recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Edward Solly** (født 25. april 1776 i London, død 2. desember 1844 i London) var en engelsk forretningsmann og kunstsamler. Han var en yngre bror av trelasthandleren Isaac Solly, og hans familie eide det ledende firma innen den britisk–baltiske trelasthandelen tidlig på 1800-tallet, med hovedkontor i City of London. Firmaet fikk enorme kontrakter på leveranser av baltisk tømmer under Napoleonskrigene, som skulle omgå Napoleons blokade av Storbritannia. Edward Solly bodde en periode i Stockholm, og fra 1813 bodde han i Berlin som representant for familiefirmaet, hvor han hadde overoppsyn med selskapets store kontrakter.

Tidlig på 1800-tallet bygget Solly opp sin tids fremste samling av italiensk trecento- og quattrocentokunst, og eide også en rekke sentrale verk fra tidlig nederlandsk maleri. I 1821 solgte han kunstsamlingen på 3000 malerier til den prøyssiske kongen etter forhandlinger gjennomført av Benjamin Wegner, en nær samarbeidspartner av Solly-firmaet. 677 av maleriene dannet grunnstammen i det nye Gemäldegalerie i Berlin. I 1821 ble Solly kjent med at Blaafarveværket i Norge var til salgs, og ønsket å sende Wegner som sin representant for å gjennomføre kjøpet. Solly fikk imidlertid økonomiske problemer, og måtte avlyse planene. Wegner kjøpte i stedet verket på vegne av bankieren W.C. Benecke. Solly flyttet i 1821 tilbake til London, der han bygget opp en ny kunstsamling.

Hans vennskap med den daværende britiske sendemannen til Berlin Charles William Stewart førte til at han var til stede under Folkeslaget ved Leipzig i oktober 1813, og Solly gjennomførte en farefull ferd gjennom et krigsherjet Europa for å levere de første nyhetene om Napoleons nederlag i slaget til utenriksministeren Robert Stewart. Han gav senere et sverd med inskripsjonen «From Edward Solly To Thomas Noel Harris, In Commemoration Of Their Fellowship At The Memorable Battle Of Leipzig Of The 18th And 19th Of October 1813» til Thomas Noel Harris.

Referanser
----------

1. 1 2   Solly, Edward[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   RKDartists, rkd.nl, besøkt 3. mai 2018[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *Notes and Queries* 12. mars 1910
4. ↑  «News, and Newspapers», *The Bibliographer*, Elliot Stock, mars 1884, vol. 5–6, s. 91.
5. ↑  «A Very Fine And Rare Presentation Sabre From Edward Solly To Thomas Harris In Commemoration Of Their Fellowship At The Memorable Battle Of Leipzig By Webb, Piccadilly, London, Dated 1813». Bonhams. 1. april 2015. Arkivert fra originalen 21. november 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN
 |
**Edward V. Roberts** (født 23. januar 1939, død 14. mars 1995) var en borgerettsleder og den første personen med alvorlige funksjonshemminger som studerte ved University of California, Berkeley. 

Han var en banebrytende leder for en bevegelse for funksjonshemmedes grunnleggende rettigheter. Roberts ble diagnostisert med polio i en alder av fjorten år i 1953. Han tilbrakte halvannet år på sykehus i 1953 og returnerte hjem, lam fra halsen og ned med unntak av to fingre på den ene hånden og noen få tær. 

Han sov liggende i en jernlunge om natten og han hvilte ofte der i løpet av dagen. Han gikk på skolen med telefon oppkobling til hans mor Zona som insisterte på at han gikk på skolen en gang i uken for noen få timer. På skolen møtte han sin dype frykt for å bli stirret på, som forvandlet hans følelse av personlig identitet. Han krediterte sin mor får å ha undervist ham med eksempler på hvordan de skulle kjempe med nebb og klør for det han trengte når ledelsen ved skolene han gikk på protesterte mot at han skulle ta eksamen sin fra videregående skole l fordi han ikke hadde fullført kravene til kroppsøving og diverse andre krav til nødvendig utdanning. 

Etter å ha studert ved College of San Mateo ble han innskrevet på University of California i Berkeley. Han måtte kjempe for den støtten han trengte fra departementet for yrkesrettet attføring i California for å kunne gå college fordi hans rådgiver innen rehabilitering mente at han var for sterkt funksjonshemmet til å noen gang få noen som helst jobb. Roberts fikk sin Bachelorgrad i 1964 og en mastergrad i 1966 i statsvitenskap fra University of California. Han ble i 1984 tildelt et stipend og en pengesum fra MacArthur Fellows Program. Han døde i 1995, i en alder av 56 år.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Ed Roberts, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Ed-Roberts, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Edward Seymour** (født ca. 1506, død 22. januar 1552) var Lord Protector i England på vegne av kong Edvard VI fra Henrik VIIIs død i 1547 til han ble avsatt i 1549. 

Han ble født omkring 1506, som eldste sønn av John Seymour og Margaret Wentworth. Hans søster Jane Seymour ble Henrik VIIIs tredje dronning. Broren Thomas fikk også fremtredende posisjoner gjennom søsteren. 

Seymour var gift to ganger. Hans første ekteskap, med Catharine Filliol, ble annullert da det kom frem at hun hadde et forhold til hans far. Det andre ekteskapet var med Anne Stanhope. 

Etter at søsteren giftet seg med kongen i 1536 ble Seymour den 5. juni samme år utnevnt til vicomte Beauchamp og den 15. oktober til jarl av Hertford (tredje opprettelse). Han ble vokter av Scottish Marshes, og fortsatte å være i kongens nåde etter søsterens død i 1537. Etter Henrik VIIIs død hadde han stor innflytelse på guttekongen Edvard VI, og styrte England i hans navn som Lord Protector. Den 15. februar 1547 ble han utnevnt til hertug av Somerset. 

Etter å ha beseiret skottene i slaget ved Pinkie Cleugh var hans posisjon tilsynelatende urokkelig.[] Men Seymour-brødrene hadde samlet seg en del fiender, og da broren falt fra nåde gikk det bare en kort tid før også Edvard falt.[] John Dudley, 1. jarl av Warwick tok over hans posisjoner, dog ikke som Lord Protector. Eiendommene ble konfiskert av kronen, og Seymour ble henrettet for høyforræderi på Tower Hill den 22. januar 1552. 

Jarledømmet Hertford ble i 1559 gjenopprettet for hans sønn, Edward Seymour, 1. jarl av Hertford.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 1012455653, besøkt 17. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   The Peerage person ID p10304.htm#i103032, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5 6 7 8   Kindred Britain[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3 4 5 6   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Gazetteer for Scotland **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** BPN **·** ULAN
 |
Atwater Kent Museum, Philadelphia.
*Congress Voting Independence* (1784-1801)
National Gallery of Art
*Washington Familie* (1789-96)
**Edward Savage** (født 26. november 1761 i Princeton, Massachusetts, død 6. juli 1817 i Princeton) var en amerikansk portrettmaler og gravør. Han arbeidet først som gullsmed, også med gravering. Selv om han var tilsynelatende utrent i maleri ble han kjent i 1790 med sitt portrett av George Washington, ment som en gave til Harvard University. I 1791 besøkte han London hvor han studerte en tid under Benjamin West, og reiste deretter til Italia. Da han kom tilbake til USA i 1794 arbeidet han i Philadelphia og New York, og flere år med et bildegalleri og kunstmuseum på Water Street i New York.

Robert Edge Pine begynte den første fremstillingen av *Congress Voting Independence* (Historical Society of Pennsylvania Samling, Atwater Kent Museum, Philadelphia) i 1784, men det var uferdig ved hans død. Savage fullførte maleriet i 1801, og masse-produsert bildet som en mezzotint. Hans portretter av Anthony Wayne, Benjamin Rush, og Thomas Jefferson ble høyt verdsatt. Savage er i hovedsak kjent for en stor portrettgruppe, *The Washington Family* (påbegynt 1789, fullført 1796) som viser president George Washington, First Lady Martha Washington, to av hennes barnebarn, George Washington Parke Custis og Eleanor Parke Custis, og en tro tjener, sannsynligvis Christopher Sheels. Maleriet var i samlingen opprettet av William F. Havemeyer, New York, før det ble kjøpt av Andrew Mellon og donert til National Gallery of Art, Washington, DC.

Publikasjoner
-------------

* C. H. Hart, i *Proceedings of The Massachusetts Historica Society* (Boston, 1905)

Referanser
----------

1. 1 2   Savage, Edward[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 7762152, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som Edward Savage (artist), SNAC Ark-ID w6183s7p, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Benezit Dictionary of Artists, Benezit-ID B00161481, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Ancestry.com

Eksterne lenker
---------------

* Amerikanske malerier og historiske trykk fra Middendorf-samlingen, en utstillingskatalog fra Metropolitan Museum of Art (tilgjengelig på nett som PDF), som inneholder materiale på Savage (nr. 69)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ULAN
 |
Yunyan-pagoden
**Yunyanpagoden**, bedre kjent som **Huqiutårnet**, er blitt kalt Kinas «skjeve tårn i Pisa». Den står i Huqiu, utenfor Changmen i Suzhou i Jiangsuprovinsen. Et annet navn på tåret er **Yunyantempeltårnet**. Tårnet ble bygd på slutten av De fem dynastiers tid (907-960) og er 47 meter høyt. Det er en syvetasjes åttekantet bygning bygd med blå teglstein. Paviljongstrukturen er svært komplisert og fargen er strålende. I løpet av tusen år har tårnet gradvis blitt mer og mer skjevt. Avviket fra topp til bunn er per 2007 2,32 meter.

Tårnet heller over fordi det står delvis på stenete grunn og delvis på jord. I 1957 tok man skritt for å hindre at det skulle tippe over ytterligere; man sprøytet inn sement for å styrke fundamentet. Under arbeidene fant man et steinskrin som inneholdt buddhistiske skrifter. Skrinet var påført en inskripson som angav at tårnet var ferdigbygd den syttende dag i den tolvte måned av det annet år av Jianlongs regjeringstid (961). 

Tårnet har ingen interne trapper, for å komme opp i etasjene måtte folk bruke stiger.

Fra januar 2007 er det blitt åpnet for allmenn tilgang til toppetasjen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
***Amphicyrta*** er en gruppe (slekt) av pillebiller.

Utseende
--------

Små til middelsstore, ovale, blanke pillebiller, kroppen er nokså sterkt hvelvet. De ligner overflatisk på bladbiller. **Hodet** er lite, nedbøyd og vanligvis ikke synlig ovenfra. Det kan felles inn i en grop i forbrystet. Fasettøynene er temmelig små og ovale. Antennene er nokså korte, 11-leddete, svakt kølleformede. **Brystskjoldet** (pronotum) er bredere enn langt, nokså hvelvet, med tydelig avsatte sidekanter. **Dekkvingene** er nokså korte og brede, hvelvede, med eller uten punktstriper. **Beina** er korte, føttene kan felles inn i en fure på leggen og hele beina kan felles inn i furer på undersiden, slik at kroppsformen blir helt glatt. **Larvene** er C-formede, halvmåneformede eller sylindriske.

Levevis
-------

Både voksne og larver lever av stort sett av mose, selv om enkelte arter også kan finnes på lav og urter. De voksne beiter på overflaten av moseteppet, mens larvene stort sett lager tunneler nede i mosen. De fleste er nattaktive. Pillebillene finnes ganske høyt til fjells og er en av de tallrikeste bilegruppene i høyfjellet.

Systematisk inndeling
---------------------

Muligens er bare *A. chrysomelina* og *A. dentipes* å regne som gode arter.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien pillebiller, Byrrhoidea
			* Familien pillebiller, Byrrhidae
				+ Underfamilien Amphicyrtinae
					- Slekten ***Amphicyrta*** Eschscholtz, 1843
						* *Amphicyrta chrysomelina* Erichson, 1843
						* *Amphicyrta dentipes* Erichson, 1843
						* *Amphicyrta elongata* Casey
						* *Amphicyrta gentilis* Casey
						* †*Amphicyrta inhaesa* Scudder, 1900
						* *Amphicyrta nevadensis*
						* *Amphicyrta oblonga*
						* *Amphicyrta parvuliceps*
						* *Amphicyrta ventricosa*

Referanser
----------

1. 1 2  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 29. august 2020. Besøkt 29. august 2020.

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
* (en) *Amphicyrta* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Amphicyrta* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Amphicyrta* hos Fossilworks Rediger på Wikidata
**Fjälkinge** (tidligere dansk: **Fjelking**) er et tettsted i Kristianstad kommune i Skåne län i Sverige. Det ligger ca. 8 km øst for Kristianstad ved E22 mellom Kristianstad og Bromölla, og er det femte største tettstedet i Kristianstad kommune.

I 2010 hadde tettstedet 1 690 innbyggere.

Tettstedet vokste frem omkring jernbanestasjonen, som kom til i 1874.

Den mest kjente personen som er født i Fjälkinge, er Johan Henrik Thomander (1798–1865), professor, biskop, forfatter og representant i Svenska akademien 1855–1865 på stol nummer 18. 

I Fjälkinge er det matvarebutikk, bank, to pizzeriaer, tannlege og frisør. Inntil 1985 var det også postkontor, brannstasjon og jernbanestasjon i Fjälkinge, institusjoner som etter hvert har blitt nedlagt.

Fjälkinge skole har nå elever fra første til niende klasse, etter at skolen ble utbygd i 1996. Tidligere ble elever overført til andre skoler i kommunen når de begynte i 7. klasse. Skolen har egen idrettshall, fotballbane og basketballbane.

Fjälkinge kirke
---------------

Fjälkinge kirke er bygd på slutten av 1100-tallet i romansk stil. Kirken har et eget museum som viser ulike gjenstander fra kirkens historie. Museet holder åpent etter gudstjenester eller etter avtale.

Referanser
----------

1. 1 2   (på sv) *Statistiska tätorter 2020, befolkning, landareal, befolkningstäthet per tätort*, Statistiska centralbyrån, 24. november 2021, Wikidata Q112914414,
2. ↑  «Sveriges tätorter 2010» (PDF). Statistiska centralbyrån. Arkivert fra originalen (PDF) 16. juni 2011. Besøkt 24. mars 2016.
3. ↑  *Humleslingan*[*død lenke*] brosjyre)

Litteratur
----------

* *Boken om Fjälkinge* av Paul Pennlöw (1986)
* *Boken om Fjälkinge II — Byn genom tiden* av Paul Pennlöw (1992)

  


| * v
* d
* r
Kristianstad kommune i Skåne län i Sverige |
| --- |
|  | Arkelstorp **·** Balsby **·** Bäckaskog **·** Degeberga **·** Everöd **·** Fjälkinge **·** Färlöv **·** Gärds Köpinge **·** Hammar **·** Hammarslund **·** Huaröd **·** Kristianstad **·**
Linderöd **·** Norra Åsum **·** Ovesholm **·** Rinkaby **·** Tollarp **·** Torsebro **·** Viby **·** Vinnö **·** Vittskövle **·** Yngsjö **·** Önnestad **·** Österslöv **·** Östra Sönnarslöv **·** Åhus |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Utsikt fra Ånås mot Fjågesund og Bergstod
**Fjågesund** er ei bygd i Kviteseid kommune i Telemark. Navnet Fjågesund betyr «det vakre, blide sundet».

Geografi
--------

Fjågesund ligger ved den vestre enden av Flåvatn og ved Straumen, sundet som forbinder Kviteseidvatn i nordvest med Flåvatn i sørøst. Bygda ligger dermed midtveis ved Telemarkskanalen, vannveien som går fra Dalen i vest til Skien i øst. Fjågesund omfatter også Bergstod, som strekker seg langs sørsida av Flåvatn.

Et landemerke i bygda er den 300 meter høye fjellveggen vest i bygda, tilhørende fjellet Ånås.

Historie
--------

Trolig har det vært bosetninger i Fjågesund i minst 5000 år. Det eldste oldtidsfunnet fra Fjågesund, som også er det eldste i Kviteseid, er en tynnakket flintøks, datert til 3500 f.Kr. til 2800 f.Kr. I tillegg er det funnet en skafthulløks, noe som tyder på jordbruk i alle fall fra bronsealderen av.

Også Fjågesund gård er svært gammel. Ut fra beliggenhet, størrelse og dateringen av øvrige gårder i herredet, har det blitt anslått at gården må ha blitt ryddet en gang i perioden 1 - 550 e.Kr. eller enda tidligere. Gården var tidligere den største i herredet, og strakte seg opprinnelig fra Kviteseid i vest til Tørdal i sør. Blant annet ble trolig Kviteseid gård og Kviteseid gamle kirke bygd på grunn fra Fjågesund. Gammel er også gården Østenå på motsatt side av sundet, som kan ha blitt fraskilt Fjågesund en gang i vikingtida. På Østenå har samme slekta vært bosatt i minst 350 år.

Fjågesund har egen kirke, innviet i 1916. Bygda hadde egen skole frem til 2007, samt landhandel frem til 2010. Fra 1883 til 1991 var det også et postkontor i bygda, med postnummer 3852.

Referanser
----------

1. ↑  Bakken, Olav (1962). *Kviteseid bygdesoge II. Gardssoga*. Eget forlag.
2. 1 2  Olsnes, Aanund (1987). *Kviteseid bygdesoge III. Kultursoga frå dei eldste tider til kring 1820*. Kviteseid kommune.
3. ↑  *Norske gardsbruk. Telemark II*. Bø: Foyn forlag. 2000. s. 497–498. ISBN 8291827036.
4. ↑  «Fjaagesund poståpneri». *KulturNav.org*. Besøkt 19. november 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Nettside om Fjågesund
* Telemarkskanalens nettsider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Djurskyddspolisen** er et avsnitt ved det svenske politiet i Stockholm. Avsnittet ble opprettet 12. april 2011 for å bekjempe dyreplageri og andre straffbare overtredelser av dyrevernlovgivningen.

Djurskyddspolisen arbeider forebyggende og kan anvende seg av pålegg og tilsyn. Avsnittet kan hjelpe dyreeiere innen problemet har gått for langt og på den måten unngå en politietterforskning eller at dyr må beslaglegges eller avlives. Djurskyddspolisen har kompetanse til å utferdige pålegg om at aggressive hunder skal stenges inne på eiendommen, anvende munnkurv eller luftes på bestemte steder.

Avsnittet består av 13 medarbeidere, hvorav en avsnittsleder, en etterforskningsleder, tre etterforskere, seks operative tjenestemenn og en administrator.

Referanser
----------

1. ↑  Informasjon fra stockholmspolitiet
2. ↑  Brosjyre Arkivert 19. august 2014 hos Wayback Machine.
3. ↑  «Informasjon fra lensstyrelsen» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 19. august 2014. Besøkt 16. august 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Fikkan** er ei bygd og en grunnkrets i Nærøysund kommune i Trøndelag. Fikkan ligger sørvest på fastlandssida i kommunen, 10 km sørøst for Rørvik. Fikkan grenser til Sandnes i nord, Nærøya i vest, Arnøya i sør, og Varøya i øst.

Fikkan ligger ved Fv769 3 km sør for Sørli vegdele (Fv770). Fra Sørli vegdele er det 7 km vestover til Rørvik, og 13 km østover til Kolvereid. 1,5 km vest for Sørli vegdele ligger Ottersøy vegdele der Ottersøyvegen går 1,5 km nordover til Ottersøya.  Fra Fikkan fortsetter Fv769 videre sørover til Varøya. Fra Fikkan går Lundringsveien 3 km vestover til kirkestedet Lundring. Etter 2 km på Lundringsvegen ligger et vegdele der Arnøyvegen starter og går sørover til Arnøya. Herfra går også Flosandveien nordover til Flosand, som ligger nordøst i grunnkretsen.

Fikkan er et gammelt skolested i Nærøy kommune. Skolen ble nedlagt i 2005, og elevene ble overflytta til Nærøysundet skole på Ottersøya.

Den gamle skolebygningen er fremdeles i bruk som Fikkan Flerbrukshus, og brukes bl.a. av Fikkan og omegn Velforening.

Nærøysundet musikkorps har tilhold på Fikkan.

På Fikkan finner vi også Dalen Prestegård.

Nærøydykk AS har adresse på Fikkan.

Fikkan er ei tradisjonell jordbruksbygd og grunnkretsen har 160 innbyggere pr. 1. januar 2021.

**Lundring** er et kirkested som ligger ved Lundringsvågen i Fikkan grunnkrets. På Lundring ligger Nærøy kirke.

Referanser
----------

1. ↑  NRK (3. februar 2005). «Fikkan og Værum skoler legges ned». *NRK*. Besøkt 20. juli 2021.
2. ↑  Bjørkmann, Peder J. «Nærøysundet skole - Nærøysund kommune». *www.naroysund.kommune.no*. Arkivert fra originalen 20. juli 2021. Besøkt 20. juli 2021.
3. ↑  «Log into Facebook». *Facebook* **(engelsk)**. Besøkt 20. juli 2021.
4. ↑  «Friskus». *friskus.com* **(engelsk)**. Besøkt 20. juli 2021.
5. ↑  OVF. «Nærøy prestebolig, Fikkan - OVF». *OVF - Opplysningsvesenets fond*. Besøkt 20. juli 2021.
6. ↑  «Nærøydykk – Probably the best diving in Norway». Besøkt 20. juli 2021.
7. ↑  «04317: Grunnkretsenes befolkning (G) 1999 - 2021». *PX-Web SSB* **(norsk)**. Besøkt 20. juli 2021. [*død lenke*]
Dyrskue i Hobro i Danmark
**Husdyrutstilling**, også kalt **livdyrskue**, **dyrskue** og **fesjå** med mer, er arrangementer som tar sikte på å fremme interessen for en rasjonell husdyravl og består i offentlig fremstilling av husdyr til bedømmelse av fagkyndige dommere. Bedømmelsen omfatter en klassifisering av dyrene etter eksteriør (individbedømmelse) eller kontrollert oppgave over deres ytelse (avkoms- eller avdråttsbedømmelse). Fra gammelt av var dyrskuet også en plass for bytte, kjøp og salg av livdyr, noe den årlige Dyrsku'n i Seljord har vært et levende bevis for.

Husdyrutstillinger var viktigere for avlsarbeidet før enn nå. I dag er den husdyrmiljømessige siden av utstillingene viktigst. I Norge har staten ikke lenger noen rolle i husdyrutstillingene, som arrangeres av avlsorganisasjonene selv, fylker eller bygder. Dommere er som regel en av statens ledere av avlen sammen med oppnevnte representanter for oppdretterne. For pelsdyr er det avlsforeningene som arrangerer utstillingene og oppnevner dommere. Hundeavlen er i stor grad basert på utstillinger. Hundeutstillingene arrangeres av Norsk Kennel Klub eller lokale hundeorganisasjoner.

Utstillinger tok til før 1800 i utlandet. I Norge var første husdyrutstilling et lite bygdesjå for storfe i Vikersund 1851. Den første litt større var på Brekke ved Skien 1853 under et landbruksstevne. Dyrsku'n i Seljord er blitt arrangert uten avbrudd siden 1866. Den første hesteutstilling av betydning var på Stav i Øyer 1859, hvor Aasmund Olavsson Vinje holdt en berømt tale om hesten.

Referanser
----------

1. ↑  «fesjå». Det Norske Akademis ordbok. Besøkt 8. februar 2020.
2. ↑  «dyrskue». Det Norske Akademis ordbok. Besøkt 8. februar 2020.
3. ↑  «husdyrutstilling». Store norske leksikon. Besøkt 8. februar 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon
 |
**Hovedfag** betegnet det fag man har avlagt høyere eksamen i ved et norsk universitet innenfor visse fagområder (humanistiske, samfunnsvitenskapelige, matematisk-naturvitenskapelige fag mv.). Avlagt hovedfagseksamen i et fag førte frem til embetseksamen i den vitenskapen som faget representerte. Hovedfag i statsvitenskap gav samfunnsvitenskapelig embetseksamen, hovedfag i fysikk gav matematisk-naturvitenskapelig embetseksamen osv. Den samlede normerte studietiden var 6–6,5 år i de fleste fag.

Som hovedfag valgte man ett av fagene man allerede hadde mellomfag i. Hovedfagsstudiet varte normalt i halvannet til to og et halvt år, og studiet bestod av såvel kurs som selvstendig forskningsarbeid. Forskningsarbeidet skulle resultere i en hovedoppgave, normalt på 80–150 sider. Tok man et hovedfag i historisk-filosofiske fag ble man cand.philol. for samfunnsvitenskapelige fag cand.polit. cand.sociol. og cand.oecon. Hovedfag i matematisk-naturvitenskapelige fag (kalt realfag) ga tittelen cand.scient. som avløste den tidligere cand.real.-tittelen.

Visse sammensetninger av laveregrads eksamener (grunnfag, mellomfag, ev. storfag) i flere fag ga rett til tittelen cand.mag. («skoleembetseksamen»). Graden hadde varierende sammensetning og omfang med en typisk studietid på 4–5 år.

Ordningen med hovedfag og mellomfag er i dag avviklet i forbindelse med innføringen av henholdsvis master- og bachelorgraden. Vårsemesteret 2007 var siste frist for å gjøre ferdig et hovedfag, og graden ble erstattet med mastergrad (normert til 5 år).

Referanser
----------

1. ↑  Kjell Raaheim og Edmund Utne (1985). Hvilket fag skal jeg velge, hvilken grad kan jeg ta? (s. 105). Bergen: Sigma. ISBN 8290373082, ISBN 9788290373080

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Hovedstadens Lokalbaner
**Hovedstadens Lokalbaner A/S** (HL) er en fusjon av fem nordsjællandske privatbaner og Lille Nord. 

Selskapet ble stiftet 1. juli 2001 med trafikkselskapet Movia som hovedaksjonær. Denne stiftet samtidig selskapet Lokalbanen A/S til å forestå drift og vedlikehold mens HL fungerte som eier av strekninger og tog. 1. januar 2009 ble det foretatt en omorganisering hvor HL ble datterselskap av Lokalbanen. Samtidig ble Østbanen overdratt til det da opprettede selskapet Regionstog A/S.

Strekninger
-----------

* Hillerød stasjon – Frederiksværk – Hundested (HFHJ) (Frederiksværkbanen)
* Hillerød stasjon – Kagerup – Gilleleje /- Tisvildeleje (GDS) (Gribskovbanen)
* Hillerød stasjon – Snekkersten – (Helsingør) (Lille Nord)(tidligere DSB og Banedanmark)
* Helsingør stasjon – Hornbæk – Gilleleje (HHGB) (Hornbækbanen)
* Jægersborg – Nærum (LNJ) (Nærumbanen)

Sistnevnte bane trafikkeres med Regiosprinter, de øvrige med Lint 41.

Inntil 1. januar 2009 inngikk også den da til det Regionstog A/S overgåede

* Køge – Hårlev – Rødvig /- Faxe Ladeplads (ØSJS) (Østbanen)

Referanser
----------

1. ↑  Movia Årsrapport 2008[*død lenke*], s. 9.
2. ↑  Snekkersten stasjon – Helsingør stasjon tilhører Banedanmark, men alle tog fortsetter til og fra Helsingør stasjon.

Portal: Danmark
**Hove Tri** er en triatlon-konkurranse arrangert av triatlonklubben Arendal Triathlon, og avholdes på Hove på Tromøy. Konkurransen er Norges nest største årlige triatlon-konkurranse, kun Oslo Triathlon er større i Norge, med sine 1 200 plasser.

Distanser
---------

Konkurransen er delt i to distanser, en kortløype og en langløype.

* Kort: 500 meter svømming, 20 km sykling, 5 km løping
* Lang: 1 500 meter svømming, 40 km sykling, 10 km løping

Historikk
---------

Den første Hove Tri-konkurransen ble holdt i 2009 med 276 deltakere. I 2011 ble taket satt til 1000 deltakere, og plassene ble revet bort på 12 timer. Plassene for 2013 ble tildelt ut i løpet av 52 minutter, kortløypa tok kun 27 minutter å få tildelt alle plassene.

Deltakere
---------

* 2009: 276 deltakere
* 2010: 350 deltakere
* 2011: 650 deltakere
* 2012: 1000 deltakere
* 2013: 1000 deltakere

Referanser
----------

1. ↑  Agderposten 19. november 2012 s.18
2. ↑  Agderposten - Hove-tri-plasser revet bort

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
* Kondis.no - Hove Tri - triathlonet for massene
* Hove Tri på YouTube (video)
* Hove Tri 2012 på YouTube (video)
Slottets porttårn
Bygning i slottsanlegget
**Hovdala slott** (tidligere Hofdal slot) ligger ved Finjasjøen få kilometer syd for Hässleholm i det nordlige Skåne, Sverige. Under krigene mellem Danmark og Sverige hadde renessanseslottet en strategisk viktig rolle med sin beliggenhet i grenselandet. Slottet er omgitt av en park med urtehave, orangeri og en nå tørrlagt voldgrav.

Arkitektur
----------

Slottets eldste deler dateres til begynnelsen av 1500-tallet. De daværende bygningene ble oppført på påler på en holme i et sumpområde tett ved Finjasjøen. Rundt om ble det anlagt dype vollgraver med to vindelbroer. Det ca. 13 meter høye porttårnet kom til i begynnelsen av 1600-tallet, oppført av Christian IVs venn, Sivert Grubbe. Det er bygget som et forsvarstårn av store kampesten. Murene er nesten to meter tykke, og fra loftsgangen på tredje etasje har forsvarerne kunnet beskyte en angripende styrke med ødeleggende ild.

Historie
--------

Under Kalmarkrigen 1612 forsøkte svenskene forgjeves å innta slottet. Sivert Grubbe, som var en lærd mann med universitetsstudier i Wittenberg og Basel bak seg, satt opp en tavle på slottet med en latinsk tekst, som stolt forteller om de myslykkede erobringsforsøkene. 

I 1655 kjøpte Jens Mikkelsen fra Jylland slottet. Da Danmark med Roskildefreden tapte Skåneland, sluttet Mikkelsen seg til svenskene. De dansksinnede snapphanene så ham deretter som forræder, og brente derfor ned hele slottet (unntatt tårnet). Mikkelsen flyktet i en båt ut på den nærliggende Finjasjøen. Snapphanenes angrep mot Hofdal har også vært en hevnaksjon etter massakren i Örkened samme år, hvor den svenske hær brente alle gårdene i snapphanenes høyborg, Ørkened. 

For sine fortjenester ble Mikkelsen adlet og antok navnet Ehrenborg. Helt op til vår tid har slottet vært i hans etterkommeres eie. Fra 1947 er slottet et statlig bygningsminne.

Litteratur
----------

* Stilling, Niels Peter: *Kulturminder i Skåne*, Politiken, 2002
* Tägil, Sven og Brockdorff, Victor: *Grænseland. En historisk rejse i skånsk-danske grænseområder*, Poul Kristensens Forlag, 1997

Eksterne lenker
---------------

* Hovdala slott

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Guillaume Beuzelin** (født 14. april 1979 i Le Havre i Normandie i Frankrike) er en fransk profesjonell fotballspiller. Han har tidligere spilt for Le Havre AC, AS Beauvais Oise, Hibernian FC, Coventry City FC, Hamilton Academical FC og Olympiakos Nikosia.

Klubbkarriere
-------------

### Hibernian

Beuzelin sluttet seg til Hibernian FC i 2004, etter at han hadde blitt fristilt av sin tidligere klubb, Le Havre AC. Han ble raskt en favoritt blant Hibs-supporterne, selv om han gikk glipp av en rekke kamper på grunn av langvarige skadeopphold. Beuzelin viste seg som en finslepen spillopplegger på midtbanen. Han var en del av det Hibernian-laget som vant den skotske ligacupen i 2007.

### Coventry City

Beuzelin signerte for Coventry City etter at hans kontrakt med Hibs gikk ut på slutten av 2007–2008-sesongen. Han skrev under på en ettårskontrakt, der klubben hadde opsjon på ytterligere ett år. Selv om han hadde spilt 35 ligakamper i løpet av 2008–2009-sesongen, sa han nei til én sesong til med Coventry på begynnelsen av sesongen 2009-2010.

### Hamilton Academical

Etter at han forlot Coventry, startet Beuzelin å trene med Celtic, og spilte en vennskapskamp mot Cork City. Etter et prøvespillopphold med MK Dons startet Beuzelin å trene med Hamilton, og han signerte for klubben den 29. september.

### Olympiakos Nikosia

Da Beuzelin ble frigitt av Hamilton mot slutten av 2009, signerte han tidlig i januar 2010 for det kypriotiske laget Olympiakos Nikosia. Beuzelin ble imidlertid fristilt fra denne kontrakten på slutten av 2009–2010-sesongen.

Beuzelin begynte da å trene med SPL-klubben Kilmarnock, som ble ledet av Mixu Paatelainen, som tidligere hadde arbeidet med Beuzelin i Hibs. Kort tid etter avtalte Beuzelin en ettårskontrakt med Kilmarnock, men bestod ikke den medisinske undersøkelsen, og overgangen ble derfor ikke noe av.

Referanser
----------

1. ↑  «Coventry sign Beuzelin from Hibs». BBC Sport. 2. juni 2008. Besøkt 3. juni 2008.
2. 1 2  Beuzelin set to leave Arkivert 25. mai 2020 hos Wayback Machine. Eurosport, 22. juni 2009
3. ↑  McCourt magic gives Celtic victory, Celtic FC, 9. september 2009
4. ↑  Hamilton weigh up Beuzelin move BBC Sport, 28. september 2009
5. ↑  Accies snap up Beuzelin Arkivert 12. juni 2011 hos Wayback Machine. Skotsk Premier Leagues offisielle webside, 29. september 2009.
6. ↑  «Kilmarnock swoop to sign ex-Hibs star Guillame Beuzelin». *Daily Record (Skottland)*. 17. juli 2010. Besøkt 17. juli 2010.
7. ↑  «Wednesday's Scottish gossip». *BBC News*. 21. juli 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Guillaume Beuzelin – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Guillaume Beuzelin – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata
**Guillaume Dumanoir** (1615–1697) var en fransk fiolinist, dansemester og barokk-komponist.

Liv og virke
------------

Guillaume Dumanoir ble født inn i en fransk fiolinistfamilie. I 1636 ble han dansemester ved hoffet d’Orange i Haag. Deretter ble han medlem av brorskapet *Saint-Julien-des-Ménestriers* og fiolinist med tittelen *violoniste ordinaire* ved kong Ludvig VIIIs kongelige kapell. Januar 1639 ble han tatt opp i *Vingt-quatre Violons du Roy* («kongens 24 strykere»), mellom 1645 og 1656 var han dessuten medlem av *Petite Écurie du roi*. Han var på scenen både som danser og fiolinist i Jean-Baptiste Lullys opéra-ballets, selv om Dumanoir ble regnet som en av Lullys motstandere. I 1654 solgte Dumanoir sin post ved *Grande-bande*, men kongen gjeninnsatte ham i 1655 som orkesterets 25. medlem, dvs. som leder.

Verk
----

* 3 branles, a 3
* Branle et courante, a 4
* Allemande et Sarabande, a 4, Charivari, a 5
* 4 instrumentalsuiter, a 5 deriblant *Suite du Ballet de Stockholm*
* Courante, a 5

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   imslp.org, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Guillaume Dumanoir på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Guillaume Dumanoir på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* (fr) Biografi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ICCU **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Antimaterie** kan beskrives som materie der innholdet er antipartikler i stedet for partikler.

Ifølge grunnleggende beskrivelser av universet finnes det tolv ulike typer av materiepartikler (se standardmodellen) og fire typer kraftbærende partikler. Til disse materiepartiklene og kraftbærende partiklene kobles deres speilbilder med hensyn til visse symmetrier. For eksempel har en antipartikkel lik elektrisk ladning som sin tilsvarende partikkel, men motsatt fortegn. Bortsett fra ladningen tror man at en partikkel og tilsvarende antipartikkel er identiske. Ulikheter mellom partikler og antipartikler kalles symmetribrudd, for eksempel av CPT-symmetri, ladningskonjugasjon (Charge conjugation), paritet (Parity) og tidsreversering (Time reversal). Dette ville i så fall også være et brudd med gjengse fysiske teorier (som den spesielle relativitetsteorien).

Antipartikler ble først postulert av Paul Dirac da han definerte en Lorentz-invariant Schrödinger-ligning for elektronet. Dirac fant ved dette at når man forente den spesielle relativitetsteorien med kvantemekanikk oppstod to ekvivalente løsninger med motsatt fortegn. Partikkelen med positivt fortegn ble tolket som elektronets antipartikkel, positronet. Positronet ble påvist noen år senere av amerikaneren Carl D. Anderson.

Ifølge kvantefeltteorien skapes partikler og deres antipartikler hele tiden og dette påvirker direkte vår oppfatning av vakuum. Noe vakuum i klassisk forstand finnes ikke da partikkel/antipartikkel-par dannes hele tiden ved slike kvantefluktuasjoner. Livslengden til kvantefluktuasjonene er bestemt av Heisenbergs uskarphetsrelasjon i formen

{\displaystyle \delta E\cdot \delta t\sim \hslash }
som sier at energi kan lånes fra ingensteds i korte tidsintervaller.

Se også
-------

* Standardmodellen
* Elementærpartikkelfysikk
* CERN
* Big Bang

Eksterne lenker
---------------

* Antimaterie - vår tvilsomme tvilling - artikkel fra forskning.no 12.8.04
* Antimaterie er fanget for første gang[*død lenke*] - artikkel fra forskning.no 18.11.10
* Hva er antimaterie? - artikkel fra forskning.no 22.11.10

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Annie Dodge Wauneka** (født 11. april 1910 i Sawmill i Navajo-reservatet i Arizona, død 10. november 1997) var en innfødt-amerikansk politiker og folkehelseaktivist. Som medlem av Navajoenes nasjonalråd var hun et innflytelsesrik person i navajo-stammen. Hun var lenge medlem og i tre perioder leder av rådets helse- og velferdskomite.

Wauneka var datter av den relativt velstående navajo-lederen Henry Chee Dodge. Hun ble sendt på offentlig internatskole i Fort Defiance i Arizona i 1918. Dette året ramma spanskesjuka navajoene, og hundrevis døde. Også Waunekas skole blei berørt, mens hun sjøl slapp med et lettere angrep. Som resistent måtte hun, tross sin svært unge alder, hjelpe til med å stelle for sjuke skolekamerater. Opplevelsen satte varige spor hos henne.

Seinere gikk hun på skole i Albuquerque i New Mexico fram til hun fylte 19. Hun gifta seg så med George Wauneka, som hun hadde møtt på skolen. De fikk ansvaret for å drive farens gård i Tanner Springs. Hun reiste også mye rundt i stammeområdene sammen med faren og kunne da observere et folk prega av fattigdom og dårlig helse. Hun forstod hvor viktig det var at arbeid for bedre helse- og sanitærforhold blei forankra lokalt.

Etter at faren døde i 1946, ble hun aktiv i stammens politiske liv og hun blei i 1951 den andre kvinna som valgtes inn i stammerådet, som nasjonalrådet het den gang. Hun blei valgt inn i helse- og velferdskomiteen og var medlem av denne i 27 år. Wauneka arbeidde først mest med tuberkulosebekjempelse, men etter hvert blei også helsa til gravide og nyfødte viktig. Hun lagde ei engelsk–navajo ordbok for moderne medisinske teknikker, for eksempel vaksinering. Hun hadde ukentlige radiosendinger på navajo, der hun forklarte hvordan moderne medisin kan bidra til bedre helse.

Wauneka jobba lokalt med helsespørsmål heilt til sin død i 1997. Hun bidro til å forbedre bolig- og sanitærforhold, og hun argumenterte for bruk av moderne medisin og sjukehus ved behov.

For sitt arbeid for å forbedre helse og utdanning blant navajoene, blei hun i 1963 – som den første innfødt-amerikaner – tildelt Presidentens frihetsmedalje av Lyndon B. Johnson. Hun mottok også Navajoenes æresmedalje, og i 1984 utpekte nasjonalrådet henne til *Nasjonens legendariske mor*. I 1976 valgte tidsskriftet Ladies' Home Journal henne til årets kvinne. Hun blei utnevnt til æresdoktor ved University of New Mexico. I 2000 blei hun innvalgt i National Women's Hall of Fame.

Referanser
----------

1. ↑   American National Biography, www-anb-org.wikipedialibrary.idm.oclc.org, besøkt 27. januar 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.womenofthehall.org[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Omtale i æresgalleriet; besøkt 5. mars 2014
* Biografi på American National Biography Online; besøkt 5. mars 2014
* Biografi på navajo-nettstedet www.lapahie.com besøkt 5. mars 2014

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Agustín Sancho Agustina** (født 18. juli 1896 i Benlloch, død 25. august 1960) var en spansk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Sancho var med på det spanske fotballaget som kom på andreplass i den olympiske fotballturneringen under OL 1920 i Antwerpen. Det var fjorten lag som deltok i fotballturneringen som ble avviklet i perioden 28. august til 5. september 1920. Belgia og Tsjekkoslovakia møttes i finalen på olympiastadion i Antwerpen. Belgia ledet kampen med 2-0 i slutten på første omgang da spillerne fra Tsjekkoslovakia forlot banen i protest mot dommeren. Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Belgia ble olympiske mestere i fotball.

Spania som hadde tapt kvartfinalen til Belgia fikk en ny mulighet å spille om sølvmedaljene etter at Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Frankrike som tapte semifinalen mot Nederland hadde reist hjem. Spania vant over Sverige med 2-1 og over Italia med 2-0 og var dermed kvalifisert til å møte Nederland i en kamp om sølvmedaljene. Spania vant sølvfinalen over Nederland med 3-1 som ble spilt på olympiastadion i Antwerpen 5. september 1920.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Belgia - Sølv Sølv i fotball (Spania)

Referanser
----------

1. 1 2   Gran Enciclopèdia Catalana, oppført som Agustí Sancho i Agustina, Gran Enciclopèdia Catalana-ID 0058624[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Spansk biografisk leksikon, oppført som Agustín. Sancho Sancho Agustina, Spanish Biographical Dictionary ID 66088/agustin-sancho-agustina, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Agustín Sancho – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Agustín Sancho – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Agustín Sancho – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Agustín Sancho – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Agustín Sancho – EU-Football.info Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Dagestanske** eller **nordøstkaukasiske språk** (også kalt **nakhisk-dagestanske**, **østkaukasiske** eller **kaspiske språk**) er en språkfamilie som snakkes i de russiske republikkene Dagestan, Tsjetsjenia og Ingusjetia, i nordlige Aserbajdsjan og Georgia, samt av utvandrere fra disse områdene. Den er én av tre språkfamilier som kun snakkes i Kaukasus *(se kaukasiske språk for mer informasjon)*.

Familien er kjent for sitt komplekse lydverk (opptil 60 konsonanter og 30 vokaler i enkelte språk), substantivklasser, ergative setningsstruktur, og et stort antall kasus, inkludert flere lokative kasus.

Språkklassifikasjon
-------------------

### Nakhiske språk

Utdypende artikkel: Nakhiske språk

Snakkes i Tsjetsjenia, Ingusjetia og Georgia. Tsjetsjensk og ingusjisk er offisielle språk i sine respektive republikker.

* batsisk
* vejnakhiske språk
	+ tsjetsjensk
	+ ingusjisk

### Avarisk-andiske språk

Snakkes i nordvestlige og vestlige Dagestan. Avarisk er *lingua franca* for alle disse språkene, samt for de tseziske språkene.

* avarisk
* andiske språk
	+ akhvakhisk
	+ andisk
	+ bagvalalisk
	+ botlikhisk
	+ godoberisk
	+ karataisk
	+ tindisk
	+ tsjamalalisk

### Tseziske språk

Snakkes for det meste i sørvestlige Dagestan. Ingen av dem er litteraturspråk.

* Østlige tseziske språk
	+ hunzisk
	+ bezjitinisk
* Vestlige tseziske språk
	+ tsezisk
	+ khvarsjinisk
	+ hinukhisk

### Lesgiske språk

De lesgiske språkene snakkes i sørøstlige Dagestan og nordlige Aserbajdsjan. Lesgisk er det største språket i gruppa, og lesgisk og tabassaransk er de eneste litteraturspråkene.

* artsjinisk
* udisk
* kjernelesgiske språk
	+ agulisk
	+ lesgisk
	+ tabassaransk
	+ rutulisk
	+ kryzisk
	+ budukhisk
	+ tsakhurisk

### Isolerte språk

Språk som ikke kan klassifiseres ytterligere enn som dagestanske språk.

* lakisk
* khinalugisk
* darginsk

Slektskap med andre familier
----------------------------

Mange språkforskere mener at de nordøstlige (dagestanske) og nordvestlige (pontiske) kaukasiske språkene danner en nordkaukasisk familie, noen ganger kalt kakukasiske språk (selv om dette ikke er ment å dekke den sørkaukasiske familien). Denne teorien er imidlertid ikke godt bevist.

Noen språkforskere, som Igor Diakonov og Sergej Starostin, hevder at det fins likheter mellom dagestanske språk og de utdødde språkene hurrittisk og urartisk. Hurrittisk ble snakket flere steder i den fruktbare halvmåne på den 3. og 2. årtusen f.Kr. Urartisk var språket som ble talt i Urartu, et stort rike sentrert rundt Vansjøen i dagens Tyrkia, som eksisterte fra rundt 1000 f.Kr. til 585 f.Kr.

Referanser
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
***Dom kallar oss mods*** er en svensk dokumentarfilm fra 1968 regissert av Stefan Jarl og Jan Lindqvist. Filmen er første del av *Mods-trilogien* om Stoffe og Kenta. Jarl og Lindqvist fulgte de to guttene og vennene deres i en 20-års periode og dokumenterte deres liv i Stockholm. Trilogien skildrer deres vekst og fall, sorger og gleder, men er også et dokument om narkotikaens inntog i Sverige.

Handling
--------

Stoffe og Kenta er bare 18 år gamle, men har likevel intet sted å bo og heller ingen jobb. Isteden bor de hos forskjellige venner, henger på gata, drikker alkohol og røyker hasj. Filmen starter med Stoffe og Kenta som tilsynelatende bekymringløst løper rundt i Stockholms gater, flørter med jenter og gjør narr av offentlige tjenestemenn. 

Jarl filmer dem mens de besøker venner, vasker håret og drikker øl på stamstedet sitt. En scene der Kenta har samleie med sin kjæreste førte til at filmen først ble sensurert, for siden å bli utgitt i sin originale form. Mot slutten av filmen ender Stoffe og Kenta i en krangel med hverandre mens de leter etter ett sted å sove, og det ender med at de går hver sin vei. Kenta sovner i en trappeoppgang, mens Stoffe blir tatt hånd om av politiet.

Det er gjennom dialoger og intervjuer med Stefan Jarl at vi får vite at de to guttene har noenlunde samme bakgrunn med alkoholiserte mødre og fedre som har mishandlet dem. Vi blir vitne til deres daglige kamp for mat, husrom og vennskap og det som binder dem alle sammen er deres hat mot det etablerte samfunnet og normene som de selv nekter å leve etter. Selv lever de kun for nuet uten å tenke for mye på fremtiden. Jarl klarer å fange deres tanker og oppmerksomhet og får dem til å prate om sine liv. Jo tøffere livet deres blir, desto større blir presset på å holde sammen. *Dom kallar oss mods* er en brutal samtidsskildring av ungdommer som har kommet skeivt ut i samfunnet, hvorfor de har kommet dit og hva fremtiden bringer.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dom kallar oss mods* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Dom kallar oss mods* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Dom kallar oss mods* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (fr) *Dom kallar oss mods* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Dom kallar oss mods* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Dom kallar oss mods* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
* Prettoklubben 600 filmer du måste se innan du dör
* Filmanmeldelse av Mats Weman
**Parrita** er en kanton i provinsen Puntarenas i Costa Rica. Kantonen hadde 16 115 innbyggere i 2011. Arealet er på 478,79 km². Kantonens administrasjonssentrum er byen Parrita.

Kantonen befinner seg omtrent midt på den kostarikanske stillehavskysten.

Parrita er den eneste av landets kantoner som består av bare ett distrikt.

I tillegg til byen Parrita har kantonen følgende landsbyer og bebodde steder: Alto Camacho, Ángeles, Bajos Jicote, Bambú, Bandera, Barbudal, Bejuco, Boca del Parrita, Carmen, Chires, Chires Arriba, Chirraca Abajo, Chirraca Arriba, Esterillos Centro, Esterillos Este, Esterillos Oeste, Fila Surubres, Guapinol, Higuito, I Griega, Isla Damas, Isla Palo Seco, Jicote, Loma, Mesas, Palmas, Palo Seco, Pirrís, Playa Palma, Playón, Playón Sur, Pirrís (Las Parcelas), Pocares, Pocarito, Porvenir, Punta Judas, Rincón Morales, Río Negro, Río Seco, San Antonio, San Bosco, San Gerardo, San Isidro, San Juan, San Julián, San Rafael Norte, Sardinal, Sardinal Sur, Surubres, Teca, Tigre, Turbio, Valle Vasconia og Vueltas.

Referanser
----------

1. ↑  «Estadísticas demográficas. 2011 – 2025. Proyecciones nacionales. Población total proyectada al 30 de junio por grupos de edades, según provincia, cantón, distrito y sexo». Instituto Nacional de Estadística y Censos. Besøkt 11. januar 2022.
2. ↑  INEC – Censo Nacional de Población y Vivienda 2011
3. ↑  La Gaceta – División territorial administrativa de Costa Rica Arkivert 2. august 2015 hos Wayback Machine. (5. mai 2009)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |