recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Senait Ghebrehiwet Mehari** (trolig født 3. desember 1974 i Asmara i Eritrea) er en tysk forfatter og sanger.

Liv i Eritrea
-------------

Meharis fødselsdag er offisielt 3. desember, men det eksakte fødselsåret er ikke kjent. Det ligger trolig mellom 1974 og 1976. Faren var eritreer, moren var etiopier. Etter å ha blitt forlatt som spedbarn i en koffert av moren, overlatt til å dø, ble hun reddet, og gikk siden under navnet «barnet fra kofferten». Hun ble sendt til det statlige barnehjemmet «Orfan» i Asmara, og to år senere til et barnehjem drevet av italienske ordenssøstre. Etter å ha bodd der noen år ble hun tatt hånd om av sin tante.

Da Mehari var seks år sendte faren henne, sammen med hennes halvsøstre Tzegehana og Yaldiyan, til geriljaen Eritrean Liberation Front, hvor hun måtte arbeide for soldatene i forskjellige leire.

I begynnelsen av 2007 oppstod kontrovers om Mehari kunne betegnes som «barnesoldat», etter at fjernsynsprogrammet «Zapp» på NDR hadde gjort egne undersøkelser av hennes bakgrunn.

Liv i Tyskland
--------------

Tre år etter at Mehari ble sendt til geriljaen ble hun og søstrene reddet av onkelen Haile, som tok dem med seg til Sudan, der de bodde de neste tre årene. Hennes far emigrerte i mellomtiden til Tyskland, og bad om at jentene kom etter. En stund bodde de sammen i Hamburg, men ettersom faren slo Senait, fikk hun plass i et ungdomshjem.

### Sanger og forfatter

Mehari begynte å skrive sine egner sanger på tigrinya, tysk og engelsk, og fikk sitt gjennombrudd i Tyskland i 2001 med singlene «Leben» og «Aura».

I 2004 offentliggjorde Mehari selvbiografien *Feuerherz*, hvor hun skriver om tiden som barnesoldat i Afrika.

I november 2005 utkom Meharis første album, *Mein Weg*, og i mai 2006 kom hennes nye bok *Wüstenlied*, hvor temaet igjen er hennes røtter i Eritrea og hvor hun forsøker å finne sin plass i verden.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 129437662, besøkt 17. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase, oppført som Senait G. Mehari, NKC-identifikator xx0070933[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   filmportal.de, oppført som Senait G. Mehari, Filmportal-ID 086f38f6e97041c885d6c37067864556, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   British National Bibliography, oppført som Senait, 1974- Mehari, BNB person ID MehariSenait1974-, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Verk av og om Senait Mehari i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
* Senait Mehari

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** MusicBrainz
 |
**Sardar Sarovar-demningen** er en av flere prosjekterte demninger med vannkraftverk og irrigasjonsformål i elva Narmada, i delstaten Gujarat. Regulering av Narmada-elven ble diskutert allerede i 1940, men ikke prosjektert før i 1979 som følge av langvarig uenighet mellom delstatene Gujarat og Madhya Pradesh. Anlegget er under bygging, og installert vannkraftkapasitet blir 1 450 MW, fordelt på 1 200 MW i et kraftverk i selve elveløpet, og 250 MW i et kraftverk plassert i enden av en irrigasjonskanal. Sistnevnte kraftanlegg vil ligge på grensen mellom Gujarat og Rajasthan, 458 km fra selve dammen.

Sardar Sarvoar-demningen er en gravitasjonsdam i betong, og blir 1 210 meter lang og 163 meter høy. Det blir Indias tredje høyeste betong-gravitasjonsdam. Avrenningen fra anlegget blir på inntil 85 949 m³/sek, som blir blant de høyeste avrenningspotensialene i verden. Det skal i alt anlegges 16 kanaler tilknyttet dammen, som skal gi vann til 18 000 km² av de tørre jordbruksområdene i Gujarat og Rajasthan. Videre utnyttes reservoaret til industrielt fiske.

Kraften fra vannkraftanleggene deles mellom delstatene Madhya Pradesh, Maharashtra og Gujarat etter fordelingsnøkkelen 57-27-16.

Protester
---------

Det har vært sterke protester mot utbyggingen, som gir en oversvømming som førte til flytting av minst 205 000 personer ved det som blir reservoaret, mens 157 000 personer som bor ved kanalene må flytte. Særlig elvefiske har blitt truet eller ødelagt. Sterke protester i 2008 førte til at en ytterligere økning i damhøyden ble kansellert.

Reservoaret blir 214 km langt og inntil 16 km bredt, men i gjennomsnitt bare 1,77 km bredt. Vannstanden blir oppdemmet 110,6 – 140 meter, avhengig av fyllingsgrad. Arealet på den kunstige sjøen blir 377 km². Reservoaret vil berøre dyrkningsarealet i 193 landsbyer i Madhya Pradesh, 33 landsbyer i Maharashtra og 19 landsbyer i Gujarat, mens 3 landsbyer (i Gujarat) blir direkte oversvømmet.

Referanser
----------

1. ↑  Arjun Kannan et al, *Hydro Power*, India 2012. Scribd.
2. ↑  Black, Maggie og Jannet King: *The Atlas of Water*, Earthscan 2009, side 58-59.

Eksterne lenker
---------------

* Sardar Sarovar Dam.org – offisiell hjemmeside.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BBC Things
 |

| * v
* d
* r
Demninger i Narmada |
| --- |
| Bargi **·** Indirasagar **·** Omkareshwar **·** Maheshwar **·** Sardar Sarovar | Indias flagg |
***Strategus aloeus*** er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende
--------

*Strategus aloeus*, hunn
En stor (30-60 millimeter), kraftig, blank, rødlig til brunsvart hornbille, kroppen mer eller mindre sylindrisk. Det er stor forskjell på kjønnene. Hannen er markert større enn hunnen, og har et langt horn på forkanten av pronotum, også to fremoverrettede, kraftige knøler på sidene av pronotum. Hos små hanner er hornene gjerne redusert til spisse knøler. Hos slekten *Strategus* sitter alle hornene på pronotum, ikke på hodet, så de kan ikke beveges i forhold til hverandre som hos de fleste andre hornbiller med lange horn. Hunnen mangler horn og knøler på pronotum, men pronotum har en rund uthuling foran, denne har tverr-rynket mikroskulptur. Antennene er korte og vifteformede. Dekkvingene er blanke uten påfallende punktering. Undersiden er kledt med lange, gulaktige hår.

Levevis
-------

Larvene lever i jorden av røtter og råtnende plantedeler. Noen ganger kan de gjøre litt skade på plener og lignende. Utviklingen tar ett år. De voksne billene spiser gjerne frukt eller nektar fra blomster. De flyr om natten og kommer gjerne til lys, av og til i store mengder.

Utbredelse
----------

Arten er vidt utbredt fra det sørlige USA i nord til Brasil og Peru i sør.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Oryctini Mulsant, 1842
						* Slekten *Strategus* Hope, 1837
							+ ***Strategus aloeus*** (Linnaeus, 1758)

Kilder
------

* Nettside av S. aloeus, med bilder av alle stadier
* Héctor Jaime Gasca-Álvarez & Brett C. Ratcliffe (2011) An annotated checklist of the oryctine rhinoceros beetles (Coleoptera: Scarabaeidae: Dynastinae: Oryctini) of the Neotropical and Nearctic realms. Zootaxa 3090: 21-40.
* Bilder av arten

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri over arten
* (en) *Strategus aloeus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Strategus aloeus* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Strategus aloeus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Strategus aloeus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Strategus aloeus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Strategus aloeus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* (en) Strategus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
The Day You Went Away: The Best of M2M
Den dagen du gikk bort: Det beste med M2M er det siste albumet og greatest hits samling av norsk ungdoms-pop duoen M2M. Den ble utgitt i 2003 etter M2M ble oppløst i 2002.

Samlingen inneholder alle sine singler fra sine to studioalbum Shades of Purple og The Big Room, samt akustiske versjoner av noen andre sanger. Den inneholder også en Mandarin kinesisk versjon av sin hit "Pretty Boy" og en spansk versjon av "alt du gjør". "Alt" er også forkortet uten falmet ut slutt og "Alt du" var helt nytt tatt opp med nye vokal. Den har også tre nye låter, "Ikke for meg", "Is You", og "Vent på meg". En annen plate følger med albumet, som inneholder musikkvideoer og en featurette, samt film jenter i Bangkok og Norge. [1]

Marisa Brown fra Allmusic ga albumet fire av fem stjerner, konkluderte [1] De liner notes omfatter tekstene til sangene "Det er måten mer M2M enn nødvendig, men det absolutt gjør jobben med å gi den beste av dem."; men det er en feil i tekstene på "Do not Say You Love Me", som notatene inneholder tekstene fra den versjonen av sangen som dukket opp på Pokémon: The First Movie, mens albumet inneholder den versjonen som dukket opp på nyanser av lilla.

Sporliste Rediger

"Den dagen du gikk bort" - 03:43
"Mirror Mirror" - 03:21
"Pretty Boy" - 04:40
"Do not Say You Love Me" - 03:46
"Alt" (ny rediger) - 03:07
"Alt du gjør" (re-innspilt vokal versjon) - 04:05
"Girl In Your Dreams" - 03:40
"Hva du gjør om meg" - 03:21
"Ikke" (akustisk versjon) - 03:30
"Wanna Be Where You Are" - 03:26
"Ikke for meg" - 03:09
«Er du" - 04:01
"Vent på meg" - 03:06
"Jennifer" (akustisk versjon) - 02:53
"Kjærlighet Left For Me" (akustisk versjon) - 04:14
"Pretty Boy" (Mandarin kinesisk versjon) - 04:39
"Alt" (akustisk versjon) - 03:41
"Do not Say You Love Me" (Tin Tin Out Remix) - 03:33
"Todo lo que Haces" ( "Alt du gjør" spansk versjon) - 04:02
"Mirror, Mirror" (Strøm Dance Remix) - 05:56
personell Rediger

Marion Raven - vokal, piano, slagverk
Marit Larsen - vokal, gitar
Matt Rowe - produksjon, arrangement
Dane DeViller - produksjon, arrangement
Sean Hosein - produksjon, arrangement
Per Magnusson - produksjon, arrangement
David Kreuger - produksjon, arrangement
Jimmy Bralower - produksjon, arrangement
Peter Zizzo - produksjon, arrangement
Kenneth M. Lewis - produksjon, arrangement
Craig Kallman - produksjon, arrangement
T-Bone Wolk - produksjon, arrangement, bass, akustisk gitar, mandolin, orgel, Wurlitzer
Dean Sharp - trommer, perkusjon
Tron Syversion - innspilling
John Holbrook - innspilling, miksing
Damien Shannon - Assistent ingeniør
Jimi K. Bones - slide gitar
José Ramón Flórez - spansk oversetter ( "Todo lo que Haces")
Neil Perry - innspilling
Joshua - opptak produksjon (Norsk)
Referanser Rediger

^ A b c Brown, Marisa. "Den dagen du gikk bort: Det beste med M2M". Allmusic. Hentet 29 september 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Eurasisk flygeekorn** eller **sibirsk flygeekorn** (*Pteromys volans*) er det eneste flygeekornet som forekommer i Europa.

Kroppen er 13,5–20,5 cm lang og den buskete halen 9–14 cm. Mellom fram- og bakbeina har den en flygehud som gjør at den kan glidefly fra tre til tre eller ned stammen på det samme treet. Pelsen er lysegrå, og de store øynene viser at dette dyret hovedsakelig er nattaktivt.

Arten foretrekker blandingsskog med gamle osper. Her finner den hakkespetthull som brukes både som bolig og til å lagre mat for vinteren. Et hull kan inneholde opptil fem liter føde, helst rakler fra or og bjørk, men også tynne kvister. Resten av året eter den mest planter som knopper, skudd, blad, frø, nøtter og bær, men den kan også røve fuglereir og ta egg og unger. Eurasisk flygeekorn formerer seg saktere enn ekorn og får ofte bare to kull i året med to–tre unger i hvert kull. 

Eurasisk flygeekorn er utbredt i det eurasiske barskogbeltet fra Finland, Estland og Latvia østover gjennom Russland, Mongolia og nordvestlige Kina til stillehavskysten inkludert Korea og nordøstlige Kina. Den finnes også på den russiske øya Sakhalin og den japanske øya Hokkaido.

Litteratur
----------

* A. Bjärvall (1985). «Flygekkore». *Däggdjur: Alle Europas arter*. Illustrert av S. Ullström. Wahlström & Widstrand. s. 76. ISBN 91-46-15040-4.
* D.E. Wilson og D.M. Reeder (red.). «*Pteromys volans*». *Mammal Species of the World, 3rd edition*. Besøkt 1. januar 2016.
* S. Shar m.fl. (2008). «*Pteromys volans*». *The IUCN Red List of Threatened Species*. doi:10.2305/IUCN.UK.2008.RLTS.T18702A8506573.en.

Eksterne lenker
---------------

Flygeekorn nær Tammerfors i Finland
* (en) *eurasisk flygeekorn* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *eurasisk flygeekorn* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *eurasisk flygeekorn* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *eurasisk flygeekorn* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *eurasisk flygeekorn* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Pteromys volans* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Pteromys volans* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Pteromys volans* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**GenØk – Senter for biosikkerhet** er en ideell forskningsstiftelse etablert i 1998 som er lokalisert til forskningsmiljøene ved UiT Norges arktiske universitet og Siva innovasjonssenter i Breivika i Tromsø. Regjeringen har utpekt GenØk som nasjonalt senter for biosikkerhet.

GenØk utfører forskning på miljø-, helse- og samfunnsmessige konsekvenser ved bruk av genteknologi og genmodifisering. GenØk driver også utstrakt informasjonsvirksomhet og rådgivning innen sitt kompetanseområde. 

Instituttet har ca. 25 ansatte.

GenØk er en del av et nasjonalt og internasjonalt samarbeidsnettverk. Nettverket omfatter norske forskningsinstitusjoner så vel som internasjonale forskningsmiljøer og uavhengige NGOer. De nærmeste samarbeidspartnere er TWN (Third World Network) og UiT Norges arktiske universitet.

Genøk har måttet tåle sterk kritikk for dårlig forberedte eksperimenter, å publisere forskningsresultater før de har vært gjennom fagfellevurdering, samt å trekke mye sterkere konklusjoner enn datagrunnlaget tilsier. Den franske forskeren Marcel Kuntz har karakterisert GenØk som en del av et internasjonalt miljø som driver parallellforskning på GMO i strid med vitenskapelige prinsipper og konsensus.

Finansiering
------------

I statsbudsjettet 2009 fikk GenØk en bevilgning på 12,4 millioner kroner. Stiftelsen mottok I tillegg midler på til sammen ca. 15 mill fra Norges forskningsråd, Fredskorpset, Norad (8,77 mill) og Direktoratet for naturforvaltning.

Stiftelsen hadde tidligere navnet Norsk institutt for genøkologi.

Referanser
----------

1. ↑  Siva Tromsø
2. 1 2  Om GenØk GenØk
3. ↑  «Uetisk om gen-risiko - Kultur - Dagbladet.no». *www.dagbladet.no*. Besøkt 1. november 2016.
4. ↑  Hva er det de driver med oppe i Tromsø?
5. ↑  "Parallel science" of NGO advocacy groups: How post-modernism encourages pseudo-science Genetic Literacy Project

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Tromsø

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Skogengfly** (*Apamea illyria*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet nord til Møre og Romsdal i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 31 – 36 mm), kraftig, brunlig nattfly. Kroppen og forvingene er gulbrune eller lyst rødbrune. Forvingens midtfelt og ytterkant er mørkere, mørkt brungrå. Midtfeltet er timeglass-formet (smalest foran bakkanten av vingen) og avgrenset av doble tverrlinjer (mellomlinjer) med hvitt mellom. På midtfeltet er det markerte, lyse, nyre- og ringmerker. Bakvingen er gråbrun. Arten kjennes lettest på forvingenes mørke midtfelt.

Levevis
-------

Skogengflyet lever i åpen skog og skogkanter. Larvene lever på røttene av gras i slekten rørkvein (*Calamagrostis* spp.) og bunke (*Deschampsia* spp.), og på myskegras (*Milium effusum*). De utvikler seg mellom juli og april. De voksne sommerfuglene flyr om natten i mai – juli.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i fjellene i Mellom-Europa og i Nord-Europa nord til Midt-Norge. Mot øst går den til Kaukasus. I Norge er den nokså vanlig nord til Sunndal i Møre og Romsdal.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Skogengfly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *skogengfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *skogengfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *skogengfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *skogengfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *skogengfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *skogengfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Apamea illyria* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Stratifisert utvalg** eller **stratifisert utvelging** betegner innen statistikk en sannsynlighetsutvelging som forutsetter at enhetene i universet inndeles i kategorier (såkalte *strata*) etter hvilken verdi de har på stratifiseringsvariabelen. Deretter trekkes det enheter separat fra hvert stratum til utvalget. 

Hvis alle stratums frekvens er like hyppig representert i utvalget som i universet, er utvalget **proporsjonalt**. Dersom minst et stratum er mer er relativt sterkere representert i utvalget enn i universet er utvalget **disproporsjonalt**. Disproporsjonalt stratifisert utvelging brukes gjerne for å sikre tilstrekkelig sterk representasjon i utvalget av en kategori som forskeren er særlig opptatt av å undersøke, og som er sjelden i det teoretiske universet. 
For eksempel: Dersom det skal gjøres en markedsundersøkelse om hvor fornøyd Volvo-bileiere er med bilen sin kan f.eks halvparten av de intervjuede personene i undersøkelsen være eiere av en Volvo, og den andre halvparten eiere av andre bilmerker. Intervjuobjektene med et annet bilmerke brukes for å ha et sammenligningsgrunnlag. Utvalget er disproporsjonalt, ettersom det er en langt mindre del av befolkningen (universet) som er eiere av Volvo enn 50 %. Ved å stratifisere utvalget kan en sammenligne grad av fornøydhet mellom gruppene Volvo-eier og eier av annet bilmerke.

Litteratur
----------

* Ottar Hellevik: *Forskningsmetode i sosiologi og statsvitenskap* ISBN 978-82-15-00250-7
**Yellow River** er en popmelodi spilt inn av det britiske bandet Christie, den ble utgitt 23. april 1970, skrevet av bandleder Jeff Christie.

Jeff Christie komponerte "Yellow River" i 1970, han ga den til trommeslageren i bandet sin bror Alan Blakely i The Tremeloes som spilte det inn for å komme ut som singel, men Tremeloes ombestemte, de ville forandre litt på musikkstilen sin. Jeff Christie brukte Tremeloes 'backing track' og bande fikk navnet Christie. Resultatet ble en britisk nummer én hit i juni 1970, den ble også en hit i USA, nr. 23, videre spredde populariteten seg og den var nummer en i 26 land, globalt solgte den over 30 millioner.

Referanser
----------

1. ↑  Pingitore, Silvia (1. november 2020). «50 years from Yellow River: interview with Jeff Christie» **(engelsk)**. Besøkt 1. juli 2023.
2. ↑  «Christie – Yellow River (1970, Vinyl)» **(engelsk)**. Besøkt 13. februar 2021.
3. ↑  «Christie». *Discogs* **(engelsk)**. Besøkt 13. februar 2021.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:«House of the Rising Sun» med Frijid Pink | **Nummer 1 på VG-lista**(Uke 27–29 1970) | Neste mottaker:«In the Summertime» med Mungo Jerry |
*Genève-psalteret*, førsteutgaven fra 1539
Salme 137 fra *Genève-psalteret* (1539)
***Genève-psalteret*** (eller *Hugenottpsalteret*) er en serie sangbøker som omfatter hele Salmenes bok fra Det gamle testamente oversatt til fransk språk. 

Samlingen stammer fra den tidlige reformasjonen og kom til på initiativ av reformatoren Jean Calvin. Han var av den oppfatning at det bare var guds ord som dugde i gudstjenesten, og tok beslutningen om at tekstgrunnlaget skulle hentes fra Salmenes bok. Den lyriske oversettingen overlot han til dikteren Clément Marot, og etter Marots død i 1544 til Théodore de Bèze. 

Komponistene av salmemelodiene i psalteret er identifisert som Guillaume Franc, Louis Bourgeois og Pierre Davantès. Det egentlige *Genève-psalter* ble gitt ut i endelig form i 1562, og er den første franskspråklige samlingen som omfattet hele Salmenes bok på diktform.

Utgaver
-------

* Book of Praise, Anglo-Genevan Psalter, ISBN 0-88756-029-6
* Pierre Pidoux: *Le Psautier Huguenot*, Vol I/II, Basel 1962, OCLC 17708979.

Litteratur
----------

* Peter Ernst Bernoulli, Frieder Furler (red.): *Der Genfer Psalter. Eine Entdeckungsreise*. 2. reviderte opplag. TVZ, Zürich 2005, ISBN 3-290-17226-0
* Eckhard Grunewald, Henning P. Jürgens, Jan R. Luth (red.): *Der Genfer Psalter und seine Rezeption in Deutschland, der Schweiz und den Niederlanden: 16.–18. Jahrhundert*. Niemeyer, Tübingen 2004, ISBN 3-484-36598-6
* Judith I. Haug: *Der Genfer Psalter in den Niederlanden, Deutschland, England und dem Osmanischen Reich (16.–18. Jahrhundert).* Schneider, Tutzing 2010, ISBN 978-3-7952-1300-8 (Zugl.: Tübingen, Univ. Diss. 2008).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** OCLC **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
Skulptur av isbjørn og sel i flyplass-loungen.
**Yellowknife lufthavn** (IATA: **YZF**, ICAO: **CYZF**) er en flyplass i Yellowknife i Northwest Territories i Canada. 
Flyplassen er en del av landets nasjonale flyplassystem og den drives av regjeringen i Nordvestterritoriene. 
I 2007 betjente terminalen 527 000 passasjerer.

I 2008 ble flyplassens passasjerterminal utvidet til omtrent dobbel størrelse. Flyplassen er klassifisert som en flyplass for oppføring i Nav Canada og den er bemannet av Canada Border Services Agency (CBSA). 

«G»-divisjonen av The Royal Canadian Mounted Police (RCMP) har en hangar for sin flyvirksomhet like sør for passasjerterminalen. Den er i tilknytning til en hangar som brukes av Royal Canadian Air Force (RCAF) og huser De Havilland Canada DHC-6 Twin Otter og andre fly som opereres av 440.-skvadronen, en avdéling av «17. Ving».

Canadian NORAD Region Forward Operating Location Yellowknife ligger sørvest for flystripen med fasiliteter som ble bygget for å få en strategisk utplassering av CF-18 Hornet for konfliktsituasjoner. Flyplassen har en DHC-6 Twin Otter permanent basert for søk-og redningsaksjoner.

Flyplassens brann- og redningstjeneste som består av ti brannmenn, men det kreves bare to eller tre brannmenn på hver skift for å betjene kjøretøyene. Ambulanse og ytterligere brannbiler er også tilgjengelig fra Yellowknifes brannvesen.

Referanser
----------

1. ↑  Yellowknife Airport Development Plan Update Arkivert 18. april 2014 hos Wayback Machine.
2. ↑  Yellowknife Airport Expansion Arkivert 16. juni 2009 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Yellowknife Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Torungene** består av de to mindre øyene **Store**- og **Lille Torungen** i havgapet utenfor Arendal, og er en del av Raet nasjonalpark. Det er omtrent 1 100 meter imellom øyene.

Store Torungen til høyre, Lille Torungen til venstre  Foto: KEN 

Øyene tilhørte i sin tid Hiis gård, og ble solgt til den norske stat for 450 speciedaler. På øyene står tvillingfyrene Store- og Lille Torungen fyr, som begge ble anlagt i 1844. På øyene vokser det villtulipaner, Arendals kommuneblomst. Blomstene ble trolig innført i seilskutetida. Navnet Torungene kommer mest sannsynlig fra tord (møkk/skarn) og ung (hører til), og som da kan bli skarndynger (se også Møkkalasset fyr). Torungene eies idag av Kystverket.

Store Torungen
--------------

Store Torungen  Foto: KEN 
*Se også: Store Torungen fyr*
Øya har en gravrøys, og det ble gjort funn fra steinalderen på øya i 1850-årene. I 1897 ble Store Torungen utstyrt med tåkesignal, som medførte at det ble bygget maskinhus og ansatt maskinist. Øya overtok i 1914 den metrologiske stasjonen som sto på Lille Torungen. Deler av øya er naturreservat med ferdselsforbud. Naturreservatet ble opprettet 28. mars 1980, og er på 488 dekar. Øya har en egen liten havn som beskytter mot vær og vind. Det har blitt drevet hagebruk på øya, og i 2005 ble det registrert følgende ballastplanter på øya: lodnestorkenebb, villtulipan og fuglestjerne. 

Øyas eneste fastboende, Knut Mørland og Sondre Foyn Gullvåg, driver turistvirksomhet på øya for Stiftelsen Torungen fyr, i samarbeid med Aust-Agder Turistforening. Fyrvokterboligen og annekset er innredet som turisthytte, mens naustet leies ut til arrangementer. Fyrtårnet er åpent for omvisning daglig.

Lille Torungen
--------------

Lille Torungen  Foto: KEN 
*Se også: Lille Torungen fyr*
Det ble etablert en meteorologisk stasjon på øya i 1867, og denne ble flyttet til Store Torungen i 1914 da fyret ble nedlagt. Alle bygningene ble da revet eller flyttet, med unntak av tårnet og oljebua. I 1865 bodde det 16 mennesker på Lille Torungen, herav ti var barn. Det ble holdt kveg, gris og høns, og det fantes en kjøkkenhage. Det er ingen fastboende på øya lengre. 

På Lille Torungen ble det i 2005 observert følgende ballastplanter: lodnestorkenebb, fuglestjerne, legesteinkløver, villtulipan og åkervindel.

Det ble satt opp en minnevarde på øya i 1988 til minne om flystyrten ved Torungene i 1945 der mannskapet på seks ombord i et britisk fly omkom etter å ha blitt skutt ned av tyske nattjagere. Musikkfestivalen Canal Street har hatt flere konserter på øya.

Koordinater
-----------

* 58°23′56″N 8°47′17″Ø Store Toungen
* 58°24′43″N 8°47′30″Ø Lille Torungen

Kilder
------

* *Arendal byleksikon*, Friluftsforlaget 1998, ISBN 8291495084
* Arendal kommune – Månedens kulturminne juni 2010: Torungene[*død lenke*]
* Agder naturmuseum og botaniske hage – Hagevekster og hagebruk på fyr i Aust-Agder

Eksterne lenker
---------------

* Torungens venner
* Ut.no – Store Torungen
* Værstatistikk fra Store Torungen Arkivert 1. november 2013 hos Wayback Machine.
* Arendal kommune – Ukas postkort uke 45: Torungen fyr[*død lenke*]
**Alette Dorothea Thaulow** (født 10. desember 1780 i Kristiansand, død 14. august 1843 på Eidsvoll prestegård) er mest kjent som mor til Henrik og Oscar Wergeland og deres søster, Camilla. Hun ble døpt 20. desember i Kristiansand domkirke. Foreldrene hennes var by- og rådstueskriver Henrik Arnold Thaulow og Jacobine, født Chrystie. Ved folketellingen i 1801, da hun var 21, bodde Alette i Kristiansand hos sin søster Jacobine og hennes mann Benoni Aubert.

Høsten 1807 giftet Alette Thaulow seg med Nicolai Wergeland. De fikk fem barn, alle født i hennes fødeby: Henrik Arnold i 1808, Augusta Antonette i 1810, Harald Titus Alexis i 1811, Jacobine Camilla i 1813 og Oscar i 1815. To av barna skulle vise seg å bli viktige i Norges litteraturhistorie: Henrik og Camilla. Oscar Wergeland var den eneste av barna som bodde i Kristiansand som voksen. Han døde i Kristiansand i 1895.

Alette trivdes svært godt i Kristiansand. I 1817 flyttet familien til Eidsvoll prestegård. For henne ble det en stor overgang fra det sosiale liv i Kristiansand til innlandslandsmiljøet på Eidsvoll. Datteren Camilla har skrevet om dette i *I de lange nætter* (1863): «Saa levede hun vegetativt hen ved siden af Far, de største kontraster Livet nogensinde kunde stille sammen …» Hun skriver også at moren sank ned i en stol og gråt ved ankomsten.

I tillegg til egne barn ble to fosterbarn oppdratt i familien Wergeland; Nicolais søstersønn, Nicolai Storm, og brordatteren Laura. Henrik skulle senere si om sin mor at hun hadde kjærlighet ikke bare for sine egne, men også for fremmede og fattige (*Min Moder* sept. 1844). Morens væremåte ga trolig næring til hans livsvarige kamp mot fattigdom og urettferdighet.

Både Alette Dorothea og hennes mann ønsket seg tilbake til Kristiansand. Skuffelsen var stor da Nicolai Wergeland ble forbigått da han søkte stillingen som biskop i Kristiansand både i 1832 og 1842.

Camilla sier om sin mor (kanskje med en liten snert): «… hun døde i Opfyldelsen af sit Kald». I Henriks diktning vil hun bli stående. Den er et monument over henne. Hun ble gravlagt på Eidsvoll kirkegård.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Wergelandjubileets artikkel om Alette Dorothea Thaulow

| * v
* d
* r
Henrik Wergeland, Camilla Collett og andre kjente medlemmer av familien Wergeland |
| --- |
|  | far Nicolai Wergeland  | mor Alette Dorothea Wergeland  | morfar Henrik Arnold Thaulow bror Oscar Wergeland  | bror Harald Wergeland  | søster Augusta Wergeland Vedøe Henriks hustru Amalie Sofie Bekkevold  | Camillas ektemann Peter Jonas Collett  | fetter Nicolai Wergeland  | fetters sønn Oscar WergelandCamillas sønner Alf Collett  | Robert Collett |  |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF **·** ISNI
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Tysklands flagg Tyskland |
|  i aking: |
| De olympiske ringer Vinter-OL for ungdom |
| Gull | 2016 Lillehammer | Stafett |
| Sølv | 2016 Lillehammer | Dobbel |
| Junior-EM i aking |
| Bronse | 2016 Altenberg |  Dobbel |

**Paul Constantin Gubitz** (født 23. mai 1999 i Suhl) er en tysk aker, som har gull på stafett og sølv i dobbel fra Vinter-OL for ungdom 2016 på Lillehammer som fremste internasjonale meritter.

Idrettskarriere
---------------

2014/15
I verdenscupen i aking for ungdom 2014/15 deltok han i dobbel sammen med Hannes Orlamünder, og disse vant ett løp - i Oberhof i januar. De kom på 6.-plass sammenlagt i verdenscupen for ungdom.

2015/16
Hans beste plassering i verdenscupen i aking 2015/16 for junior er en andreplass ved rennet på Lillehammer i november. I januar 2016 deltok han ved junior-EM i aking, der han kom på 3.-plass sammen med Hannes Orlamünder. De samme to deltok også ved junior-VM i aking 2016, der de kom på 5.-plass.

Han deltok ved Vinter-OL for ungdom 2016 på Lillehammer, der han fikk to medaljer. I dobbel for gutter kom han og Orlamünder på 2.-plass, bak italienske Felix Schwarz og Lukas Gufler. I lagstafetten kom Tyskland på 1.-plass.

Referanser
----------

1. ↑   www.bsd-portal.de, besøkt 14. februar 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Paul Gubitz – Olympedia Rediger på Wikidata

* (de) Paul Gubitz – Tysklands olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Paul Gubitz – FIL Rediger på Wikidata

* (en) Paul Gubitz – TheSports.org Rediger på Wikidata

* (en) Paul Gubitz – TheSports.org Rediger på Wikidata

* (en) Paul Gubitz – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos ungdoms-OL 2016 Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
* (de) Profil hos BSD
**AS Uglands Rederi** er et rederi i Grimstad, etablert i 1930 av skipsreder Johan Milmar Ugland.

Etter å ha arbeidet i Sør-Amerika i en årrekke bestemte Ugland å starte sitt eget rederi med 200 000 i aksjekapital. Han etablerte Uglands Rederi 30. juni 1930 i Grimstad, og døper sin første tankbåt DS «Sarita» etter sin kone. Skipet var et tidligere Aneglo Saxon skip og het opprinnelig «Melania». Skipet ble forøvrig torpedert og senket under andre verdenskrig av den tyske ubåten U-A 14. juli 1940. Alle 29 ombord ble reddet. Selskapet led hardt økonomisk under krigen, da selskapet kun hadde ett skip igjen, men klarte etter freden å bli bygget opp til et respektabelt rederi, med seks skip og 235 ansatte i 1955.

På slutten av 1950-tallet ble Ugland syk og overlot driften av selskapet til sine to sønner Johan Jørgen Ugland og Andreas Kjell Lund Ugland. Johan Milmar Ugland døde første nyttårsdag 1960, og selskapet ble formelt overtatt av sønnene, og kona Sarita gikk inn i styret. Hun sørget for at døtrene Evy Kaarvang og Lisen Ugland Bergshaven også fikk sin andel med 24 prosent hver, mens sønnene fikk 26 prosent hver. Selskapet hadde ved Uglands død elleve skip. Rederiet hadde i 1965 landets største malmskipsflåte. Sønnene overtok resten av aksjene i 1988, da døtrene gikk ut av selskapet med 100 millioner kroner og seks skip, og startet sammen Bergvang Shipping med Lisens sønn Atle Bergshaven som leder. I 1996 overtok Johan Jørgen selskapet alene. Etter hans død i 2010 overtok Knut Nikolai Tønnevold Ugland aksjemajoriteten på 55 prosent.

J. J. Ugland selskapet eier offshorebedriften Nymo, med avdelinger i Grimstad og Eydehavn.

Referanser
----------

1. ↑  Da John Milmar Ugland ble tankreder, avtrykk.no, 19.10.2021

Litteratur
----------

* Birger Dannevig: *Ugland. Skipsbyggere, skipsførere, skipsredere gjennom 200 år*, Grimstad 1972
* Lisen Ugland Bergshaven: *Sarita og Johan M. Uglands seilas gjennom livet*, Grimstad 1992
* Gunnar Nerheim; Kristin Øye Gjerde: *Uglandrederiene, verdensvirksomhet med lokale røtter*, Grimstad 1996

Kilder
------

* Agderposten s. 25-32, 3. juli 2010

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
***Deadline Torp*** er en norsk dramaserie i to deler som gikk på NRK1 i 2005. Serien omhandlet postranet i Larvik og det påfølgende gisseldramaet på Torp lufthavn i 1994. Hendelsen strakte seg over to dager fra 28. september til kl. 10.00 om morgenen 29. september. TV-serien ble til etter idé av Dag Erik Pedersen, og ble produsert av NRK Drama i 2005.

Nils Gaup hadde regi på tv-serien, og kommenterte hendelsen slik:

> «Dette er en beretning fra en norsk hverdag der vanlige mennesker blir trukket inn i et slags Hollywood-drama, som vi aldri har sett maken til i Norge. Og den fiksjon-erfaring vi har fra film, grep også inn i denne hendelsen. Hos gisseltagerne, og alle som ble involvert. Det hele begynte som et ran, men avsluttet mye mer dramatisk. Action avlet action. Fiksjon grep inn i virkeligheten, så å si.»
> 
> 

Jo Nesbø og Håkan Lindhe skrev manuset. Jo Nesbø uttalte i den forbindelse: "Dette er en blanding av filmer som «Die Hard» og «Fargo», men fra virkeligheten."

Rolleliste (utvalg)
-------------------

* Emil Forselius
* Danilo Bejarano
* Jørgen Langhelle
* Gørild Mauseth
* Sverre Anker Ousdal
* Rut Tellefsen
* Ingvar Hirdwall
* Silje Holtet
* Ingunn Beate Øyen

Referanser
----------

1. ↑  «Da Norge holdt pusten». *arkiv.nrk.no*. 2005. Besøkt 17. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Deadline Torp* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Deadline Torp* hos Filmfront Rediger på Wikidata
**Snømugg** er en betegnelse på muggsopp som angriper gress og korn. Angrep av soppen kan gi flekker eller større flater med dødt gress på eng, golfbaner, fotballbaner og lignende.

Snømuggen etterlater grå flekker av dødt gress
Snømugg må ikke forveksles med isbrann, som skyldes vekslende mildvær og frost, slik at smeltevann fryser til is og skader gresset.

Angrep av snømugg viser seg når snøen forsvinner om våren. Man ser da gjerne at gresset har et mugglag med en rosa-oransje farge. Denne fargen forsvinner etterhvert og etterlater sammenklistret gråhvitt gress. Angrepet kan vise seg som flekker eller større områder av dødt gress, eller bare at gresset står tynnere enn vanlig.

Medvirkende årsaker til utbrudd
-------------------------------

Snømuggen vokser på gresset under snøen om vinteren. En mild, men snørik vinter, der det er lite tele i jorden, gir gode forhold for snømuggen. Soppen trenger vanligvis minst 2 måneders snødekke.

En annen fordel for snømuggen er hvis det står igjen mye raigras når snøen kommer. Hvor mye som står igjen, avhenger av når engen ble slått siste gang før vinteren og om beitedyr har fått gnage ned gresset. 

Hvor godt rustet gresset er for vinteren avhenger av hvor mye opplagsnæring det har. Hvis det gjødsles mye sent på året eller det er rikelig med regn, vil gresset bruke av opplagsnæringen til fortsatt vekst utover høsten og derfor stå dårligere rustet til vinteren. 

Høstkorn, korn som sås om høsten, kan også angripes. Soppen kan da både stamme fra smitte på såkornet og ligge i jordsmonnet.

Arter
-----

Soppen **Monographella nivalis var. nivalis** blir referert til som den vanligste årsaken. Navnene **Michrodochium nivale** og **Fusarium nivale** er to mye brukte synonymer for denne soppen. Soppen Fusarium culmorum trekkes også frem.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
**«My Heart Has a Mind of Its Own»** er en amerikansk sang, skrevet av Howard Greenfield og Jack Keller. Den ble en # 1-hit for Connie Francis i 1960.

Hit i 1960
----------

Francis spilte inn «My Heart Has a Mind of Its Own» i studioet, Radio Recorders, in Hollywood CA under tre forskjellige sessioner 9. 25. og 31. juli 1960 med Jesse Kaye og Arnold Maxin som produsenter. Gus Levene var arrangør og dirigerte orkesteret. Musikerne innbefattet Art Kaplan på saksofon.

Flere opptak fra disse sessionene er fremdeles bevart. Den opprinnelige singlen MGM K 12923 brukte Take 49 (innspilt 31. juli 1960), men to uker inne i utgivelsesforløpet ble denne erstattet av Take 37 (innspilt 25. juli 1960), etter ønske fra Francis og sangens opphavspersoner. 

«My Heart Has a Mind of Its Own» ble Francis' andre sammenhengende A-side som toppet Billboard Hot 100-listen og nådde førsteplassen på listen fra 26. september og beholdt plassen følgende uke. Singlen markerte også Francis' siste tilstedeværelse på R&B-listen som # 11.

I Storbritannia lå «My Heart Has a Mind of Its Own» som # 3.

18. oktober 1960 spilte Francis inn en tyskspråklig versjon med tittelen «Mein Herz weiß genau, was es will», som var uutgitt til 1988.

Nyinnspillinger
---------------

I motsetning til Francis' foregående # 1-hit «Everybody's Somebody's Fool» ble ikke «My Heart Has a Mind of Its Own» en C&W crossover hit for Francis selv, men sangen ble deretter spilt inn av flere høyt profilerte kvinnelige countrysanger. Det begynte med Connie Smith på hennes LP-album *Downtown Country* (1966). In 1971 ble Smiths versjon tatt med på en samleplate med tittelen *My Heart Has a Mind of Its Own*. 

Den mest suksessfulle countryversjonen var med Susan Raye i 1072. Den nådde Billboards Top 10 Country Singles-liste.

Debby Boone fikk en noe mindre suksessfull hit med sangen i 1979. Den lå som høyest på en 11.-plass.

«My Heart Has a Mind of Its Own» ble spilt inn Reba McEntire i begynnelsen av hennes karriere. Denne versjonen ble først utgitt på samlingen *Oklahoma Girl* (1994)

«My Heart Has a Mind of Its Own» var også én av flere popklassiske hits, som Sandy Posey gjorde coverversjoner av på CD-albumet, *One Fine Day*, som markerede Poseys tilbakevenden til hennes countrypolitanske røtter. Albumet inneholder også nyinnspillinger av Francis' «Who's Sorry Now?» og «My Happiness».
**Storbritannias konstitusjon** er en samling av ukodifisert lov, både skrevet og uskrevet, som bestemmer styresettet i Det forente kongerike Storbritannia og Nord-Irland.

Landet har ingen teknisk forskjell mellom ordinære lover og konstitusjonelle lover, og det finnes ingen grunnlov. Konstitusjonell reform kan derfor vedtas som hvilken som helst annen lovgivning i parlamentet. Grunnprinsippet i konstitusjonen er at parlamentet er suverent, og man krever derfor ikke høyere flertall i konstitusjonelle saker.

Mangelen på en formell, skrevet grunnlov leder til at enkelte forskere klassifiserer Storbritannia som et land uten noen formell konstitusjon. Man bruker noen ganger formuleringen «uskrevet konstitusjon», hvilket er noe upresist ettersom konstitusjonen inkluderer mange skriftlige lover. Men den avhenger også av en rekke uskrevne sedvaner, i langt større grad enn noen annen liberal, demokratisk konstitusjon.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Akseli Ensio «Axu» Kokkonen** (født 27. februar 1984 i Oslo) er en finsk-norsk skihopper. Han representerer Stårheim IL.

Kokkonen er født i Norge, men har finske foreldre, og familien flyttet til Lahtis i Finland da han var 1 1/2 år gammel. Han debuterte for Finland i verdenscupen med en 36.-plass i Kuopio 23. november 2001. Hans beste plassering i verdenscupen er 5.-plass i Kuusamo 29. november 2003. Sammenlagt i verdenscupen ble han nummer 19 i sesongen 2003-04.

Etter skadeavbrudd og dårlige resultater ble han satt ut av landslaget, og han tok pause fra hoppingen i 2006 for å dra til Egypt og ta dykkerutdannelse. Etter at han returnerte til Finland for å gjøre militærtjeneste, tok han opp igjen skihoppingen, og hoppet noen få internasjonale renn vinteren og sommeren 2007, uten at han ble tatt inn på landslaget igjen. Dette året valgte han å flytte til Norge og bli norsk statsborger, og å satse på å bli tatt ut på det norske landslaget i stedet. Men på grunn av at det kreves to års sammenhengende botid i Norge for å bli norsk statsborger, måtte han vente på å få sjansen på det norske landslaget.

Sesongen 2008-09 hoppet han i norgescupen. I juni 2009 fikk han norsk statsborgerskap, og han hoppet i kontinentalcupen og Grand Prix i sommersesongen. 5. desember 2009 debuterte han i verdenscupen for Norge med 25.-plass på Lillehammer.

Referanser
----------

1. ↑  Lovdata: Lov om norsk statsborgerskap (statsborgerloven) (§ 13)

Kilder
------

* Hjemmeside

Eksterne lenker
---------------

* (en) Akseli Kokkonen – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Ösmo** er et tettsted i Nynäshamn kommune i Stockholms län i landskapet Södermanland i Sverige. Ösmo ligger cirka ti kilometer nordvest for Nynäshamn. I 2010 hadde tettstedet 3 911 innbyggere.

I Ösmo finnes det servicetilbud i form av skoler, barnehager, bibliotek, svømmehall, idrettsplasser og et senter med butikker, restauranter og bank. Innbyggerne i Ösmo er overveiende pendlere, og arbeider hovedsakelig i Nynäshamn, Södertälje og Stockholm.

Det ble tidlig etablert bosetninger på Ösmo, det finnes blant annet levninger fra steinalderen, helleristninger og et titalls runesteiner. Ösmo omtalles i skriftlige dokumenter allerede i 1281, da under navnet *Øzmo*.

Fram til 1974 var Ösmo administrasjonssenter i den tidligere Ösmo kommune. I 1974 opprettet man Nynäshamns kommune ved å slå sammen Ösmo og Sorunda kommuner med byen Nynäshamn. 

Ösmo har en stasjon på Stockholms pendeltognett. Den ligger på enkeltsporlinjen Västerhaninge-Nynäshamn.

Referanser
----------

1. 1 2   (på sv) *Statistiska tätorter 2020, befolkning, landareal, befolkningstäthet per tätort*, Statistiska centralbyrån, 24. november 2021, Wikidata Q112914414,
2. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 3. mars 2016.

  


| * v
* d
* r
Nynäshamn kommune i Stockholms län i Sverige |
| --- |
|  | Grödby **·** Landfjärden **·** Lidatorp och Klövsta **·** Nynäshamn **·** Segersäng **·** Sorunda **·** Stora Vika **·** Ösmo |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Shin Kyung-sook** (hangul: 신경숙)(født 12. januar 1963) er en sørkoreansk forfatter. Hun er den første koreaner og første kvinne som vant Man Asian Literary Prize, som hun vant i 2012 for romanen *Ta vare på mamma*. Boken er også Sør-Koreas mest solgte bok noen sinne.

Liv
---

Shin Kyung-sook ble født i 1953 i en landsby i nærheten av Jeongeup i Jeolla i Sør-Korea. Hun var det fjerde barnet, og den eldste datteren i en søskenflokk på seks. Foreldrene hennes var bønder som ikke hadde råd til å sende henne på videregående skole, så seksten år gammel flyttet hun til Seoul der broren hennes bodde. Hun jobbet på et elektritetsverk mens hun gikk på skole på kvelden. Hennes litterære debut var med en novelle hun fikk publisert i 1985, etter at hun hadde gått ut fra byens kunstskole med en eksamen i skriving. Shin er, sammen med Kim In-suk og Gong Ji-young, med i gruppen kvinnelige forfattere fra den såkalte «Generasjon 386». 

Hun vant Munye Joongang-prisen for debutnovellen sin.

Shin har vunnet flere litteraturpriser, blant annet en fra det koreanske kulturdepartementet, Hankook Ilbo-prisen, Hyundae-prisen, Manhae-prisen, Dong-in-prisen, Yi Sang-prisen og Oh Yeongsu-prisen. I 2009 var den franske oversettelsen av en av hennes bøker, *La Chambre Solitaire* en av vinnerne av Prix de l'Inapercu, som gir priser til utmerkede littereære verker som ikke har nådd et stort publikum. De internasjonale rettene til salgssuksessen *Ta vare på mamma* ble solgt til 23 land i Amerika, Europa og Asia; først til Kina. Hun vant, som første kvinne, Man Asian Literary Prize for boken

Shin Kyung-sook snakker om *Ta vare på mamma* på Bookbits radio. (Engelsk)

Utgivelser på norsk
-------------------

* *Ta vare på mamma* (2011)
* *Jeg kommer med en gang* (2013)

Referanser
----------

1. ↑   «Kyung-Sook Shin: 'In my 20s I lived through an era of terrible political events and suspicious deaths'», publisert i The Guardian, utgitt 7. juni 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  ; *Autorités BnF*; besøksdato: 10. oktober 2015; BNF-ID: 158348690.
3. ↑   *Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase*, NKC-identifikator pna2013768971, Wikidata Q13550863,
4. ↑  "Shin Kyung-sook the First Korean to Win Man Asian Literary Prize" *Chosun Ilbo*. 16. mars 2012. Lest 2. august 2012
5. ↑  Sårt og søtt fra Sør-Korea - NRK. 7. juni 2011. Lest 2. august 2012.
6. ↑  KLTI: Shin Kyung-sook Author Brochure
7. ↑
8. ↑  "South Korean novelist announced as first woman to win Man Asian Literary Prize" Arkivert 22. mars 2012 hos Wayback Machine. Man Asian Prize website, lest 2. august 2012

Eksterne lenker
---------------

* Forfatterprofil på KTLIT

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** NKC **·** BNE **·** CiNii
 |
**Bogomiler** (bulgarsk: *Богомилство*) var medlemmer av en middelaldersk balkansk sekt, oppkalt etter grunnleggeren Bogomil. Sekten var kristen, og av manikeisk opphav. Sekten oppstod rundt 900-tallet i Det bulgarske rike og spredte seg videre til det nærliggende bysantinske rike, Serbia, Bosnia, Sicilia, Nord-Italia og Frankrike. Bogomilismen var en fortsettelse av oldkirkens gnostisisme og manikeisme.

Sekten hadde et dualistisk verdensbilde som bestod av to prinsipper brakt frem av Gud: *Satanael* og *Logos* (Guds ord). Satanael, en av Guds to sønner, gjorde opprør mot Gud og skapte den materielle verden, i kontrast til den opprinnelige åndelige verden. Jesus, som Guds utsending, fungerer som en befrier. Sektens morallære var sterkt asketisk, og forkastet ekteskap, dyrkelse av bilder og kirkens sakramenter.

Sekten ble ansett som kjetteri av kirken og ble utsatt for harde forfølgelser; sekten overlevde i Bosnia frem til 1400-tallet da brorparten av bogomilene konverterte til islam.

Se også
-------

* Gnostisisme

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Bogomiler. (2009, 14. februar). I Store norske leksikon. Hentet 1. april 2016 fra .

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |