris
* Wales’ flagg Casey Thomas

Eksterne lenker
---------------

* Klubbens offisielle nettsider
***Sternostena*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

Middelsstore (ca. 6 millimeter), avlange, gule og svarte bladbiller. Antennene er forhioldsvis korte, med 11 ledd. Pronotum er rundet, bredere enn langt, fint og tett punktert. Dekkvingene er nokså jevnbrede, med 8 rader av forholdsvis grove punkter, og tre opphøyde lengderibber, i spissen med små pigger. Beina e rganske korte.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse artene holder seg gjerne til én eller noen få vertsarter, larvene minerer i bladene til de samme plantene som de voksne gnager på. Artene lever på gress.

Utbredelse
----------

Slekten er kjent fra Costa Rica i nord til Argentina i sør.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene. Noen ganger blir noen asiatiske slekter også plassert i Chalepini.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
					- stamme **Chalepini** Weise, 1910
						* slekten ***Sternostena*** Weise, 1910
							+ *Sternostena antebasalis* Uhmann, 1939
							+ *Sternostena basalis* (Baly, 1864)
							+ *Sternostena costaricana* Uhmann, 1938
							+ *Sternostena laeta* Weise, 1910
							+ *Sternostena lateralis* Pic, 1932
							+ *Sternostena triangularis* Uhmann, 1931
							+ *Sternostena varians* Weise, 1910

Litteratur
----------

* *Sternostena* på ITIS
* Hispines of the World - *Sternostena*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sternostena* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Sternostena* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Sternostena* hos ITIS Rediger på Wikidata
* (en) Chalepini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Oppland Energi AS** (stiftet 27. oktober 2000 som *Oppland Energiverk AS*) er en av Norges største vannkraftprodusenter, med en middelproduksjon på ca. 1 880 GWh per år. Selskapet er heleid av morselskapet Hafslund E-CO Vannkraft, gjennom A- og B-aksjer direkte i eget selskap og indirekte via datterselskapet Hafslund E-CO Vannkraft Innlandet.

Historie
--------

I 2006 ble alle ansatte, med unntak av daglig leder Egil Skøien, overført til Eidsiva Vannkraft (dagens Hafslund E-CO Vannkraft Innlandet), slik at alle funksjoner i Oppland Energi som ikke ble utført av daglig leder ble utført på oppdrag av Eidsiva Vannkraft.

Eiendeler
---------

### Kraftverk

Oppland Energi eier 9 kraftverk i Dokka- og Begnavassdraget:

* Ylja kraftverk
* Lomen kraftverk
* Kalvedalen kraftverk
* Fossheimfoss kraftverk
* Faslefoss kraftverk
* Eid kraftverk
* Torpa kraftverk
* Kjøljua kraftverk
* Dokka kraftverk

### Andre selskap

* eier 25 % av Opplandskraft DA, som eier 8 kraftverk i Glomma- og Lågenvassdraget.
* disponerer 20 % i Bagn Kraftverk DA.

Referanser
----------

1. ↑   Enhetsregisteret, w2.brreg.no, besøkt 7. juni 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Brønnøysundregistrene
 |
Jenner Institutes laboratorier
Statue av Edward Jenner ved inngangen til Jenner Institute
**Jenner Institute** er et britisk forskningsinstitut som inngår i Nuffield Department of Medicine ved University of Oxford. Instituttet har sitt navn etter den britiske immunologen Edward Jenner, som var en pioner innen vaksinasjon og bidro til å utvikle koppervaksinen.

Jenner Institute ble grunnlagt i 2005 i partnerskap mellom University of Oxford og Institute for Animal Health.

Jenner Institute ledes av Adrian Hill. Instituttet utvikler vaksiner og gjennomfører kliniske tester for sykdommer som malaria, tuberkulose, ebola og covid-19.

Koronavaksine
-------------

Siden januar 2020 har instituttet under Sarah Gilbert arbeidet med utvikling av en covid-19-vaksine, kalt AZD1222, i et prosjekt som finansieres av den britiske regjeringen. Prosjektet er gjennomført i samarbeid med Advent Srl (del av IRBM-gruppen) i utviklingsarbeidet og Merck Group vedrørende teknologi for vaksineproduksjon.

Alt innen påbegynte fase 3-studier var ferdige, ble forberedelser for produksjon gjort ved en avtale mellom University of Oxford og AstraZeneca i april 2020. AstraZeneca inngikk produksjonsavtale med Serum Institute of India vedrørende en milliard doser på årsbasis.

Historikk
---------

Tidligere var Edward Jenner Institute for Vaccine Research et uavhengig forskningsinstitutt som fra 1996 var samlokalisert med Compton Laboratory innen Institute for Animal Health i Compton i Berkshire. Det flyttet til et nytt laboratoriebygg i 1998. Daværende finansiering av instituttet fortsatte til oktober 2005, da den ble erstattet av en felles finansiering av University of Oxford og Institute for Animal Health.

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 27. mai 2020. Besøkt 10. august 2020.
2. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 19. januar 2021. Besøkt 10. august 2020.
4. ↑  «Merck Supports Jenner Institute to Reach First Milestone in Covid-19 Vaccine Manufacturing, den 14. april 2020». Merck Group. Besøkt 3. juli 2020.
5. ↑  *Oxford's Covid-19 vaccine in final trial stage* på www.livemint.com 25. juni 2020
6. ↑  *AstraZeneca and Oxford University announce landmark agreement for COVID-19 vaccine* på Astra Zenecas nettsider 30. april 2020

Kilder
------

* Om Jenner Institute på nettstedet for Nuffield Department of Medicine Arkivert 27. mai 2020 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Rocher du Débarquement på kartet over AntarktisRocher du DébarquementRocher du DébarquementRocher du Débarquement på kartet over Antarktis
**Rocher du Débarquement** er en isfri klippeøy som markerer den nordlige utstrekningen av îles Dumoulin og den nordvestre utstrekningen av Archipel de Pointe-Géologie i Terre Adélie, Frankrikes territorialkrev i Antarktis.

Den franske antarktisekspedisjonen 1837–40 under kaptein Jules Dumont d'Urville gjennomførte en ilandstigning på vestsiden av den høyeste av de vestligste holmene i dette området i januar 1840 og ga den navnet Rocher du Débarquement, «Ilandstigningsklippen». Sikker identifisering av denne klippen har ikke vært mulig, men på bakgrunn av flyfotografier tatt av Operation Highjump i 1946–47 og undersøkelser og geologiske studier gjennomført av en fransk ekspedisjon i perioden 1950–52, er Rocher du Débarquement sannsynligvis identisk med ilandstigningsstedet til d'Urville.

Rocher du Débarquement ble i 2006 oppført på lista over historiske steder og kulturminner i Antarktis.

Kilder
------

* Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 3443

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Rochemelon** (eller **Roche Melon**), **Rocciamelone** på italiensk, er et fjell i De graiiske Alpene på grensen mellom Frankrike og Italia med en høyde på 3 538 meter over havet. Fjellet ligger 50 km vest for Torino. Rochemelon er det første fjellet i Alpene en vet som noen nådde toppen av. 

Bonifacius Rotarius (fra Asti) klatret til toppen av fjellet 1. september 1358 for å sette fra seg et lite metallbilde av jomfru Maria, som takknemlighet for at han hadde overlevd fangenskap i Det hellige land under korstogene. 

Toppen av Rochemelon er målet for en tradisjonell pilegrimstur hvert år den 5. august. En tre meter høy statue av jomfru Maria ble reist her i 1899.

Landegrensen mellom de to landene følger i dette området ikke nøyaktig vannskillet, og fjelltoppen ligger helt på den italienske siden, og det samme gjør toppen av isbreen *glacier de Rochemelon*. Isbreen dekker et område på om lag 4 km² og utgjør det eneste italienske området som er en del av nedslagsfeltet til Rhône.

Siden det er lett å nå fjellet (starten av stien opp til toppen er bare en 90 minutters kjøretur fra Torino) og har en stor høyde med flott utsyn, er fjellet et av de mest besøkte i Alpene.

Galleri
-------

* RocciameloneRocciamelone
* Sett fra Colle delle FinestreSett fra Colle delle Finestre
* Statuen av jomfru MariaStatuen av jomfru Maria

Referanser
----------

1. ↑   peakbagger.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rocciamelone – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Rochemelon på SummitPost

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Ola J. Rise** (født 15. januar 1877 på garden Rise i Oppdal, død 26. august 1954) var en norsk kulturarbeider og forfatter.

Bakgrunn
--------

Rise var oppvokst i Oppdal hvor han var særdeles aktiv i ulike kultursammenhenger. I 1899 dro han til Amerika hvor han tok land på prærien i Dakota i nærheten av Fargo. Der stiftet han familie og fikk sønnen Bjarne. Han var fortsatt en aktiv kulturpersonlighet som bladmann, bokhandler, folketaler, forfatter og redaktør i *Minneapolis Tidende* som var forløperen til Decorah Posten. Senhøstes 1909 dro familien hjem til Norge for å tilbringe et år i Oppdal, men da datteren Ragnfrid ble født sommeren 1910 ombestemte de seg og reiste aldri tilbake.

Virke som forfatter og kulturarbeider
-------------------------------------

Han debuterte som lyriker med diktsamlingen *Lasarus Geistus* som ble utgitt i Minnesota i 1908. Etter å ha vendt hjem til Oppdal ble han ansatt som redaktør i bygdebladet *Fjellposten* som senere gikk inn som en del av Søndre Trondhjems Amtstidende på Orkanger. Sambygdingen Inge Krokann omtalte hans innsats her slik: Han «lyfte det journalistiske nivået i det vesle bladet opp på ei høgd som få er klar over». Som den kulturpersonen han var han aktiv i målrørsla, som deklamator og ikke minst i ungdomslagsbevegelsen både i Oppdal og andre bygder.

Bibliografi
-----------

* *Lasarus Geistus*, diktsamling utgitt i 1908 i Minnesota
* *Snø* med undertittelen «forteljingar fraa nybyggjarlive paa dei villaste vidder i Vesterheimen», diktsamling utgitt i 1909 i Trondheim
* *Oppdalsboka I*, historie og folkeminne utgitt i 1947 på Strindheim trykkeris forlag
* *Oppdalsboka II*, historie og folkeminne utgitt i 1951 på Johan Grundt Tanum forlag
* *I solefallsbrann*, et utvalg av hans dikt utgitt i 1958

Eksterne lenker
---------------

* Ola J. Rise på lokalhistoriewiki}
* Ola J. Rise privatarkiv finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Jennestad-arkivet** var et arkiv som besto av over 100 000 brev som var samlet av handelsmann Ødbert Johansen og hans etterkommere på Jennestad i Sortland kommune i Nordland. Johansen, som kjøpte handelsstedet i 1896, hadde stor korrespondanse og tok vare på alle brevene han mottok. Ødbert Johansen døde i 1931, og sønnen Einar Aagaard overtok driften av handelsstedet. Etter at Aagaard i 1982 la ned driften, ble brevarkivet i 1985 solgt til frimerkehandler Frank Adriansen, som sorterte arkivet. Det ble så solgt videre til Telemark Hobby og deretter auksjonshuset Skanfil. Derfra er det blitt solgt brev fra arkivet til ulike samlere, i slik grad at det i dag (2015) ikke lenger er større deler igjen av det.

Brev fra dette arkivet har gitt tilgang til interessante opplysninger om bl.a. poststempler, og det har derfor hatt stor verdi for samlere og andre interesserte.

Kilder
------

* Jarle A. Aspaker: *Poststedene i Vesterålen 1663-2015*. J.A. Aspaker Norgesnett, Hagavik 2015. ISBN 978-82-999445-4-0 (s. 312)
* Fotefar mot nord (tekst: Alf Oxem): *Jennestad Handelssted - Fra handel til kultur*. Nordland fylkeskommune, Bodø (s. 4)

Eksterne lenker
---------------

* Frank E Ring: Du store arkiv: Jennestad (diskusjonstråd med eksempler på brev fra Jennestad-arkivet)
**Detroit, Grand Haven and Milwaukee Railway** er et nedlagt jernbaneselskap som var i drift i delstaten Michigan i USA på slutten av 1800-tallet og det tidlige 1900-tallet. Det var et produkt av flere konsolideringer i 1870-årene og ble en del av Grand Trunk Western Railroad i 1928.

DGH&M ble dannet fra Detroit and Milwaukee Railroad, en etterfølger til Detroit and Pontiac Railroad, en av de første jernbaneselskapene som oppstod i delstaten Michigan. Great Western Railway, et canadisk selskap, hadde tatt finansiell kontroll over D&M i 1860 etter at det misligholdt gjelden sin. D&M ble satt under administrasjon i 1875; i 1878 kjøpte Great Western det og refinansierte gjelden. Det reorganiserte selskapet fikk navnet Detroit, Grand Haven & Milwaukee Railway. Jernbanestasjonen til selskapet i Grand Rapids, Michigan var plassert på hjørnet av Plainfield og East Leonard.

Det nye selskapet eide en jernbanelinje på 304 km som strakk seg fra Detroit i sørøst til Grand Haven på den østlige bredden av Michigansjøen. I 1882 ble selskapet overtatt av Grand Trunk Railway of Canada da Grand Trunk kjøpte Great Western, men selskapene ble ikke formelt slått sammen før i 1928.

Referanser
----------

1. ↑  Farmer, Silas (1884). *The History of Detroit and Michigan*. S. Farmer & co. s. 895.
2. ↑  Baxter, Albert (1891). *History of the City of Grand Rapids, Michigan*. Munsell & company. s. 528–529.
3. ↑  Galbraith's railway mail service maps, Michigan. Publ. Chicago 1897, c1898. Library of Congress. Lest april 2020.
***Nebraspis*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

Middelsstore, avlangt ovale, halvblanke, mørke (i alle fall på døde eksemplarer) skjoldbiller, kan ha noe metallisk glans. Det mest slående trekket er at dekkvingene har grov, nettmasket skulptur. Dekkvingene framhjørner er ikke framskytende. Hodet er ikke synlig ovenfra, antennene omtrent så lange som pronotums bredde. Pronotum er avrundet, noe smalere enn dekkvingene, danner ikke en kontinuerlig kurve med dem. Dekkvingene er rundede uten påfallende utvidete sidekanter. Beina er nokså korte.

Levevis
-------

Artenes vertsplanter er ukjente.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Brasil, Paraguay og Argentina.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
					- stamme **Mesomphaliini** Hope, 1840
						* slekten ***Nebraspis*** Spaeth, 1913
							+ *Nebraspis corticina* (Boheman, 1850)
							+ *Nebraspis rubricollis* (Boheman, 1856)
							+ *Nebraspis viridimetallica* Borowiec, 1999

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nebraspis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Nebraspis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Nebraspis* hos ITIS Rediger på Wikidata
* Nettside om slekten
* *Hilarocassis* på ITIS
**Nechisar nasjonalpark** (også kalt **Nech Sar**) ligger i Riftdalen omtrent 510 kilometer sør for Addis Abeba i Etiopia, og dekker totalt et område på 514 km2. Innsjøene Abaya og Chamo grenser til parken, og utgjør omtrent 15 % av den. Terrenget som omfattes av parken ligger på mellom 1 108 og 1 650 moh. Nechisar nasjonalpark ble opprettet i 1974 og tilhører Verdens naturvernunion (IUCN) kategori II (*National Park*). Parken ligger i regionen for sørlige nasjoner, nasjonaliteter og folk, men er administrert på føderalt nivå. Flere truede fugle- og pattedyrarter lever i nasjonalparken som stadig er utsatt for press fra kvegfarmere, krypskyttere og innbyggere som hogger ned trær til brensel.

I 2004 inngikk den nederlandske organisasjonen African Parks en kontrakt med etiopiske myndigheter om å stå for driften av Omo og Nechisar nasjonalpark. En av klausulene African Parks satte var at alle bosetningene inne i parken måtte fraflyttes. På tross av tvangsflytting greide ikke myndighetene å tvinge beboerne ut, og i desember 2007 kansellerte African Parks kontraktene og overførte ansvaret for begge nasjonalparkene tilbake til myndighetene.

I Nechisar nasjonalpark er det registrert minst 350 fuglearter, 91 pattedyrarter, 16 fiskearter og 21 slangearter. I Chamo-sjøen finnes noen av Afrikas største nilkrokodiller.

Referanser
----------

1. ↑  Animal People News: Evictions to clear a park in Ethiopia (publisert juni 2005) Besøkt 2. august 2017
2. ↑  African Parks: Annual Report 2008, side 6 (pdf) Besøkt 2. august 2017
3. ↑  Nechisar National Park: Wildlife and Attractions Arkivert 25. februar 2016 hos Wayback Machine. Besøkt 27. september 2014

Kilder
------

* Ethiopian Tourist Organization (ETO): Nech sar National Park Arkivert 2. august 2017 hos Wayback Machine. Besøkt 2. august 2017

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nechisar National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Nasjonalparker i Etiopia |
| --- |
| Nasjonalparker | Abijata-Shala • Alatish • Awash • Bale Mountains • Chebera-Churchura • Gambella • Geraille • Kafta Sheraro • Mago • Maze • Nechisar  • Omo • Simien Mountains • Yabello • Yangudi Rassa | Etiopias flagg |
| Vilteservater | Babile elefantreservat • Senkelle kuantilopereservat |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
***Dyscinetus rugifrons*** er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende
--------

En middelsstor, glatt, blankt brunlig hornbille. De mangler horn eller knøler på hodet, kroppsformen er jevnt oval og de kan overflatisk minne om vannlevende biller som vannkalver eller vannkjær. Oversiden er glatt og spredt og fint punktert, dekkvingene fint punkterte og med lave, opphøyde lengderibber. Antennene er korte og 10-leddete med en liten, tre-leddet kølle. På undersiden har de en del stive hår, oversiden er helt naken. Hannene har en forstørret indre klo på framføttene som er kløvet i spissen. Denne arten er temmelig variabel i farge, kroppsform og størrelse.

Levevis
-------

Larvene lever trolig som nedbrytere i jorden, gjerne på fuktige steder som rismarker. De er regnet som mindre betydelige skadedyr, men rapporter om skade i hager forekommer. De voksne billene kan komme i store mengder til lys om natten.

Utbredelse
----------

Artene er utbredt i det sørlige Sør-Amerika (Brasil, Bolivia, Paraguay og Argentina).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Cyclocephalini
						* Slekten *Dyscinetus* Harold, 1869
							+ ***Dyscinetus rugifrons*** (Burmeister, 1847)

Kilder
------

* Generic Guide to New World Scarab Beetles - genus *Dyscinetus*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dyscinetus rugifrons* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Dyscinetus rugifrons* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Dyscinetus rugifrons* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Dynastidae du monde- nettside om arten
**Neckar** er en elv i Hessen og Baden-Württemberg i Tyskland. Den har en lengde på 367 km og er en av de store sideelvene til Rhinen som den møter i Mannheim fra høyre. Neckar har sitt utspring i Schwarzwald, nær Villingen-Schwenningen i det vernede området *Schwenninger Moos* 706 moh. Herfra renner den gjennom Tübingen, Nürtingen, Esslingen, Stuttgart og Heilbronn.

Langs elvedalen i Odenwald ligger det mange slott, bl.a. Burg Hornberg og Burg Guttenberg, men også det nedlagte atomkraftverket Obrigheim, som skal rives før 2023. Etter å ha passert Heidelberg har Neckar en gjennomsnittlig vannføring på 145 m³/s, dette gjør elva til Rhinens fjerde største sideelv, og Tysklands tiende største elv.

Navnet *Neckar* kom via *Nicarus* og *Neccarus* fra det keltiske ordet *Nikros*, som betyr «vill elv» eller «vill mann». Siden ca. 1100 ble det transportert tømmer fra Schwarzwald på Neckar, f.eks. til Nederland og skipsverftene der. På 1800-tallet ble de tradisjonelle hestedrevne taubåtene erstattet av dampskip som brukte en 155 km lang kjede til å dra seg oppover elva. Jernbanen gjorde det mulig å transportere tømmer til havnen i Heilbronn, og tømmerfløting ble derfor bare praktisert i de nedre delen av Neckar etter 1899. 

Takket være 11 sluser kunne skip på inntil 1 500 tonn gå opp til Heilbronn i 1935. I 1968 ble de siste 27 slusene ved Deizisau ferdigstilt, slik at Neckar ble farbar for lasteskip 200 km oppover elva fra Mannheim til elvehavnen i Plochingen, der elva Fils munner ut.

Det er populært å sykle langs elva, særlig i sommermånedene. De bratte dalsidene blir brukt til dyrking av vindruer, hovedsakelig til å lage Trollinger.

Byer langs Neckar
-----------------

Fra kilden til munningen i Rhinen:

* Villingen-Schwenningen
* Rottweil
* Oberndorf am Neckar
* Sulz am Neckar
* Horb am Neckar
* Rottenburg am Neckar
* Tübingen
* Nürtingen
* Plochingen
* Esslingen (am Neckar)
* Stuttgart
* Ludwigsburg
* Freiberg am Neckar
* Benningen am Neckar
* Marbach am Neckar
* Besigheim
* Lauffen am Neckar
* Heilbronn
* Neckarsulm
* Bad Wimpfen
* Mosbach
* Eberbach
* Heidelberg
* Mannheim

Referanser
----------

1. ↑  «Data for Neckar». Arkivert fra originalen 24. januar 2016. Besøkt 23. januar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames
 |
***Nebria complanata*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) rovløpere (Nebriinae) i familiegruppen løpebiller.

Utseende
--------

*Nebria complanata* er mellom 17 og 24 millimeter lang. Dekkvingene er tofarget, kobberfarge eller brun-orange med noen flekker i svart. Halsskjoldet (ponotum), hodet, beina og følehornene er lyse, brun-orange.

Levevis
-------

*Nebria complanata* finnes på havstrender like ved tidevannsonen. Larvene lever som rovdyr.

De tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Nebria complanata* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Nebria complanata* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Nebria complanata* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Nebria complanata* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Nebria complanata* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Nebria complanata* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Tree of Life – Rovløpere, (Nebriinae, Carabidae) engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
1915 Detroit Electric Brougham
**Detroit Electric** var et bilmerke som ble produsert mellom 1907 og 1939 av *Anderson Electric Car Company* i Detroit, Michigan, USA.

Anderson Electric Car Company het opprinnelig *Anderson Carriage Company*, frem til 1911, og produserte vogner fra det ble stiftet i 1884. I 1907 startet selskapet produksjon av elektriske biler drevet av et oppladbart syrebatteri. Mellom 1911 og 1916 var et nikkelbatteri tilgjengelig mot et tillegg på 600 amerikanske dollar.

Bilmodellen ble hovedsakelig solgt til kvinner og leger, som hadde behov for en pålitelig og rask start uten bruk av den fysisk anstrengende håndsveiven som var nødvendig på tidlige forbrenningsmotorer. Bilene ble markedsført med en rekkevidde på 130 km mellom hver opplading, men en Detroit Electric-modell klarte å oppnå en rekkevidde på 340,1 km på én enkelt opplading. Toppfarten var kun 32 km/t, men dette var ansett som tilstrekkelig for bykjøring.

1920 advertisement
Selskapets produksjon toppet seg på 1910-tallet, med et salg på mellom 1 000 og 2 000 biler i året. Mot slutten av tiåret ble Electric hjulpet av høye bensinpriser under første verdenskrig. I 1920 ble navnet på selskapet endret til *The Detroit Electric Car Company*, da bilproduksjonen ble skilt ut fra den øvrige virksomheten.

Etterhvert som forbedrede modeller av forbrenningsmotoren ble mer utbredt og stadig billigere, sank salget av Electric utover 1920-tallet, men selskapet fortsatte produksjonen av Detroit Electric frem til etter krakket i aksjemarkedet i 1929. Selskapet begjærte seg selv konkurs, men ble kjøpt opp og holdt i drift i noen år, med produksjon av biler på bestilling. Den siste Detroit Electric-modellen ble levert til kunde den 23. februar 1939, men de siste årene ble bilene produsert i et svært lite antall.

Kjente personer som har eid Detroit Electric-modeller inkluderer Thomas Edison, Charles Proteus Steinmetz og John D. Rockefeller, Jr.. Clara Ford, Henry Fords kone, kjørte Detroit Electric fra 1908, da hennes mann kjøpte en slik til henne.

Referanser
----------

1. ↑  *Cars store billeksikon*, bind 10 (DEC-DKR), Skandinavisk Presse AS, 1989, s. 788. ISBN 82-7232-194-7

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Detroit Electric vehicles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Mohedlar** eller **Mohidler** er en dyp heller, nærmest en liten grotte, i Frafjordheiene i Sirdal kommune.

«Hedlar» er dialektformen for heller i Sør-Rogaland.

Mohedlar ligger godt skjult ved et lite vann mellom Motjørn og Øyarvatnet, om lag 1,5 km fra Sandvatn turisthytte (eid av Stavanger Turistforening). Åpningen til helleren er trang, men innerst er takhøyden på 2-3 meter.

Helleren var tidligere et driftelege for gjetere i Valevass driftehei, med dyr fra Høyland og Gjesdal. Helleren ble brukt av gjetere som overnattingssted. Legegjeting i Valevass driftehei pågikk fram til ca. 1905.

Veggene i helleren er av sandstein, og «mo» i navnet viser til sandjord og sandstein.

Referanser
----------

1. 1 2  : T.N. Hageland: *Murar og hellerar...* registrering 245
2. ↑  : T.N. Hageland: *Den store hellerboka* s.12
3. ↑  : T.N. Hageland: *Den store hellerboka* s.210

Litteratur
----------

* Torfinn Normann Hageland (1998). *Murar og hellerar i heiane. Drifteheiane i Rogaland og på Agder*. Kristiansand: Fylkeskonservatoren i Vest-Agder. ISBN 82-993-799-1-1.
* Torfinn Normann Hageland (2008). *Den store hellerboka for Agder og Rogaland*. Kristiansand: Vest-Agder fylkeskommune. ISBN 978-82-91869-15-5.

Eksterne lenker
---------------

* Turbeskrivelse hos Stavanger Turistforening[*død lenke*]
**Transportøransvar** er et pålegg til trafikkselskaper som befordrer personer inn over en internasjonal grense med såvel buss, tog, luftfartøy og ad sjøveien om at de skal undersøke om passasjerene er i besittelse av et gyldig pass og eventuelt visum, før de befordrer passasjerene inn i et land der det gjelder et transportøransvar. Hvis et trafikkselskap sender personer som ikke er i besittelse av pass, og eventuelt visum, inn i landet, kan selskapet bli ilagt bøter.

Schengentraktaten inneholder regler for transportøransvar, slik at transportvirksomheter som befordrer personer uten tilstrekkelig legitimasjon inn over en ytre grense (en grense mellom et land som er medlem av schengensamarbeidet og et land som ikke er), kan bli straffet. 

I tillegg vedtok den svenske nasjonalforsamlingen, Riksdagen, i desember 2015 en lov om transportøransvar, gjeldende fra 4. januar 2016, for å begrense antallet av asylsøkere som reiser mot Sverige. Den ble opphevet i mai 2017. I Danmark har Folketinget i samme måned vedtatt en lov som gir den danske regjeringen anledning til å innføre transportøransvar hvis den skulle finne det nødvendig. Drosjetransport er ikke omfattet av Folketingets lov om transportøransvar, men drosjesjåføren kan risikere å bli dømt for menneskesmugling. Disse nasjonale lovene utvider således schengentraktatens transportøransvar til også å omfatte transport av passasjerer på tvers av schengensamarbeidets interne grenser.

Referanser
----------

1. 1 2  Kristian, Trojaborg (18. desember 2015). "Grænsekontrol: 40.000 kroner i bøde for at transportere illegale flygtninge". *politiken.dk*. Hentet 28. desember 2015.
2. 1 2  Jensen, Marie (11. desember 2015). "Ny lov om grænsekontrol vedtaget: Det betyder det for dig". *tv2.dk*. Hentet 28. desember 2015.
3. ↑  Toft, Emma; Skjødt, Sabrina Uldbæk (8. desember 2015). "Nu taler politikerne om transportøransvar - men hvad er det?". *dr.dk*. Hentet 28. desember 2015.
4. ↑  Transport-, Bygnings- og Boligministeriet (2. mai 2017). "Sverige ophæver ID-kontrol på dansk jord Arkivert 15. juni 2019 hos Wayback Machine.". *trm.dk*. Hentet 21. mai 2017.
5. ↑  Dansk Taxi Råd (17. desember 2015). "Taxier ikke omfattet af transportøransvar[*død lenke*]". *taxa.dk*. Hentet 28. desember 2015.
Den katolske læren sier at under **transsubstansiasjon** blir brødet og vinen faktisk forvandlet til Kristi kropp og blod.
**Transsubstansiasjon** (latin: *transsubstantiatio*, gresk: *μετουσίωσις*, metousiosis, «vesensforvandling») er den katolske læren om at Kristus fysisk er til stede i brødet og vinen etter konsekrasjonen under eukaristien, og at denne forandringen er vedvarende. 

Den katolske læren sier at brødet og vinen faktisk forvandles til Kristi legeme og blod. Brødet og vinens substans forvandles til Kristi kropp og blod, selv om de ytre kjennetegn som utseende, smak, lukt osv forblir uforandret. Slik vil det forvandlede brødet og vinen *være* Kristi legeme og blod, og brødet og vinen eksisterer ikke lenger.

Selve begrepet *transsubstantiation* antyder at selve substansen, i henhold til Aristoteles' oppdeling av tings vesen, blir forandret. Substans har her således et ontologisk og ikke materielt innhold; substansen betegner tingenes innerste vesen. 

Den tidligst kjente bruken av begrepet *transsubstansiasjon* for denne forvandlingen stammer fra Hildebert fra Lavardin, erkebiskop av Tours i 1079. Dette ble også slått fast som kirkens lære ved Fjerde Laterankonsil i 1215.

Noen av de bibelstedene som anvendes i denne læren, er Matt 26:26-28, Mark 14:22-24, Luk 22:19-20 og 1. Kor 11:24-25.

Fra protestantisk hold tas det avstand fra læren om transsubstansiasjonen. Ulike protestantiske kirker har en noe forskjellig lære omkring nattverden, hvor en del protestantiske kirker ser på nattverden som helt symbolsk, og andre tror på en realpresens, i tillegg til en rekke andre oppfatninger.

Sammenfattende definisjon
-------------------------

> Ved konsekrasjonen skjer transsubstansiasjonen av brødet og vinen til Kristi legeme og blod. Under brødets og vinens vigslede skikkelser er Kristus selv, levende og herliggjort, til stede på en sann og virkelig måte med hele sitt vesen, Hans legeme og blod, med sjel og med guddom.
> 
> 
> Den katolske kirkes katekisme, nr 1413
> 
> 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE
 |
Oversikt over Transrapid-Versuchsanlage Emsland
En strekning av banen
**Transrapid-Versuchsanlage Emsland** (TVE) er et testområde for maglev-banen Transrapid med en 31,8 kilometer lang bane i landkretsen Emsland i Niedersachsen, Tyskland.

Banen ligger mellom byene Papenburg i nord og Meppen i sør, nærmere bestemt mellom tettstedene Dörpen og Lathen. Nesten hele strekningen er opphøyd. Det er sløyfer i hver ende for at togsettene skal kunne snu.

På grunn av en ulykke i 2006 har virksomheten for tiden kun en begrenset konsesjon, og derfor er det blant annet ikke mulig for publikum å besøke anlegget. Før ulykken var det vanlig å ta med betalende passasjerer på testturene. Vanlig hastighet var 420 km/t.

Testanlegget drives av *Industrieanlagen-Betriebsgesellschaft mbH* (IABG), som siden 1985 har hatt ansvaret for forsøkene. Eieren er *Versuchs- und Planungsgesellschaft für Magnetbahnsysteme mbH* (MVP). Fra 2005 har ThyssenKrupp og Siemens jobbet med et videreutviklingsprogram, men da den statlige kontrakten utløp i 2009, mistet testbanen sin funksjon og IABG pådro seg plikt til å rive banen. Samtidig solgte ThyssenKrupp og Siemens kjerneteknologi fra prosjektet for videre utbygging i Kina. Endelig rivningsvedtak ble fattet i 2012, men så sent som i 2015 var banen fortsatt ikke demontert grunnet uenighet om kostnadsfordeling.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Transrapid Test Facility Emsland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* IABG – Transrapid Versuchsanlage Emsland (TVE) (tysk)
* Video
* Google maps - Den nordre sløyfen
Theodor Kittelsens illustrasjon til Johan Herman Wessels *Smeden og Bageren*, hvor dommeren avsier dødsdom over en fraværende, uskyldig baker i smedens sted.
**In contumaciam** fra latin = «i ulydighet» er ment å uttrykke det forhold at vedkommende har unnlatt å møte opp til en stevning.

Terminologi
-----------

Dom *in contumaciam* er i rettsterminologien en rettskraftig dom avsagt til tross for at den skyldige ikke var til stede. Slike fraværsdommer ble vanligvis gjort fordi den skyldige enten ikke gadd eller fant noen grunn til å møte opp og svare for anklagene, men heller valgte å ta straffen som den kom.

Grunnene for ikke å møte til stevningen kunne være flere:

* at en vil vise forakt for retten
* at en er uenig i premissene for stevningen
* at en erkjenner skyld og betingelsesløst godtar hva retten kommer frem til.

Folkelige reaksjoner
--------------------

Det kan imidlertid også bli avsagt dom dersom det ikke har lyktes å få fremstilt tiltalte for retten. Dette er domsavsigelser som gjerne følges opp med en sosial avstraffelse in effigie.

En liknende form for uthenging var i renessansens italienske bystater å lage et «ærekrenkende portrett» i fresko for å spotte vedkommende «syndebukk» på sentralt sted i byen. Slike *pittura infamante* ble gjerne utført for å ramme navngitte personer som på ulike måter hadde unndratt seg straff i forbrytelser en mente de var skyldig i, men kunne også forekomme for å gjøre narr av enkeltpersoner.

Se også
-------

* Avstraffelse in effigie
* Pittura infamante

Kilder
------

* (no) In contumaciam i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Gabriel Loza Tellería** er en boliviansk økonom, som var midlertidig sentralbanksjef for Bolivias sentralbank fra 2008 til 2010. 

Tellería er utdannet innen «Business engineering» ved Universidad de Chile, og ved Universidad Católica Boliviana. Han har en Master of Business Administration-grad, og har også studert utenrikshandel.

Han har også tidligere jobbet for sentralbanken; fra desember 1995 til oktober 2004 var han rådgiver og funksjonær. Han har også jobbet i ni år i *Cartagena-avtalen* (i dag Det andiske fellesskap), og han har vært rådgiver for GTZ, FNs utviklingsprogram og Verdensbanken. 

Fram til 2008 var han minister for utviklingsplanlegging og (Ministro de Planificación del Desarrollo), før han 5. november 2008 ble utpekt som fungerende sentralbanksjef, etter Raúl Garrón Claure. Tellería ble 15. november 2010 erstattet av Marcelo Zabalaga.

Eksterne lenker
---------------

* Bolivias sentralbank – *Gabriel Loza Telleria, New Central Bank President Bolivia*[*død lenke*]
**Gabriel Gabrielsen Holtsmark** (født 1. februar 1867 i Asker, død 20. juli 1954) var en norsk fysiker og aktuar.

Liv
---

Han var sønn av gårdbruker Bent Holtsmark på gården Tveiter i Asker og Anne Elisabeth Gabrielsen. I 1893 ble han gift med Margrete Weisse, datter av professor Johan Peter Weisse. De hadde fem barn, blant dem Johan Peter Holtsmark, Bent Holtsmark, Anne Holtsmark, Marie Holtsmark og Karen Holtsmark.

Etter å ha vært elev ved Otto Anderssens skole tok han *examen artium* i 1885 og studerte deretter realfag ved universitetet i Kristiania. I 1892 tok han matematisk-naturvitenskapelig lærereksamen, og i 1902 fikk han doktorgraden fra Universitetet i Würzburg, etter å ha studert under Wilhelm Wien. Fra 1889 var han ansatt ved forskjellige skoler i Kristiania. I 1902 ble han utnevnt til overlærer i fysikk og matematikk ved Norges landbrukshøyskole i Ås. Her arbeidet han særlig med statistiske problemer i jordbruksforskningen.

I 1910 tok han en stilling som aktuar i livsforsikringsselskapet Fram. Etter ti år i dette firmaet ble han i 1920 ansatt som direktør for Oslo handelsgymnasium. Han hadde denne stillingen til han gikk av for aldersgrensen i 1937.

Holtsmark utga flere lærebøker i fysikk, som ble brukt i mange år. Den mest kjente var *Lærebok i fysik for realgymnasiet og tekniske skoler*, utgitt sammen med Daniel Isaachsen. Han var kronprins Olavs privatlærer i fysikk[]. Fra 1920 til 1923 var han medlem av Statens prisråd.

Utmerkelser
-----------

Holtsmark var medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi fra 1909.

Litteratur
----------

* Leiv Amundsen: *Det norske Videnskaps-Akademi i Oslo 1857–1957*. Oslo: Aschehoug, 1960

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** VIAF
 |
**Oscar Peter Nielsen** (født 21. august 1858 i København, død 7. februar 1926) var en dansk skuespiller.

Oscar Nielsen var sønn av skipsmaskinist Jens Nielsen og hustru Kirstine Clausen. Oscar kom som ung i lære som smed. Allerede som syvåring hadde han opptrådt som ballettdanser på Alhambra, og han forfulgte drømmen om en teaterkarriere ved å lese privat hos skuespilleren Lauritz Stigaard. På 1880-tallet opptrådte han i Norge. Hjemme i København var han leder av teatret i Korups Have og av Concert du Boulevard.
Oscar Nielsen var komiker og opptrådte med vitser, viser og som buktaler. Han var selv en flittig forfatter av monologer og små revyer, som ble oppført i diverse foreninger, herunder ofte de sosialdemokratiske, da Oscar Nielsen selv var erklært sosialdemokrat.
I perioden 1914–18 medvirket han i mere enn 40 stumfilm i biroller og som statist. Da han innstilte skuespillerkarrieren, ble han ansatt som portner og dørvakt på Det kongelige Teater, hvor han var fra 1920 og til sin død.

Oscar Nielsen var far til Leonard, Oscar, Hugo og Sven Gyldmark.

Filmografi (utvalg)
-------------------

| År | Film |
| --- | --- |
| 1918 | *Præsten fra Havet* |
| 1917 | *Taksameterkuskens Døtre* |
| *Mysteriet Blackville* |
| 1916 | *Karfunkeldronningen* |
| *Strandvaskeren* |
| *Værelse Nr. 17* |
| 1915 | *Hjertet, der brast* |
| *Skyldig - ikke skyldig* |
| 1914 | *Bankhvælvingens hemmelighed* |
| *Kvinden han mødte* |
| *Fyrtårnets hemmelighed* |
|

Eksterne lenker
---------------

* (en) Oscar Peter Nielsen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Oscar Peter Nielsen på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Oscar Peter Nielsen på danskefilm.dk Rediger på Wikidata

* (da) Oscar Peter Nielsen på danskfilmogtv.dk Rediger på Wikidata

* (en) Oscar Peter Nielsen hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  

Portaler: Film | Danmark
**Oscar Skau** var en norsk gitarist, gitarmaker og noteforlegger.

Han er mest kjent fra den første plateinnspillingen Columbia Records gjorde i Norge, der han spilte banjo i Ottar E. Akres trio (1928).
Han ledet selv *Skaus kvintett*, sammen med trekkspillerne Toralf Tollefsen og Rolf Syversen. Kvintetten ga ut flere plater på Polydor, Sonora og Telefunken.

Han utviklet Skau-gitaren som ble produsert av Hansen & Christiansen Strengeinstrumentfabrikk i Fredrikstad, senere flyttet til Oddvar Hasle og Alf Heder i Sørum. Disse ble brukt av datidens jazz- og rockeartister som Per Elvis Granberg, Rocke-Pelle, Jan Berger og Roald Stensby, såvel som Robert Normann. Videre tok han del i utviklingen av elektriske forsterkere for gitarer, og lanserte sammen med Birger Sparbo sin egen Skau-Telrad (for *Telefonradio*) gitarforsterker, også produsert av Hasle og Heder.

Under andre verdenskrig underholdt han på Amerikabåtene. Etter en tid der han arbeidet i Carl M. Iversens musikkforretning, skapte han sin egen *Oscar Skau Musikkhandel og Forlag* beliggende i Waldemar Thranes gate. Der ga man blant annet ut slagerne *Nordlandsnetter* og *Blåveispiken*.

Referanser
----------

1. 1 2   www.disnorge.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   arkiveringsdato 17. november 2015, arkiv-URL web.archive.org, norskegitarer.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Skaus kvintett artistside hos Norsk Musikkinformasjon
4. ↑  Gitarhistorie Arkivert 28. august 2008 hos Wayback Machine.
5. ↑  Bilde av Normann og Skau fra Frognerparken
6. ↑  Telrad-Skau forsterker Arkivert 23. september 2008 hos Wayback Machine.
7. ↑  Biografi og bilde Arkivert 21. september 2008 hos Wayback Machine.
**Louis John Menges** (født 30. oktober 1888 i Illinois, død 10. mars 1969) var en amerikansk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.

Menges vant en olympisk sølvmedalje i fotball under OL 1904 i St. Louis. Han var målvakt på det amerikanske laget *Christian Brothers College* som kom på andreplass i fotballturneringen bak det canadiske laget *Galt Football Club*.
*Christian Brothers* tapte første kampen med 0-7 til det canadiske laget som også vant over det andre amerikanske laget, *St. Rose Parish*, med 4-0 og ble olympiske mestere i fotball.

De amerikanske lagene *Christian Brothers College* og *St. Rose Parish* spilte siden tre kamper innen de kunne kåre en sølvvinner. De to første kampene endte 0-0 og den tredje kampen vant *Christian Brothers College* med 2-0. Det var kun tre lag som deltok i fotballturneringen som ble gjennomført 16. til 23. november 1904. 
Menges var målvakt og spilte alle fire kampene.

OL-medaljer
-----------

* 1904 USAs flagg St. Louis - Sølv Sølv i fotball, USAs flagg USA

Referanser
----------

1. 1 2   Roglo, Roglo person ID p=louis;n=menges[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Louis Menges – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Louis Menges – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Louis Menges – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |