recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Bakassi-halvøya, som Greentree-avtalen overførte fra Nigeria til Kamerun.
**Greentree-avtalen** var den formelle traktaten som markerte slutten på grensedisputten mellom Kamerun og Nigeria over den olje- og gassrike Bakassi-halvøyen. Disputten går tilbake så langt som 1913, og det har vært væpnede konflikter grunnet disputten i 1981, 1994 og 1996 mellom Kamerun og Nigeria over halvøyen. Disputten ble løst 10. oktober 2002 i Den internasjonale domstolen i Haag, som erklærte at halvøyen tilhørte Kamerun, selv om den *de facto* hadde tilhørt Nigeria tidligere.

12. juni 2006 ble selve avtalen mellom landene signert. Nigerias president Olusegun Obasanjo og Kameruns president Paul Biya signerte den, som formelt overførte landet til Kamerun og gjorde at begge parter trakk sine militære styrker ut av området. De nigerianske troppene skulle ha forlatt området i løpet av 60 dager, men dette ble forlenget med 30 dager, i tillegg til at Nigeria fikk beholde administrasjonen sin og politiet i området i to år til.

En komite ble satt opp, med representanter fra Kamerun, Nigeria, FN, USA, Tyskland, Frankrike og Storbritannia for å overse prosessen og at avtalen ble iverksatt.

14. august 2008 ble området formelt overført til Kamerun.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  «AGREEMENT TRANSFERRING AUTHORITY OVER BAKASSI PENINSULA FROM NIGERIA TO CAMEROON ‘TRIUMPH FOR THE RULE OF LAW’, SECRETARY-GENERAL SAYS IN MESSAGE FOR CEREMONY | Meetings Coverage and Press Releases». *FN* **(engelsk)**. Besøkt 6. oktober 2017.
2. ↑  «Cameroon-Info.Net:: Greentree Accord to Reinforce ICJ Verdict». *www.cameroon-info.net* **(fransk)**. Besøkt 6. oktober 2017.
3. ↑  Bassey, Celestine Oyom; Oshita, Oshita O. (2010). *Governance and Border Security in Africa* **(engelsk)**. African Books Collective. ISBN 9789788422075.
4. ↑  «Pacific Settlement of Border Disputes: Lessons from Bakassi and the Greentree Agreement». *ResearchGate* **(engelsk)**. Besøkt 6. oktober 2017.
5. ↑  «Implications of the Bakassi conflict resolution for Cameroon - ACCORD». *ACCORD* **(engelsk)**. Besøkt 6. oktober 2017.
6. ↑  Secretary. Segun Sango, DSM General. «Committee for a workers' International - Committee for a workers' International». *www.socialistworld.net* **(engelsk)**. Besøkt 6. oktober 2017.
7. ↑  «Nigeria hands Bakassi to Cameroon» **(engelsk)**. 14. august 2006. Besøkt 6. oktober 2017.
**Kranj** (tysk: Krainburg) er den fjerde største byen i Slovenia med om lag 56 000 innbyggere. Byen ligger ca. 20 km nordvest for Ljubljana, og omfattes av statistikkområdet Gorenjska. 

Byen er senter i landskapet Kranjska, nordvest i Slovenia. Den historiske regionen Kranjska er kalt opp etter byen, som var hovedstad i denne regionen tidlig i mellomalderen.

Byen er òg kjent for sine idrettsanlegg, blant annet fotball, tennis og basketball, samt det største svømmeanlegget i landet, der blant annet europamesterskapet i vannpolo ble arrangert i 2003. Ved byen ligger også hoppbakken Bauhenk.

Skihopperne Robert Kranjec og Peter Prevc er fra byen.

Referanser
----------

1. ↑  Citypopulation besøkt 15. august 2015

Eksterne lenker
---------------

* (sl) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kranj – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Hamborgveien** (1A-27, 2-28) er en vei på Nordberg i Bydel Nordre Aker i Oslo. Hamborgveien går opp fra Nordbergveien, passerer over Damefallet og forbi Krokusveien, og ender til slutt ut i Kongleveien ved gangveien opp til Holstein stasjon. Hamborgveien ble i 1937 gitt sitt navn etter husmannsplassen Hamborg, som i dag huser Hamborgplassen barnehage i Langmyrveien 16. Før dette var det midlertidige navnet på Hamborgveien vei nr. 2508. 

Ved krysset Nordbergveien og Hamborgveien er det et mindre friareale som på folkemunne bare er kalt for "parken". Friarealet har et lite høydedrag helt ut mot krysset og rommer en liten gravhaug som kanskje stammer fra bronsealderen. Tidligere befant det seg en dam i "parken", men denne ble fylt igjen av sikkerhetsmessige årsaker, sannsynligvis på slutten av 1950-tallet.

Bebyggelsen i Hamborgveien består av ene- og tomannsboliger. De fleste husene er bygget på midten av 1930-tallet, og bærer preg av en funksjonalistisk stil. Veien kjennetegnes for øvrig av en gressrabatt som følger hele dens nordlige side. 

Området der Hamborgveien befinner seg hørte tidligere inn under Østre Sogn gård, og til dels også Nordberg gård, men ble rett før 1920 kjøpt opp i forbindelse med planleggingen av Sogn haveby. Litt senere utparsellerte og solgte Aksjeselskapet Akersbanerne tomtene til finansiering av Sognsvannsbanen.

Referanser
----------

1. ↑  «Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
2. ↑  Johan L. Stang (1980). *Sogn - en del av Oslo*. Oslo: Bydelsutvalg 34 - Sogn/Tiden norsk forlag. s. 24. ISBN 82-10-02012-9.
3. ↑  Plan- og Bygningsetaten, Byutviklingsavdelingen (april 1999). «Forstadsbaner og boligplaner i Oslo gjennom 150 år» (PDF). Oslo kommune. Besøkt 7. februar 2015.

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2000). «Hamborgveien». *Oslo byleksikon* (4. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 178. ISBN 82-573-0815-3.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Espen Tveit** (født 21. juni 1945 i Drammen) er en norsk fotograf og billedkunstner. Tveit er utdannet lærer og har arbeidet mer enn tretti år på Mysen skole. 

Tveit tilhørte kretsen rundt FFF som fornyet norsk kunstnerisk fotografi på slutten av 1970-tallet. Han deltok på første Fotografisk Vårutstilling i 1976, og på Høstutstillingen da den åpnet for fotografisk arbeidende kunstnere i 1979. Første separatutstilling var på Preus museum i 1980. 

Tveit har utgitt sju fotografiske bøker. To av de egenutgitte har fått gullmedalje i "Årets vakreste bøker". Han er innkjøpt av bl.a. Nasjonalmuseet for kunst, Kulturrådet, Preus Museum og Tangen-samlingen. Han er også representert i Fox Talbot Museum, New Mexico Art Museum, Guttormsgaards arkiv og Museet for fotokunst i Odense.

Bibliografi
-----------

* 80-talls runer (1989) BILDiBOK.  ISBN 91-87220-03-2
* Rite (2001).  ISBN 82-994318-1-6
* Samtidsarkeologi (1987).  ISBN 82-994318-0-8
* Fra siden / Side-lines (2011).  ISBN 978-82-994318-2-8
* Samtidsarkeologi 2 (2013).  ISBN 978-82-994318-3-5
* Norwegian Ski-Jumps (2016) JOURNAL.  ISBN 978-91-87939-21-1
* Oh, Mysen, My little town (2019) JOURNAL.  ISBN 978-91-87939-41-9

Utvalgte utstillinger
---------------------

Preus museum,1980. Galleri Galtung, Oslo 1982. Fotogalleriet, Oslo 1986. Fotogalleriet, Lund 1986. Preus museum 1986. Fotograficentrum, Malmø 1990. Fotograficentrum, Stockholm 1990. Fotogalleriet, Oslo 1991. Hamidrasha Art Gallery, Tel Aviv 1996. Galleri Mira, Stockholm 1998. Østfold Kunstnersenter/Galleri ØKS 1998. Blaker gml. meieri/Guttormsgaards utstillingsprosjekt 2008 og 2011 og 2019. Fotogalleriet, Oslo 2010. Bomuldsfabriken, Arendal 2012, Galleri K, Oslo 2015 og 2021.

Tidsskrift
**Tidskriftet Samtiden nr. 1, 2015. Gjennomillustrert**
Plateomslag
* Madrugada: *The Nightly Disease* (2001)
* Despereaux: *Luna Pars Fortuna* (2014)

Referanser
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** NMFF **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** KulturNav **·** Discogs
 |
***Clytra valeriana*** er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den er utbredt på Balkan og østover til Sentral-Asia og Lilleasia.

*Clytra valeriana* er omtrent 10 mm lang. Kroppen er langsmal og sylindrisk, ikke så oval som bladbillene ofte er. Den har et svart hode, scutellumet og halsskjold (pronotum). Dekkvingene er gul-røde, med to svarte flekker hver, den fremste er liten, mens den bakerste er ganske stor.

De voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. Larvene er ikke planteetere, men lever derimot i maurtuer, der de spiser matrester, men trolig også kan forgripe seg på maurlarvene.

Hunnen legger eggene sine nær en maurtue, den kan også sitte i en busk over turen og slippe eggene ned på den. Eggene er beskyttet av en hard hinne, og blir båret inn i maurtua av maurene. Når larven klekker, beholder den hinnene som beskyttelse, og bygger på den med sandkorn og sekreter etter som den vokser, den unngår slik maurenes angrep.

*Clytra valeriana* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  www.biol.uni.wroc.pl besøksdato: 4. mars 2010

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Clytra valeriana* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Clytra valeriana* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Clytra valeriana* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata
* *Clytra valeriana* www.biol.uni.wroc.pl
* *Clytra valeriana* - Fauna Europaea
* Norsk entomologisk forening
**Espen Søraa** (født 1970) er en norsk tidligere fotballspiller som spilte toppfotball for Molde.

Søraa er fra Raudeberg og startet å spille fotball for Tornado som syvåring. Som femten år gammel midtstopper meldte han i 1986 overgang til 7. divisjonsklubben Skavøypoll fordi han var misfornøyd med juniorsatsingen i Tornado og ikke følte seg moden for 4. divisjonsfotball med seniorlaget til Tornado enda. Samme år spilte han kamper for Norges G15-landslag.

I 1987 spilte Søraa midtbane for Sandane i 4. divisjon.

I 1988 var han kaptein på juniorlaget til Molde. Foran 1989-sesongen inkluderte trener Åge Hareide ham i klubbens A-stall. Søraa var blitt en anvendelig spiller som Hareide vurderte som aktuell både i forsvar og i angrep. Søraa spilte fire seriekamper for Molde i 1989. Han fikk ingen ytterligere seriekamper, selv om han var i klubben til 1991.

24. august 1991 ble han igjen klar for barndomsklubben Tornado. Søraa hjalp Tornado rykke opp til 2. divisjon, før han i 1992 gikk videre for spill med Strindheim i 1. divisjon.

Søraa spilte for Strindheim i 1. divisjon fram til august 1994, da han reiste til USA for å studere ved San Jose State University. I juni 1995 ble han klar for en periode med spill for 2. divisjonsklubben Faaberg. I januar 1996 signerte han toårskontrakt for Faaberg.

Referanser
----------

1. ↑  «Nytt fotballtalent fra Nord-Vågsøy». *Fjordenes Tidende*. 21. mars 1986. s. 8.
2. ↑  «STIL - eit «coming team»». *Firda*. 14. april 1987. s. 8.
3. ↑  «Raudebergs-gutt i A-stallen til Molde». *Fjordenes Tidende*. 14. november 1988. s. 3.
4. ↑  Kåre Furnes (12. august 1991). «Fra Molde til Tornado». *Fjordenes Tidende*. s. 4.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Espen Søraa – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
**Japantuja** eller ***japansk tuja*** (latin: *Thuja standishii*) er en av tre arter av tujaslekten som vokser i Asia. Den dyrkes ofte i parker på grunn av sitt vakre nålverk med grønn overside og hvit underside, men tilgangen til frø er begrenset..

Denne eviggrønne arten blir 20-35 meter høy, og er et massivt, tettvokst og ruvende bartre. Kronen er bredt konisk, grenene peker lett oppover, svaier nederst, mer tydelig opprette øverst. Barken er rødbrun eller mørk oransjebrun, vertikalt trevlete i strimler med harde, ofte skinnende furer. Bladene er matte og ru, med fine, lysegrå-hvite og ganske tynne stomatabånd på undersiden. Bladene er flatt skjellaktige etter hvert, mellom grønne og 2-4 mm lange. Konglene er ovale, modner fra gulgrønne til rødbrune og 6-12 mm lange, bredden maksimalt 8 mm ved åpning. Antall kongleskjell er 6-10, og de sitetr tett.

GiftigGiftig
Japantuja vokser i det sørlige Japan på øyene Honshū og Shikoku. Arten plantes for sitt tømmer, som er vanntett, bestandig og lukter godt. Den vokser ikke i Norden, men har vært plantet ut i parker Storbritannia fra 1860, og vokser i noen botaniske samlinger. Arten er **giftig**.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Japantuja* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Japantuja* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (sv) *Japantuja* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Japantuja* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Japantuja* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Japantuja* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Thuja standishii* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Thuja standishii* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Thuja standishii* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* IUCN – «Thuja standishii» fra *Conifer Specialist Group*.
* «Thuja standishii» – fra *Conifers.org*.
**Koninklijke Marechaussee** er Nederlands gendarmeri, etablert 26. november 1814. Det er én av Nederlands fire forsvarsgrener og er underlagt Forsvarsministeriet, men utfører både sivile og militære polititjenester.

Ansvarsområder
--------------

Blant ansvarsområdene er:

* vokte landets grenser
* vokte monarken, den kongelige familie og øvrighetspersoner
* sikkerhets- og politioppgaver på sivile lufthavner, for eksempel Schiphol
* sikre sivil luftfart mot terrorisme
* eskortere NATO-konvoier
* bekjempe ulovlig innvandring
* bekjempe internasjonal kriminalitet
* forhindre og stanse opptøyer
* assistanse til politiet

Bilder
------

* 
* 
* 
* 
*

Ansatte
-------

Generalløytnant Harry van den Brink er siden 2015 sjef for det Koninklijke Marechaussee.
Koninklijke Marechaussee har omkring 6 800 ansatte og hovedkvarter i Haag.

Politisoldater
Politisoldatene rekrutteres blant de som har grunnskole eller yrkesfaglig utdanning (nivå 2) på videregående skole. De ansettes på åremål i fem år.

Underoffiserer
Underoffiserene rekrutteres blant de med yrkesfaglig utdanning på grunnskole eller yrkesfaglig utdanning (nivå 3) på videregående skole, eller blant politisoldater med to og et halvt års ansettelse. De ansettes på åremål og kan forbli ansatt til 35 års alder.

Offiserer
Offiserer rekrutteres blant de med studiekompetanse eller avansert studiekompetanse. Utdanningen begynner med ett års ledertrening ved krigsskolen i Breda og fortsettes med tre år ved politihøyskolen i Apeldoorn. Der erverves en bachelorgrad i operativ politileding.

Grader og distinksjoner
-----------------------

Offiserer

|
|  |
| OF-8 | OF-7 | OF-6 | OF-5 | OF-4 | OF-3 | OF-2 | OF-1 |
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Luitenant-Generaal | Generaal-Majoor | Brigade-Generaal | Kolonel | Luitenant-Kolonel | Majoor | Kapitein | Eerste-Luitenant | Tweede-Luitenant | Kornet |
| Generalløytnant | Generalmajor | Brigadegeneral | Oberst | Oberstløytnant | Major | Kaptein | Løytnant | Fenrik | Kadett |
|  |

Underoffiserer
Grensekontrollører fra det Koninklijke Marechaussee besøkes av den nederlandske statsminister.

|
|  |
| OR-8/9 | OR-7 | OR-6 | OR-5 |
|  |  |  |  |
| Adjudant | Opperwachtmeester | Wachtmeesterder 1e klasse | Wachtmeester |
| Kommandersersjant | Stabssersjant | Oversersjant | Sersjant |

Politisoldater
Opprørspoliti fra det Koninklijke Marechaussee

|
|  |
| OR-4 | OR-3 | OR-2 | OR-1 |
|  |  |  |  |
| Marechausseeder 1e klasse | Marechausseeder 2e klasse | Marechausseeder 3e klasse | Marechausseeder 4e klasse |  |
| Korporal | Visekorporal 1. klasse | Visekorporal | Menig |

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Koninklijke Marechaussee – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Logoene på vinduet viser at KB er samlokalisert med riksarkivet, the Nederlands Letterkundig Museum (LM),the nederlandske musikkinstituttet (NMI) og Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie.
**Koninklijke Bibliotheek** er nasjonalbiblioteket i Nederland (forkortet KB). Biblioteket ligger i Haag og ble grunnlagt i 1798. Oppgaven til Nasjonalbiblioteket i Nederland, som presenteres på bibliotekets nettsider, er å gi «tilgang til kunnskap og kultur i fortid og nåtid ved å tilby tjenester av høy kvalitet for forskning, studier og kulturell opplevelse».

Kong Louis Bonaparte ga Nasjonalbiblioteket sitt nåværende navn i 1806. Institusjonen ble uavhengig av staten i 1996, selv om det er finansiert av Institutt for utdanning, kultur og vitenskap.

I 2004 inneholdt Nasjonalbiblioteket i Nederland 3.300.000 dokumenter, som tilsvarer 67 kilometer bokhyller. De fleste objektene (2.500.000 bind eller 48 km) i samlingen er bøker. Samlingen inneholder nesten hele litteraturen i Nederland, fra middelalderens manuskripter til moderne vitenskapelige publikasjoner. Samlingen er tilgjengelig for registrerte låntagere. Enhver person i alderen 16 år eller eldre kan få lånekort. En dag passerer er også tilgjengelig. Anmodninger om materialet tar omtrent 30 minutter. Den KB vertene flere åpne tilgang nettsteder, inkludert «Memory of the Nederland» (Geheugen van Nederland).

Referanser
----------

1. ↑  website of the Geheugen van Nederland

Eksterne lenker
---------------

* (nl) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Koninklijke Bibliotheek, Netherlands – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Koninklijke Bibliotheek – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** NKC **·** BNE **·** CiNii
 |
**Cecilie Østensen Berglund** (født i 1971 i Bærum) er utdannet jurist fra Universitetet i Oslo og er en norsk høyesterettsdommer.

Hun har juridisk embetseksamen fra 1998, og arbeidet som advokatfullmektig i advokatfirmaet Thommessen, Krefting, Greve & Lund fra 1998 til 1999. Fra 1999 til 2001 var hun dommerfullmektig ved Ytre Follo sorenskriverembete. 

Etter å ha vært utreder i Høyesterett fra 2002, og deretter nestleder for Høyesteretts juridiske sekretariat, ble hun i 2006 ansatt som assisterende direktør i Høyesterett. Denne stillingen hadde hun fra 2007 til 2009. Hun var lagdommer i Borgarting lagmannsrett fra 2009 til 2013, først som konstituert lagdommer. I 2013 ble hun utnevnt til lagmann samme sted. Hun tiltrådte som dommer i Høyesterett den 1. januar 2017.

Sammen med høyesterettsdommer Karen-Anne Gussgard er Berglund den eneste utrederen i Høyesterett som senere har blitt utnevnt til høyesterettsdommer.

Våren 2021 søkte Berglund jobb som fylkesmann på Svalbard. "– På generelt grunnlag mener jeg det er positivt at dommere som sitter lenge i sine embeter i blant har permisjon, både for å kunne bidra på andre felt og for å bringe nye impulser tilbake," uttalte hun til Rett24.

Senere samme år oppnevnte regjeringen dommer Berglund som ny leder i styret for Domstoladministrasjonen med virkning fra 1. august 2021 for en periode på fire år.

Referanser
----------

1. 1 2  «Cecilie Østensen Berglund». *Norges Høyesterett* **(norsk)**. Besøkt 5. oktober 2021.
2. ↑  «Jørn Holme og Cecilie Ø. Berglund konkurrerer om Svalbard-jobb». *Rett24*. 22. februar 2021. Besøkt 18. januar 2022.
3. ↑  «Nytt styre for Domstoladministrasjonen». *Regjeringa.no*. Statsministerens kontor. 4. juni 2021. Besøkt 18. januar 2022.

| * v
* d
* r
Norges Høyesterett |
| --- |
| 
* Høyesterettsjustitiarius
* Høyesteretts ankeutvalg
* Høyesteretts hus

 |
|  | 
* Øie (justitiarius)
* Indreberg
* Webster
* Matheson
* Falkanger
* Normann
* Noer
* Bull
* Kallerud
* Bergsjø
* Ringnes
* Arntzen
* Falch
* Bergh
* Berglund
* Høgetveit Berg
* Thyness
* Steinsvik
* Sæther

 | Norges flagg |
| 
* Liste over Norges høyesterettsdommere

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Cedasyrus*** er en utdødd slekt av kortvinger som levde i kritt-tiden.

Utseende
--------

En liten (ca. 0,9 millimeter), mørk køllebille, sterkt knudrete og med påfallende opphøyde lister på brystskjold og dekkvinger. Antennene er ganske lange, de to innerste leddene er omtrent kuleformede, de neste leddene ganske tynne, antennene jevnt utvidet mot spissen uten noen klart avsatt klubbe. Fasettøynene er små og runde, sterkt utstående. Brystskjoldet er ovalt, bredere enn langt. Dekkvingene er rundede, dekker over halve bakkroppen. De har skarpt opphøyde lengdelister og rekker av grove punktgroper mellom disse. Beina er middels lange og slanke.

Levevis
-------

De nålevende artene i Dasycerinae er knyttet til sopp og spiser sopphyfer og råtnende plantedeler, dette gjaldt trolig også de utdødde artene.

Utbredelse i tid om rom
-----------------------

Artene er beskrevet fra rav fra Myanmar. Dette stammer fra kritt-tiden og er rundt 98 millioner år gammelt.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
			* Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
				+ Underfamilien **Dasycerinae** Reitter, 1887
					- Slekten †***Cedasyrus*** Yin & Cai, 2020
						* †*Cedasyrus dimorphus* Yin & Cai, 2020

Referanser
----------

1. ↑  Zi-Wei Yin, Liang Lü, Shuhei Yamamoto, Margaret Kathryn Thayer, Alfred Francis Newton og Chenyang Cai (2020) Dasycerine rove beetles: Cretaceous diversification, phylogeny and historical biogeography (Coleoptera: Staphylinidae: Dasycerinae). *Cladistics* 37 (2)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Cedasyrus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Cedasyrus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Jon Fredrik Baksaas** (født 21. november 1954, fra Skien) er en norsk siviløkonom. Fra juni 2002 til august 2015 var han konsernsjef i Telenor. Jon Fredrik Baksaas er også styremedlem i den svenske Handelsbanken, og har også hatt andre verv i næringslivet og i NHO. Baksaas er fra 2009 styremedlem i den globale mobilorganisasjonen GSM Association, og i oktober 2013 ble Baksaas valgt til å lede GSMA globalt.

Baksaas første jobb under studiene var som ufaglært ved Gruve 3 på Svalbard, i 1977. Han studerte ved Norges Handelshøyskole og IMD i Lausanne, og etter endt utdanning som siviløkonom i 1979 begynte han i Det Norske Veritas, hvor han inntil 1985 hadde flere lederfunksjoner. I perioden 1985-1988 hadde han ledende stillinger i Stolt Nielsen Seaway AS, og i 1988–1989 var han finansdirektør i Aker AS. Etter det ble han finansdirektør i TBK AS, og var der til han i 1994 begynte i Telenor. Baksaas hadde flere lederstillinget i konsernet, blant annet finansdirektør (CFO), før han i 2002 ble konsernsjef etter Tormod Hermansen.

Under Baksaas' ledelse vokste Telenor sterkt til et globalt teleselskap med virksomhet i tolv land. Under Baksaas' sju år som konsernsjef gikk Telenor fra 49 til 98 milliarder kroner i omsetning, og fra - 320 millioner til + 13,3 milliarder kroner i resultat. Selskapet søkte først og fremst majoritetseiendel i mobilselskaper med fokusering på Europa og Asia, og gjorde dette mulig ved å selge eierposisjoner i Tyskland, Hellas og Irland. I en periode med harde lisenskamper om 3G-frekvenser i Europa, valgte Telenor under Hermansens og Baksaas' ledelse å satse på mobilmarkedene i Øst-Europa og Asia i stedet. Baksaas var en hovedarkitekt bak Telenor introduksjon i India, gjennom oppkjøp av flertallsposisjonen i selskapet Unitech Wireless. Dette selskapet har en mobillisens for hele India.

Som Telenor-sjef ble han i desember 2006 kritisert av fredsprisvinneren Muhammad Yunus som anklaget Telenor blant annet for å bryte avtaler og ta ut for høy profitt fra sin investering i mobiltelefonselskapet Grameen Phone i Yunus' hjemland Bangladesh. Telenor tilbakeviste påstandene, og gjenopprettet et bedre forhold til Yunus etter få år.

Litteratur
----------

* Joramo, Arne: *Telenorge, et tidsbilde 1990-2015*. Oslo, 2010. ISBN 978-82-997368-5-5.

Referanser
----------

1. ↑   Davos 2014 Participant List, uttrykt i referansen som 1954[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Joramo, Arne: *Telenorge, et tidsbilde 1990-2015*. Oslo, 2010, side 77.
3. ↑  Joramo, Arne: *Telenorge, et tidsbilde 1990-2015*. Oslo, 2010, side 69 og 78.
4. ↑  Joramo, Arne: *Telenorge, et tidsbilde 1990-2015*. Oslo, 2010, side 79.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jon Fredrik Baksaas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
En Mercedes-Benz Geländewagen som gjerne forbindes med jappetiden, kjent som en «børstraktor»
**Japp** (engelsk *YAP*, *YUP* *(yuppie)* eller *YUMP*) er et begrep som oppsto i 1981–1983 i USA, og selve ordet kommer av forkortelsen av *young aspiring professional*, *young urban professional* eller *young upward mobile professional* altså en ung, fremadstormende, urban, yrkesaktiv person.

Begrepet kommer fra New York og betegner en gruppe unge mennesker som foretrekker en materiell livsstil med vekt på egen vekst og suksess, nøkkelordene er dyre klær, aksjer, high tech, rask karriere og dyre leiligheter.

En periode i 1980-årene i Norge fikk betegnelsen jappetiden, oppkalt etter jappene.

Se også
-------

* *American Psycho*
* Wall Street og filmen *Wall Street*
* Soss

Litteratur
----------

* Liv Berit Tessem og Kjetil Wiedswang (1985). *Yap*. Oslo: Atheneum. ISBN 8273340348. CS1-vedlikehold: Ignorerte ISBN-feil (link)

Eksterne lenker
---------------

* Søk etter *japp* i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Alfred Powlesland** (født 7. august 1875, død 25. februar 1941) var en britisk cricketspiller som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris

Powlesland ble olympisk mester i cricket under OL 1900 i Paris.
Han var med på det britiske laget *Devon & Somerset County Wanderers* som beseiret det franske cricketlaget *Union des Sociétés Françaises de Sports Athlétiques* med 262-104 i finalen, en finale som gikk over to dager. Cricket var med som en del av verdensutstillingen i Paris og det var først tolv år senere, i 1912 at International Olympic Committee besluttet at cricketkampen, det var kun en kamp som ble spilt, inngikk som en del av det olympiske programmet. Det er eneste gangen Cricket har vært med som olympisk sport.

OL-medaljer
-----------

* 1900 Frankrikes flagg Paris - Gull **Gull** i cricket, Storbritannias flagg GBR

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alfred Powlesland – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Alfred Powlesland – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Alfred Powlesland – Storbritannias olympiske komité Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Gale Norton** (født 11. mars 1954 i Wichita, Kansas) fungerte som den 48. innenriksministeren i USA fra 2001 til 2006 under daværende president George W. Bush. Hun var den første kvinnen til å holde denne stillingen i USA.

Norton ble oppvokst i Colorado, og hun ble uteksaminert magna cum laude og som medlem av brorskapet Phi Beta Kappa fra University of Denver i 1975.[] Norton mottok sin doktorgrad med laud fra at universitetets faktuelt for juss i 1978.[] Norton skilte seg fra sin første ektemann, Harold Everett Reed, da han ble offentlig hengt ut som homofil i en lokalavis fra Denver som het OutFront.[]

Norton giftet seg deretter med sin andre ektemann John Hughes. På slutten av 1970-tallet var Norton medlem av Det demokratiske parti. Fra 1991 til 1999 tjente Norton som høyesterettsdommer i Colorado. I 1996 var Norton en kandidat til den republikanske nominasjonen for det amerikanske senatet, men hun ble beseiret av daværende kongress-medlem Wayne Allard. Norton var seniorrådgiver ved Brownstein, Hyatt & Farber, en Denver-basert advokatfirma. Firmaet ble notert med den amerikanske kongressen som en lobbyist for NL Industries.[]

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, oppført som Gale Ann Norton, Munzinger IBA 00000023719, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** Munzinger (iba)
 |
Et Adolph Tidemand maleri som skal representere Sinclairs styrkers landgang i Norge
**Georg Sinclair** (ca. 1580-1612) var en skotsk leiesoldat som kjempet i Kalmarkrigen, og ble posthumt kjent i Norge og på Færøyene gjennom balladen *Sinklarvisa*.

Tidlig liv
----------

Georg Sinclair var uekte sønn av en Caithness laird, David Sinclair av Stirkoke, og nevø av Jarlen av Caithness. Han ble utdannet i Edinburgh og i 1595 deltok i et mytteri som endte med at byens offiserer stormet skolen.

Karriere
--------

 Sinclairs menn ville ha sett ut noenlunde som disse skotske soldater i tjeneste i Gustav Adolfs hær.
Som mange av hans landsmenn søkte Sinclair rikdom og berømmelse som leiesoldat i Europa. Da Jakob VI vedtok en resolusjon i 1607 som tillot hans soldater å selge sine tjenester i utlandet, satte Sinclair opp en militær styrke av menn fra sin klan.

Død
---

Sinclairs styrker ble skipet til Norge i 1612 av piraten Robert Stewart for å bekjempe Skottlands fiender,danskene, som bedrev kaperfart. I slaget ved Kringen ble Sinclair sammen med 300 av sine menn overfalt av norske milits mens de marsjerte gjennom Norge for å slutte seg til svenskekongen Gustav Adolfs hær. Sinclair, som red først i kolonnen og var iført en prangende hjelm, var den første til å falle; han ble skutt av Berdon Segelstad, en norsk militsmann.

Referanser
----------

1. ↑  Miller, J, Swords for Hire (2007)
2. ↑  «Sinklars vísa - YouTube». *www.youtube.com*. Besøkt 30. desember 2020.
3. ↑  Henderson, John (1884). *Caithness family history*. Edinburgh : D.Douglas.
4. ↑  - Beveridge, J. The Scottish Expedition in Norway (6 Nov 2008)
5. ↑  «Sinclair genealogy». Arkivert fra originalen 7. september 2008. Besøkt 10. august 2019.
6. ↑  An Apprenticeship in Arms by Roger B. Manning (Oxford 2006)
7. ↑  "Faith and War: The Battle of Kringen, 1612" Arkivert 9. juli 2013 hos Wayback Machine. *Mythen der Nationen*, Exhibition catalogue, German Historical Museum, 1998. Besøkt 6. november 2008.
8. ↑  «Clan Sinclair History». *www.clansinclair.org*. Besøkt 30. desember 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook
 |
Utgave fra 1655, utgitt av Giovanni Battista Brigna i Venezia
***Orlando Innamorato*** (*Den forelskede Orlando*) er et episk dikt skrevet av den italienske renessanseforfatteren Matteo Maria Boiardo. Diktet er skrevet *ottave rime*, en italiensk verseform bestående av en jambisk strofe i femtakt på åtte rader, totalt på 68 cantoer og en halv, og skrevet i et alderdommelig pittoresk og dialektpreget italiensk. 

Boiardo begynte på diktet da han var rundt 38 år gammel, men avbrøt skriving midt i tredje boks niende sang på grunn av den venetianske krigen.[] Der hvor Boiardo avbryter skriving er det en berømt strofe hvor han uttrykker sin fortvilelse over at franskmennene har rykket inn i Italia med en hær. Han fortsatte skrivingen senere og fram til 1486, men diktet ble aldri endelig fullført.

*Orlando Innamorato* er en romanse som handler om reisene til den heroiske ridderen Orlando (en italiensk parafrase over den tilsvarende franske Roland). Emnet er i stor grad lånt fra franske heltesagn og de arturiske legender, men Boiardo la til en overbygning fra eget hode.[] Som handlingsgang er det ikke spunnet rundt en enkeltstående sentral handling, men den innviklete labyrint av utspekulerte av utstuderte episoder er tilsynelatende lenket sammen, først med søken etter den vakre Angelica av den kjærlighetshungrende Orlando og andre forelskete riddere, deretter med forsvaret av Albracca av Angelicas far, kongen av Cathay, det vil si Kina, mot de beleirede tatarer, og endelig med maurernes beleiring av Paris og deres kamper mot Karl den stores hær. 

Orlando er den vandrende ridder som lever og dør for sin kjærlighet og kjærlighetssorg. Kvinner med harde hjerter volder dem store anstrengelser. Orlandos store flamme Angelica har drukket av en forhekset kilde og blir forelsket i hans rival, men om Boiardo hadde tenkt at Angelica skulle bøye av og finne tilbake til Orlandos armer er uvisst da diktet ikke kommer til denne eventuelle vendingen.

Til tross for diktverkets uferdige tilstand og noen mangler i verseføttene er Boiardos *Orlando Innamorato* betraktet som et enestående kunstverk som gir ekko av poetens brennende hengivenhet for Kjærlighet og Lojalitet, og som sprer varme og lys gjennom årene der hvor de samme årene har etterlatt andre legender fargeløse og kalde.[]

*Orlando Innamorato* ble første gang utgitt i 1495. Etter 16 utgaver ble det ikke gjenutgitt før etter nær tre århundrer. 

Francesco Bernis omkalfatring av *L'Orlando* skjedde i 1542.

Se også
-------

* Renessansens litteratur

Litteratur
----------

* C. Bologna: *Tradizione e fortuna dei classici italiani*, Torino, Einaudi, 1993, vol. I
* G. Bertoni: *La biblioteca estense e la coltura ferrarese ai tempi del duca Ercole I (1471-1505)*, Torino, Loescher, 1903

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
*For Sp-statssekretæren og fiskeridirektøren, se Knut Vartdal (1940)*

**Knut Vartdal** (født 1. april 1887, død 10. mars 1959) var fisker, fiskebåtreder, organisasjonsmann og ordfører. Han var født på Søndre Vartdal i Ørsta på Sunnmøre. Knut Vartdal begynte som fisker som 16-åring. 24 år gammel var han skipper under sildefiske og selfangst.

I 1922 grunnla han Vartdal Fiskeriselskap A/S. Sammen med fem brødre, som var skippere på båtene, bygde han dette selskapet opp til å bli et av de største fiskerirederlagene i landet. Knut Vartdal var første formann i representantskapet i Storsildlaget. I mange år var han formann i styret for Norges Sildesalgslag. Sammen med Georg Garshol og Hans O. Vindenes stod han bak opprettelsen av Fiskebåtredernes Forbund, organisasjonen til den havgående fiskeflåten.

Knut Vartdal var ordfører i Vartdal kommune fra 1937 til 1942, da han ble avsatt. Han trådte inn igjen i stillingen ved krigens slutt, og fungerte da som ordfører til nytt valg ble holdt.

Han ble utnevnt til Ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden.

Knut Vartdal omkom i en bilulykke i 1959. Ved hjemmet hans på Vartdal har Fiskebåtredernes Forbund reist en bauta.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Knut Rasofiel Johannessen Vartdal, Norsk biografisk leksikon ID Knut\_Vartdal, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Harald Kjølås: Bulldosaren i norsk fiskeri i *100 år 100 navn Personer som har preget hundreåret på nordvestlandet* Sunnmørsposten Forlag 2000. ISBN 82-91450-08-0

Eksterne lenker
---------------

* NBL-artikkel om Vartdal, skrevet av Ole Johan Østvedt.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon
 |
**Knut Magne Wilhelmsen** (født 1946 i Tromsø) er en norsk forretningsmann og eiendomsutvikler.

Knut Wilhelmsen vokste opp i Skolegata i Tromsø, sammen med tre søsken. Faren, Berner Wilhelmsen, drev butikk i Tromsø sentrum, mens moren jobbet bak disken i butikken og var husmor. Sammen med broren Gunnar Wilhelmsen begynte han å arbeide i butikken til faren i 16-årsalderen. Sammen med faren drev de på det meste elleve butikker i Nord-Norge. Etter hvert tok brødrene over driften fra faren, og har sammen bygd opp selskapet TRIKO Eiendom som driver med utvikling av eiendom i Nord-Norge.

Referanser
----------

1. ↑  «proff». Besøkt 6. april 2022.
2. ↑  Asbjørn Jaklin (14.7.2018). «Det lå i oppdragelsen å bry seg». *nordlys.no*. Nordlys. Besøkt 7. april 2022.
3. ↑  «Gunnar fikk en dramatisk start på forretningslivet da faren «datt på fylla» og familien skulle åpne butikk: - Jeg var skitredd». *nord24.no*. Nordlys. 1.11.2017. Besøkt 7. april 2022.
4. ↑  «triko». Besøkt 6. april 2022.
**Knut Åm** (født 18. januar 1944 i Årdal i Sogn) er en norsk geolog og ekspert på geofysikk. Han var mangeårig toppsjef i Phillips Petroleum Company Norge.

Åm er oppvokst på Oppdal og i Volda og Ørsta. Han er utdannet siv.ing. fra NTH i Trondheim i 1967 med malmgeologi som oppgavetema og toppkarakter (1.2 og innstilt til Kongen).. Åm forsket videre, fra 1969 til 1973 som geofysiker ved Norges geologiske undersøkelser i Trondheim, i kombinasjon med undervisning ved NTH. Fra 1973 til 1979 jobbet han for Oljedirektoratet i Stavanger, som sjef for Ressursavdelingen og sjefsingeniør i avdelingen for Sikkerhet. Derpå fulgte tre år for Statoil som selskapets første forskningssjef, før han i 1982 fikk jobb for Phillips Petroleum Company. Han ble første norske toppsjef på Ekofisk da han i 1984 ble forfremmet til *offshore manager* med ansvar for 23 plattformer. Han underviste samtidig i geofysikk ved Geofysisk Institutt (UiB), fra 1985 til 1990 som professor II i anvendt geofysikk (marin magnetisme). Etter en tid som teknisk direktør, figurerer han fra 1987 som viseadministrerende direktør i Phillips og ble i 1989 flyttet til Odessa, Texas for å lede en av selskapets tre hovedregioner for leting og produksjon i Nordamerika. I desember 1991 overtok han som første norske toppsjef i Norge. Han overtok etter Mike McConnel som pensjonerte seg etter 40 år. Han ble også leder for Oljeindustriens Landsforening. Ikke uventet var det Åm som ble «Oilman of the year» i 1994. Fra 1996 til han pensjonerte seg i 1999 var han visepresident ved Phillipskontoret i Bartlesville, Oklahoma. Han var fra 1999 til 2007 styremedlem i Statoil. Åm ledet Utvinningsutvalget, det såkalte «Åmutvalget», som i 2010 publiserte *Økt utvinning på norsk kontinentalsokkel*. Han ble i 2013 æresmedlem i Norges Tekniske Vitenskapsakademi og fikk i 2014 en ridder på første klasse av St. Olavs Orden fra assisterende fylkesmann Harald Thune.

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Nils Gundersen, Knut Åm i Store norske leksikon.
3. ↑  Svein Askheim, Knut Åm i Allkunne
4. ↑  *Knut Åm 60 år* i NTB tekst den 2. januar 2004.
5. ↑  Anne Kristine Børresen, *Naturinteressert industribygger Arkivert 1. november 2013 hos Wayback Machine. fra Geo365.*
6. ↑  *Norsk Ekofisksjef* i Aftenposten den 29. oktober 1984.
7. ↑  *Økt utvinning på norsk kontinentalsokkel, NOU 2010*
8. ↑  «NTVA-nytt nr 40 Juni 2013: Knut Åm tildeles æresmedlemskap». [*død lenke*]
9. ↑  St. Olav til Knut Åm Arkivert 20. februar 2015 hos Wayback Machine. fra Fylkesmannen i Rogaland den 16. september 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Leif Edvard Aarø** (født 3. januar 1951) er en norsk professor i sosialpsykologi, opprinnelig fra Åheim i Møre og Romsdal.

Etter at han ble cand.psychol. ved Universitetet i Oslo 1976 ble han dr.philos. ved Universitetet i Bergen i 1987, basert på resultater fra en landsrepresentativ undersøkelse av helsevaner i den voksne befolkningen, gjennomført av Statistisk sentralbyrå. Aarø var en av dem som etablerte WHO-studien av helseadferd blant skolebarn i Europa som han ledet fra 1985 til 1990. Studien pågår fremdeles og omfatter i dag 43 land.

Han ble i 1987 ansatt som professor i sosialpsykologi ved Universitetet i Bergen, der han også mottok den 3. Meltzerprisen på 30 000 kroner for yngre forskere. Hans avhandling *Health behaviour and socioeconomic status, a survey among the adult population in Norway* påviste blant annet at bortsett fra alkoholmisbruket, hadde høystatus-grupper endret til en sunnere livsførsel. Han stod også bak opprettelsen av HEMIL-senteret i 1988 og var en del her i tiden fremover. Aarø var leder for styret for Program for forskning om forebyggende helsearbeid ved Norges forskningsråd fra 1994 til 1997.

På 2000-tallet gikk han til Nasjonalt folkehelseinstitutt som seniorforsker, og etterhvert forskningssjef, avdelingsdirektør og fagdirektør ved Divisjon for psykisk helse (senere kalt Område for psykisk og fysisk helse).

Referanser
----------

1. ↑  «Høystatusgrupper bruker mest alkohol». Aftenposten. 24.6.1987.
2. ↑  «Jobbeside for Aarø». Arkivert fra originalen 8. januar 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Alfred Melvin «Al» Moen** (født 27. desember 1916 i Seattle, Washington, USA, død 17. april 2001 i Destin, Okaloosa, Florida) var en amerikansk oppfinner.

Alfred M. Moen var sønn av Ole Mathias Madsen Moen, født 27. juni 1886 i Fræna, Møre og Romsdal, og hustru Elin J. (Moen), født 24. oktober 1885 i Visby, Sverige.

Da Alfred Moen i 1937 studerte maskinteknikk ved University of Washington hadde han en ekstrajobb på et bilverksted. En kveld da han skulle vaske hendene i en vask med de sedvanlige separate kranene for varmt og kaldt vann, kom han i skade for å brenne seg kraftig på det varme vannet. Dette fikk ham til å tenke at det måtte være mulig å konstruere en kran der vanntrykk og temperatur justeres samtidig, ved hjelp av kun ett håndtak. Etter flere forsøk på å utvikle et fungerende produkt, og med avbrudd for 2. verdenskrig, lyktes det ham i 1947 å få en bedrift til å produsere kranen han hadde tatt patent på. Det første året ble det solgt 250 enheter, men etter få år var Moens kraner blant de mest solgte i USA.

Moens oppfinnelse ledet til dannelsen av firmaet Moen Inc. i North Olmsted, Ohio, i dag en av verdens ledende produsenter av VVS-utstyr, med omkring 3500 ansatte (i 2001). Alfred Moen var aldri eier av firmaet selv om det bærer hans navn. Han foretrakk en mer tilbaketrukket posisjon som leder av bedriftens utviklingsavdeling. Denne stillingen hadde han fram til sin pensjonering i 1982. Han var innehaver av en lang rekke patenter. Ett sted angis antallet til 75, et annet sted til 200.

I 1959 ble Moens kran hyllet av Fortune Magazine som et av de beste og mest innflytelsesrike industriprodukter i USAs historie, på linje med bl.a. Ford Model T. Alfred Moen var nominert til National Inventors Hall of Fame og innlemmet i Kitchen & Bath Industry Hall of Fame i 1993.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, oppført som Alfred M Moen, Find a Grave 14447123, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   og www.digitalarkivet.no
3. ↑  Aftenposten historiemagasIn Nr. 6 - 2016

Eksterne lenker
---------------

* www.moen.com om Alfred Moen.
* Obituary for Alfred Moen i The New York Times.
* www.engineerguy.com
* Moen Inc.
* www.findagrave.com
* Ole Moens dåp i kirkebok for Fræna

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
**Leif Erlend Johannessen** (født 14. mai 1980) er en norsk sjakkspiller. Han ble utnevnt til Norges femte stormester i 2002, etter sterke prestasjoner i internasjonale turneringer i henholdsvis Oslo, Bermuda og Malmö våren 2002. Ved utnevnelsen var han Norges nest yngste stormester noensinne, etter Simen Agdestein. Per august 2015 er Johannessen rangert som Norges femte beste sjakkspiller, etter Magnus Carlsen, Jon Ludvig Hammer, Simen Agdestein og Kjetil A. Lie. Johannessen har aldri vært individuell norgesmester, men har flere andre- og tredjeplasser fra Landsturneringen. Han har også vunnet NM i lyn- og hurtigsjakk flere ganger så vel som Det Åpne NM. I 2001 tok han sølv i Nordisk Mesterskap for seniorer. I Informator nr. 93/2005 vant Johannessen pris for beste teoretiske nyhet for sitt parti mot Aleksej Sjirov i Bundesligaen i 2004, som eneste nordmann noensinne. I juryen satt blant annet Viswanathan Anand. I 2013 deltok Johannessen i FIDEs World Cup i Tromsø som var en del av VM-syklusen, men han tapte i 1. runde mot tidligere VM-utfordrer Péter Lékó fra Ungarn. Johannessen har representert Norge i seks sjakkolympiader, i 2000 på førstebord. I august 2014 spilte han på fjerdebord på Norges førstelag under Sjakk-OL i Tromsø, bak Magnus Carlsen, Simen Agdestein og Jon Ludvig Hammer. Johannessen arbeider til daglig som advokat. Han er også redaktør av Norsk Sjakkblad.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Leif Erlend Johannessen – FIDE Rediger på Wikidata

* (en) Leif Erlend Johannessen – chessgames.com Rediger på Wikidata

* (en) Leif Erlend Johannessen – OlimpBase Rediger på Wikidata

* (en) Leif Erlend Johannessen – 365Chess.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |

| * v
* d
* r
Norske stormestere i sjakk |
| --- |
| Det er 17 nordmenn som har fått tittelen Stormester av FIDE. |
| 
* Agdestein
* Carlsen
* Christiansen
* Djurhuus
* Gausel
* Hammer
* Hauge
* Ringdal Hansen
* Johannessen
* Lie
* Arvola Notkevich
* Salomon
* Tari
* Tisdall
* Urkedal
* Øgaard
* Østenstad

 |  |
**Kulturjournalistikk** er en journalistisk gren som overvåker, undersøker og analyserer kulturelle fenomener. Kulturområdet blir kommentert og debattert på grunnlag av en bred forståelse, der både høykultur og populærkultur er inkludert. Tradisjonelt har litteratur- og kunstkritikk utgjort en stor del av kulturmaterialet. Med det nye og bredere kulturbegrep har kritikken fått konkurranse av reportasje fra underholdning, portretter, musikk- og filmanmeldelser så vel som kåserende kommentarer.

Kulturjournalistikens formål er å gi leseren mulighet til å forstå og å utdype kunnskap innen et begrenset kulturelt området. Dette omfatter ofte analyse og sammenligning, oversikt, og en personlig holdning i tekstene.

Historie
--------

Kulturjournalistiken oppsto i London tidlig på 1700-tallet. Folk begynte å samle seg i byens kaffebarer til å utveksle tanker og ideer. En ny debattkultur ble født. I Sverige kunne man først på slutten av 1700-tallet fritt uttrykke en mening, og for første gang fikk et litterært verk offentlig kritikk. Kåserier var vanlig i pressen på 1800-tallet mens spaltistene trådte inn i de svenske avisspaltene først på 1960-tallet. Kulturseksjonen ble på et senere tidspunkt slått sammen med underholdnings og kulturanmeldelser iblandet populær kultur. På begynnelsen av århundret, 2000, fortsatte kultur og underholdning å integrere.

Kulturjournalistiske sjangere
-----------------------------

* Anmeldelse: En kulturell kritiker (kulturanmelder) vurdere kunstneriske verk, som for eksempel musikk, teater, litteratur, film og kunst, på en subjektiv måte.
* Kåseriet: Et kulturkåseri er en personlig og lett om hjertet skrevet tekst som kan være om alt mellom himmel og jord.
* Spalte: Spalten er ofte beskrevet som en blanding av et kåseri og en lederartikkel og behandler en aktuell hendelse på en underholdende og personlig måte. Spaltisten kommer vanligvis tilbake samme dag hver uke. Spalten erstatter nå for tiden ofte kåseriet.
* Kronikk: Kronikk er skrevet av journalisten eller spaltisten, og er som spalten, en lettsindig artikkel om dagens hendelser.

Litteratur
----------

* Trygve Aas Olsen *Kritisk kulturjournalistikk* Cappelen Damm akademisk 2014 ISBN 9788202405830

Referanser
----------

1. ↑  Forser, Tomas (2002), Kritik av kritiken: 1900-talets svenska litteraturkritik.
2. ↑  Loman, Rikard, Sjöberg, Birthe och Vulovic, Jimmy (2007), kulturjournalistikens grunder.
3. ↑  Nordenson, Magdalena (2008).
4. ↑  Forser (2002), sid 25
5. ↑  Nordenson (2008), sid 182, 191
6. ↑  Nordenson (2008), sid 161-162
7. ↑  Nordenson (2008), sid 154
8. ↑  Nordenson (2008, sid 161

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BNE
 |
**Alois Schnabel** (født 27. februar 1910, død 20. september 1982) var en østerriksk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Schnabel vant en olympisk sølvmedalje i håndball under OL 1936 i Berlin. Han var målvakt på det østerrikske laget som kom på andreplass i håndballturneringen bak Tyskland. Det var første gang håndball var olympisk sport. Seks lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 6. og 14. august. Østerrike vant fire av fem kamper, i finalerunden som besto av fire lag, beseiret de Sveits med 11-6 og Ungarn med 11-7 og tapte kampen mot Tyskland med 6-10. Schnabel spilte tre kamper i OL-turneringen som målvakt.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin – Sølv Sølv i håndball Østerrikes flagg Østerrike

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alois Schnabel – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Alois Schnabel – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Alois Schnabel – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |