recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Tidsur med eonene arkeikum (grått), proterozoikum (blått) og fanerozoikum (grønt-brunt-rosa). Æraene er atskilt med svarte streker. Viktige hendelser er inntegnet.
**Jordens tidsaldre** dekker ca. 4,6 milliarder år siden deles av geologer inn i forskjellige tidsavsnitt. De lengste av disse heter *eoner*, som i sin tur deles i *æraer*, disse igjen i *perioder*, *epoker* og *aldre*.

Den grenen av geologien som forsker på jordens tidsavsnitt, heter stratigrafi.

Jordens tidsavsnitt
-------------------

**Eonene** er arkeikum, som varte fra jordens dannelse til 2,5 milliarder år før nåtid, proterozoikum (2500–542 millioner år siden) og fanerozoikum (542 millioner år siden til i dag).
Arkeikum og proterozoikum slås ofte sammen under betegnelsen prekambrium.

**Æraene** som fanerozoikum inndeles i, er jordens oldtid (paleozoikum, 542–251 millioner år siden), jordens mellomalder (mesozoikum, 251–66 millioner år siden) og jordens nytid (kenozoikum, 66 millioner år siden til i dag).

**Periodene** i jordens oldtid er kambrium, ordovicium, silur, devon, karbon og perm.
Periodene i jordens mellomalder er trias, jura og kritt.
Periodene i jordens nytid er paleogen og neogen.

**Epokene** i paleogen er paleocen, eocen og oligocen.
Epokene i neogen er miocen, pliocen, pleistocen og holocen.

Geologisk tidsskala
-------------------

Utdypende artikkel: Geologisk tidsskala

Modellen nedenfor gjengir navnene på de ulike tidsperiodene i jordens utvikling. Den øverste rekken gjengir forholdsmessig *hele* jordens tidsalder slik som tidsuret øverst i denne artikkelen også gjør, men med ulike farger. De eldste Arkeikum og Proterozoikum er grått og blått segment i tidsuret, men mørkrosa og lysrosa i øverste rekke av tidsskalaen nedenfor. Fanerozoikum (tiden fra kambrium) er det nyeste, fargerike segmentet av tidsuret og fremstår som blått i øverste rekke i figuren i tidsskalaen nedenfor. De videre rekkene representerer deretter videre fininndelinger av periodene i fanerozoikum.

Den stratigrafiske inndelingen av jordens historie. Tidsskalaene er gitt i millioner år. Fargene som ble brukt, følger fargekoden til Den internasjonale kommisjonen for stratigrafi.

Se også
-------

* Geologisk tidsskala
**Bjørnset** er et sted på Klavelandet i Kinn kommune i Vestland, ved riksvei 5 ti kilometer øst for Florø. Det var tidligere et fergesamband over Norddalsfjorden mellom Bjørnset og Haukå. Fergen ble i 1987 avløst av Norddalsfjordbrua, som ligger 6-7 kilometer lenger øst i fjorden.

Topografi
---------

Klavelandet er ei ca. 800 meter bred og ca. 100 meter høy landtunge som strekker seg vestover fra Grov til Brandsøy. Landskapet har noen få topper; Uførefjellet (313 moh.) og Klaven (165 moh.).

På nordsiden av landtunga ligger den 290 meter dype Norddalsfjorden med nabobygdene Klauvene, Haukå, Fanevik og Trettevik. På sydsiden ligger Solheimsfjorden og det trange innløpet til Eikefjorden, med nabobygdene Nyttingnes og Sandvik.

Skole
-----

Tidligere Bjørnset skolekrets strakk seg vel 1 kilometer vestover til Teigen på Klavelandet, og ca. 4 kilometer østover til Leversund og Grovanes. Av den grunn ble skolehuset plassert omtrent midt mellom yttergrensene, på fastlandet vis-à-vis Helgøy.

I en periode rundt 1970-tallet var bygdene Sandvik og Nyttingnes innlemmet i Bjørnset skolekrets.

Næringsliv
----------

Tidligere drev de fleste innbyggerne på Bjørnset sine gårdsbruk. I tillegg ble det drevet fiske og næringer tilknyttet ferdsel på sjøen.

Bernhard Underlid på Bjørnset gjorde tidlig på 1970-tallet forsøk med oppdrett av regnbueørret, og var dermed en av banebryterne for oppdrettsnæringen i Sogn og Fjordane.

Eksterne lenker
---------------

* Oppdrettspionerer
**Jan Berger** (født 11. mai 1943) er en norsk IT-mann og jazzmusiker. Han var adm.dir. i Scanvest Ring Data og Infomedica, før han jobbet jobbet som Vice President, Sales and Marketing for Datapoint Corporation i Paris fra 1991 til 1998.

Gitaristen Berger virket i flere sjangere i Oslo, blant annet som solist i rockebandet til Per Elvis Granberg (1957–59), i Sigurd Jansens pop-orkester (1961) på Chat Noir, i
Kjell Karlsens Rondo-orkester (1962) og storband som spilte i programposten "Swingtime" (NRK). Berger vant NM i jazz 1961 med egen kvartett i moderne klasse og var også med i Veitvet musikkskoles storband (1965). 
Hans samarbeid med bassisten Erik Amundsen startet i 1961 og varte i mer enn 40 år. De var ofte i NRK som komp for Laila Dalseth, Karin Krog og Magni Wentzel. Som duett var de fast i programserien "Kammerjazz".
Med fløytisten Helge Hurum skapte de programserien "Fløyte-Gitar-Bass – Jazz" som gikk over flere år og på midten av 80-tallet så trioen *StreetSwingers* dagens lys i samarbeid med flugabonisten og NRK-veteranen Erling Wicklund. 
Berger var en mye brukt studiomusiker, blant annet for Odd Børretzen. Hans mest spilte plate-bidrag er nok i Inger Lise Rypdals første versjon av "Fru Johnsen" fra 1968, selv om den var forbudt i NRK. Her har Berger selv fortalt at han ikke var førstevalget, men at ingen andre gitarister som ble forsøkt brukt fikk til den klangen de var på jakt etter. 

Han drev også jazzklubben *Jazz Mania* på Høybråten utenfor Oslo og klubbens husorkester med Erik Amundsen og Einar Iversen, før han flyttet til Paris i 1991 hvor han jobbet for et amerikansk dataselskap. 
I 1997 forlot ekteparet Berger Paris og flyttet til den franske Rivieraen hvor de bosatte seg i Cagnes sur Mer i april 1998 og hvor de bodde i mange år. På Côte d'Azur jobbet han først med bassisten og sangeren Hans Marius Stormoen. Deretter skapte Ditlef Eckhoff og Jan sin norsk-franske trio som var aktive på kysten og blant annet fungerte som husbandet til "Norskeklubben" (Norvège Côte d'Azur).
I september 2009, kom Jan Bergers første solo album *Ego trip*, som omtales som «en viktig dokumentasjon av en nesten glemt del av norsk jazzhistorie».

Utgivelser
----------

* Streetswingers, *About time* (Hot Club Records, 2001). Med Erik Amundsen bass og Erling Wicklund flugabone
* *Jazz au bord de mer* (Hi-Di, 2007). Med Ditlef Eckhoff trompet og Eddy Gaulein-Stef bass.
* Jan Berger *Ego trip* (Ponca Jazz Records, 2009). Bergers første solo album Med Ditlef Eckhoff, Erik Amundsen, Arild Andersen, Odd Børretzen, Laila Dalseth, Helge Hurum, Egil Kapstad, Karin Krog og Erling Wicklund.

Referanser
----------

1. ↑  «DATAPOINT CORP - 10-K Annual Report - 07/27/1996». *getfilings.com*. Besøkt 14. januar 2022.
2. ↑

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
***Peter Camenzind*** er en dannelsesroman av den tysk-sveitsiske forfatteren Hermann Hesse. Det var Hesses første roman og ble publisert i 1904. Boken inneholder en rekke temaer som kom til å prege mange av Hesses senere arbeider, deriblant individets søken etter en unik spirituell og fysisk identitet med naturen og den moderne sivilisasjon som bakgrunn. Et annet viktig tema er kunstens rolle i dannelsen av personlig identitet.

Det fortelles om en ung bondegutt som er fysisk sterk og hard nok. Men samtidig har han et svermerisk sinn, som ikke uten videre finner seg til rette i livet. Han er en ensom og søkende vagabond som til slutt ender opp med et stille, resignert liv som vertshuseier på hjemstedet.

Romanen ivektlegger ensomhetens viktighet. Samtidig legger den vekt på fortroligheten med naturen, med jorden, med hjemstedet og med barn som viktige ingredienser i en personlig utvikling.

Boken utkom for første gang på norsk i 1979, som en del av Gyldendals lanternebøker (nr. 414).

Referanser
----------

1. ↑  «Katalog der Deutschen Nationalbibliothek». *portal.dnb.de*. Besøkt 25. januar 2020.
2. ↑  *Peter Camenzind - Deichman.no* **(norsk)**.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND
 |
«***Dybt i havet***» er de første ordene i en romance **Havfruen og Klintekongen** av Johan Ludvig Heiberg. Den finnes i tredje akt i Heibergs teaterstykke Elverhøj fra 1828. 
Den ble tatt inn i Ole Vigs *Sange og Rim for det norske Folk* som kom ut i 1854, og derfra ble den tatt inn i skolesangbøkene til langt ut på 1900-tallet. Melodien som blir brukt i sangbøkene er en svensk folkemelodi.

Teksten
-------

**1.**Dybt i Havet, som med stærke Bølger  

Skummer mod Stevens hvide Fjeld,  

Der en Havfru sig paa Bunden dølger  

I det blå kjølig-friske Væld.  

Men naar Maanen blank paa spejlklar Flade staar,  

Hæver hun sig op og sagte Harpen slaar.  

Tys, tys, tys, hvilken liflig Klang!  

Fjærnt over Bølgen lyder Havfrusang.  

  

**2.**Klintekongen fra sin hvide Trone  

Stirrer ud, mindes svundne Lyst:  

«Du som henrev mig ved Harpens Tone,  

O, min Brud, kom til dette Bryst!»  

Men hun rødmer højt igjennem Bølgen klar;  

Harpens Toner dø, hun stammer frem til Svar:  

«Tys, tys, tys, jeg er ej din Brud!  

Bølgen er kold, den slukker Elskov ud».  

  

**3.**Sorrigfuld han vandrer bort fra Fjeldet,  

Søger Fred hist i Elvekrat,  

Sværmer ensom der ved Kildevældet  

I den blaa, maaneklare Nat.  

Der han speider taus og spænder sine Garn,  

Lokker i sin Favn saa mangt uskyldigt Barn.  

Tys, tys, tys, han er vist oss nær!  

Alt har han hørt i Skjul bag sine Træer.

Kilder
------

* De gamle visene 5 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1983
**Jan Blichfeldt** (født 1955) er en norsk økonom, reklamemann og skribent som har hatt flere ledende stillinger innen markedsføring.

Blichfeldt er utdannet siviløkonom ved Handelsakademiet (1980) og ved Thunderbird School of Global Management (1982) hvor han tok spesialisering i internasjonal ledelse. 

Han ble ansatt som konsulent og etterhvert assisterende direktør i McCann (1983–1987). Deretter hadde han kortere opphold ved Copyright Reklamebyrå og Publicis FCB før han i 1993 ble ansatt i Bates. Her hadde stillingen som viseadministrerende direktør 2001–2011. I 2011 var han med å etablere Blichfeldt Tangen Fjeld Målgruppeinnsikt (BTF innsikt), som sprang ut av Bates avdeling for Marketing & Research. Her har han vært daglig leder og rådgiver.

Som reklamerådgiver har Blichfeldt vært hovedansvarlig for så ulike bedrifter, organisasjoner og produkter som Freias sjokolader, Gjensidige, Coca-Cola i Norge, Eksportutvalget for fisk, NHO, NAF og bilmerket Audi. 

Han har også skrevet bøker, artikler og kompendier om markedsføring, samt undervist ved Handelsakademiet, Norges Markedshøyskole og Handelshøyskolen BI. Han har utgitt bøkene *Merkevarebygging for administrerende direktører* (2003) og *Absolutt alt du noensinne trenger å vite om merkevarebygging* (2020).

Blichfeldt har blitt kåret til årets foredragsholder av ANFO, og har også vunnet Grand Prix i STELLA – konkurransen for effektiv reklame.

Referanser
----------

1. ↑   Proff, www.proff.no, besøkt 11. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Budstikka, utgitt 27. august 1980, besøkt 11. august 2021, «... ble uteksaminert som handelsøkonomer fra Handelsakademiet er følgende fra Asker og Bærum Jan Blichfeldt, Høvik.»[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   LinkedIn, no.linkedin.com, besøkt 11. august 2021[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Blichfeldt, Jan (7. februar 2009). «Hva reklamen selger». *Dagbladet*. s. 48.
5. 1 2  «no.linkedin jan-blichfeldt». Linkedin. Besøkt 11. august 2021.
6. ↑  «Om oss» **(engelsk)**. Besøkt 11. august 2021.
7. ↑  «Jan Blichfeldt». *bokelskere.no*. Arkivert fra originalen 11. august 2021. Besøkt 11. august 2021.
8. ↑  «Jan Blichfeldt». *Viggo Lund* **(engelsk)**. 13. august 2018. Besøkt 11. august 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Dypøkologien**, grunnlagt av den norske filosofen Arne Næss, er et mer radikalt syn på økologien enn det mer allmenne vanlige «grunne» synet på økologien, som setter mennesket i sentrum. Tilhengerne av dypøkologien mener at alt liv har en verdi i seg selv og ikke bare ut ifra hvilken nytte den har for mennesket. Derfor må menneskeheten tilpasse seg naturens behov og krav.

Dypøkologiens hovedmål er å sette spørsmålstegn ved det moderne Vestens tradisjonelle tankemodeller, og foreslå et alternativ til disse tankemodellene.

> 
> *Ikke en eneste er reddet før alle er reddet, der termen «en eneste» ikke bare inkluderer meg som individuelt menneske, men alle mennesker, hvaler, grizzlybjørner, hele regnskogens økosystem, fjell og elver, den minste mikroben i jorda osv.*
> 
> 
> 

Arne Næss skisserer en rekke sirkler med stadig større omfang. Innerst er solidaritet med slekt og nærsamfunn. Deretter kommer solidaritet med hele menneskeheten: humanismen. Den ytterste er solidaritet med hele økosystemet, hvor mennesket også har sin plass, men ikke lengre står i midtpunktet.

Solidaritet med økosystemet betyr ikke nødvendigvis å bevare livet til hver mikrobe, plante og grizzlybjørn. Individene lever og dør innenfor dette systemet, oftest i kamp mellom hverandre og i kamp mellom forskjellige arter. Nettopp dette beholder likevekten for systemet som helhet. Men den eksplosive utviklingen i antall mennesker på denne jorden truer balansen i hele økosystemet. Arne Næss så en verdensbefolkning på 100 millioner som ideelt for jordens overlevelse, det vil si en 70-del av befolkningen i hans samtid.

Litteratur
----------

* Jor, Finn Eivind (1997): *Problemer i politisk idéhistorie*, Gyldendal ISBN 82-05-24235-6
* Næss, Arne (1989): *Ecology, Community and Lifestyle: Outline of an Ecosophy*. ISBN 0-521-34873-0
* Haukeland, Per-Ingvar (2008): *Dyp glede – med Arne Næss inn i dypøkologien*, Flux forlag ISBN 978-82-92773-17-8

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
«Bourton» har flere betydninger.

**Bourton** er en landsby og verdslig sogn i nordlige Dorset, England. Den ligger ved veien A303, ved grensen til Somerset. Landsbyene Zeals i Wiltshire og Penselwood i Somerset ligger rett ved Bourton. Landsbyen Bourton ligger ved elven Stour som passerer gjennom historiske Bourton Mill, en gang hvor det nest største vannhjulet i Storbritannia var, 18 meter i diameter.

Dette sognet er det som ligger lengst nord i Dorset, og ved folketellingen i 2011 hadde landsbyen og sognet en befolkning på 822 innbyggere. Bourton er den mest folkerike landsbyen i valgdistriktet som kalles Bourton & District. Hele valgdistriktet utgjorde i 2011 en befolkning på 1 905 innbyggere. Valgdistriktet strekker seg til landsbyen Silton og deretter sør til landsbyene Buckhorn Weston og Kington Magna.

Landsbyen har to butikker, en bensinstasjon og en pub. Vertshuset The White Lion Inn ligger i hovedgaten som fører videre til hva som var den gamle hovedveien London til Exeter før landsbyen ble forbipassert på veien sør i 1992 av motorveien A303. Kirken St George’s står på det høyeste punktet i landsbyen. Den ble bygget ved offentlig subskripsjon i 1810 og har barneskolen med samme navn som nærmeste nabo.

Referanser
----------

1. ↑   Bourton Mill, Buckingham, Mills Archive
2. ↑  «Area: Bourton (Parish), Key Figures for 2011 Census: Key Statistics» Arkivert 21. oktober 2016 hos Wayback Machine. *Neighbourhood Statistics*, Office for National Statistics.
3. ↑   «Bourton and District 2011»

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**Likhund** eller **kadaverhund** er en hund som er spesialtrent til å markere på lukten av lik. Likhunder kan derfor være et nyttig hjelpemiddel for å oppklare drap og forsvinninger. I mange land hersker det imidlertid stor uenighet omkring hvorvidt markeringer av likhunder skal kunne benyttes som bevis i en rettssak.

Likhunder trenes til å søke etter lukten av lik og markere funnsteder der slik lukt oppdages. Dette kalles et molekylært søk. Hundene trenes opp til å søke etter liklukt fra alle fem stadiene i forråtnelsesprosessen til en død person. Hundene kan derfor gjenkjenne liklukt fra både mennesker som nylig har avgått ved døden og rester av døde mennesker. Det utarbeides gjerne strenge nasjonale retningslinjer for hvordan søk med likhunder skal gjennomføres.

I Norge har likhunder vært benyttet i varierende grad siden april 1996. Norsk politi utdannet fem likhunder som ble brukt i et forsøksprosjekt. Den siste av disse døde i 2001, men to ny ble utdannet og brukt i prosjektet fram til 2004, da det ble avsluttet. Ingen av hundene var rendyrka likhunder, men patruljehunder med tilleggstrening i molekylære søk. Da likhundprosjektet inngikk, ble deler av det videreført gjennom de nye kriminalsøkshundene. Per 2008 fantes det ingen rene norske likhunder igjen.

Alle patruljehunder i norsk politi har opptrening i å markere på liklukt, men da i form av selve «liket». Dette trenes ved hjelp av klær med liklukt på. Patruljehundene skal kunne dette for å kunne finne savnede som er døde. Sverige har likhunder.

Se også
-------

* Kriminalsøkshund

  


| * v
* d
* r
Brukshundtyper |
| --- |
| 
* Assistansehund
* Bandhund
* Bombehund
* Diabeteshund
* Ettersøkshund
* Epilepsihund
* Familiehund
* Førerhund
* Fårehund
* Gårdshund
* Hjelpehund
* ID-hund
* Jakthund
* Kamphund
* Kløvhund
* Kreftsøkshund
* Kriminalsøkshund
* Kurérhund
* Kveghund
* Lavinehund
* Ledhund
* Likhund
* Livredningshund
* Løshund
* Matsøkshund
* Militær patruljehund
* Militær tjenestehund
* Minesøkerhund
* Narkotikahund
* Patruljehund
* Politihund
* Redningshund
* Ruinhund
* Servicehund
* Signalhund
* Skadedyrhund
* Spesialsøkshund
* Sporhund
* Stallhund
* Søkshund
* Terapihund
* Tjenestehund
* Trekkhund
* Tolltjenestehund
* Utstillingshund
* Vakthund
* Valutahund
* Vannsøkshund
* Varslingshund
* Veddeløpshund
* Vindsøkshund
* Vokterhund
* Våpensøkshund
* Åstedshund

 |
***La Sargantain*** er et maleri fra 1907 av den katalanske maler Ramon Casas (1866–1932).

La Sargantain er ikledd en mørk kappe over skuldrene samt en knitrende gul kjole med grønnlige skygger. De lange fingrene knuger armlenet mens det triste, litt resignerte blikket er vendt halvt ned. Kinnene er røde. Modellen er den 17-årige Jùlia Peraire, en lotteriselger som Casas møtte i La Rambla i 1905. Navnet La Sargantain er en forfransket form av *Sagantana*, eller øglen, som var et kjælenavn Peraire hadde som loddselgerske. Forholdet mellom henne og kunstneren ble ikke anerkjent hverken av Casas familie eller av borgerskapet i Barcelona. Paret flyttet først sammen etter at kunstnerens mor var død i 1912. Ti år senere giftet de seg.

Casas malte flere portretter av Peraire i årene 1907–1932, La Sargaintain regnes som det mest sensuelle av hans arbeider.

Bildet tilhører Gran Teatre del Liceu de Barcelonas private samling.

Referanser
----------

1. ↑  Leticia Blanco (9. mai 2016). «El deseo se llama Júlia». elmundo.es. Besøkt 22. oktober 2017.
2. ↑  Michael Eaude (2011). *Catalonia - A Cultural History*. Andrews Uk. ISBN 9781908493255.
3. 1 2  «Júlia, el deseo de Ramon Casas». lavanguardia.com. 9. mai 2016. Besøkt 22. oktober 2017.
4. ↑  Laura Serra (10. mai 2016). «El pintor i la model: espiant Ramon Casas al Liceu». ara.cat. Besøkt 22. oktober 2017.
5. ↑  «Júlia, the desire. Ramon Casas». timeout.com. Besøkt 22. oktober 2017.

Portal: Kunst
**Peter Chung Hoan Ting** (kinesisk: 鍾萬庭, født 10. september 1928 i Luinchi nær Laohekou i Hubei i Kina) er en emeritert kinesisk-malaysisk katolsk biskop med ansvar for Kuching i Malaysia fra 1975 til 2003.

Liv og virke
------------

### Prest

Han studerte ved det sørkinesiske regionale presteseminar i Aberdeen i Hongkong fra 1949, og ble presteviet i Macao 26. september 1954. 

Han dro så samme år til Borneo og virket som misjonær i Sarawak. 

I 1963 sendte biskopen av Kuching ham til Det pavelige universitet Urbaniana i Roma, der han i 1966 tok doktorgrad i kirkerett. 

Han vendte så tilbake til Sarawak og ble rektor for juniorseminaret der. 

### Apostolisk vikar, så biskop, av Kota Kinabalu

Den 1. september 1970 ble han utnevnt til titulærbiskop og koadjutor apostolisk vikar av det apostoliske vikariat Kota Kinabalu i Sabah i Malaysia. Han ble bispeviet 15. november samme år i Jesselton. Dette var under en vanskelig periode for den katolske kirke i Malaysia. Mange misjonærer, blant dem nonneordenen St. Pauls døtre), ble utvist.[] Kirken mistet styringsretten over undervisningen på sine mange misjonsskoler.[] Selv om Chung var malaysisk statsborger, ble han nektet oppholdstillatelse i Sabah.[] Senere ble hans nærvær i provinsen likevel tolerert, og han klarte etterhvert å mestre utfordringene ganske godt.[]

Han overtok som apostolisk vikar av Kota Kinabalu 1972.

### Erkebiskop av Kuching

I 1975 ble han forflyttet til det apostoliske vikariat Kuching, og ble erkebiskop da Kuching den 31. mai 1976 ble elevert til metropolitanerkebispedømme.

Han ble pensjonert 21. juni 2003.

Referanser
----------

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy
 |
***Civilisation*** er en britisk dokumentarserie om den vestlige sivilisasjon som ble sendt på BBC i 1969. Seriens hovedanliggende er kunst, filosofi og arkitektur og omfatter perioden fra Middelalderen og til midten av det 20de århundre. Serien var ved historiker Kenneth Clark og hadde undertittelen *A Personal View by Kenneth Clark.* Han utgav også en bok parallelt med serien.

Premisset for serien ble forklart med et sitat som Clark hadde hentet fra John Ruskin: «Great nations write their autobiographies in three manuscripts – the book of their deeds, the book of their words and the book of their art. Not one of these books can be understood unless we read the two others, but of the three the only trustworthy one is the last».

Serien ble svært godt mottatt, både i Storbritannia og andre land den ble vist. Den fikk spesielt mye oppmerksomhet i USA og man registrerte økende besøkstall ved museer i begge land. British Film Institute kåret den til en 67-plass over landets 100 beste tv-produksjoner på 1900-tallet. Listen ble sammenfattet i år 2000.

*Civilisation* tok tre år og produsere og kostet £200 000. Produksjonsteamet besøkte 11 land og 117 ulike steder, deriblant Vikingskipsmuseet på Bygdøy.

Den ble sendt på NRK i 1971 under tittelen *Vår sivilisasjon*.

Oppfølger
---------

I 2018 kom en oppfølger kalt *Civilisations* som ble ledet av Simon Schama, Mary Beard og David Olusoga. Denne omhandlet også ikke-Europeiske sivilisasjoner.

Referanser
----------

1. 1 2  «Civilisation – Nostalgia Central». *nostalgiacentral.com* **(engelsk)**. 28. juni 2014. Besøkt 11. september 2022.
2. ↑  Nast, Condé (21. desember 2016). «The Seductive Enthusiasm of Kenneth Clark’s "Civilisation"». *The New Yorker* **(engelsk)**. Besøkt 11. september 2022.
3. ↑  «Just don't tell the Major, Fawlty is our favourite. - Free Online Library». *www.thefreelibrary.com*. Besøkt 12. september 2022.
4. 1 2  «Arbeiderbladet 1970.10.24». s. 31.
5. ↑  «First look at BBC's epic new art history series Civilisations». *Radio Times* **(engelsk)**. Besøkt 12. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Civilisation* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Civilisation* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** BBC Things
 |
**Likskjending** er ulike former for vanhelligelse av den avdødes kropp. Slik behandling bærer gjerne i seg et element av rituell utslettelse av minnet (damnatio memoriae).

Ved å grave opp lik, trekke det gjennom gatene og dumpe kroppen i en sump eller på en søppelfylling, skulle det vise klart og tydelig tegn på at personen var ført ut av fellesskapet og hadde tapt sin verdighet og frelse.

Vi finner motivet behandlet litterært i eventyret om Følgesvenden (AT 507A), hos Peter Christen Asbjørnsen, hvor en skinndød person for sin ugudelighets skyld står plassert i en diger isklump utenfor kirkedøren.

Et talende eksempel fra nyere tid er den offentlige avstraffelsen av Benito Mussolini, hans elskerinne og fem medlemmer av hans fascistregjering. Etter at de alle ved utløpet av andre verdenskrig var henrettet, ble deres lik hengt etter beina ned fra en jernbjelke på en bensinstasjon på Piazzale Loreto slik at folkemengden fritt kunne få gi utløp for sin avsky mot dem, deres styresett og handlinger i levende live.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Likestillingssenteret KUN** (formelt **Stiftelsen Kvinneuniversitetet Nord**) er et kompetansesenter for likestillingsspørsmål som holder til i Steigen i Nordland og på Kunnskapsparken i Steinkjer. 

Likestillingssenteret KUN ble etablert i 1992 av Nordland fylkeskommune, flere kommuner, organisasjoner og enkeltpersoner. Stiftelsen skiftet navn fra Kvinneuniversitetet Nord til KUN senter for kunnskap og likestilling i 2007, til KUN i 2016 og Likestillingssenteret KUN i 2018.

Likestillingssenteret KUN jobber med alle diskrimineringsgrunnlagene: kjønn, etnisk bakgrunn, klasse, alder, rase, språk, religion, seksuell orientering og nedsatt funksjonsevne. Likestilling er en del av FNs bærekraftsmål, og er et sentralt virkemiddel for å skape et bærekraftig samfunn. Likestillingssenteret KUN anser likestilling ikke bare som et mål i seg selv, men også et verktøy som kan bidra inn i en bærekraftig samfunnsutvikling på lokalt og regionalt nivå, nasjonalt og internasjonalt.

Ledere
------

* 2004– : Mari Wattum
* 1991–2003: Berit Woie Berg

Referanser
----------

1. ↑   Brønnøysundregistrene, w2.brreg.no, besøkt 17. februar 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 23. november 2016. Besøkt 23. november 2016.
3. ↑  «Nøkkelopplysninger fra Enhetsregisteret - Brønnøysundregistrene». *w2.brreg.no*. Besøkt 17. februar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Likestillingssenteret KUNs hjemmeside
* Facebook - Instagram - Twitter - Linkedin
Marienlyst gård, som har gitt navn til området
**Marienlyst** er et idretts- og rekreasjonsområde i Drammen og utgjør området mellom Strømsø sentrum og Danvik. Marienlyst inneholder blant annet friidrettsbane, fotballbaner, volleyballbaner, parkområde, idrettshall, svømmehall og utebad. Drammensbadet er Norges største badeanlegg med totalt 9 basseng. På Marienlyst finner man også Drammen vgs, Drammens Museum og Marienlyst skole (Drammen). På vinteren er det skøytebane på fotballbanen mellom Drammensbadet og Marienlyst stadion.

Området har navnet sitt fra lystgården Marienlyst gård som ble anlagt omkring 1770. Enkelte av gårdens bygninger er i dag del av Drammens Museum.

Idrett
------

Marienlyst har siden tidlig på 1900-tallet vært et viktig område for ulike idrettsaktiviteter. NM-finalen i fotball i 1918 mellom Kvik Halden og Brann ble spilt på en grusbane som ble anlagt på Marienlyst samme år. 10 000 tilskuere overvar finalen som ble en økonomisk suksess for arrangøren Drafn. Seks år senere, i 1924, sto Marienlyst Gamle Gress ferdig. Den har blitt flittig brukt av byens fotballag, Drafn helt fra åpningen, og siden 1967 også av Strømsgodset. Det ble vinteren 2007/08 lagt kunstgress på banen, samt grunnarbeid for kunstis. Kunstis er det også like ved, på den kombinerte bandy- og hurtigløp på skøyter-arenaen som ble åpnet i 2002.

Tidligere lå det en travbane på Marienlyst. Den ble fjernet da Marienlyst *Nye* ble bygget i 1946. Marienlyst *Nye* har gjennom årene blitt brukt til bandy, fotball, friidrett og skøyter. En rekke landskamper og norgesmesterskap i bandy har blitt spilt her. 3145 tilskuere overvar NM-finalen mellom Sparta og Strømsgodset i 1962. Dette er publikumsrekord for bandyfinalene i Norge.

Åtte norgesmesterskap på skøyter har blitt arrangert på Marienlyst. Det første i 1903 og det foreløpig siste i 2005.

I 1977 ble Drammenshallen åpnet. Hallen er Drammen Håndballklubbs hjemmebane og har også vært en mye brukt konsertarena.

Marienlyst har også turnhall, som ble innviet i 1936. Turnhallen er tilholdsted for Drammens Turnforening.

I 2008 åpnet Drammensbadet ved siden av Drammenshallen. Dette ble bygget som erstatning for det gamle Marienlystbadet som lå på samme sted. Det nye svømme- og badeanlegget har blant annet 50-meters basseng.

Marienlyst Stadion var olympisk arena for ishockey under OL i 1952 og har derfor lov til å pryde anlegget med OL-ringene.

Referanser
----------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Hanna Olsen** (født 26. februar 1999) er en norsk ishockeyspiller fra Hamar, som spiller på Norges kvinnelandslag i ishockey og på damelaget til moderklubben Storhamar .

Karriere
--------

Hanna Olsen begynte å spille ishockey på Storhamars aldersbestemte guttelag. Hun måtte spilte på Storhamar sitt U16-lag, da det ikke fantes jentelag på Hamar før slutten av 2010-tallet. Hun måtte på den tiden pendlet over 426 kilometer i to sesonger fra 2014 til 2017 ferm og tilbake mellom Hamar og Sarpsborg, for å spille og trene på damelaget til Sparta Warriors som da spilte i Eliteserien i ishockey for kvinner. Men i 2017 byttet Olsen klubb til Vålerenga damer fra Oslo. 

Hun har uttalt til Hamar Arbeiderblad at jenter også bør få lov til å takle i ishockey, på lik linje som gutter.

I 2018 ble Storhamar Kvinner Senior damelaget til Storhamar ble starte opp i 1. divisjon ishockey for kvinner og Olsen var en av de første spillerne rundt det ny damelaget.

Klubber
-------

* 2013-2017 – Sparta Sarpsborg
* 2017-2018 Vålerenga Hockey
* 2018- Storhamar IL

Referanser
----------

1. 1 2   Elite Prospects, Eliteprospects.com spiller-ID 368517, besøkt 27. mai 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Hanna Olsen P4
3. 1 2  ««Ishockey er taklinger og smeller, det er en del av pakka. Uten dét blir sporten kjedelig. Denne regelen føles diskriminerende!»». *Hamar Arbeiderblad*. 15. januar 2016. Besøkt 2. august 2022.
4. ↑  Storhamar Hockey damer er endelig klare for seriespill Arkivert 9. januar 2021 hos Wayback Machine. i Hamar Arbeiderblad

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hanna Olsen – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Rodney G. Rowland** (født 20. februar 1964 i Newport Beach i California, USA) er en amerikansk skuespiller. Han er blitt kreditert som **Rod Rowland** i flere nyere filmproduksjoner og har en forkjærlighet for å bli kalt Rod fremfor Rodney. Rowland's mest kjente opptredener og hans store gjennombrudd som skuespiller var som karakteren Løytnant Cooper Hawkes i filmen *Space: Above and Beyond* fra 1995.

Rowland er godt kjent med å spille rollen som skurken på grunn av hans noe robuste utseende. Han har til stadighet dukket opp i faste roller i TV-serien Veronica Mars der han blant annet portretterer Liam Fitzpatrick der han er en av hovedfigurene i den irske gjengen og han er født inn i en familie av kriminalitet.

Rowland har vært med i flere forskjellige TV-serier, blant annet i Baywatch, The X-Files, Weeds, C. S. I. og Without A Trace. De mest kjente filmene som han har vært med i er The 6th day fra 2000 der blant annet Arnold Schwarzenegger var med. Filmen *Run For The Money* (2002) og med rollen som *Kenny Scaife* i filmen I Know Who Killed Me (2007) der blant annet Lindsay Lohan og Julia Ormond var med er også veldig kjente filmer som har fått god kritikk fra fansen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rodney Rowland på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Rodney Rowland i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) Rodney Rowland på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Rodney Rowland på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Rodney Rowland hos TV Guide Rediger på Wikidata

* (en) Rodney Rowland hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Gypsy Smith på Manhattan, 1918
**Rodney «Gipsy» Smith** (født 31. mars 1860 i Epping Forest i England, død 4. august 1947 til havs under atlanterhavsoverfart) var en britisk evangelist som i over 70 år dro rundt på vekkelsesturneer i USA og Storbritannia. Han var en av de første som sluttet seg til Frelsesarmeen.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Rodney Smith vokste opp fullstendig uten skolegang, i en fattig men kjærlig familie som livnærte seg ved å selge kurver, klesklyper og gjenstander tilvirket av tinn. Han tilhørte Romfolket, og mistet tidlig sin mor i kopper. 

Faren Cornelius Smith havnet til stadighet i fengsel for ulike lovbrudd. Men under ett av disse fengselsoppholdene gjorde fengselsprestens forkynnelse inntrykk på ham, og Cornelius og brødrene hans omvendte seg en tid etter på et vekkelsesmøte. Disse «omvendte sigøynerne» («The Converted Gypsies») ble et begrep og et fenomen, og fra 1873 av var de engasjert i en rekke evangelistiske kampanjer.

Rodney Smith selv var 16 år da han omvendte seg i 1876. Han lærte seg på egen hånd å lese og skrive.

### Forkynner

Han begynte tidlig å holde prekener. Når han møtte folk sang han ofte salmer for dem, og han ble kjent som «den syngende sigøynergutten» («the singing gypsy boy»). I 1877, da han var 17 år gammel, sa Rodney Smith ja til å bli evangelist for William Booth, som få år tidligere hadde etablert den menigheten som fra 1878 av skulle bli hetende Frelsesarmeen. 

Han tjente Booth og hans menighet i seks år, men i 1882 mottok Rodney og hans kone i strid med Frelsesarmeens reglement noen gaver som førte til at de ble ekskludert fra menigheten.

Rodney Smith fortsatte imidlertid som metodist-forkynner, og holdt vekkelsesmøter både i Storbritannia og USA. På begge sider av Atlanteren oppsøkte han flittig sigøynerleirer på sine vekkelsesturneer, og han brøt ofte og gjerne ut i spontan salmesang for å fremme sitt budskap.

Under første verdenskrig tjente han som predikant for de britiske militære troppene i Frankrike, og var ofte langt fremme ved frontlinjen. Denne krigstjenesten førte til at kong Georg VI utnevnte ham til ridder av Order of the British Empire.

Referanser
----------

1. 1 2   Discogs, oppført som Gypsy Smith, Discogs artist-ID 940380, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Find a Grave[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

Den norske forfatteren Clara Thue Ebbell utga i 1937 boken *Sigøyneren Gipsy Smith" om evangelistens liv og virke.*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** Discogs **·** Hymnary
 |
**Rodney Errey Lawrence Williams** (født i Swetes) er en antiguansk lege og politiker for Antigua Labour Party. Han ble 14. august 2014 generalguvernør i Antigua og Barbuda. Tidligere har han vært minister og parlamentsmedlem.

Bakgrunn
--------

Williams er sønn av politikeren Ernest Emmanuel Williams som representerte Antigua Labour Party (ALP) i parlamentet. Han fikk skolegang ved Antigua Grammar School. 

Williams studerte medisin og i 1976 ble han uteksaminert fra University of the West Indies i Mona på Jamaica. Etter dette arbeidet han som lege i hjemlandet. Senere spesialiserte han seg i flymedisin i Storbritannia og USA og studerte idrettsmedisin i USA.

Parlamentsmedlem og minister
----------------------------

Da faren døde i 1984 stilte Williams til valg i valgkretsen faren hadde representert. Fra 1992 til 2004 var han regjeringsmedlem i regjeringene til Vere Bird og Lester Bird. Williams hadde ministeransvar for økonomisk utvikling, turisme, industri og miljø fra 1992 til 1994, deretter var han minister for utdanning, kultur og teknologi fra 1994 til 2004. Han var parlamentsmedlem til 2004, da han tapte sitt sete i Representantenes hus.

Generalguvernør
---------------

Williams overtok embetet som Antigua og Barbudas generalguvernør etter Louise Lake-Tack. Han ble innsatt 14. august 2014.

Etter at han overtok som generalguvernør ble han av dronning Elisabeth II utnevnt til storkorsridder av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden. Han ble dermed adlet og fikk rett til å føre tiltaleformen *sir* foran sitt navn.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Rodney Errey Lawrence Williams» Arkivert 21. desember 2014 hos Wayback Machine. *CaribbeanElections.com*. Lest 21. desember 2014.
2. ↑  «Sir Rodney sworn in as new Governor General» Arkivert 1. mai 2016 hos Wayback Machine. *Antigua Observer*, 15. august 2014. Lest 21. desember 2014.
3. ↑  *London Gazette*, 17. oktober 2014, s. 20238. Lest 21. desember 2014.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Louise Lake-Tack** | **Antigua og Barbudas generalguvernør**(2014–) | Etterfølger:**sittende** |
For andre personer som heter Finn Arnesen, se Finn Arnesen.

**Finn Arnesen** (født 4. august 1962) er en norsk jurist, og professor i europarett ved Universitetet i Oslo. Han var fra 12. september 2011 til 29. februar 2012 konstituert høyesterettsdommer.

Han ble cand.jur. i 1989, og dr.juris. i 1996. Fra 1998 har han vært ansatt som professor i rettsvitenskap ved Senter for europarett. Fra 1997 til 2002 ledet Arnesen dette senteret. Fra 2004 til 2009 var han studiedekan ved det juridiske fakultet. I årene 2002-03 var Arnesen advokat i Thommessen, Krefting, Greve, Lund i Oslo. Fra 1997 til 2001 var han medlem av Klagenemnda for petroleumsskatt. Han har siden 2006 sittet i klagenemda til Verdipapirsentralen. Fra 2010 (frem til 2013) sitter han i utvalget for statens garantiinntekt for kunstnere. 

Arnesen arbeider særlig med EU- og EØS-rett, og spørsmål i skjæringsfeltet mellom EØS-rett og norsk rett. Han er en mye brukt foreleser, utreder og forsker på dette fagfeltet.

Mellom 2004 og 2005 var Arnesen leder for utvalget som la frem NOU 2005:13 om forvalterregistrering av aksjer i norske selskaper.

Finn Arnesen er sønn av høyesterettsadvokat Finn Arnesen jr. (1934–2012) og Anne Benedicte Cappelen. Hans far var sønn av høyesterettsadvokat Finn Arnesen sr. (1901–75) som blant annet var medlem av «Fleischer-kommisjonen».

Referanser
----------

1. ↑  regjeringen.no Offisielt fra statsråd 9. desember 2011
2. ↑  NOU 2005:13 Om forvalterregistrering av aksjer i norske selskaper

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av Finn Arnesen (jurist) i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* UiO-side om Finn Arnesen
* 

* (no) Publikasjoner av Finn Arnesen (jurist) i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** CRIStin
 |
**Mosby stasjon** i Kristiansand i Vest-Agder er en nå nedlagt jernbanestasjon som ble anlagt i forbindelse med åpningen av den smalsporede Setesdalsbanen fra Kristiansand til Byglandsfjord i 1896. Stasjonen ligger på Mosby 9 km nord for Kristiansand stasjon og 355,5 km fra Oslo. Bygningene er tegnet av Paul Due.

Byggingen startet i 1895. Mosby hadde billettkontor, venterom og godsavdeling, samt eget privetbygg. I andre etasje var det leilighet for stasjonsmesteren med to rom, kjøkken og spiskammers. Til forskjell fra de øvrige stasjonsbygningene ble Mosby stasjon utstyr med eget dameventeværelse og «lamperom», antagelig fordi stasjonen ble brukt av mange av de kvinnene som arbeidet ved Høie Fabrikker, og fordi Mosby var et utfluktsmål for Kristiansands besteborgere.

I 1912 ble det bygd separat godshus og det ble satt inn vinduer ut mot sporet og taket ble forhøyet. I 1938 ble stasjonen en stasjon ved Sørlandsbanen da denne åpnet frem til Kristiansand. Mosby var holdeplass fra 1988 til 1991 da stasjonen ble ombygd til næringslokaler, og fra 1995 er stasjonen ikke lenger holdeplass. Eksteriøret er vernet.


| **Forrige stasjon** |   |  *Nedlagt stasjon* |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Venneslanedlagt: Kvarstein |  | Sørlandsbanen |  | Kristiansandnedlagt: Aukland |

Litteratur
----------

* Thor Bjerke, Finn Holom (2004). *Banedata 2004*. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 244–245. ISBN 82-90286-28-7.
* Aasmund Dahl, red. (1984). *NSBs bygningsregistrering: Kristiansand distrikt*. NSB Arkitektkontoret. s. 273–282.
* Mosby stasjon Norske jernbanestasjoner
* Mosby stasjon Rom Eiendom
Mêdog i Tibet
Fylkene i Nyingchi
**Mêdog** (tibetansk: མེ་ཏོག་རྫོང་, Wylie: *me tog rdzong*, kinesisk: 墨脱县; pinyin: *Mòtuō Xiàn*) er et fylke i prefekturet Nyingchi i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina. 

Det har en befolkning på 9 868 innbyggere i 1999.

Elven Yarlung Zangbo renner gjennom dette veiløse fylket, og danner en dyp canyon rundt fjellet Namcha Barwa. Første vei inn i fylket med fast veidekke ble ikke åpnet før i 2010.

Dylket er også kjent under navnet **Pemakö**.

Administrative enheter
----------------------

Fylket består av en storkommune og syv kommuner – på kinesisk:

* Storkommunen Motuo 墨脱镇
* Kommunen Beibeng 背崩乡
* Kommunen Dexing 德兴乡
* Kommunen Damu 达木乡
* Kommunen Pangxin 旁辛乡
* Kommunen Jialasa 加拉萨乡
* Kommunen Gandeng 甘登乡
* Kommunen Gedang 格当乡

Mêdog forkastningssone
----------------------

Fylket ligger i et seismisk aktivt område kalt Mêdog-forkastningssonen (墨脱断裂带). Den skyldes kollisjonen mellom den indiske plate og den eurasiske plate. Dette utløser stadige jordskjelv. På 1900-tallet er det blitt registrert en rekke større jordskjelv i fylket, hvorav to hadde en momentmagnitude høyere enn 7.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Litteratur
----------

* Andreas Gruschke: *The Cultural Monuments of Tibet’s Outer Provinces: Kham – Volume 1. The Xizang Part of Kham (TAR)*, White Lotus Press, Bangkok 2004. ISBN 974-480-049-6
* Tsering Shakya: *The Dragon in the Land of Snows. A History of Modern Tibet Since 1947*, London 1999, ISBN 0-14-019615-3

Eksterne lenker
---------------

* *Expédition Tibet : Mai-Juin 2006* i Géoscope, vol. 8 n° 2[*død lenke*], s. 5-11
* A Real Most of the World (Chinese Academy of Sciences)
* Der Bezirk Nyingchi
* xinhuanet.com: China starts building highway to its last county without paved road

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Marihuanamarsjen** er en årlig politisk demonstrasjon for å oppheve totalforbudet av cannabisplanten. Marsjen avholdes første lørdag i mai. I 2010 ble det bestemt å flytte marsjen én uke (dvs. til 8. mai), de årene den kolliderer med 1. mai-feiringen.

Den norske grunnleggeren er Normal (Norsk organisasjon for reform av marihuanalovgivningen). Normal er ikke lenger arrangør i Oslo, og andre frivillige har i senere år arrangert marsjen i hovedstaden. Marsjen endte først opp i Slottsparken, men har siden endt opp på Kontraskjæret og i Kvadraturen. I 2000 angrep politiet demonstrantene og jaget dem, noe som skapte medieoppmerksomhet. Året etter forsøkte politiet å forby arrangementet. Siden den gang har politiet latt demonstrantene være i fred.

Demonstrasjonen arrangeres under det internasjonale konseptet «Global Marijuana March», som har eksistert siden 1999. I 2004 deltok 165 byer i 31 land. I Norge skjedde dette i Oslo, Bergen, Trondheim, Stavanger og Kristiansand. I 2005 ble også Tromsø med, og Normal arrangerer fortsatt marsjen der.

Referanser
----------

1. ↑  «Marihuanamarsjen går som planlagt». *VG*. 3. mai 2001.
2. ↑  «Voksende motstand mot norsk narkotikapolitikk». Internasjonale Sosialister. 9. mai 2001. Arkivert fra originalen 5. januar 2016. Besøkt 27. desember 2015.
3. ↑  «Demonstrerte for hasj-legalisering i Oslo». *VG*. 2. mai 2009.

Eksterne lenker
---------------

*
**Finn-sagnet**, også kalt **kirkebyggersagnet**, er et vandresagn som er knyttet til mange kirker i Norden. I kortform er innholdet i sagnet slik:

*Det skulle bygges en kirke, men planen er så vidløftig at ingen menneskelig byggmester kunne reise den. Et troll kommer og tilbyr seg å bygge kirken på urimelig kort tid, men trollet vil ha sola og månen som lønn (eventuelt også byggherrens hode). Dersom byggherren klarer å gjette trollets navn, skal han slippe å betale. Arbeidet går raskt unna og byggherren begynner å bli urolig, men om kvelden går han forbi et berg og hører en voggesang inne fra berget:*
*Byssa, byssa båne,*
*i morgon kjem Finn far din*
*med sol og med måne*
*og hjarteblo’ te båne.*
*Byggherren skynder seg tilbake og roper til trollet, som nettopp har satt spir på tårnet:*
*Takk for arbeidet, Finn!*
*Dermed faller trollet ned og knekker nakken.*
Sagnet er blitt fortalt om kirker over hele landet, men mange varianter handler om Nidarosdomen og Sankt Olav som byggherre. Voggesangen og navnet på trollet varierer i sagnene, men sagntypen er blitt kalt Finn-sagnet fordi en av de eldste variantene, knyttet til Lund domkirke, kaller trollet Finn.

I Reidar Th. Christiansens vandresagnkatalog er sagnet typologisert som ML 7065

Se også eksempel på sagnet i artiklene om Avaldsnes kirke og Heddal stavkirke.

Litteratur
----------

* Olav Bø, *Heilag-Olav i norsk folketradisjon*, Oslo 1955, s. 37ff.
En **fusjon** betyr i økonomisk forstand at to eller flere selskaper slår seg sammen til ett selskap. Vanligvis vil fusjonerende selskaper være aksjeselskaper (ev. allmennaksjeselskaper), og det finnes detaljerte regler om dette i aksjelovgivningen. Også andre former for selskaper, f.eks. ansvarlige selskaper eller kommandittselskaper kan fusjonere, og det er heller ingenting i veien for at to eller flere selskaper med ulik form slår seg sammen. I slike tilfeller må gjennomføringen imidlertid basere seg på ulovfestet rett.

Fusjon skjer i praksis ved at et av selskapene (*det overtakende selskap*) overtar virksomheten til det (ev. de) andre selskapet i fusjonen (*det overdragende selskap*). Aksjonærene i det overtakende selskap beholder som hovedregel sine aksjer, og blir for så vidt ikke direkte berørt av fusjonen. Aksjonærene i det overdragende selskap vil derimot få kompensasjon fra det overtakende selskap, primært i form av aksjer i dette. I tillegg kan det være aktuelt med en pengekompensasjon, som imidlertid ikke må overstige 20% av det samlede vederlaget. For å kunne gjennomføre dette må det skje en emisjon i det overtakende selskap.

Fusjon forutsetter vedtektsendring i både overtakende og overdragende selskap. Som utgangspunkt betyr dette at 2/3 av både stemmene og aksjekapitalen på generalforsamlingen må være for vedtaket.

Se også
-------

* Fisjon
* Fusjoner og overtagelser

Eksterne lenker
---------------

* Lovdata: Lov om aksjeselskaper - Kapittel 13. Fusjon Besøkt 3. april 2015

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND **·** NKC
 |
***Jorden*** (russisk: *Земля*) er et sovjetisk stumfilmdrama fra 1930 regissert og skrevet av Aleksandr Dovsjenko.

Jorden anses i dag som en av sovjetfilmens betydeligste og mest berømte verker og dens naturlyriske stil har øvd stor innflytelse på filmkunsten.

Handling
--------

Filmen omhandler kollektiviseringen av jordbruket i Ukraina i 1920-årene og kulakkenes motsetninger mot dette. Historien begynner med en montasje av vind som blåser gjennom en åker full av hvete og solsikker. Deretter dør en gammel bonde ved navn Semen under et epletre, med sønnen Opanas og barnebarnet Vasyl ved sin side. Andre steder fordømmer lokale kulalker, inkludert Arkhyp Bilokin, kollektivisering og erklærer sin motstand mot dette. Hjemme hos Opanas møtes Vasyl og kameratene hans for å diskutere kollektiviseringen. Dkrangler med Opanas, som er skeptisk til alle disse forandringene.

Senere kommer Vasyl med områdets første traktor, til stor interesse for resten av innbyggerne. Med traktor blir det lettere for bøndene å pløye jorden og høster kornet, men de kjører også over kulakkenes gjerder. Men en sen kveld blir Vasyl myrdet av en mørk skikkelse. Opanas begynner deretter å lete etter Vasyls morder og konfronterer Khoma, Bilokins sønn, som ikke tilstår. Vasyls far avviser den russisk-ortodokse presten som forventer å lede begravelsen av Vasyl, og erklærer sin ateisme. Han ber i stedet Vasyls kamerater om å gi sønnen en sekulær begravelse. Vasyls forlovede, Natalja, sørger over ham og den lokale presten forbanner dem. Ved kirkegården ankommer Khoma for å erklære at han vil motstå kollektivisering, og at han det var han som hadde drept Vasyl. Landsbyboerne ignorerer ham, samtidig som en av Vasyls venner hyller ham.

Referanser
----------

1. ↑  «Store norske leksikon» **(norsk)**. Besøkt 31. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Jorden* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Jorden* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Jorden* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (da) *Jorden* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Jorden* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Jorden* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Jorden* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Jorden* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Jorden* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |