recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Keiser Yao** (regjerte angivelig fra 2337 til 2258 f.Kr.) er en mytisk kinesisk hersker, en av legendenes tre opphøyede keisere og fem vise konger. Han omtales også som **Yaotang-shi** og som **Tang Yao**. Han ble født som **Yi Fangxun** eller **Yi Qi** som keiser Kus og Qingdus andre sønn. (唐堯).

Han hylles som en av de moralsk fullkomne vise konger, og som et forbilde for de fremtidige kinesiske konger og keisere hva gjaldt velvilje og iver for den gode sak.[]

De tidlige kinesere omtalte gjerne Yao, Shun og Yu som historiske skikkelser, og moderne historikere mener at de kan ha vært typologiske representanter for lederskikkelsene for forskjellige allierte stammer som etterhvert etablerte et mer enhetlig og hierarkisk styringssystem i den historiske overgangsperioden til et patriarkalsk føydalsamfunn i Kina.[]

Ifølge legenden ble Yao hersker da han var rundt 20 år og døde 119 år gammel, etter å ha overdratt tronen til keiser Shun som han hadde giftet bort to av sine døtre til. 

Yao skal ifølge legenden ha oppfunnet det kinesiske spillet weiqi.[]

Litteratur
----------

* C.K. Yang. *Religion in Chinese Society : A Study of Contemporary Social Functions of Religion and Some of Their Historical Factors* (1967 [1961]). Berkeley and Los Angeles: University of California Press.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
***Pacifica*** er en slekt av biller. Disse insektene har fått sitt navn ettersom de er istand til å frambringe lys.

Utseende
--------

Små til middelsstore (hannen 6,5-10 millimeter), avlange, gjerne matt brungule lysbiller med lysorganer på for- og bakkroppen. Hos hannene er hodet mer eller mindre dekket av pronotum, fasettøynene er store, antennene trådformede. Pronotum og dekkvingene har rundede sider. Hunnene er larvelignende, og ligner sterkt på spkalte trilobittlarver.

Levevis
-------

Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (*habitat*), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker. Larvene lever i vann, gjerne på rismarker, det er trolig at de eter skallbærende snegler, som de dreper med et giftig bitt. De sprøyter så inn fordøyelsesenzymer som langsomt løser opp sneglen, og slurper i seg innholdet. De kan leve ganske lenge på en snegle.

De spesielle lysproduserende organene er plassert på bakkroppen. Larvene lyser nok som en advarsel til rovdyr om at de kan inneholde giftige kjemikalier. Men for de voksne er det ofte hunnen som sender ut lysblink. Hun er vingeløs, sitter i vegetasjonen og gjør det for å tiltrekke seg partnere.

Hunnene kryper opp i vegetasjonen like før det blir mørkt. De velger gjerne en åpen plass slik at lyset kan ses på lang avstand. Hannene som flyr lavt over vegetasjonen, straks de oppfatter hunnes lyssignal, flyr de til henne. I tropiske strøk er det mange ulike arter og de har utviklet egne lyssignaler (blinking) for å kunne kjenne igjen individer fra samme art.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt ved Stillehavet, i alle fall Australia, Salomonøyene og Filippinene.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Orden **biller** (Coleoptera)
	+ Underorden  **Polyphaga**
		- Overfamilie  **Cantharoidea**
			* Familien **lysbiller** (Lampyridae Fleming, 1821)
				+ underfamilie **Luciolinae** Lacordaire, 1857
					- stamme **Luciolini** Lacordaire, 1857
						* slekten ***Pacifica*** Ballantyne & Lambkin, 2013
							+ *Pacifica limbatifusca* (Ballantyne in Ballantyne & Lambkin, 2009)
							+ *Pacifica limbatipennis* (Pic, 1911)
							+ *Pacifica plagiata* (Blanchard, 1853)
							+ *Pacifica russellia* (Ballantyne in Ballantyne and Lambkin, 2009)
							+ *Pacifica salomonis* (E. Olivier, 1911)

Referanser
----------

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
**Walnumfjella** er et fjellparti i den sentrale delen av fjellmassivet Sør-Rondane i Dronning Maud Land. Fjellpartiet ligger mellom Gunnestadbreen og Jenningsbreen om lag seks kilometer øst for Widerøefjellet, og omfatter toppene Høgryggen, Verheyefjellet, Svindlandfjellet, Smalegga, Blaiklockfjellet og Deromfjellet. Høyeste punkt ligger 2870 moh.

Området ble fotografert fra fly under Thorshavnekspedisjonen 1936–37 og oppkalt etter Ragnvald Walnum (1883–1953), tidligere formann i Hvalrådet. Ytterligere flyfotografering ble gjennomført under Operasjon Highjump i 1946–47. Kart over området, basert på de amerikanske flyfotografiene, ble utarbeidet av Norsk Polarinstitutt i 1957. Navnet ble endret fra Walnumfjellet i Walnumfjella i 1988.

Referanser
----------

1. ↑  Walnum, Mount GeoNames.org
2. 1 2  Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 15701
3. ↑  Walnumfjella *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GNIS **·** SCAR **·** Norsk polarinstitutt

 |
**Pedro Luis Brión** (født 1782, død 1821) var en marineoffiser fra Curaçao som deltok i den den venezuelanske uavhengighetskrigen. Han ble etterhvert admiral i marinestyrkene til Venezuela og den gamle Republikken Colombia.

Tidlig karriere
---------------

Han ble døpt som *Phillipus Ludovicus Brion*. Foreldre var kjøpmann Pierre Louis Brion og Marie Detrox, begge fra Belgia. De kom i Curaçao i 1777. Pedro/Philippe dro i 1794 til Nederland for å fullføre sin utdannelse. Mens han var der, deltok han i kampen for å forsvare den bataviske republikk mot en britisk invasjon av det nordlige Nederland.

Da han vendte tilbake til Curaçao engasjerte han seg i den revolusjonære bevegelsen på øya, i september 1800. Kort tid etter at han kom tilbake ble øya okkupert av Storbritannia. Han flyktet da til USA, hvor han studerte sjøfart og næringsliv. Han vendte tilbake til øya i 1803 og startet som handelsmann i tillegg til at han deltok i kampene mot britene. Da britiske styrker okkuperte øya igjen i 1807, gikk Brión i eksil på den danske øya Saint Thomas.

I krigen for Venezuelas uavhengighet
------------------------------------

I 1813 ble Brion engasjert i kampen for Venezuelas uavhengighet, og i 1814 fikk han kommando over en fregatt. I 1815 dro han til England, hvor han kjøpte korvetten *Dardo*, som han ville bruke for å hjelpe opprørerne i Cartagena. Kampen var tapt da han kom til Cartagena, og han sluttet seg til andre flyktninger på Les Cayes, Haiti.

Bolívar hadde i mellomtiden fått støtte fra Alexandre Pétion, president i Haiti, i kampen mot spanierne. På et møte i Les Cayes foreslo Bolívar seg selv som leder for opprøret, og fikk støtte for dette. 16. april 1816 seilte de mot Venezuela. Brion var kaptein og vant 2. mai sin første seier i kamp mot spanske krigsskip, i sjøslaget ved Los Frailes. Samme dag ble han utnevnt til admiral av Bolívar.

Referanser
----------

1. ↑  Daniel Florencio O'Leary. *Bolívar and the War of Independence: Memorias del General Daniel Florencio O’Leary, Narración*. University of Texas Press. s. 152. ISBN 978-0-292-76165-0.
2. ↑  Biografía; venezuelatuya.com

Litteratur
----------

* G. Ripley & C. A. Dana, *The New American Cyclopædia*, 1859, s. 443–444.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNE
 |
Codex Leningradensis dateres helt til år 1008 e.Kr.
**Codex Leningradensis**, eller *leningradkodeksen* som vi kan kalle den på norsk, er et av de eldste manuskriptene som finnes over hele Det gamle testamente. Manuskriptet er datert til år 1008 og er trolig skrevet i Kairo. Manuskriptet er skrevet på hebraisk, gjort i såkalt Tiberias masoretisk tekst som brukes i Tanákh.

Trolig er Codex Aleppo opphavet til leningradkodeksen og således eldre (kanskje fra 920-tallet) enn denne, men deler av aleppokodeksen har vært savnet siden 1947. Det gjør leningradkodeksen til det eldste eksisterende manuskript som inneholder hele Det gamle testamente. Som sådan er det viktig i all kristen og jødisk religionsforskning.

Originalen befinner seg i *Saltykov-Shchedrin* (Nasjonalbiblioteket i Russland) i St. Petersburg, der det har blitt oppbevart siden midten av 1800-tallet. Man tror at det opprinnelig ble skrevet i Kairo.

Referanser
----------

1. ↑  Marilyn J. Lundberg. «The Leningrad Codex». West Semitic Research Project.
**Codan** er Skandinavias tredje største forsikringsselskap. Selskapet heter Codan i Danmark og Trygg-Hansa i Sverige. Codan-konsernet har 3 200 ansatte i Norden og tilbyr skadeforsikring til både privatkunder og næringslivet. 

Selskapet er resultat av en rekke fusjoner gjennom mange år og har røtter tilbake til England i 1781. I Norge har Codan vært representert under diverse merkenavn, de ti siste årene som Trygg-Hansa Forsikring. 

Selskapet i Norge ble etablert så tidlig som i 1937, da under navnet Rutebileiernes Forsikringsselskap Gjensidig og ble i 1996 kjøpt opp av Trygg-Hansa Försäkrings AB. I 1999 kjøpte det danske Codan-konsernet alle aksjer i Trygg-Hansa Försäkrings AB, og det norske selskapet ble omgjort til filial. 1. januar 2008 skiftet selskapet i Norge navn fra Trygg-Hansa til Codan Forsikring.

Navnet Codan er betegnelsen på havet rundt Danmark: Sinus Codanus, som er det latinske navnet for Skagerrak. 

Codan konsernet er 100 % eid av britiske RSA Group. Det er dermed en del av et av verdens største forsikringsselskap med ca. 20 millioner kunder og 24 000 medarbeidere rundt i verden.

Eksterne lenker
---------------

* Codan Forsikring Norge

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

1. ↑  .
***Today is Tonight*** er en amerikansk roman skrevet av Hollywood-skuespillerinnen Jean Harlow på midten av 1930-tallet, men ikke utgitt før i 1965.

Harlows venn, Arthur Landau skrev i forordet til pocketbokutgivelsen fra 1965 at hun hadde ytret ønske om å skrive boken i 1933-1934. Hun skal ha fullført et manuskript før sin død i 1937. Ifølge Landau solgte Harlows mor filmrettighetene til *Today is Tonight* til Metro-Goldwyn-Mayer, men beholdt selv publiseringsrettighetene. Ingen film basert på romanen ble noen gang utgitt. Selve romanen ble ikke utgitt før på midten av 1960-tallet, da en venn av Harlows familie hadde overtatt publiseringsrettighetene.

En forkortet versjon av *Today is Tonight* ble publisert i juli 1965-utgaven av *Mademoiselle*, en innbundet utgave av Grove Press i juli 1965 og en pocketbok av Dell Publishing senere samme året. Da romanen ble utgitt ble det oppgitt i media at manusforfatteren Carey Wilson hadde hjulpet Harlow med å skrive boken.

Handlingen i boken utspiller seg på 1920-tallet, blant Hollywoods velstående jetsettere, og fokuserer på paret Peter and Judy Lansdowne.

Referanser
----------

1. ↑  Harlow, Jean (1965). *Today is Tonight*. New York: Grove Press. OCLC 1374868.
2. 1 2  Sheppard, Eugenia (22. juni 1965). «Harlow Novel Leaves No Dry Eye». *The Montreal Gazette*. s. 20.
3. ↑  «People: Jul. 16, 1965». *Time*. 16. juli 1965. Arkivert fra originalen 24. august 2013. Besøkt 25. juni 2014.
4. ↑  Winchell, Prentice (15. august 1965). «The Reading Lamp». *Daytona Beach Sunday News-Journal*. s. 16.

Portal: Litteratur
**Todi Adam Jónsson** (født 2. februar 1972 i Vejle, Danmark) er en færøysk fotballspiller. Han har spilt spiss i Start, og har en karriere i dansk fotball bak seg. Han har også spilt landslagsfotball for Færøyene, hvor han er den som med ni mål har skåret nest flest mål.

Han begynte karrieren i KI Klaksvik, hvor Todis idoler «Gaja», Sankey og Lassin også var stjernespillere noen år tidligere, før han fant veien til hovedstaden, og klubben B36 Torshavn. Deretter ble han proff i Lyngby i Danmark. I Lyngby var han fra 1993 til 1997, og det resulterte i 18 scoringer på 76 kamper.

Men det var først da han kom til FC København at karrieren virkelig skjøt fart. Han var populær blant tilhengerne hele tiden, med en alltid oppofrende spillestil. Perioden i København, fra sommeren 1997 til sommeren 2005, resulterte i 54 scoringer på 166 kamper i den danske superligaen. Og han er allround toppskårer for FC København. Han var og nær ved å skape seg heltestatus da han i kvalifiseringen til Mesterligaen i 98/99 scoret målet i 1–1 kampen borte mot Rangers FC. Dessverre for Jónsson tapte FC København 1–2 i returkampen.

Fra sommeren 2005 og ut 2006-sesongen spilte Jónsson i Start. Todi har nå sammen med andre kjøpt Fremad Amager, som skal bli en del av FC Amager og er styreleder i klubben. I 2007-sesongen spilte han også syv kamper for klubben.

Referanser
----------

1. ↑   FBref, FBref spiller-ID 340cdbb5[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 14968, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Todi Jónsson – UEFA Rediger på Wikidata

* (en) Todi Jónsson – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Todi Jónsson – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Todi Jónsson – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Todi Jónsson – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Todi Jónsson – FBref Rediger på Wikidata
* (fo) Todi.fo

Portal: Færøyene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Todd Bjorkstrand** (født 14. oktober 1962 Minneapolis, USA ) er en amerikansk profesjonell ishockeytrener og en tidligere profesjonell ishockeyspiller. Han er hovedtrener for Stavanger Oilers i Norge.

Bjorkstrand har blitt assosiert med Herning Blue Fox i den danske Superisligaen, først i 14 sesonger som spiller og deretter 10 sesonger som trener.

Karriere
--------

Bjorkstrand begynte sin ishockeykarriere mens han studerte ved University of Maine i 1980. Etter det spilte han i forskjellige klubber i den amerikanske IHL-ligaen.

Bjorkstrand kom til Herning Blue Fox i 1988 på en 1-års kontrakt, men valgte å forlenge og har som spiller vunnet 7 DM gull, 3 sølv og 3 bronsemedaljer. I denne perioden møtte Todd Bjorkstrand også sin danske kone, sammen har de sønnene Patrick Bjorkstrand og Oliver Bjorkstrand, som begge tidligere har spilt i Herning. Fra 2002 har han viet seg til trenerposten, som kastet 6 gull, 1 sølv og 2 bronsemedaljer.

Etter at kontrakten gikk ut i 2014 bestemte Todd Bjorkstrand seg for å prøve noe nytt og ble hovedtrener for de østerrikske Graz 99ers.

Fra 2010-12 var Todd Bjorkstrand også dansk U20-landstrener. I 2011 ledet han U20-opprykk til toppdivisjon for U20-landslaget. Året etter sto han igjen bak benken da U20-landslaget rykket ned fra toppdivisjonen etter syv nederlag på sju kamper.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Todd Bjorkstrand – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Todd Bjorkstrand – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Todd Bjorkstrand – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

* (en) Todd Bjorkstrand – Eliteprospects.com (personale) Rediger på Wikidata
* Blue Fox – Offisiell hjemmeside for Herning Bluefox
**Asbjørn Moland** (født 2. mai 1936 i Vegårshei) er en norsk tidligere skihopper som representerte Vegårshei IL og senere Furnes IL. Sammen med Ole Tom Nord og Oddvar Saga var han i mange år en av Sørlandets beste skihoppere.

Moland vant landsrennet (uoffisielt NM) for gutter klasse 15-16 år i 1952 og 1953. I junior-NM tok han sølvmedalje i 1955 og gull i 1956. I 1956 vant han også juniorklassen i Holmenkollrennet. Han ble nummer 9 sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka 1954/55, med 6.-plass i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 1955 som beste plassering i enkeltrenn. I den sveitsiske hoppuka ble han nummer 11 sammenlagt i 1957 og nummer 6 i 1959, da han fikk 4.-plass i rennene i Unterwasser 25. januar 1959 og i Le Locle 1. februar 1959. Han kom på 2.-plass i det spesielle hopprennet i Le Brassus 9. januar 1960. Han deltok i seniorklassen i Holmenkollrennet i årene 1957-1962, men greide ikke bedre plassering der enn 23.-plass i 1960. Nasjonalt konkurrerte han så sent som i 1968.

Asbjørn Moland er utdannet lærer ved Hamar lærerskole. Han bar bodd i Ringsaker siden 1960. Det året ble han forespurt av både Norges Skiforbund og det sveitsiske skiforbundet om å bli landslagstrener i hopp, men han takket nei.

I 2016 ble Asbjørn Moland tildelt Kongens fortjenstmedalje for sin allsidighet i samfunnsgagnlig arbeid, bl.a. som medlem av Lions i 48 år (også formann i Lions Norge 1983-84) og organisasjonssjef i Hedmark idrettskrets i 26 år.

Referanser
----------

1. 1 2  Ragnvald Johnsen (red.): *Norske skiløpere - Skihistorisk oppslagsverk i 5 bind - Telemark, Sørlandet og Vestlandet*. Skiforlaget - Erling Ranheim, Oslo 1957 (s. 377, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
2. ↑  Arbeiderbladet: NM-resultater (sportsbilaget s. 5, 22. februar 1965, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
3. ↑  Skihopperne fra Vegårshei, Avtrykk.no, 18.02.2020
4. ↑  Ragnvald Johnsen (red.): *Norske skiløpere - Skihistorisk oppslagsverk i 5 bind - Namdal og Nord-Norge*. Skiforlaget - Erling Ranheim, Oslo 1960 (s. 166, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
5. ↑  Adam Kwieciński: Asbjörn Moland Arkivert 19. mars 2018 hos Wayback Machine. (hoppresultater, besøkt 17. juli 2017)
6. ↑  Arbeiderbladet: Gudtorm Heldal vant 2 hopprenn (s. 17, 13. april 1968, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
7. ↑  Lars Beite (red.): *Norske skolefolk. Bind II*. Tredje utgave, Paul T. Dreyers Forlag, Stavanger 1966 (s. 1062, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
8. ↑  Agderposten: 50 år siden (s. 42, 2. juni 2010)
9. ↑  Agderposten: 50 år siden (s. 30, 12. juli 2010)
10. ↑  Aftenposten: Dagens navn (2. mai 1986)
11. ↑  Ringsaker Blad: Stor overraskelse for Asbjørn (23. august 2016)
12. ↑  Det norske kongehus: Tildeling av ordener og medaljer (besøkt 17. juli 2017)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Asbjørn Moland – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (en) Asbjørn Moland – TheSports.org Rediger på Wikidata
**Asbjørn Larsen** (født 1. august 1936 i Porsgrunn) er en norsk siviløkonom og forretningsmann. Han var administrerende direktør i oljeselskapet Saga Petroleum i 19 år, fra 1979 til 1998.

Larsen ble uteksaminert ved Norges Handelshøyskole i 1960 og gjennomførte deretter Utenriksdepartementets aspirantkurs. Han var ansatt ved Utenriksdepartementet fra 1960 til 1966, der han mesteparten av tiden tjenestegjorde ved Norges ambassade i Paris. Deretter arbeidet han i Norges Rederiforbund som leder av skipsfartpolitisk avdeling frem til 1973. Samme år gikk han til stillingen som direktør i folkeaksjeselskapet Sagapart, den største eieren i Saga Petroleum. Seks år senere overtok han som konsernsjef i Saga Petroleum.

I løpet av sin periode som leder av Norges største private oljeselskap, utviklet han Saga til et selskap som sto imot oppkjøp fra konkurrerende selskaper. Larsen gikk av i 1998 etter et strategisk mislykket oppkjøp av det Kuwait-eide oljeselskapet Santa Fe Exploration. Han ble etterfulgt av Diderik Schnitler, og året etter ble Saga kjøpt opp av Norsk Hydro.

Larsen har innehatt en rekke styreverv i norske bedrifter, blant annet i Belships, Selvaag Gruppen og FMC Technologies. Han satt i styret i det svenske oljeselskapet som da het Lundin Petroleum.

Asbjørn Larsen ble i 1993 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Asbjørn\_Larsen[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Biografi Norsk biografisk leksikon
3. ↑  Asbjørn Larsen Arkivert 4. november 2009 hos Wayback Machine. Lundin Petroleum
4. ↑  Qvale, Andreas (29. september 2014). «Asbjørn Larsen». *Norsk biografisk leksikon* **(norsk)**. Besøkt 25. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* «Gammel Saga» Portrett i offshore.no, 16. november 2008

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon
 |
**Asbjørn Rødseth** (født 19. mars 1951) er norsk samfunnsøkonom, født i Harstad. Han var fra 1989 til 2016 professor i samfunnsøkonomi ved Universitetet i Oslo med særlig vekt på makroøkonomiske tema. 

Etter examen artium ved Sauda gymnas i 1970 studerte Rødseth sosialøkonomi ved Universitetet i Oslo hvor han avla eksamen våren1976 (cand.oecon). Rødseth har etter 1978 i hovedsak arbeidet ved Universitetet i Oslo med forskning innen makroøkonomi, åpne økonomier og arbeidsmarked. Han var i perioden 1987-90 instituttbestyrer ved Økonomisk institutt og i perioden 2002-2007 dekan ved det samfunnsvitenskapelige fakultet. Rødseth har hatt forskningsopphold ved Yale University 1979-80 og Stanford University i USA i 1998, og ved London School of Economics i 1991-92. I 1984 og 1998 var han gjesteforsker ved Institutt for International Economic Studies, Universitetet i Stockholm. 

Rødseth har hatt mange verv og offentlige oppdrag. Han var blant annet medlem/nestleder i Kredittilsynets styre 1988-2002 og satt i hovedstyret i Norges Bank i perioden 2004-2011. 

Han ledet arbeidet med offentlige utredning om skatt på kraftselskap (NOU 1992:34) og han var medlem i regjeringen Stoltenbergs Pensjonskommisjon 2001-2004 (NOU 2004:1). I tillegg var han medlem i det offentlige boligutvalget (NOU 2002:2) og utvalget som utredet i ungdomsarbeidsledighet (NOU 1994:3) samt Fondering av folketrygden (NOU 1998:10) 

Rødseth er forfatter av to lærebøker i økonomi for universitetsnivå; Konsumentteori, Universitetsforlaget 1985 (3.utgave 1997) og for et internasjonalt miljø Open Economy Macroeconomics, Cambridge University Press 2000. Han har dessuten skrevet en rekke artikler for nasjonale og internasjonale fagtidsskrift og bidratt i flere bokutgivelser.

Bibliografi
-----------

* *Open economy macroeconomics* (2000), Cambridge university press, Cambridge, UK, ISBN 0-521-78874-9
* *Konsumentteori* (3. utg. 1997), Universitetsforlaget, Oslo, ISBN 82-00-22947-5

Se også
-------

* NOU 1992:34 «Skatt på kraftselskap» (Rødsethutvalget)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Asbjørn Rødseth i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Asbjørn Rødseth i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
**Randsfjordkonflikten** var en arbeidskonflikt mellom skogseiere og skogsarbeidere i Randsfjordområdet som varte fra 1929 til 1936. Den regnes som en av de hardeste og lengste av en rekke slike konflikter i mellomkrigstiden, som også inkluderte Julussakonflikten i 1927. Konfliktene hadde sitt opphav i drastisk synkende tømmerpriser fra 1920-21, som førte til at skogseierne både senket skogsarbeidernes lønn og satte fløting av tømmer ut på anbud. Fløterne, som var organisert i det nystartede Norsk Skog- og Landarbeiderforbund, motsatte seg anbudsordningen sterkt, og krevde isteden tariffavtale. Konflikten ble prinsipielt viktig fordi den ikke bare handlet om lønn, men også om organisasjons- og forhandlingsrett. Konflikten rammet skogsarbeiderne hardt. I skog- og fjellbygda Torpa var så mange som 3- 400 menn uten innteksgivende arbeid. Dette var fordi det nesten ikke var andre muligheter for jobb. Torpa ble da også den bygda hvor nøden var størst.

I 1933 trådte Randsfjord-saken inn i storkonfliktens periode, der hele Drammensvassdragets treforedlingsindustri ble omfattet. Etter hvert ble saken behandlet i både Arbeidsretten og boikottdomstolen. I boikottdomstolen fikk Skog og Land medhold med fire mot én stemme – Oslo Høyres, og senere ordfører i hovedstaden, Rolf Stranger. Skogsarbeidernes sakfører var Trygve Lie.

Konflikten endte med at skogeiernes anbudssystem ble avskaffet i 1936, og skogsarbeiderne fikk tariffavtale. Lønnsmessig førte overenskomsten også til bedrede forhold, men det viktigste var tariffprinsippene og organisasjonsretten.

Litteratur
----------

### Sakprosa

* Gleditsch, K. (1933) *Skogsarbeidernes kamp*. Oslo, Fram.
* Amsrud, T. W. (1978) *Skogsdriftsforeninger og Nasjonal samling : skogeiernes politikk under Randsfjordskonflikten 1930-1936*. Hovedoppgave, Universitetet i Oslo.
* Moren, Gudmund. (1990) *Dokka, brøtning og brøtningsfolk gjennom tidene*. Bokkomiteen,Dokkavassdraget.

### Skjønnlitteratur

Forfatteren Kirsti Blom utga i 1979 en roman om konflikten:

* Blom, K. (1979) *Det er bare kjærligheten som ikke sover. En roman om Randsfjordkonflikten 1930-34* Cappelen Forlag

Eksterne lenker
---------------

* Randsfjordspelet
* Randsfjordkonflikten i PaxLeksikon
**Steven Randall «Randy» Jackson** (født 29. oktober 1961) er en amerikansk sanger og musiker, tidligere medlem av The Jackson 5.

Han er den yngste broren til Michael Jackson, og nest minst av søskenflokken, etter Janet Jackson. Han var kun fem år gammel da The Jackson Five ble opprettet, og er derfor ikke et originalt medlem. Han begynte uoffisielt å opptre sammen med søsknene i 1972, og spilte congatromme. Han ble offisielt medlem av gruppen i 1975, etter at Jermaine reiste, og gruppen gikk over til CBS. Gruppen endret da navn til The Jacksons, grunnet stridigheter med Motown.

Han giftet seg med Eliza Shaffe i 1989. 17. juni 1990 fikk de sitt første barn, Steveanna. De ble skilt i 1991, og Randy ble dømt for å ha mishandlet henne. Han satt en måned i fengsel, og en måned på psykiatrisk klinikk. Mens han var gift hadde han en affære med Alejandra Genevieve Oaziaza, og de fikk sammen datteren Genevieve. Hun forsatte å treffe henne etter skilsmissen, og de fikk så tvillingene Randy Jr. og Donte i 1992. De skilte lag i 1994, og Oaziaza giftet seg med Randys bror Jermaine Jackson, og fikk to barn, noe som lagde mye styr i familien.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Randy Jackson (musician born 1961) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Randy Jackson på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Randy Jackson hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Randy Jackson på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Randy Jackson på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Randy Jackson på AllMusic Rediger på Wikidata
* Randy Jackson på Twitter Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Randulf Hansen**
(født 26. august 1858 i Bergen,
død 5. september 1942 på Fjære ved Grimstad)
var en norsk skipskonstruktør.

Han gikk i lære hos skipsbyggerne Ananias Dekke og Jens Gran, og var tømmermann i Philadelphia og New Brunswick.
Etter en kort tid som skipstegner hos Flages verft i Bergen, gikk han
til Raylton i Middlesbrough. I 1882 begynte han hos 
det nystartede Martens, Olsen & Co. og konstruerte
«Skomvær» (1890) og DS «Vøringen» (1891). Så
meldte han overgang til det nye Fevigs Jernskipsbyggeri,
der han frem til 1909 forestod 72 farkoster i jern, deriblant 
«Ragna» (1892), DS «Dronningen» (1893) og DS «Sand» (1898).
Selv ledet han verftet *Randolph A/S* 1916-23 som laget to skip.

Premier
-------

* "Mention honorable" på Verdensutstillingen i Paris 1878
* Gullmedalje på Verdensutstillingen i Paris 1900

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Randulf\_Hansen[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Lars Randulf Hansen, Norsk biografisk leksikon ID Randulf\_Hansen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  (no) Randulf Hansen i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook
 |
**Selva** (også skrevet *Selven*) er et gårdsnavn og tettsted i Orkland kommune i Trøndelag. Selva-gårdene ligger ved Selvbukta, en vik av Trondheimsfjorden like innenfor Agdeneset. Neset sønnenfor Selvbukta heter Selvneset. Tettstedet Selva ligger i skråningen nord for Selvbukta.

Selvbukta er ifølge Amund Helland «den bedste havn paa strækningen mellem Agdeneset og Trondhjem for middelstore og mindre fartøier» Stedet passeres av fylkesvei 710 mellom Orkanger og fergestedet i Valset.

Historie
--------

Rygh antar at gårdsnavnet opprinnelig har vært brukt om Selvbukta. Agdenes og Selva ble i middelalderen regnet til fylket Nordmøre. Grjotgard Herlaugsson, en sønnesønn av Harald Naumdølajarl og av håløygjarlenes slekt, bodde på Selva og ble der drept av en berserk. Selva nevnes en gang i *Heimskringla*. Kong Eirik Blodøks tok veitsle på Selva, hvor han ble overrasket av sin fiende Halvdan Svarte. Eirik rømte til skogs, men Halvdan lot gården og de folkene som ikke kom seg vekk brenne opp. Siden nevnes Selva igjen i *Sverres saga*. I 1197 besøkte baglerne for første gang Trøndelag. Kong Sverres seilte dem i møte sydfra, og han erobret ett av baglernes skip på havnen utenfor Selva.

Referanser
----------

1. ↑  Amund Helland: *Søndre Trondhjems amt*, bind 1, s. 65. Kristiania: Olaf Norli, 1898.
2. ↑  Oluf Rygh: *Norske Gaardnavne*, bind 14, s. 42.
3. ↑  Alexander Bugge: *Norges historie fremstillet for det norske folk*, bind I-2, s. 35. Kristiania: Aschehoug, 1910.
4. ↑  *Harald Hårfagres saga*, kap. 37.
5. ↑  *Sverres saga*, kap. 143.
**Walt Faulkner** (født 16. februar 1918, død 22. april 1956) var en amerikansk racerfører fra Tell i Childress County, Texas. Faulkner konkurrerte hovedakelig i National Championship og i stock car-løp. I 1950 ble Faulkner den første rookie som fikk pole position i Indianapolis 500. Han døde i 1956 etter et krasj under kvalifisering til et stock car-løp i Vallejo, California.

Resultater i Indianapolis 500
-----------------------------

| År | Startpos. | Plass | Runder | Ledet | Brutt pga. |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950 | 1 | 7 | 135 | 0 | – |
| 1951 | 1 | 15 | 123 | 0 | Veivaksel |
| 1953 | 10 | 17 | 176 | 0 | Flagget |
| 1954 | - | 12\* | 199 |  ? | Flagget |
| 1955 | 16 | 5\*\* | 200 | 0 | – |
| **Totalt** | 634 | 0 |  |

\* Delt kjøring med Chuck Stevenson  

\*\* Delt kjøring med Bill Homeier. Hver fører fikk 1 mesterskapspoeng.

Referanser
----------

1. ↑  «California Death Index». Besøkt 25. august 2012.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Harry Bradshaw** (født ca. 1854 – død 1924) var en manager i engelsk fotball.

Selv om han aldri hadde spilt fotball profesjonelt selv, så ble han utnevnt til sekretær i Burnley i 1891, og ble styreformann to år senere.
I 1896 ble han manager for førstelagetlaget rykket ned fra første divisjon i hans første sesong, så rykket laget rett opp igjen den neste sesongen.
Tilbake i den øverste divisjonen kom Burnley på tredjeplass i 1898-99. Dette er klubbens beste plassering noen sinne.

Sommeren 1899, dro Bradshaw sørover til andredivisjonslaget Woolwich Arsenal. Etter flere sesonger i andre divisjon, kom laget på andre
plass i 1903-04 sesongen og rykket dermed opp til første divisjon for første gang i klubbens historie. Bradshaw opplevde ikke klubben i toppdivisjonen da han forlot
klubben etter opprykket for å ta over ""Southern League"-laget Fulham sommeren 1904, og ble Fulhams første profesjonelle manager.

I Fulham, vant han Southern League to år på rad, og klubben ble valgt inn i andre divisjon etter sesongen 1906-07. I sin første sesong i ligaen, kom de på fjerdeplass
i andre divisjon og kom til semifinalen i FA-cupen. Laget klarte ikke å fortsette fremgangen og laget kom på tiendeplass i divisjonen neste år.
Han sluttet som manager i Fulham i 1909 og døde i 1924.

Hans sønn, Joe Bradshaw, var spiller i Arsenal under sin fars ledelse, og han ble også senere manager i Fulham.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
*For bydelen i Bergen se: Bjørndal (Loddefjord)*

**Bjørndal** er en drabantby i Bydel Søndre Nordstrand, sørøst i Oslo kommune. Per starten av 2016 var befolkningen på Bjørndal 8 670 personer. En stor andel av befolkningen er barn og unge.

Bjørndal er en ung drabantby; utbyggingen startet i 1983-84. Boligmassen domineres av rekkehus, eneboliger/villaer og lavblokker. Geografisk sett ligger Bjørndal på vestsiden av E6 (høyre side når man kjører fra Oslo). Bjørndal ligger sør for Mortensrud og øst for Hauketo og Holmlia, ellers er det ingen nærliggende strøk, men store grøntområder i tre av fire retninger.

Skoler og barnehager
--------------------

Bjørndal har to barneskoler, Bjørndal og Seterbråten, samt en ungdomsskole/videregående skole, Bjørnholt. I 2007 åpnet Bjørnholt skole, en ny skole for 8. til 13. klassetrinn. Ved skolen finnes en stor flerbrukshall. Det finnes også flere private og kommunale barnehager i området.

Idrett
------

Bjørndal preges av mye utbygging og har et veldig godt idrettsmiljø. Bjørndal IF har mye utstyr som kan disponeres gratis av barn og ungdom som vil låne. Idrettsparken består av klubbhus, tre grusbaner, kunstgressbane, tennisbaner, gressbaner, ski hopp og akebakke/halfpipe.

Næringsliv
----------

Drabantbyen har flere dagligvareforretninger, hvorav én med post-i-butikk, en byggevareforretning og en hurtigmatrestaurant. Det finnes også et legesenter med fastlegetjenester.

Samferdsel
----------

Bjørndal kan nås med transportselskapet Ruters busslinjer 71A, 71E og 77, og ligger innenfor vanlig Oslo-takst. Bjørndal ligger utenfor bomringen (Europavei 18).

Referanser
----------

1. ↑  «Bjørndal». *Bjørndal på nett*. 8. desember 2012. Besøkt 23. mars 2018.
2. ↑   Befolkning etter delbydel
3. ↑  «Barnehager og skoler». *Bjørndal på nett*. 13. mai 2013. Besøkt 23. mars 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Bjorndal.no
* Bjørndal Boligsammenslutning
* Bjørndal historielag
* Bjørndal Idrettsforening
* Bjørnholthallen
* Bjørnholt skole (lest 20. januar 2008)

  

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon **·** GeoNames
 |
Dalälvens løp
Dalälven i mai 2006, sett fra riksväg 70 (til høyre i bildet) mellom Avesta og Hedemora
**Dalälven** er ei elv i det midtre Sverige. Den renner fra det nordlige Dalarna, i området øst og sør for Femunden i grensetraktene mot Norge, og munner ut i havet ved Skutskär i nordre Uppland. Dalälven anses ofte som Norrlands sørlige grense.

Dalälven begynner i traktene ved Stor-Våndsjön i Dalarnas nordvestligste hjørne. Den er 542 km lang fra kilden til havet (Sveriges tredje lengste elv). Nedbørområdet er 28 954 km². Middelvannføringen ved munningen er cirka 350 m³/s. Disponibel vannkraft er ca. 1 420 MW, hvorav rundt 2/3 er utbygd, med Trängslet som største kraftverk. Elva var tidligere viktig for tømmerfløting. Den øvre delen er delt i to elver: Österdalälven (som renner gjennom innsjøen Siljan) og Västerdalälven. Disse to løper sammen ved Djurås.

Referanser
----------

1. ↑  «Län och huvudavrinningsområden i Sverige (SMHI)» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 28. september 2018. Besøkt 30. september 2009.
2. ↑  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 12. august 2010. Besøkt 30. september 2009.

Eksterne lenker
---------------

* Dalälven
* Nedre Dalälvens Intresseförening
* Välkommen till Dalälven

Portal: Sverige

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** LCCN **·** LIBRIS **·** GeoNames
 |
**Harry Boldt** (født 23. februar 1930), tysk rytter som deltok i de olympiske leker 1964 i Tokyo og 1976 i Montréal.

Boldt ble olympisk mester i hestesport under Sommer-OL 1964 i Tokyo. Med hesten «Remus» var han med på det tyske laget som vant lagkonkurransen i dressur foran Sveits og Sovjetunionen. De andre på laget var Reiner Klimke på «Dux» og Josef Neckermann 
på «Antoinette». I den individuelle konkurransen i dressur kom Boldt og «Remus» på andreplass bak sveitsiske Henri Chammartin på «Woermann».

Tolv år senere, under Sommer-OL 1976 i Montréal, vant han en ny olympisk gullmedalje i lagkonkurransen i dressur. De andre på det vesttyske laget var Reiner Klimke på «Mehmed» og Gabriela Grillo på «Ultimo». Han ble nummer to bak Christine Stückelberger på «Granat» i den individuelle dressurkonkurransen.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1964 Japans flagg Tokyo - **Gull** i hestesport, dressur lag Tysklands flagg Tyskland
* Gull 1976 Canadas flagg Canada - **Gull** i hestesport, dressur lag Tysklands flagg Vest-Tyskland
* Sølv 1964 Japans flagg Tokyo - Sølv i hestesport, dressur Tysklands flagg Tyskland
* Sølv 1976 Canadas flagg Canada - Sølv i hestesport, dressur Tysklands flagg Vest-Tyskland

Referanser
----------

1. ↑   Discogs, Discogs artist-ID 1365580, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Harry Boldt – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Harry Boldt – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Harry Boldt – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** Munzinger (sport) **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Per G. (Godtfred) Hvidsten** (1944–2016), født Olsen, var en norsk forfatter, forlagskonsulent og oversetter. Han publiserte skjønnlitteratur og var antologi-redaktør under navnet **Per G. Olsen** og signerte **Sjefen** som brevspalteredaktør i *Fantomet*. Han bidro også med manus til tegneseriebladene *Fantomet* og *Pink Panter*. Han sto bak radiokåserier, hørespill og radionoveller på *NRK*. Hvidsten fikk i 2015 Johannes H. Bergs minnepris for sine bidrag til interessen for science fiction-litteraturen i Norge, og var æresmedlem i studentenes science fiction-forening ved Universitetet i Oslo, Aniara.

Virke innen science fiction
---------------------------

Hvidsten (da Olsen) var med i redaksjonen til science fiction-magasinet *Nova – Fantastiske Fortellinger*.

Virke innen tegneserier
-----------------------

Han var med under stiftingen av Tegneserieakademiet i 1970. Han var med på å arrangere en stor tegneserieutstilling på Henie Onstad Kunstsenter i 1971-72. Han bidro til NRK-produksjonene «Tegneserienes verden» i 1970-årene. Han hadde verv i Norsk Tegneserieforum, Tegneserievennen, Tegneseriehuset A/L og Tegneseriemuseet i Norge.

Bokutgivelser
-------------

* Per G. Olsen og Peter Haars (red.): *Nattjegere* (Gyldendal Norsk Forlag, 1975) ISBN 82-05084-77-7
* Per G. Olsen og Roar O. Ringdahl: *Nazna* (STOWA Forlag, 1977) ISBN 82-90199-02-3
* Per G. Olsen: *Død og ved godt mot i New York* (Gyldendal Norsk Forlag, 1979) ISBN 82-05116-59-8

Referanser
----------

1. 1 2   nekrolog, «Nekrolog: Per G. Hvidsten», utgitt 25. oktober 2016, besøkt 22. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «Vinnere av Johannes H. Bergs minnepris / Prisvinner 2015 Per G. Hvidsten», besøkt 22. juli 2022[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4  Jan P. Krogh: «Til minne om Per G. Hvidsten» i *Serienett* 12. oktober 2016
4. ↑  «Vinnere av Johannes H. Bergs minnepris» på hjemmesiden til Johannes H. Bergs minnepris

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Per Gunnar Stensvaag** (født 18. mai 1956 i Bergen, oppvokst i Trysil) er en norsk hangglider og Senterpartiet-politiker. 

Han ble 14. august 1977 den første Norgesmester i hanggliding. Han deltok for Norge i verdensmesterskapet tre ganger (1976, 1977 og 1979), med 5.-plass som beste resultat. Stensvaag seiret i det åpne amerikanske mesterskapet i Hyner View, Pennsylvania i 1978. Dessuten vant han i «The Great Race», en 36 km lang hastighetskonkurranse som gikk fra en åsrygg helt nordvest i delstaten Georgia til runding over Lookout Mountain ved Chattanooga, Tennessee og tilbake, i 1980.

I 1976 laget regissøren Istvan Korda Kovacs et TV-program hvor Stensvaag sammen med kameraten Andre Røgler fløy fra Galdhøpiggen. Begge brukte da glidere av typen Wills-Wing Superswallowtail. På slutten av 1970-tallet arbeidet han som testpilot for Hang-Gliderprodusenten Manta Products i San Francisco, California. Fra da av konkurrerte han med en Manta Fledgling, et haleløst monoplan med vertikale rorflater på vingetippene (tip-draggers). Etter at han satset på en yrkeskarriere som trafikkflyger, sluttet han med hanggliding på konkurranseplan. 

I senere år har han blitt en habil veteranskøyteløper med følgende personlige rekorder etter sesongen 2016/17:
43,63 – 1.27,71 – 2.12,5 – 4.36,72 – 7.50,53 – 16.49,57

Med poengsummen 185.328 på de fire klassiske distansene klatret han i 2007 til 349.-plass på Adelskalenderen, en rangering av alle norske skøyteløpere gjennom tidene.

Referanser
----------

1. 1 2  Aagot Opheim (27. mars 2017). «Blodig og bekmørkt i Bjugn» (.ece). Adresseavisen. Besøkt 31. mars 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Per Gunnar Stensvaag hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Per Gunnar Stensvaag hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* (en) Per Gunnar Stensvaag – Speedskatingbase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Per Gunnar Stensvaag – SpeedSkatingNews.info Rediger på Wikidata
* (no) Per Gunnar Stensvaag's biografi og skøytestatistikk CV på Tromsø SKs nettsider

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Sankt Erik** var flaggskip for den svenske krigsflåten under den nordiske sjuårskrigen fra våren 1565 fram til krigens slutt. Det var det siste av de svenske storskipene som var bygd før krigsutbruddet.

Det var bygd som et rent artilleriskip på 350 lester i deplasement med en bestykning på nitti kanoner fra de største, fra fire stykker halv kartov kanoner (det kraftigste artilleristykket på midten av 1500-tallet på et skip er «helkartov»), til de minste som var forstørret hakeskyts lagt på relingen eller gjennom skyteskår. Skipet er flere ganger ført opp på flåtelister som oppgir bestykningen ombord. I 1563 var det 66 skyts, deretter øket til 90 skyts i 1566 og ett år senere til 104.

Listen over bestykningen i 1563 viste 4 korte og kraftige kanoner kalt «kartov», 12 store, langløpede kanoner kalt «slanger», 8 mindre, langløpede kanoner kalt «falkonetter» av metall, 4 svære steinskyts med 10 tommers stein som ammunisjon, 4 «slanger» og et antall mindre skyts av jern. Svenskene foretrakk å støpe sine kanoner i metall eller kobber i motsetning til danskene som var nødt til å anskaffe seg flere kanoner av jern fremfor kobber som var langt mer kostbart.

Skipets utseende er ikke kjent, men det ha gjort inntrykk på samtidige observatører og i 1585 hadde en kunstner som deltok på den danske siden under sjøkrigen, laget en akvarell som fremstilte et sjøslag mellom to skip hvorav den største med to kanondekk formodentlig skulle være «Sankt Erik» i kamp med sin rival «Jægermester» under slaget ved Bornholm 7. juli 1565. Akvarellen var laget av Rudolf van Deventer.

Som flaggskipet med admiral Klas Horn ombord ble besetningen økt til over ett tusen mann ettersom et admiralskip gjerne befant seg i sentrum under et pågående sjøslag.

Litteratur
----------

* Svenska Flottans Historia bind 1 1521-1679, Malmö 1942
*Dam er også synonym for demning.*
En hagedam er en kunstig anlagt pryddam
En **dam** er en oppdemmet vannansamling, som for eksempel en kunstig innsjø eller en beverdam, andedam, fiskedam, regnvannsdam og lignende. Dammen kan variere i størrelse, fra store kunstig oppdemmede innsjøer til små pytter og pryddammer i parker, hager og lignende. På generelt grunnlag er imidlertid vannansamlinger som kalles dammer mindre enn en naturlig innsjø, selv om begrepet også i en viss utstrekning kan benyttes om små og grunne naturlige innsjøer. Begrepet brukes også om midlertidige naturlige vannansamlinger i naturen, der det ikke finnes et naturlig avløp for å drenere dammen.

Se også
-------

* Reservoar (hydrologi)

Referanser
----------

1. ↑  Heggstad, Ragnar; Konow, Thomas: dam - demning i Store norske leksikon på snl.no. Hentet 29. april 2020 fra

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Dannevigsveien** (5–17 og 2–18C) er en kort gate i Oslo i Sagene bydel som starter i Maridalsveien og går opp til krysset Kierschows gate/Kristiansands gate/Stockfleths gate ved Gråbeinsletta og Sagene kirke. 

Gaten fikk navn i 1879 etter løkkeeiendommen Dannevig, som lå der Sagene kirke er nå.

Gaten består av murgårder på den ene siden av gaten og trehusbebyggelse på den andre siden, med unntak av nr. 10 og 18. 

Gårdene med adresse Dannevigsveien 3-5 er fra 1895 og er tegnet av arkitekt Frithjof Kossuth Aslesen. Murgården i nummer 7 er fra 1902, ble tegnet av arkitekt Henrik Nissen og var en av de to kommunale leiegårdene som ble bygget rundt 1900. De små trehusene på den andre siden av gaten er nr. 2, 4 og 6, alle fra slutten av 1800-tallet. 

Nummer 8 er en trevilla fra 1893 og er tegnet av Kristen Tobias Rivertz. Nr. 10 en murgård bygget ca. 1870-1900. Huset i nr. 12 er et trehus som kalles Sagablott og er fra 1893, arkitekt Johan Joachim Meyer. Nummer 16 er også et trehus og fra slutten av 1800-tallet. 

Sagene kirke har adresse Dannevigsveien 17. Øst for kirken langs veien ligger Sagene kirkepark.

Galleri
-------

* Dannevigsveien 8. Vernet trevilla fra 1893   tegnet av Kristen Tobias RivertzDannevigsveien 8. Vernet trevilla fra 1893 tegnet av Kristen Tobias Rivertz
* Dannevigsveien 10. Murgård fra ca.1870-1900.Dannevigsveien 10. Murgård fra ca.1870-1900.
* Dannevigsveien 12. Sagablott. Trehus fra 1893 tegnet av Johan Joachim MeyerDannevigsveien 12. Sagablott. Trehus fra 1893 tegnet av Johan Joachim Meyer
* Dannevigsveien 16. Trehus fra slutten av 1800-tallet.Dannevigsveien 16. Trehus fra slutten av 1800-tallet.
* Nr. 7, kommunal leiegård 1902. Foto: Helge HøifødtNr. 7, kommunal leiegård 1902. Foto: Helge Høifødt

Referanser
----------

1. ↑  «Oslo kommune – Bydelsoversikt (D)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
2. ↑  Oslo byleksikon: Dannevigsveien
3. ↑  Arc! om Frithjof Kossuth Aslesen
4. 1 2  Oslo Byarkiv - Byantikvarens gule liste

Litteratur
----------

* Oslo byleksikon: Dannevigsveien

Portal: Oslo


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Dagens Dobbel** (**DD**) er et pengespill som tilbys av Norsk Rikstoto. Det er et spill hvor man skal tippe vinneren i to på forhånd utvalgte travløp. Normalt er det kun én Dagens Dobbel pr. dag, men dager hvor det òg er formiddagstrav, tilbys det også Dagens Dobbel i forbindelse med det. Dagens Dobbel er gjerne de to siste løpene i V75 på dager med dette, og de to siste løpene i V65 på dager med dette. Hvis det hverken er V65 eller V75, er Dagens Dobbel de to siste løpene i V5, og hvis det er to V5-omganger, er det de to siste løpene i V5B.

Premien utbetales i form av odds, og hvis ingen har to rette, så får alle med én rett utbetalt premie. Da vil det være en odds for de med rett vinner i første avdeling, samt en odds for de med rett vinner i andre avdeling. Er det ingen som har tippet noen av vinnerne, tilbakebetales innsatsen til alle spillere. 75 % av den totale innsatsen i DD går til premiepotten.

Se også
-------

Spill hos Norsk Rikstoto

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Rikstoto

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |