recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Et **regionsråd** er i Danmark den demokratisk valgte forsamlingen som leder en av Danmarks fem regioner. Regionsrådet ble innført i forbindelse med strukturreformen gjeldende fra 1. januar 2007.

Et regionsråd har 41 medlemmer. Den politiske lederen av regionsrådet tituleres *regionsrådsformann*. 

Regionenes styreform er «fleksibelt forretningsutvalgsstyre», hvilket betyr at forretningsutvalget er det eneste utvalget, foruten regionsrådet, som kan treffe beslutninger og det eneste faste utvalget. Forretningsutvalget skal ha et ulikt antall medlemmer og minst 11 og høyst 19 medlemmer. Regionsrådsformannen er tillike formann for forretningsutvalget.

Det avholdes regionsrådsvalg samtidig med kommunalvalg. Det første valget til regionsrådene fant sted i 2005. Deretter fulgte 2009, 2013, 2017 og 2021.

Referanser
----------

1. ↑  
Lassen, Kent. «regionsråd». *Den Store Danske* **(dansk)**. lex.dk. Besøkt 6. mars 2024.
2. ↑  
«Redegørelse om status for kommunalreformen og det kommunale selvstyres vilkår» **(dansk)**. Indenrigs- og Sundhedsministeriet. Arkivert fra originalen 13. november 2007. Besøkt 6. mars 2024.
3. ↑  
«Valgresultater fra tidligere valg» **(dansk)**. KMDValg. Besøkt 6. mars 2024.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
**Finnkroken** er ei bygd sør på Reinøya i Karlsøy kommune i Troms.

Historie
--------

Det er gjort en rekke arkeologiske funn fra eldre steinalder i Finnkroken, herunder fra boplass.

Finnkroken fikk postgård i 1804, og fra 1806 med status som poståpneri. Omkring 1850 var Finnkroken ett av de viktigste stedene i Senjen og Tromsø fogderi sammen med Sandtorg, Hamnvik, Klauven, Gibostad, Tromsø, Kjosen, Lyngseidet, Hamnes og Alteidet.

Den sørlige delen av Reinøya, med Finnkroken, var inntil 1. januar 2008 en del av Tromsø kommune. Finnkroken utgjør en grunnkrets, og denne hadde ved overføringen til Karlsøy kommune 50 innbyggere. Per 1.1.2024 hadde grunnkretsen 55340116 Finnkroken 37 innbyggere.

Finnkroken kapell ble bygget i 1907 og påbygd i 1918 og 1937. Finnkroken hadde likevel hatt egen lokal gravplass, Finnkroken kirkegård, alt siden 1848. Til tross for at kapellet fra 2008 ligger i Karlsøy kommune, har det fremdeles kirkelig tilhørighet til Tromsøysund sokn. Kirkebygget er i dag eid av Finnkroken Kirkeforening Arkivert 29. oktober 2020 hos Wayback Machine.

Grendeskolen i Finnkroken ble bygget i 1927 og nedlagt i 1973, og har siden 1990 huset Finnkroken bygdemuseum, foruten å fungere som grendehus. Det er ikke butikktilbud i bygda, men overnattingstilbud i form av hytteutleie.

I 1947 ble det satt i drift 2 vindkraftverk i Finnkroken. Det ene var eid av Figenschou og var i drift til 1955 og det andre eid av Sigvart Berger var i drift til 1957.

Samferdsel
----------

Fylkesvei 301 går gjennom bygda, og det er også et mindre kaianlegg i Finnkroken.

Kjente personer fra Finnkroken
------------------------------

* Einar Berger
* Jo Martin Hansen

Referanser
----------

1. ↑  *Erverv og bosetning: trekk fra Nord-Norges forhistorie gjennom 10000 år*. Tromsø. 1983. s. 15-17.
2. ↑  (no) «Finnkroken». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
3. ↑  Tjelmeland, Hallvard (1952-) (1995). *Nordnorsk posthistorie 1665-1850: med posten inn i ei moderne tid*. [Oslo]: Postmuseet. s. 178. ISBN 8270791008.
4. ↑  Eliassen, Per (1947-) (1991). *TFDS - 125 år*. Tromsø: Troms fylkes dampskibsselskap. s. 16. ISBN 8299244900.
5. ↑  Pressemelding frå KRD 01.12.06: Søndre del av Reinøy i Troms overføres til Karlsøy kommune
6. ↑  «Kommunekatalog: Endringer i de regionale inndelingene». SSB (publisert 8. november 2012, side besøkt 13. november 2016)
7. ↑   SSB-tabell 04317: Folkemengde, etter grunnkrets, besøksdato 24. februar 2024, grunnkrets 55340116
8. ↑  *Våre kirker: norsk kirkeleksikon*. [Kirkenær]: Vanebo. 1993. s. 144. ISBN 8275270227.
9. 1 2  «Finnkroken kapell» Arkivert 9. november 2016 hos Wayback Machine.. Karlsøy kommune (side besøkt 9. november 2016)
10. ↑  «Finnkroken bygdemuseum». Karlsøy kommune (side besøkt 11. november 2016)
11. 1 2  Svendsen, Oddvar (1998). *Et felles gode: kraft og samfunn i Troms gjennom hundre år : 1898-1998*. [Tromsø]: Troms kraft. s. 584. ISBN 8299483506.
12. ↑  Finnkroken på Norgeskart.no fra Statens kartverk
**Daryl Impey** (født 6. desember 1984 i Johannesburg) er en sørafrikansk syklist.

I 2014 ble han suspendert etter å ha testet positivt for Probenecid, men ble senere frikjent.

Meritter
--------

2004
5. etappe Giro del Capo
2007
Prologen og 2. etappe Giro del Capo
10. etappe Tour du Maroc
2008
6. etappe Herald Sun Tour
2009
4. etappe og sammenlagt Tyrkia rundt
2011
 Sørafrikansk mester på tempo
2012
2. etappe Baskerland rundt
2013
 Sørafrikansk mester på tempo
2. etappe Baskerland rundt
2. etappe Bayern rundt
2014
 Sørafrikansk mester på tempo
3. etappe Bayern rundt
Sammenlagt og 5. etappe, Tour of Alberta
2015
 Sørafrikansk mester på tempo
2016
 Sørafrikansk mester på tempo
2017
 Sørafrikansk mester på tempo
6. etappe, Catalonia rundt
2018
Sammenlagt, Tour Down Under
 Sørafrikansk mester på tempo
 Sørafrikansk mester i landeveisritt
1. etappe, Critérium du Dauphiné
2019
Sammenlagt og 4. etappe, Tour Down Under
 Sørafrikansk mester på tempo
 Sørafrikansk mester i landeveisritt
9. etappe, Tour de France
2020
 Sørafrikansk mester på tempo
2022
4. etappe, Sveits rundt

Referanser
----------

1. ↑  «Impey frikjent for doping». procycling.no. 29. august 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Daryl Impey – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Daryl Impey – Commonwealth Games Federation Rediger på Wikidata

* (en) Daryl Impey – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Daryl Impey – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Daryl Impey – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Daryl Impey – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Daryl Impey – CycleBase Rediger på Wikidata

* (en) Daryl Impey – TheSports.org Rediger på Wikidata
* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Daryl Impey – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Mahmoud Kabil** (født 19. mai 1946 i Kairo i Egypt) er en egyptisk skuespiller og aktivist for menneskerettigheter i de arabiske landene. 

Kabil er frivllig ambassadør for UNICEF for land i Midtøsten og Nord-Afrika.[] Kabil tjente som offiser i den militære i de egyptiske spesialstyrkene og deltok blant annet under seksdagerskrigen mot Israel, før han begynte som skuespiller på egyptiske kino i løpet av 1970-årene.[]

Da Kabil ble svartelistet i 1980, flyttet han til USA og tok en fjorten år lang pause fra skuespill. Kabil gjorde et vellykket comeback som skuespiller da han kom tilbake til Egypt i 1993, og han har siden den gang spilt i mer enn 50 egyptiske filmer og TV-serier.[]

Etter flere år med frivillig engasjement for FN ble Kabil utnevnt til ambassadør for UNICEF i november 2003. Etter et besøk til Israel i mars 1980 ble Kabil svartelistet av Den arabiske liga og han ble gjentatte ganger truet av forskjellige radikale terrorgrupper som f.eks. Abu Nidal Organization.[] Kabil har gjentatte ganger snakket offentlig om flere viktige saker som omhandler barn i Midtøsten-regionen, deriblant situasjonen for barna i Gaza, Darfur og Jemen. De sakene Kabil har snakket mest om var kjønnslemlestelse, hiv / aids, menneskerettighetene for jenter og kvinner i muslimske land og utdannelse for jenter.[] Kabil har også vært en frittalende kritiker av folkemordene som har funnet sted i Darfur.[] Han har også besøkt sykehus på Gazastripen med krigsskadde palestinske barn.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mahmoud Kabil på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
***Marianne på sykehus*** er en norsk barnefilm fra 1950 regissert av Titus Vibe-Müller. Den var basert på Odd Brochmanns bok med samme navn fra 1948. Filmen hadde originalmusikk komponert av Christian Hartmann.

I filmens programhefte var handlingen beskrevet slik:

> «Vesle Marianne er uheldig og sluker en brystnål sammen med havregrøten. Hun blir transportert med spesialfly fra Lillesand til Oslo, hvor hun blir innlagt på Rikshospitalet. På sykehuset blir hun røntgenfotografert, senere bedøvet og operert. Hun får mange nye venner på sykehuset, både leger, sykepleiersker og pasienter. Marianne liker seg godt på barneavdelingen og filmen om hennes opplevelser der vil nok gjør sitt til å lære norsk barn at de ikke skal være redd for å bli sendt på sykehus.»
> 
> 

Ifølge sosialminister Aaslaug Aasland var hovedhensikten med filmen «å vise barn at det ikke er «farlig» å komme på sykehus». I tillegg ønsket myndighetene å vise frem norsk sykehusvesen fra dets beste og mest moderne side. Filmen ble tatt opp i autentiske omgivelser på Rikshospitalets barneavdeling. Mer enn 50 av Rikshospitalets ansatte medvirket i filmen, blant annet tidligere Røde Kors-president og overlege Nikolai Nissen Paus.

Referanser
----------

1. ↑  «Marianne på sykehus». International Movie Database - imdb.com. 4. desember 1950. Besøkt 15. april 2017.
2. ↑  «Norsk filmografi». *www.nb.no*. Nasjonalbiblioteket - Norsk filmografi. Besøkt 15. april 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Marianne på sykehus* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Marianne på sykehus* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Marianne på sykehus* hos Filmfront Rediger på Wikidata
* Artikkel i Tidsskrift for Den norske lægeforening
**Volodymyr Sternjuk** CSsR (født 12. februar 1907 i Pustomyty i Galizien i Østerrike-Ungarn; død 29. september 1997 i Lviv i Ukraina) var en ukrainsk ordensgeistlig og hjelpebiskop i den ukrainske gresk-katolske kirke, samt [8titulærerkebiskop]] av *Marcianopolis*.

Liv og virke
------------

### Prest

Volodymyr Sternjuk fullførte sine teologiske studier først i Lviv og deretter i Belgia. Etter å ha fullført teologiske studier bestemte han seg for å gå inn i redemptoristordenen og ble presteviet den 21. september 1931, i en alder av nesten tjuefem.

Sternyuk opplevde den sovjetiske forfølgelsen av den ukrainske gresk-katolske kirke etter Andre verdenskrig. Som deltaker i «Pseudosynoden i Lviv» overlevde han først et attentat i mars 1946 ved at han gjemte seg unna. Deretter ble han dømt til fem års fengsel av de kommunistiske herskerne i Sovjetunionen i 1947 og ført til en sovjetisk arbeidsleir i Sibir. Han vendte tilbake til Lviv og fortsatte i hemmelighet sine pastorale aktiviteter som gresk-katolsk prest. Sternjuk arbeidet av yrke som regnskapsfører, paramedic, vaktmester og også som vekter.

### Biskop

Han ble ordinert til biskop den 19. juli 1964 av biskop Wassyl Welytschkowskyj. Mellom 1972 og 1991 opplevde den ukrainske gresk-katolske kirke en fornyet systematisk forfølgelse, spesielt under ddet sovjetiske kommunistiske partis partileder Leonid Iljitsj Brezhnev. I løpet av denne tiden ble Sternjuk betrodd den pastorale ledelse av den ukrainske gresk-katolske kirke som en kirkelig stedfortreder, som representerte Myroslav Ljubachevsky.

### Hjelpebiskopi Lviv

Den 16. januar 1991, i en alder av nesten åttifire år, ble Volodymyr Sternyuk utnevnt til hjelpebiskop i Lviv og titulærerkebiskop av *Marcianopolis* av pave Johannes Paul II. 

I 1996 ble Sternjuk fritatt fra sine bispedømmelederoppgaver på grunn av sin alder.

Den 29. september 1997 døde biskop Volodymyr Sternyuk i Lviv i en alder av nitti år.
***Fattigdommens forbandelse*** er en norsk stumfilm som hadde premiere 7. oktober 1911 på Kosmorama. Filmen gikk i 12 dager, en samtidig rekord.

Filmen regnes som den egentlig første norske spillefilmen, og ble også annonsert som «Den første norske kunstfilm». Regien hadde Halfdan Nobel Roede. Han hadde også regien i *Under forvandlingens lov* (1911), *Alt for Norge* (1912) og *Hemmeligheden* (1912)

Filmen er tapt, så det nøyaktige innhold er ikke kjent, men filmen ble beskrevet som et «minidrama på livets skyggeside i 3 akter». Interiørene ble tatt opp på på Riis hovedgård i Vestre Aker. Utendørsscenen ble delvis filmet på Son og delvis et annet sted. Filmen skal bla. ha inneholdt et «veritabelt slagsmål på sjøen» ifølge *Aftenposten*.

Historien
---------

Handlingen finner sted i hovedstaden. En gruppe arbeidere er i streik, men lederen for streiken blir sagt opp av arbeidsgiveren deres. Kameratene svikter ham etter oppsigelsen - og på grunn av fattigdommen som arbeidsløsheten medfører, begynner han snart som innbruddstyv.

Medvirkende
-----------

* Signe Danning
* Hans Hedemark
* Pehr Qværnstrøm
* Robert Sperati
* Emmy Worm-Müller

Referanser
----------

1. ↑  Hanche, Øivind; Svendsen, Trond Olav (1995). *Filmen I Norge: Norske kinofilmer gjennom 100 år* **(norsk)**. Oslo: Ad Notam Gyldendal. s. 74. ISBN 82-417-0195-0. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Fattigdommens forbandelse* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Fattigdommens forbandelse* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Fattigdommens forbandelse* hos Filmfront Rediger på Wikidata
Persontog passerer over Norddalsbrua høsten 1988, siste år før brua ble tatt ut av bruk. Foto: Trond Blomlie 
Gamle Norddalsbrua (180 m), erstattet av en mindre bro i 1988
Norddalsbrua sett fra tunneltaket på østsiden av brua  Foto: Trond Blomlie 
**Norddalsbrua**, tidligere **Nordalsenden bro**, er ei jernbanebru av stål over Norddalen øst for Narvik i Nordland. Brua ble tatt i bruk da Ofotbanen ble åpnet i 1902, og var i bruk fram til 1988, da jernbanen ble lagt om i Norddalen. Brua er 180 meter lang. Største høyde over dalbunnen er 40 meter.

Brua ble konstruert i Tyskland og fraktet i deler til Norddalen. Der ble den montert på bare 4 1/2 måned. Den ble bygd fordi Forsvaret krevde at det skulle være minst ei større bru på banen, som skulle kunne sprenges om landet ble invadert av fiendtlige styrker. 

Under nøytralitetsvakten i 1939 ble det murt skytestillinger (blokkhus) på vestsiden av Nordalen med skuddvidde mot broen. 

Da tyskerne invaderte Norge 9. april 1940 (slaget om Narvik), unnslapp 200 norske soldater ut fra Narvik langs jernbanelinja, og la seg i stilling ved Nordalsbrua og (gamle) Bjørnfjell stasjon. Den 14. april ble det gitt ordre til at de norske styrkene skulle sprenge brua. Men minekamrene på brua viste seg å være frosset, slik at sprengningen måtte gjøres med frittliggende ladning av skytebomull. De norske styrkene manglet sprengstoff for å ødelegge den helt, og forsøk på å få sprengstoff fra Sverige ble avslått av den svenske øverstkommanderende. Men brua fikk bare mindre skader, og tyskerne reparerte den senere i løpet av relativt kort tid. Allerede den 4. mai kunne tyskerne ta den nyreparerte brua i bruk. 

Senere ble Norddalsbrua forsterket til å tåle 25 tonns akseltrykk, og den ble reparert etter en avsporing i 1975. Da det ble snakk om å skifte ut brua på grunn av alderen, ble det i stedet bestemt å legge om jernbanen. Banen ble bygd et stykke videre opp Norddalen. Den nye traséen ble åpnet i 1988. Norddalsbrua er imidlertid bevart. Omkring 1 000 000 000 tonn malm ble transportert over brua mens den var i bruk.

Modeller av Norddalsbrua står på Ofoten Museum og Norsk jernbanemuseum. 

I filmen *Kampen om Narvik* fra 2022 fremstilles det som om den mislykkede sprengningen av brua foregikk samtidig med trefninger mellom tyske og norske styrker på broa.

Referanser
----------

1. ↑  Sandvik, Trygve (1965). *Krigen i Norge 1940*. Gyldendal. s. 171.
2. ↑  Kampene i Narvik-området Arkivert 25. januar 2007 hos Wayback Machine.
3. ↑  Ofotbanen, Narvik – Riksgränsen
4. ↑  Agge Theander (1996): *I rallarnes spor. En beskrivelse av Malmbanens historie, delen Kiruna - Narvik*. Narvik: Ofoten musuem.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Norddalsbrua – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* MJwiki: Norddalsbrua på Ofoten Museum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |

Portal: Andre verdenskrig
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.
***M*** er en norsk tegneserie laget av Mads Eriksen. Serien ble først utgitt som biserie i *Pondus* fra 2004 til 2006. 

Mellom 2006 og 2012 ble tegneserien gitt ut som eget blad, men tidligere striper ble publisert i tegneseriebladet *Kollektivet* fram til 2014. I 2021 returnerte tegneserien i *Pondus* nr 10/2021.

Publisering
-----------

Tidligere hadde serien fast plass i *Dagbladet* og *Adresseavisen*. *M* gikk fast i *Pondus* (fra *Pondus* nr 5/2004 til nr 12/2006). Fra 2021 går stripen igjen fast i Pondus.

Tegneserien
-----------

*M* er en kvasi-selvbiografisk serie som omhandler Mads Eriksen og vennene hans. I stripene opptrer Mads og hans samboer, «Madammen», i surrealistiske situasjoner i hjemmet, og serien har deres fascinasjon for Star Wars, Ringenes herre, Firefly, kaffe og annen populærkultur som fokalpunkt.

I striper datert etter seriens tilbakevending i 2021 opptrer ikke Madammen i serien lengre, og karakteren har blitt byttet ut med Mads' nye samboer.

Utgivelser
----------

### Bøker

* *M: De første årene* (2007)
* *M: Mperiet slår tilbake* (2008)
* *M: Sønn av Frank* (2009)
* *M: IV* (2010)
* *M: Marzan og Opars juveler* (2011)
* *M: Skrattens ridder gjenfødes* (2024)

### Hefter

* *M: første album*, utgitt sommeren 2005, Schibstedforlagene, *Humoralbum* 4/2005
* *M: andre album*, utgitt 2005-10-17, Schibstedforlagene, *Superalbum* høsten 2005
* *M julehefte*, utgitt 2005-11-21, Schibstedforlagene
* *M: Superalbum*, utgitt 2006-07-31, Schibstedforlagene
* *M julealbum 2006*, utgitt 2006-11-27, Schibstedforlagene
* *M julealbum 2007*, utgitt november 2007, Schibstedforlagene
* *M julealbum 2008*, utgitt 2008-11-24, Schibstedforlagene

Referanser
----------

1. ↑  Holen, Øyvind (5. januar 2022). «Mads Eriksen – tegneserieskaper». *Store norske leksikon*. Besøkt 5. mai 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Mperiet – norsk fanwiki

Portal: Tegneserier
**Sebastian Warholm** (født 31. desember 1995) er en norsk skuespiller fra Oslo. Han har røtter i Brønnøysund og Alta.[]

Filmografi
----------

### Skuespiller

* 2004: Linus i Svingen (tv-serie) - Nure
* 2006: Jul i Svingen (julekalender/tv-serie) - Nure
* 2008-2010: Himmelblå (tv-serie) - Robin
* 2012: Å snu seg mot solen (kortfilm) - Lennart
* 2013: Oppdageren (kortfilm) - Wilhelm
* 2014: Ingen grunn til pannikk (tv-serie) - Sebastian Warholm
* 2018: Match (tv-serie) Sebastian

Skuespillerkarriere
-------------------

Som barn spilte Warholm rollen som Nure i *Linus i Svingen* og *Jul i Svingen*, og var en av programlederne i *Barnas Supershow*. på NRK. Etter «Svingen»-rollen medvirket han i en rekke andre tv- og filmprosjekter. Han hadde en sentral rolle i NRK-serien *Himmelblå*, og medvirket i filmen *Full pakke*. Han ga også stemme til figuren Russell i Pixar-animasjonsfilmen *Se opp!*

Han har også spilt Edwin i musikkvideoen til The BlackSheeps sin låt med samme navn. I 2014 og 2015 var Warholm skuespiller i Nissenrevyen. 

Etter videregående skole tok Warholm utdannelse ved skuespillerlinjen ved Teaterhøgskolen, som er en del av Kunsthøgskolen i Oslo.

I februar 2023 spilte Warholm en av hovedrollene i Brageteaterets oppsetning *Stor cis-energi*. Aftenpostens anmelder skrev rosende om hans rolletolkning:

> «Sebastian Warholm spiller læreren med følelsene utenpå kroppen. (---) Sebastian Warholm forsvarer sin karakter, men lar den likevel være tvetydig. Det gjør forestillingen enda mer nyansert enn både manus og debatten legger opp til.».
> 
>

Annet
-----

I 2009 druknet han nesten under en ferie på Gran Canaria, men ble reddet av en ukjent nordmann. Han har slitt med ettervirkninger etter ulykken.

Referanser
----------

1. ↑   www.imdb.com[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Solberg, Julie (10. desember 2017). ««Jul i Svingen»-stjernene er ikke til å kjenne igjen». *Se og Hør* **(norsk)**. Besøkt 5. oktober 2021.
3. ↑  «– Den perfekte Edwin – Brønnøysunds Avis». Arkivert fra originalen 22. oktober 2009. Besøkt 8. desember 2009.
4. ↑  «Stor cis-energi | digitalt program». *Brageteateret*. Besøkt 16. april 2023.
5. ↑  «Anmeldelse av «Stor cis-energi»: Svært godt teater om vår tids heteste potet». *www.aftenposten.no*. 29. januar 2023. Besøkt 16. april 2023.
6. ↑  Hindhamar, Sølve (21. august 2009). «- Trodde jeg skulle dø». *Se og Hør* **(norsk)**. Besøkt 4. oktober 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sebastian Warholm på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Sebastian Warholm hos The Movie Database Rediger på Wikidata
**Duomo di Milano** er en katedral i Milano. Katedralen ble påbegynt i 1386 og innviet i 1418, men ble ikke fullført før i 1965 da den siste døren ble satt inn. Fasaden ble fullført i 1813 i gotisk stil.   
Katedralen har 3 496 skulpturer og statuer i fasaden. Disse forestiller helgener, dyr, engler/ kjeruber, frukt, kjemper m.m.   
Den største statuen befinner seg på toppen av det høyeste spiret, og er en 4 meter høy, gullbelagt statue av jomfru Maria, kalt *La Madonnina*. 

Domen har 158 spir, 55 steinglassvinduer og 150 vannkastere (gargoyles). Hele domen er laget i marmor, og alle utskjæringene er hugget ut. 

Domen er 158 m høy og har en indre flate på 11700 kvadratmeter.

Carlo Bazzi og Giuseppe Bertini samarbeidet om å skape de kunstneriske glassvinduene som pryder fasadene til Milano-katedralen, samt noen interne. Takket være lyset som filtrerer gjennom disse verkene, får katedralen en unik atmosfære, der de ulike nyansene og fargene smelter sammen for å skape en fengslende visuell opplevelse.

Referanser
----------

1. ↑   SIRBeC[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   archINFORM, archINFORM project ID 4129, besøkt 31. juli 2018[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (it) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Duomo (Milan) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Duomo (Milan) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

engler, frukt 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** GeoNames **·** SkyscraperCenter
 |
**Gunnar Astrup Hoel** (født 5. mai 1896 i Bergen, død 1968) var en norsk jurist.

Gunnar Astrup Hoel var sønn av direktør Andor Hoel (1867–1941) og Ingeborg Astrup, og bror av forretningsmannen Nils Astrup Hoel. Han ble student i 1914 og *cand. jur.* i 1919. Fra 1920 til 1921 var han norsk stipendiat i Oxford, og fra 1922 til 1926 var han universitetsstipendiat. Han tok doktorgraden i 1926 med en avhandling om «Den moderne retsmetode». I 1929 var han en av to søkere til det nye professoratet i forsikringsrett ved Universitetet i Oslo, men dette gikk til Theodor Grundt.

Hoel utga flere rettsvitenskapelige bøker, blant annet *Den moderne retsmetode* (1925), *Risiko og ansvar* (1929) og *Delagtighet i forbrydelser* (1941).

Referanser
----------

1. ↑  *Universitetet i Oslo 1911–1961*. Oslo: Universitetsforlaget, 1961, s. 94.

Litteratur
----------

* *Studentene fra 1914*. Oslo: Grøndahl, 1939

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Norges flagg Norge |
| Skiskyting |
| Skiskyting Verdensmesterskap |
| Bronse | Saalfelden 1958 | Lagkamp |

**Arvid Nyberg** (født 19. mai 1928, død 18. januar 2022) var en skogsarbeider, lokalpolitiker, langrennsløper og skiskytter fra Trysil. Han var ordfører i Trysil 1972–1999 for Arbeiderpartiet.

Som ordfører i Trysil gjennom 28 år var han Norges lengstsittende ordfører da han gikk av. Nyberg hadde en sentral rolle i organiseringen av grunneierne i Trysilfjellet og i oppbyggingen av en turistindustri. Samarbeidet mellom næringslivet og kommunen bidro til at besøksnæringen tok over som Trysils største næring. Han var også gruppeleder for Arbeiderpartiet i fylkestinget i Hedmark i 19 år og vararepresentant til Stortinget i tre perioder: 1973–1985. Han var styreformann i Direktoratet for Statens skoger 1980–1984.

Nyberg vant tre norske mesterskap i langrenn. Han gikk for Vestre Trysil Idrettslag som ble norgesmester på 3 x 10 km stafett i 1955, 1956 og 1960. I alle tre årene gikk han sammen med Hallgeir Brenden, i 1955 med Henry Solheim, i 1956 med Erik Søgård og i 1960 med Bjørn Brenden. Han deltok også i det første VM i skiskyting 1958, hvor han var med på å ta bronse i stafetten og fikk en femteplass i det individuelle rennet over 20 km.

Medaljer i norske mesterskap
----------------------------

| Plassering | Øvelse | År |
| --- | --- | --- |
| Gull | Stafett | 1955, 1956, 1960 |
| Sølv | Stafett | 1952 |
| Bronse | Stafett | 1953, 1957, 1958, 1959 |

Referanser
----------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w65c3n96, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.trysil.kommune.no, besøkt 18. januar 2022[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Trysil valg 2007 – nettside hos NRK.
4. ↑  – Arvid Nyberg, en samfunnsbygger av de helt sjeldne - Østlendingen, 24. juni 2013
5. ↑  Erik Slette og Stine Akre: *Arvid Nyberg er død* Arkivert 18. januar 2022 hos Wayback Machine. - trysil.kommune.no 18. januar 2022
6. ↑  Ole Martin Norderhaug: *Han nøt stor respekt blant meningsfeller og politiske motstandere* - Minneord i Aftenposten 9. februar 2022
7. ↑  Arvid Nyborg; Stortinget.no
8. ↑  Arvid Nyberg; skisport365.com

Eksterne lenker
---------------

* (no) Arvid Nyberg hos Stortinget Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Stortinget **·** VIAF **·** ISNI
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Norges flagg Norge |
| Langrenn |
| Langrenn Verdensmesterskap |
| Bronse | Lake Placid 1950 | Stafett |
| Skiskyting |
| Skiskyting Verdensmesterskap |
| Bronse | Courmayeur 1959 | Lagkamp |
| Bronse | Tavastehus 1962 | Lagkamp |

**Henry Hermansen** (født 13. april 1921 i Lunner, død 18. januar 1997 i Oslo) var en norsk langrennsløper og skiskytter. Han representerte IL i BUL.

Hermansen var ankermann på Oslo Skikrets stafettlag som ble norgesmester både i 1950 og 1951. Han har to 3.-plasser på 17 km fra Ski-NM både i 1949 og 1951. Han var også ankermann på Norges stafettlag som vant bronse i Ski-VM 1950 i Lake Placid i USA. 

Hermansen avsluttet sin karriere som skiskytter. Han vant Norgesmesterskapet i skiskyting 1959, og ble således tidenes første norske mester i skiskyting. Han deltok for Norge i Vinter-OL 1960 i Squaw Valley med 10.-plass på 20 km normaldistanse. Han deltok i VM i 1959 med 10.-plass på 20 km og i 1962 med 14.-plass på 20 km.

Referanser
----------

1. ↑  «Henry Hermansen gikk til topps i det første Norgesmesterskap i skiskyting». *Aftenposten*. 2. februar 1959.  (Abonnement påkrevet)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Henry Hermansen – Olympedia Rediger på Wikidata
* Norges Skiskytterforbunds NM-statistikk
* International Biathlon Unions resultatstatistikk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Loesmoen** er ei øy med Drammenselva i nordøst, Vestfosselva som renner ut i Drammenselva på vestsiden og en arm av Vestfosselva som heter Loeselva (som renner ut i Drammenselva ved Steinberg) på sydsiden. Tidligere ble den også kalt **Loesøya**, øya er omtrent 10 kilometer i omkrets og er den største i Drammensvassdraget. Loesmoen er en del av Hokksund by i Øvre Eiker kommune.

I forbindelse med fjerning av jernbanebrua ved Steinberg og ny veitrase (E134) mellom Mjøndalen og Hokksund ble deler av Loeselva lagt i rør. Dette har ført til at de fleste nå ikke lenger oppfatter Loesmoen som ei øy. 

Øya tilhørte gårdene Østre og Vestre Loe på andre siden av Loeselva, men også deler tilhørte gårdene Horgen og Sanden på den andre siden av Drammenselva. Navnet kommer fra Loe gårdene.

Det har vært bosetting på øya i flere hundre år, befolkningen var knyttet til elva med fløting, transport, fisking og båtbygging. På slutten av 1800-tallet ble det stadig flere og flere boliger på Loesmoen. Det ble også etablert en god del industri i området, med bedrifter som Loe Brug, Krogstad Cementvarefabrik, Hokksund Trævarefabrik, Hokksund elektriske sag og høvleri, Norsk Kabelfabrikk, OSO Hotwater, Eiker Vulk, Hellik Teigen med flere. På Loesmoen ligger også Hokksundhallen og Unicare Hokksund, og i 2023 startet byggingen av den nye barneskolen her. Nå er hele Loesmoen utbygget med boliger og industri.

Kilder
------

* Skramstad, Per Arne: «Loesmoens historie og livet der på 1950-tallet.» Utg. 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |

1. ↑  «Norgeskart». Besøkt 22. desember 2023.
***Scrophohelota*** er en slekt av biller som ser ut til å leve under løs bark eller ved utflytende sevje. Noen arter kan også finnes på blomster.

Utseende
--------

Avlange, flate, som oftest noe metalliske billeri alle fall dekkvingene er mer eller mindre metalisk skinnende. Oversiden er uten tydelige hår. **Hodet** er stort, sett ovenfra trekantet, fasettøynene er nokså store og ovale, og sitter ved hodets bakhjørner. Antennene er forholdsvis korte, 11-leddete, det innerste leddet er pæreformet, de tre ytterste danner en kølle. Overkjevene (mandiblene) er kraftige og fremoverrettede. **Brystskjoldet** (pronotum) er litt bredere enn langt, med tydelig sidekant. Det er jevnt rundet tilsmalnet fremover. Bakkanten er noe tilbaketrukket i midten. Brystskjoldet har et mønster av tett punkterte områder med glatte, blanke områder mellom. **Dekkvingene** er avlange, parallellsidige, med lengdestriper. I motsetning til mange andre Helotidae har de ikke gule flekker, men ulike metallfarger. Lengde- og tverr-rekker av punktgroper danner et nettmønster på dekkvingene. **Beina** er ganske korte. Den indre delen av lårene er oftest rødlig, resten av beina mørkt metalliske. Føttene har to lange klør. **Undersiden** er vanligvis mer eller mindre rødlig.

Levevis
-------

Man antar at både larver og voksne biller hos de fleste artene lever enten under løs bark på døde trær eller ved utflytende, gjærende sevje. Denne sevjen inneholder ulike slags mikroorganismer og det er sannsynligvis disse billene lever av. Noen arter kan fanges i feller med gjærende frukt.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
				+ Familien **Helotidae**
					- Slekten ***Scrophohelota*** Kirejtshuk, 2000
						* *Scrophohelota tripartita* (Ritsema, 1905)

Referanser
----------

1. ↑  Kirejtshuk, A.G. 2000: On origin and early evolution of the superfamily Cucujoidea (Coleoptera, Polyphaga). Comments on the family Helotidae. *Izvestiya Kharkovskogo Entomologicheskogo Obshchestva*, 8(1): 8–38.

Kilder
------

* Lee, C.-F. og Satô, M. 2006. The Helotidae of Taiwan (Coleoptera: Cucujoidea). *Zoological Studies* 45 (4): 529-552.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
Lars Verket (født 22. januar 1969) er en norsk forfatter og økofilosof. Han har hovedfag i sosialøkonomi ved universitetet i Oslo og bachelor i friluftsliv ved Høgskolen i Telemark. Verket er kveker, og bor i Kristiansand.

De fire padleguidene Lars Verket har utgitt på eget forlag viser vei til over 700 leirplasser i kystkommunene fra Bamble i Telemark til Egersund i Rogaland. 

Verket er opptatt av friluftsliv som kilde til bedre fysisk og mental helse. Sommersesongen 2014 var han padle-pilgrim og padlet store deler av distansen fra Tønsberg til Trondheim, i forbindelse med lansering av prosjektet Kystpilegrimsleia. Han er utdannet kajak-instruktør, livsstyrketrener, yogalærer og skogsbader.

Det digitale kartet som viser Kyststien gjennom Kristiansand fra Hamresanden til Høllen er laget av Lars Verket i samarbeid med flere frivillige. Kartene er til fri bruk. Sommeren 2022 brukte Verket fem dager på å gå denne delen av Kyststien i ett strekk.

Lars Verket er inspirert av økofilosofer som Arne Næss, og kalle sin økofilosofi for "padlosofi". Han er spesielt kjent for sitatet «Et rikt liv med enkle midler er den smale vei til den dype glede».

  

Bibliografi

Padlepilgrim fra Tønsberg til Nidaros (2014) ISBN 9788299796033

Padleguide for Dalane (2010) ISBN 978-82-997960-2-6

Padleguide for Telemark (2009) ISBN 978-82-997960-1-9

Padleguide for Aust-Agder (2008)  ISBN 978-82-997960-0-2

Padleguide for Vest-Agder (2007)  ISBN 978-82-91869-14-8

  

Eksterne lenker

Lars Verket på Flickr: www.flickr.com/photos/larsverket/

Lars Verkets blogg: www.homoludens.no

1. ↑  Verket, Lars (2014). «Undrende tro». *Padlepilgrim fra Tønsberg til Nidaros*. Kristiansand: Lars Verket. s. 229. ISBN 9788299796033. «Etter å ha deltatt på andakter med kvekere av og til gjennom fem år, ble jeg medlem, og måtte da melde meg ut av Den Norske Kirke. (...) Heldigvis er det slik at Den Norske Kirke er både raus og inkluderende, så jeg er stadig på besøk»
2. ↑  Verket, Lars (2014). «Kapittel 1: Tønsberg-Kristiansand». *Padlepilgrim fra Tønsberg til Nidaros*. Kristiansand: Lars Verket. s. 12. ISBN 9788299796033. «Endelig var dagen kommet. Padlepilgrimsprosjektet skulle sjøsettes fra Tønsberg, av fungerende biskop David Gjerp»
3. ↑  «Kyststi.no – For oss som elsker å gå langs kysten». 4. oktober 2023. Besøkt 6. mars 2024.
4. ↑  Prebensen, Nicolai (18. juli 2021). «Hamresanden - Høllen 130 kilometer». *www.n247.no*. Besøkt 6. mars 2024.
5. ↑  sitater, Siterte. «Livskunst». *www.ordtak.no* **(norsk)**. Besøkt 6. mars 2024.
**Washpool nasjonalpark** er en nasjonalpark som ligger i New England-regionen i New South Wales, Australia. Parken er på 58 678 hektar og ligger omtrent 520 kilometer nord for Sydney. Parken har to campingplasser og administreres av NSW National Parks &amp; Wildlife Service. Den ble etablert i 1983 for å bevare de betydelige plante- og dyrebestandene som finnes i de to skogene Washpool og Gibraltar Range. I 1999 ble parken utvida for å inkludere områder som tidligere hadde vært truet av hogst.

Parken er en del av Washpool and Gibraltar Range-området i verdensarvstedet Gondwana Rainforests of Australia som ble oppretta i 1986 og lagt til på Australian National Heritage List i 2007.

De naturlige habitatene har et stort mangfold av planter, pattedyr, amfibier, krypdyr og fugler.

Referanser
----------

1. ↑  Department of Environment and Climate Change, New South Wales.
2. ↑  McIntyre, Iain. «Environmental Blockading in Australia and Around the World - Timeline 1974-1997». Besøkt 7. juli 2023.
3. ↑  «Washpool National Park». Besøkt 7. januar 2022.
**Konstantin Konstantinovitsj Rengarten** (født 1864 i Minsk voblasts, død 1906 i Zabajkalskij kraj) var en russisk reisende, kjent for å ha vært den første person som gikk rundt verden; han startet å gå fra Riga (den gang en del av det russiske keiserdømmet) den 15. august 1894, og var tilbake den 27. september 1898 - det vil si en reise på 4 år, 1 måned og 13 dager. Han hadde da gått 26 876 km; han gikk østover, gjennom Asia, deretter Nord-Amerika før han krysset Europa.

Rengarten skrev reisebrev hjem til forskjellige tyskspråklige aviser. Da han kom tilbake, ble brevene hans samlet og publisert i sin helhet, på estisk og i en forkortet versjon på polsk.

Referanser
----------

1. ↑   ultrarunninghistory.com, besøkt 1. august 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   ultrarunninghistory.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Part 3 - Around the World on Foot (1894-1899) | Ultrarunning History» **(engelsk)**. 27. november 2019. Besøkt 1. august 2023.
4. ↑  Konstantin von Rengarten. «www.digar.ee». Besøkt 12. februar 2024.
5. ↑  Konstantin von Rengarten. «www.polona.pl/». Besøkt 12. februar 2024.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
Denne artikkelen er under arbeid. Som leser bør du være forberedt på at den kan være uferdig, og at innholdet kan endre seg fra dag til dag. Som bidragsyter bør du være forberedt på redigeringskollisjoner; det kan være lurt å kopiere teksten din til en annen tekstbehandler før du lagrer. Diskuter gjerne artikkelens struktur og innhold på diskusjonssiden.

***Joyous Heroes*** (originaltittel: *Huan le ying xiong*) er et kinesisk actiondrama fra 1988 regissert av Wu Ziniu. Filmen handler om konflikt og hevn mellom to småbyer i Kina. Ledende roller spilles av 

Den ble tildelt prisen for fremragende film ved Huabiao Awards (delt med flere filmer).

Filmen er også kjent under den engelske tittelen *To Die Like a Man*.

Referanser
----------

1. ↑  «Joyous Heroes (1988) | MUBI» **(engelsk)**. Besøkt 24. mars 2024.
2. ↑  «Joyous Heroes (1988)» **(engelsk)**. Besøkt 24. mars 2024.
3. ↑  «Huan le ying xiong (1988) - Awards - IMDb» **(engelsk)**. Besøkt 24. mars 2024.
4. ↑  «Huan le ying xiong (1988) - Release info - IMDb» **(engelsk)**. Besøkt 24. mars 2024.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
**Gulmurod Salimovich Khalimov** (tadsjikisk: Гулмурод Салимович Ҳалимов, russisk: Гулмурод Салимович Халимов) (1975–2017) var en Tadsjikisk islamistisk militær kommandør. Han var en oberstløytnant og kommandør for politiets spesialstyrker til innenriksministeriet i Tadsjikistan frem til 2015, da han hoppet av til den islamske stat – Khorasanprovinsen. I september 2016 ble han unevnt til krigsminister for IS-KP til erstatning for Abu Omar al-Shishani; utnevnelsen ble ikke kunngjort av IS-KP av frykt for at han kunne bli angrepet i luftangrep av anti-ISIL koalisjonen.

Referanser
----------

1. ↑  «Tajikistan special forces chief Gulmurod Khalimov 'joins IS'». *BBC News*. BBC. 28. mai 2015.
2. ↑  Tharoor, Ishaan (28. mai 2015). «The U.S.-trained commander of Tajikistan's special forces has joined the Islamic State». *Washington Post*.
3. ↑  International Business Times (6. september 2016). «Isis: US-trained Tajik special forces chief Gulmurod Khalimov becomes Isis 'war minister'». *Yahoo! News*. Yahoo!.
Luftskipet "Norge" trekkes inn i luftskiphallen i Ny-Ålesund, 7. mai 1926
Luftskiphallen i Ny-Ålesund trekkes med duk
**Luftskipshangaren i Ny-Ålesund** ble bygget i 1925-1926 for å huse luftskipet «Norge» under oppholdet (7. - 11. mai 1926) i Ny-Ålesund.

Byggearbeidet startet 25. oktober 1925 da materialer og de 26 bygningsarbeiderne ankom Ny-Ålesund og bygget stod klar da luftskipet ankom 7. mai 1926. Det var datidens største trekonstruksjon i Europa, 110 m langt, 34 m bredt og 40 m høyt. Hangaren ble kledd med seilduk. Det doble reisverket omfattet 600 m³ tømmer fra Trøndelag, 10 × 12 og 8 × 8 tommer og kledd med 10 000 m² sort seilduk. Ti tonn med spesialtilpassede spiker og bolter måtte til for å feste reisverket.

Det var Norsk Luftseiladsforening som hadde påtatt seg det økonomiske ansvar for byggingen. De engasjerte, etter råd fra Oslo Tømmermesterforening, tømmermester Ferdinand Reinhardt Arild (1892–1974). Arilds endringer fra arbeidet på Svalbard ble nedskrevet i 1930 og i revidert form omkring 1960. De ble utgitt av Norsk luftfartsmuseum i 1999.

Tømrermester Arild høstet liten anerkjennelse fra polarhelten. De møttes ved en anledning før luftskipet startet. Amundsen klaget over boforholdene, og Arild fremhevet at det var gjort i samsvar med Luftseilasforeningen, at han var engasjert og fikk sin gasje fra denne og førte all korrespondanse med Luftseilasforeningen. Amundsen svarte «snakk ikke med meg om denne luftseilasforening», hvorpå han sendte Arild et blikk og snudde helt om.

Hangaren ble revet rundt 1927 og tømmeret skåret opp til dimensjoner det var behov for. Grunnmuren står og bevares som et fortidsminne, i likhet med fortøyningsmasten.

Det finnes en modell av luftskipshangaren i Luftskipsmuseet på Spitsbergen.

Referanser
----------

1. ↑  Arild, Ferdinand Reinhardt (1999). *Tømmermann på Svalbard : om hangaren til luftskipet "Norge" og andre fortellinger*. Norsk luftfartsmuseum. ISBN 8291837015.
2. ↑  Aftenposten Historie Nr. 2/2018 «Amundsen sendte meg et par øyne, snudde helt om og gikk»
3. ↑  (no) «Luftskipshangaren i Ny-Ålesund». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
4. ↑  (no) «Amundsen-masta». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Gianfranco Pandolfini** (1920–1997) var en italiensk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London.

Pandolfini ble olympisk mester i vannpolo under OL 1948 i London. Han var med på det italienske laget som vant vannpoloturneringen foran Ungarn og Nederland. Italia vant alle tre kampene i finalerunden, som besto av fire lag; de vant over både Belgia og Nederland med 4-2 og vant over Ungarn med 4-3 fra gruppespillet, et resultat som ble tatt med til finalerunden. Pandolfini spilte fem kamper i OL-turneringen som ble avviklet i perioden 29. juli til 7. august 1948. Hans eldre bror Tullio spilte også på laget, han spilte to kamper.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Storbritannias flagg London - Gull **Gull** i vannpolo, Italias flagg Italia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gianfranco Pandolfini – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Gianfranco Pandolfini – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Gianfranco Pandolfini – Olympedia Rediger på Wikidata

* (it) Gianfranco Pandolfini – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata
Lørenskog Skytterlag ble stiftet i 1891 og har ca. 610 medlemmer. Banen ligger på Losby, like utenfor Oslo.

  

**Åpningstider vintersesong:**

Lørdager 1000-1445

* Egentrening for alle skyttere, DFS-skyttere prioriteres dersom fullt
* Godkjenning av prøveskudd og oppskyting, dersom banemannskap har kapasitet

  

**Åpningstider sommersesong:**

Mandag 1630-2100 (eller solnedgang)

• DFS-trening med 25 skudds program, jaktvåpen med kikkertsikte kan også benyttes.

• Voksne på 200m med grovkaliber, rekrutter på 100m med finkaliber

• Diopter og reim eller i kikkertklassen - mangler du utstyr/våpen kan du låne/leie

• Egentrening for jegere og PRS-skyttere på 200m standplass dersom ledig kapasitet og det ikke påvirker rekruttskytingen på 100m!

  

Tirsdager 1630-2100 (eller solnedgang)

• Pistolskyting i regi av Lørenskog pistolklubb

  

Onsdager 1630-2100 (eller solnedgang)

* Det skytes PRS fra 200m standplass i regi av OALH
* Pistolskyting fra 100m standplass i regi av Lørenskog pistolklubb
* Egentrening jegere i regi av Lier sportsskyttere og LSL - bare møt opp og skyt når du får tildelt plass fra standplassleder
* Godkjenning av prøveskudd og oppskyting, dersom banemannskap har kapasitet

Torsdager 1630-2100 (eller solnedgang)

* Jegertrening med prøveskudd og oppskyting til storviltprøven
* Medlemmer kan trene på egenhånd på 100m standplass dersom ledig kapasitet
* 200m standplass er reservert oppskyting - en skytter om gangen

  

Fredager 1630-2100 (eller solnedgang)

* Hagleskyting fra kl 1800
* Medlemmer skyter en serie på 25 skudd/duer for kr 120,-
* Arrangeres av Høybråten Jeger og Fisk

  

Lørdager 1000-1445

• Egentrening for alle skyttere, DFS-skyttere prioriteres dersom fullt

• Godkjenning av prøveskudd og oppskyting, dersom banemannskap har kapasitet

  

Banen er stengt på helligdager, julaften, påskeaften, pinseaften og 17.mai.
**Mikkel Thommessen** (født 21. mars 1945 i Oslo) er en norsk seiler som representerer Kongelig Norsk Seilforening. Etter Examen Artium i 1965 startet han i skipsmeglerfirma R.S.Platou og jobbet senere som skipsmegler i Montreal, New York og Tokyo før han returnerte til Oslo i 1973 og frem til 1986 jobbet som megler, de siste årene i Fearnley Finans. Deretter har han drevet prosjektutvikling i egen regi og fra 1992 vært tilknyttet Norsk Maritimt Forlag som journalist og seilsportsredaktør i bladene Seilas og Seilmagasinet. Thommessen har i alle år vært engasjert i seilsport, både som utøver og administrator. Han var styremedlem og senere viseformann i Kongelig Norsk Seilforening fra 1980 til 1990 og har vært leder i organisasjonskomiteen for flere internasjonale regattaer og mesterskap. Som utøver har han to sølv og bronse fra NM og to 6. plasser i VM[] for 5,5 metere i 1990 og 93, foruten sølv i det japanske mesterskap i Soling i 1972. Han har deltatt i atlanterhavsregattaen ARC og turseilt til Storbritannia, Svalbard, Island, Shetland, Færøyene og Middelhavet. I alle OL fra 1996 til 2008 har han vært NRKs ekspertkommentator i seiling. Sammen med Paal Lien har han i perioden 2011-17 arrangert Oslo Water Games, en vannsportsfestival i fjordbyen Oslo. I 2018 arrangerte Oslo Water Games verdenscup i matchseiling i Risør.

Bibliografi
-----------

* *Utfor*, boken om Atle Skårdal, Cappelen 1998, lenke til Digital utgave på Nasjonalbiblioteket
* *125 års seiling i vekst og glede* KNS' jubileumsbok 2008
* *Seiling i Norge,* NSFs jubileumsbok, Blue Ocean Media 2020
* *Båtkonstruktøren Jan Herman Linge, livet og båtene,* Pax 2022
* *Sira, En båt to konger,* eget forlag 2023
* *Peder, Seierlegenden,* eget foran 2024

Referanser
----------

1. ↑  Resultater fra NM-2010 Arkivert 2. august 2012 hos Wayback Machine. på Yngling.no. Publisert 10. juli 2010. Besøkt 21. juni 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

| Den amerikanske uavhengighetskrigen |
| --- |
| Boston – Canada – New York og New Jersey – Saratoga – Philadelphia – Vestfronten – Sullivan-ekspedisjonen – Sørfronten – Marine |

| Felttogene i New York og New Jersey, 1776–77 |
| --- |
| Long Island – Kips Bay – Harlem Heights – Pells Point – White Plains - Fort Washington – Trenton 1 – Trenton 2 – Princeton – Forsyningskrigen – Bound Brook |

**Landgangen i Kips Bay** var en britisk manøver under felttoget i New York i den amerikanske uavhengighetskrigen. 15. september 1776 gikk William Howe i land med rundt 4000 menn på nedre Manhattan i det som i dag er nedre enden av *34th Street*. De møtte motstand i 900 amerikanske militsmenn ledet av oberst William Douglas. Der var noen kamper, men trefningen var preget av panisk amerikansk tilbaketrekning. Amerikanerne oppgav sine kanoner, krutt og viktige forsyninger. 

Mot slutten av dagen tok Howe kontroll over New York City og rykket tvers over øya. Howe rapporterte bare tolv døde blant sine menn, mens han hevdet å ha forårsaket rundt 60 døde og sårede på amerikansk side og tok rundt 320 fanger.

De amerikanske styrkene trakk seg tilbake til Harlem Heights hvor det dagen etter sto et større slag.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Landing at Kip's Bay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata