**Trond Bakkevig** (født 22. november 1948 i Oslo) er en norsk teolog med doktorgrad (dr.theol.). Han var generalsekretær i Mellomkirkelig råd 1984–1993 Han har medvirket i den økumeniske debatten om kristendom og sosialetikk og kirkens plass i samfunnet. Han var prost i Vestre Aker prosti fra 2000 til 2018.

Han vokste opp med en far som bygget kraftverk, og tilbragte dermed barne– og ungdomstiden mange steder i Norge, og også i Amman i Jordan. Flest oppvekstår hadde han i Asker. Han var ferdig utdannet teolog ved Det teologiske menighetsfakultet i Oslo i 1974, 25 år gammel. Ti år senere ble han dr. theol. ved Universitetet i Oslo, med avhandlingen *Ordningsteologi og atomvåpen*. Samme år flyttet han med kone og to barn til Røa i Oslo. Ekteskapet endte i skilsmisse.

Han ble ordinert til prest i Oslo domkirke den 21. juni 1982, av biskop Andreas Aarflot. I 1993 ble Bakkevig sokneprest i Røa menighet i Oslo, og deretter fra 2000 sokneprest og prost i Vestre Aker.

Han var generalsekretær i Mellomkirkelig råd 1984–1993, avbrutt av halvannet år (1987–1988) som personlig rådgiver for utenriksministeren i Gro Harlem Brundtlands andre regjering – først for Knut Frydenlund, siden for Thorvald Stoltenberg.

Sammen med vervet som medlem i Sentralkomiteen for Kirkenes Verdensråd fra 1997–2006, har han også vært engasjert i områder som Sør-Afrika, Midtøsten og Balkan. Siden 1996 har han arbeidet for å tilrettelegge samtaler mellom religiøse ledere i Israel og Palestina. Særlig i rollen som *Convener of the Council of Religious Institutions of the Holy Land* har Bakkevig bidratt til å legge til rette for og opprettholde viktig kontakt og dialog mellom religiøse ledere og til å ansvarliggjøre partene til å fremme fred lokalt.[]

I Verdikommisjonens treårige virketid var Bakkevig medlem av rådet. Han var også leder av et utvalg oppnevnt av Kirkerådet som vurderte statskirkeordningen (Bakkevig-utvalget), og som kom med sin innstilling i mars 2002. Tittelen var *Samme kirke – ny ordning*.

Bakkevig var medlem av styret i Fondet for dansk-norsk samarbeid (Lysebu og Schæffergården) 2005–2017, og var styreleder 2011–2017.

Trond Bakkevig åpner Lysebus nye gjestekjøkken 13. desember 2010
I 1996 utnevnte erkebiskop Walter Makhulu Bakkevig til æreskannik («honorary canon») ved den anglikanske Cathedral of the Holy Cross i Gaborone i Botswana for arbeid og engasjement for det sørlige Afrika. Bakkevig mottok i 2013 Kong Abdullah II av Jordans fortjenstmedalje *Al-Hussein*. Kong Harald utnevnte i mai 2011 Bakkevig til kommandør av St. Olavs Orden «for samfunnsgavnlig virke.» Trond Bakkevig ble i 2014 tildelt fortjenstmedaljen for Ridderordenen av den hellige grav i Jerusalem «for sin innsats for fred og dialog mellom religiøse institusjoner i Det hellige land». Mottok i 2016 Gunnar Sønstebys minnepris for mot, integritet og handlekraft. Han ble tildelt Blanche Majors Forsoningspris for 2016 for sitt mangeårige arbeid med å skape mellommenneskelig forståelse og forsoning på tvers av nasjonale, etniske og religiøse skillelinjer.

Bibliografi
-----------

* *Ordnungstheologie und Atomwaffen: Eine Studie zur Sozialethik von Paul Althaus, Walter Kenneth und Helmut Thielicke*, Solum (Ferdinand Schöning (1989)
* *Den norske kirke og kampen mot apartheid*, Kirkerådet 1995
* *Dagbøker fra Jerusalem: 20 år som brobygger mellom religion og politikk*, Kagge (2017)
* *Da Gud skiftet mening : Femti år som forandret kirken*, med Tomm Kristiansen, Cappelen Damm (2018)

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Trond Bakkevig – Store norske leksikon». *Store norske leksikon*. Besøkt 15. mars 2016.
3. ↑  «Det er ingen nyhet at kirken tror på Jesus». *Aftenposten/Amag*. 24. juli 2009.
4. ↑  «Hva slags folkekirke?». *Adresseavisen*. 4. november 2002. s. 12.
5. ↑  Jf. Fondets hjemmesider: dansk-norsk.no/om-fondet/styret/
6. ↑  «Fra kongehuset». *Aftenposten*. 22. juli 2011. s. 12.
7. ↑  «Katolsk heder til Kvarme og Bakkevig». *Vårt Land*. 5. mai 2014. s. 15.
8. ↑  «Sønstebys minnepris til Khan og Bakkevig». Agderposten. 9. januar 2016. s. 11.
9. ↑  Aktive fredsreiser. «Blanche Majors Forsoningspris». Arkivert fra originalen 15. juni 2021. Besøkt 1. mars 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |