recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mariaberget** ligger nordvest på Södermalm i Stockholm.

Mariaberget og Södermalm, i bakgrunnen ser vi Globen, utsikt fra Stadshustornet, mai 2009.Mariaberget og Södermalm, i bakgrunnen ser vi Globen, utsikt fra Stadshustornet, mai 2009.

Navnet
------

Navnet kommer fra Maria Magdalena församling. Høyden på den nordlige delen av Södermalm har vært bebodd siden 1300-tallet, kanskje allerede da Stockholm ble grunnlagt på 1200-tallet. Opprinnelig omfattet forsamlingen hele Södermalm. Katarina församling kom til på 1600-tallet, Sofia församling på begynnelsen av 1900-tallet og Högalids församling i midten av 1920-årene.

I byplaner fra 1880-tallet ble mange vanskelig tilgjengelige og ubebygde bergområder reservert som parker, og ved navnerevisjonen i 1885 fikk områdene Kattfoten og Bössan navnet «Mariaberget». I dag betegnes hele området nord for Hornsgatan mellom Torkel Knutssonsgatan og Pustegränd som Mariaberget.

Mennesker
---------

I området har det bodd og virket mange kjente svenske kunstnere og forfattere. Et eksempel er visedikteren Carl Michael Bellman som ble født i Bellmansgatan nr. 24 i daværende Björngårdsbrunnsgatan. I Bastugatan bodde fra 1892 til sin død i 1915 kunstneren Eugène Jansson, som på denne tiden malte flere bilder av Mariaberget og byen på andre siden av Riddarfjärden. På hjørnet Bastugatan / Bellmansgatan ligger det røde Laurinska huset med et rundt hjørnetårn. Huset ble bygd 1891-92 etter arkitekt Valfrid Karlsons tegninger og fikk sitt navn etter kunsthistorikeren Carl Gustaf Laurin. Tårnrommet i Bellmansgatan nr. 8 ble bygd som atelier til maleren Gottfrid Kallstenius, og lenger nede i samme gate bodde maleren Nils Kreuger. Ivar Lo Johansson bodde i Bastugatan.

Moderniseringen på 1970-tallet
------------------------------

Fram til 1960-tallet forfalt området kraftig, og det forelå planer om å sanere store deler av bebyggelsen. Planene møtte motstand, og i 1965 utførte Stadsbyggnadskontoret og Stockholms stadsmuseum en inventering av området. Man fant spor av en unik steinhusbebyggelse fra 1700-tallet av særlig stor kulturhistorisk og arkitektonisk interesse, og dette førte til at man i 1969 utarbeidet et restaureringsforslag av den østlige delen av Mariaberget. De forfalte husene ble varsomt tatt ned på 1970-tallet, og Mariaberget ble raskt et meget populært boligområde.

Bilder
------

Mariabergets miljø før og nå. Den gang falleferdige hus og umoderne kjøkken, i dag et ettertraktet boligområde av høy kvalitet.

* Umoderne kjøkken, Kv. Fotangeln 1970.Umoderne kjøkken,   
Kv. Fotangeln 1970.
* Brännkyrkagatan, 1967.Brännkyrkagatan, 1967.
* Brännkyrkagatan, 2007.Brännkyrkagatan, 2007.
* Bellmansgatan og Mariahissen 2008.Bellmansgatan og Mariahissen 2008.

Litteratur
----------

* *Stockholms gatunamn*, Liber 1986
* Mariaberget östra, programutredning, Stadskollegiets memorial 1969

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Stockholmskällan har multimedia som gjelder Mariaberget
* Mennesker på Mariaberget
**Mariager** er en liten by og kjøpstad med 2 589 innbyggere (2012)  som ligger på sydsiden av Mariager fjord på Jylland. Navnet betyr "Marias Ager" (etter jomfru Maria, som ga navn til et birgittinerkloster på stedet). Byen vokste opp omkring dette Mariager kloster på begynnelsen av 1400-tallet og fikk kjøpstadsrettigheter i 1592. Den dag i dag preges Mariager av et gammelt bymiljø med brosteinsbelagte gater og mange bindingsverkshus. Mariager ligger i Mariagerfjord kommune og hører til Region Nordjylland.

Byen ligger i kupert terreng som skråner ned mot fjorden. I omegnen ligger det mange skogkledte bakker, bl.a. den 110 meter høye Hohøj sydøst for selve Mariager. Byen har en liten havn med lystbåter og en turistbåt *Svanen* som har sommerrute fra Hobro via Mariager, Hadsund til Mariager fjords munning. På havnen finnes en fredet kran, og et saltmuseum. 

Det går en museumsjernbane 17 km vestover til byen Handest. Den høye hvitkalkede Mariager kirke (fra 1400-tallet) troner høyt over byens hustak.

Historie
--------

I begynnelsen av Middelalderen lå det en liten fiske- og fergehavn ved denne delen av Mariager fjord, og i 1430 oppførte birgitterordenen et kloster på en bakke nær denne havnen. Klosterkirken ble et valfartssted hvor folk kunne få avlat for sine synder mot betaling. På denne måten samlet klosteret en anselig formue.

Mariager omkring 1900
Navnet *Mariager* kjenner man til fra pavens godkjennelse av klosteret i 1446. Byen hadde oppgangstid helt frem til reformasjonen i 1536. Administrasjonen av klosteret falt da under kongen, og klosterets innflytelse ble gradvis mindre.

I 1588 ble klosteret lagt ned. Fire år senere ble Mariager kjøpstad. Det var imidlertid ikke tilstrekkelig til at byen gjenvant sin status fra klosterets storhetstid. På 1720-tallet ble store deler av klosteret revet, og stagnasjonen fortsatte slik at i 1801 hadde byen bare 414 innbyggere. Byen fungerte allikevel som havn for Viborg. Det var forøvrig landbruk og fiske som ga folk arbeide.

i 1904 ble det bygget bro over fjorden ved Hadsund, og Hadsund blomstret opp som handelsby på Mariagers bekostning. Mariager hadde da rundt 900 innbyggere. 

I 1927 kom jernbanen, og i Assens ble det anlagt en sementfabrikk, Dana. Ut over det merket Mariager ikke mye til industrialiseringen. Pinsebevegelsen opprettet skoler i byen, og i 1940 stiftet man en institusjon for fysisk og psykisk utviklingshemmede.

Produksjonen ved sementfabrikken Dana ble lagt ned i 1975. Turisme er idag en viktig inntektskilden i området.

Galleri
-------

* Gateparti med gamle husGateparti med gamle hus
* Mariager kirkeMariager kirke

Referanser
----------

1. ↑  Statistikbanken Tabel BEF44

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
En moderne amerikansk M4 Carbine, et kortløpet automatgevær, påsatt halvautomatisk hagle til bruk i nærkamp eller for oppbryting av dører ved dynamisk entring av rom.
**Karabin** er en betegnelse på korte militærgevær.

Historie
--------

Karabiner er betraktelig kortere enn rifler som er i bruk i infanteriet. Våpentypen ble opprinnelig iutviklet for bruk av kavalerister, som kunne ha vansker med å håndtere musketter med full lengde fra hesteryggen. De ble etter hvert også introdusert til andre tropper med behov for å bevege seg raskt eller under trange forhold, slik som lette tropper og andrelinjetropper.

På slutten av 1800-tallet gjorde utviklingen av ammunisjon med røyksvakt krutt behovet for lange løp mindre. Mange av de vanlige millitærriflene som Gewehr 98 og Lee-Enfield ble erstattet av kortere karabinutgaver (henholdsvis Karabiner 98k og SMLE). etter hvert som slike korte våpen har blitt standardvåpen, har begrepet karabin gått over til å vise til militære geværer som er kortere enn standardlengden, enten de er glattborede eller riflede, munnladere, bakladere eller repetervåpen.

Moderne karabiner
-----------------

I moderne tid er karabinen ofte i bruk hos støttetropper, eller fallskjermjegere som trengte et mindre gevær, som var lettere å bære med seg og som var kortere enn riflen. Avdelinger i det norske forsvaret var satt opp med M1 Karabin, også kalt *US Karabin*, frem til ca. 1970, og norsk politi hadde det inntil det ble erstattet av maskinpistolen MP5 på 1990-tallet.

Korte geværer primært tenkt til ryttere kalles fortsatt karabiner. De fleste slike «salkarabiner» er korte og lette rifler med rørmagasin og bøylemekanisme. På grunn av den lave vekten er slike karabiner ofte i pistolkalibere, og i det ville vesten var det vanlig å kamre slike karabiner for samme patroner som revolvere.

Karabinmodeller (utvalg)
------------------------

* M1 Karabin, amerikansk karabin, også kjent som US Karabin.
* Karabiner 98k, tysk karabin fra Mauser

Referanser
----------

1. 1 2  «Carabine». *Encyclopædia Britannica*. Wikisource. 1911. Besøkt 3. desember 2015.
2. ↑  Popenker, M. «Rifle Short, Magazine, Lee-Enfield - SMLE (Great Britain)». World Guns.ru. Besøkt 3. desember 2015.
3. ↑  Fitzpatrick, B. (3. august 2015). «11 Great Pistol Caliber Carbines». Guns & Ammo. Besøkt 3. desember 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
Klimaanlegg på utsiden av en bygning
**Klimaanlegg**, **komfortkjøling**, **luftkondisjonering** (fornorsket fra det engelske *air conditioning*), **klimakontroll** eller **klimastyring** betegner et anlegg som endrer på lufts egenskaper, hovedsakelig dens fuktighet og temperatur, i avgrensende rom for å gi en ønsket, termisk komfort. I utvidet betydning refererer termen til alle former for kjøling, oppvarming, ventilasjon, luftfiltrering eller disinfeksjon som modifiserer luft. Komfortkjøling brukes gjerne for kjøling av oppholdsrom for mennesker og dyr til en behagelig temperatur. 

Klimaanlegg brukes som betegnelse på installasjoner, systemer eller mekanismer som er laget for å stabilisere lufttemperaturen og den relative fuktigheten i en definert, avgrenset og lukket område. Det kan både kjøle og varme – avhengig av behovet til enhver tid. Klimaanlegg er i vanlig bruk i bygninger og biler og har til oppgave å forhindre at luften blir for tørr, fuktig, kald eller varm, avhengig av klimatiske forhold.

Historie
--------

Konseptuelt er anvendelsen av klimaanlegg kjent fra Romerriket, der vann ble ledet gjennom veggene på enkelte hus for å kjøle dem. Lignende teknikker i middelalderske Persia tok i bruk cisterner og vindtårn for å avkjøle bygninger i den varme delen av året.

Det første storskalaanlegg for elektrisk klimastyring ble oppfunnet og tatt i bruk av Willis Haviland Carrier i 1902.

Regionale forskjeller
---------------------

I Norge er dette mest kjent i form av *bilkjøling* og *butikkjøling* på varme sommerdager. Etter at varmepumper er blitt vanlige i Norge har det også blitt vanlig med komfortkjøling i hjem som en innebygd funksjon i disse. De fleste varmepumper kan brukes som klimaanlegg.[]

I varmere deler av den industrelle verden har komfortkjøling vært svært vanlig fra tidligere av, og utgjør en stor andel av verdens forbruk av energi.

Se også
-------

* Varmepumpe
* Luftavfukter

Referanser
----------

1. ↑  Oremus, Will (15. juli 2013). «A History of Air Conditioning». *Slate* **(engelsk)**. ISSN 1091-2339. Besøkt 8. november 2016.
2. ↑  «How Ancient Persian Architecture Captured Wind Energy Underground to Green Buildings». *This Big City* **(engelsk)**. 20. mars 2012. Besøkt 8. november 2016.
3. ↑  Gajanan, Mahita. «Who Invented Air Conditioning?». *TIME.com*. Besøkt 8. november 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC
 |
**Østlige Sibir-Stillehavet oljeledningen** (Espo rørledningen, russisk: Нефтепровод "Восточная Сибирь – Тихий океан" (ВСТО)) er et rørsystem for eksport av russisk råolje i Asia-Pacific markeder (Japan, Kina, Korea). Rørledningen er bygget og drevet av det russiske rørledning-selskapet Transneft.

Bygging av rørledningen startet i april 2006. Den 4. oktober 2008, seksjon mellom Taishet og Talakan i drift for å pumpe olje fra Surgutneftegas-eide Alinsky. Den første fasen av rørledningen var lagt i mai 2009 og hele første etappe ble reversert i desember 2009. Terminalen på Kosmino ble innviet av Russlands statsminister Vladimir Putin den 28. desember 2009.

I februar 2009, og Kina undertegnet Russland en avtale som sier at anspore rørledningen til Kina ville bli bygget og Russland vil forsyne Kina med 15 millioner tonn olje (300 000 fat per dag) hvert år i 20 år i bytte for et lån verdt $250 00 000 000 til russiske selskaper Transneft og Rosneft for rørledning og oljefelt utvikling. Byggingen av røret til Kina startet i det russiske territoriet den 27. april 2008 og i kinesisk territorium den 18. mai 2009.
Figur som viser produksjonen av olje fra oljeskifer, målt i millioner tonn. Estlands produksjon i grønt.
**Oljeskifer** er en samlebetegnelse på finkornede sedimentære bergarter som vil frigjøre olje og gass ved hjelp av knusing og destillasjon. Det meste av denne oljen finnes i så lave konsentrasjoner at bare en liten del kan anses som utnyttbar under realistiske økonomiske betingelser. En tilsvarende type kalles "Tight oil", som finnes i sandstein.

Kommersiell utvinning har pågått i det østlige Estland siden 1925, der oljeskifer er energikilden til flere kraftverk. Narva-området i Estland har en anslått reserve på 1.137 billioner tonn.[] Senteret for skiferoljeindustrien i Estland ligger ellers i byen Kiviõli.

Verdens største kjente forekomst er Green River Formation i statene Utah, Colorado og Wyoming vest i USA, og Eagle Ford i Texas. Nåværende teknologi muliggjør 10-15 % utvinningsgrad. Noe av oljen kan produseres til 25 dollar per fat. Årsaken til lav utvinningsgrad er lav permeabilitet. Andre store kjente forekomster er i Australia, Brasil, Canada, Israel, Jordan, Kina og Russland.

Se også
-------

* Skifergass

Referanser
----------

1. ↑  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, forlaget Regio. Tallinn, 2011, side 86.
2. ↑  «Verden spiller klimarulett: Billioner av kroner og klodens fremtid ligger i potten». Teknisk Ukeblad. 22. april 2017. Besøkt 25. april 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel om oljeskifer hos SNL

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
**Aly & AJ** (også kort kjent som **78violet**) er en tenårings-popduo med søstrene Alyson Renae «Aly» Michalka og Amanda Joy «AJ» Michalka. De er født i Torrance i California, men har tilbrakt en del av barndommen i Seattle i Washington. De er begge skuespillere, sangskrivere og gitarister.

De signerte en platekontrakt med Disneys plateselskap Hollywood Records i 2004. De slapp debutalbumet *Into the Rush* 16. august 2005. Albumet debuterte på nummer trettiseks i USA, solgte over 24 000 eksemplarer den første uka, og det fikk senere platina av RIAA. *Into the Rush* ga dem «Contemporary Inspirerende Artists of the Year»-nominasjonen i 2006, og American Music Awards. Deres andre studioalbum *Insomniatic* debuterte som nummer femten i USA, solgte over 39 000 eksemplarer den første uka på Billboard 200, dette er deres høyeste debut til dags dato.

Duoen endret navn i juli 2009 fra Aly og AJ til 78violet.

Duoen har sagt at når de er ferdige å filme sine egne filmer, planlegger de å komme tilbake til arbeidet med deres tredje studioalbum for en utgivelse i 2009. 30. september annonserte 78violet deres tredje studioalbum *78violet*, og de presenterte den nye utgivelsesdatoen, som er tidlig i 2010. 

Deres største hit, «Potential Break Up Song», kom på 9.-plass over 2007s beste sanger i bladet *Time*.
Den ble platina av RIAA, og det ble solgt i over 1 000 000 eksemplarer.

Referanser
----------

1. ↑  10. juli 2009: Aly & AJ Change Their Name Arkivert 30. juni 2010 hos Wayback Machine.. *OMG, music!*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Aly & AJ – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) 78violet på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) 78violet på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) 78violet på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) 78violet på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) 78violet på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) 78violet på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) 78violet på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) 78violet på Genius — sangtekster Rediger på Wikidata

* (en) 78violet på AllMusic Rediger på Wikidata
* 78violet på Twitter Rediger på Wikidata

* 78violet på Facebook Rediger på Wikidata

* 78violet på Instagram Rediger på Wikidata

* 78violet på YouTube Rediger på Wikidata

* 78violet på Myspace Rediger på Wikidata

* 78violet på TikTok Rediger på Wikidata
* Offisiell MySpace

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Statfjord A med flotellet «Polymariner» (1982)  Foto: Jarvin 
**Oljeutslippet fra Statfjord i 2008** skjedde da det ble oppdaget en oljelekkasje fra et av skaftene på Statfjord A-plattformen på Statfjordfeltet 24. mai 2008. Dette var bare et halvt år etter forrige større oljeutslipp på samme felt.

Omfang
------

Alarmen gikk på plattformen klokken 06.19 den 24. mai. Etter at lekkasjen ble kjent, ble det besluttet å pumpe oljen som befant seg i skaftet ut i sjøen, samt evakuere 217 av de 277 ombord til andre plattformer på Statfjordfeltet.

En tynn oljefilm på sjøen rundt Statfjord A, ble observert etter utslippet, på ca. tre kvadratkilometers størrelse.

Årsak
-----

StatoilHydro uttalte like etter utslippet ble kjent at de mente at årsaken var en lekkasje i et av skaftene, i ett av de tre beina på Statfjord A plattformen. StatoilHydros pressetalsmann fortalte videre at lekkasjen var lokalisert til utstyrsskaftet.

Gransking
---------

Petroleumstilsynet bestemte seg tidlig for å sette i gang en gransking av hendelsen, noe som ble den andre granskingen av StatoilHydro i forbindelse med oljeutslipp på mindre enn 6 måneder.

Konsekvenser
------------

### Reaksjoner

Bellona-lederen Frederic Hauge reagerte på nyheten om utslippet ved å si at lekkasjen var «veldig alvorlig», og at det beviste at «StatoilHydro ikke er skikket til å drive plattformen».

Lederen av fagforbundet SAFE (Sammenslutningen av Fagorganiserte i Energisektoren), Terje Nustad, uttalte at «Dette føyer seg inn i rekken av ønskede hendelser som følge av kostnadsbesparelser» og «Jeg frykter at innsparingene i StatoilHydro kan føre til et stort sikkerhetsproblem, det påkrevde vedlikeholdet og vedlikeholdsrutinene er ikke gode nok».

Se også
-------

* Liste over oljesøl
* Forurensning
* Statfjordfeltet
* Oljeutslippet fra Statfjord desember 2007
* Oljeutslippet fra Full City sommeren 2009

Referanser
----------

1. 1 2 3  VG: Statfjord A evakuert etter oljelekkasje, 24. mai 2008
2. 1 2  NA24: Eksplosjonsfare etter evakuering Arkivert 26. mai 2008 hos Wayback Machine. 24. mai 2008
3. 1 2  Nettavisen: Gransker StatoilHydro, 24. mai 2008
4. ↑  Dagbladet: Statfjord A evakueres, 24. mai 2008
5. ↑  VG: Frederic Hauge raser mot oljegiganten, 24. mai 2008

Eksterne lenker
---------------

* Aftenposten: Ny oljelekkasje på Statfjord A-plattformen
**NPO 2** (forkortelse for *Nederlandse Publieke Omroep 2*) er Nederlands nest eldste tv-kanal, lansert 1. oktober 1964. NPO 2 er en av de tre hovedkanalene til allmennkringkasteren NPO. Kanalen var tidligere kjent som *Nederland 2* fra 1964 til 2014. I 2020 hadde NPO 2 en markedsandel på 6,6 prosent i det nederlandske tv-markedet, noe som gjorde den til den fjerde mest sette kanalen i landet. NPO 2 er en allmennkanal med fokus på kultur, politikk, nyheter, kunst, debatt og tro- og livssynsprogrammer.

Bakgrunn
--------

Nederlandsk fjernsynshistorie strekker seg tilbake til 1930-årene, og blant pionerene var det nederlandske teknologoiselskapet Philips. Etter krigen gikk flere av landets uavhengige kringkastingsselskaper i gang med å prøve ut fjernsynssyndinger, og i 1951 gikk kringkasterne AVRO, KRO, VARA og NCRV sammen om å etablere Nederlandse Televisie Stichting (NTS), i dag kjent som NPO 1.

Utover i 1960-årene økte fjernsynets popularitet, og sommeren 1963 vedtok nederlandske myndigheter å opprette en ny offentlig kanal. Kanalen, Nederland 2, startet prøvesendinger i mars 1964, og faste sendinger fra 1. oktober samme år. I september 1967 startet Nederland 2 med regulære fargesendinger som den første tv-kanalen i Nederland.

I 1988 startet Nederlands tredje offentlige kanal, Nederland 3. De tre offentlige kanalene har blitt omstrukturert flere ganger. Senest i 2006 og 2009, da kanalene kom under administrasjon av NPO. I 2014 ble de tre tv-kanalene omdøpt til NPO 1, 2 og 3, og de fikk felles grafisk uttrykk.

I likhet med de to andre NPO-kanalene, er NPO 2s sendeflate bygget opp av produksjoner fra landets mange kringkastingsselskaper. De fleste programmene er på nederlandsk og produsert i Nederland.

Utdypende artikkel: Allmennkringkasting i Nederland

Referanser
----------

1. ↑  «Jaarrapport tv 2020 – årsrapport for nederlandsk fjernsyn» (PDF). Stichting Kijkonderzoek. 7. januar 2021. Besøkt 28. februar 2021.
2. 1 2  «Historie televisie 1950 - 1959 - Beeld en Geluid Wiki». *wiki.beeldengeluid.nl* **(nederlandsk)**. Besøkt 10. desember 2017.
3. ↑  «Historie televisie 1960 - 1969 - Beeld en Geluid Wiki». *wiki.beeldengeluid.nl* **(nederlandsk)**. Besøkt 10. desember 2017.
4. ↑  «NPO 2 – Beeld en Geluid Wiki». *wiki.beeldengeluid.nl* **(nederlandsk)**. Besøkt 24. desember 2017.
5. ↑  «Historie televisie 1980 - 1989 - Beeld en Geluid Wiki». *wiki.beeldengeluid.nl* **(nederlandsk)**. Besøkt 10. desember 2017.
6. ↑  «Dutch public broadcasters rebranded: NPO replaces Nederland - DutchNews.nl». *DutchNews.nl* **(engelsk)**. 14. juli 2014. Besøkt 10. desember 2017.
7. ↑  «Dutch Television - Netherlands Tourism». *www.netherlands-tourism.com* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 24. desember 2017. Besøkt 24. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) NPO 2 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Hummel i samlingene til KUBEN, Aust-Agder museum og arkiv.  Foto: Karl Ragnar Gjertsen 
**Hummel**, eller *langharpe*, er et gammelt strengeinstrument som har likhet med en eldre type cister og er i slekt med langeleik. Navnet *hummel* mener man kommer fra det tyske ordet som ganske enkelt betyr *humle*.

Historie
--------

Hummelen er trolig et middelalder-instrument som har vært brukt i hele Europa i litt ulike varianter. Instrumentet var vanlig i Nederland, Nordtyskland og Danmark på 1700-tallet. I svensk bondekultur finns belegg for instrumentet først fra 1600-tallet og det ser ut til å ha utbredelse først og fremst i Sør-Sverige. På 1800-tallet ble hummelen vurdert til å være et primitivt bondeinstrument og populariteten avtok men noen entusiaster har, med start fra 1970-talet, gjenopptatt tradisjonen å spille hummel.

Konstruksjon
------------

Hummelen er ett instrument som finnes i mange variasjoner både i forhold til utseende som antall strenger etc. Felles for alle varianter er flatt lokk og bunn samt en frittstående sarg. Materialet har variert men materialene er alltid tynne. I lokket finnes ett eller flere lydhull som kan ha ulike former. Strengene varierer i antall men består ofte av ett fåtall spillestrenger samt flere bordun-strenger. Det er ikke uvanlig med tre spillestrenger, to identisk stemt og den siste strengen en oktav under de andra. Strengene er festet på stift i sargens nedre del samt i skruer i en plate. Under spillestrengene, enten festet direkte på lokket eller på en *grepplist*. Resonanskroppen finnes i to hovedformer, enten pæreformet med strengene i midten eller som ei halv pære med strengene i resonanskroppens kant.

Spillet
-------

Hummelen plasseres på ett bord, og bordets egenskaper påvirker så vel lydnivå som klang. Melodistrengene avkortes enten ved att spillemannen trykker dem ned ovenfra med fingrene eller en pinne.

Musikk for hummel
-----------------

Hummelen egner seg godt til akkomponjemang for viser, framfor alt takket være de mange bordun-strängarna. Spilleteknikken der instrumentet ligger gjør det ganske vanskelig å spille raske melodier på instrumentet og et spesielt repertoir komponert for hummel eksisterer ikke.

Litteratur
----------

* Ling, Jan et al (1980), *Folkmusikboken*, Arlöv: Berlings.

Eksterne lenker
---------------

* Svenskt visarkiv - Hummel
* Musikmuseet, sök: Hummel
* Sancta Simplicitas CD
***Adele*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Wallace Worsley.

Handling
--------

Adele Bleneau er en ung sykepleier som ofte hjelper faren sin, en kjent kirurg. I Washington D.C. møter hun og forelsker seg i en britisk hær-offiser: kaptein Fraser. Senere reiser mhun ed skip til Frankrike sammen med faren sin, møter hun grev von Schulling, en tysk diplomat som også er en bekjent av faren hennes. Mens han er i Frankrike, organiserer Adele en redning for å redde kaptein Fraser, som har vært på et hemmelig oppdrag bak fiendens linjer og har blitt såret.

Adele finner den sårede Fraser, og tar ham med til et sykehus. Men grev von Schuling, som også har blitt såret, blir plassert i det samme rommet på sykehuset som Fraser. Når sykehuset blir tatt over av tyske styrker, blir Adele plassert i en delikat posisjon av von Sculling: enten begynne som spion for tyskerne, ellers kommer Fraser til å bli henrettet.

Rolleliste
----------

* Kitty Gordon som Adele Bleneau
* Mahlon Hamilton som kaptein Fraser
* Wedgwood Nowell som grev von Schulling
* Joseph J. Dowling som Dr. Bleneau

Referanser
----------

1. ↑  Adele
2. ↑  ADELE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Adele* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Adele* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Adele* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Adele* på Silent Era Rediger på Wikidata
**NPO Masjinostrojenija** (russisk: Научно-производственное объединение машиностроения) er et rakettdesignbyrå basert i Reutov, Russland. I løpet av den kalde krigen var byrået ansvarlig for flere store våpensystemer, inkludert UR-100N Interkontinentale ballistiske missiler og det militære Almaz romstasjonprogrammet.

India er Mashinostroyeniya nest største kunde etter Russland for salg av P-70 Ametist, BrahMos, BrahMos-II og P-800 Oniks.

Historie
--------

NPO Masjinostrojenija ble grunnlagt i 1944 for å utvikle raketter for det russiske militæret. Under ledelse av kryssermissildesigner Vladimir Chelomey, var byrået hovedutvikler av Sovjetunionens romsatellitter, krysserraketter og interkontinentale ballistiske missiler.

Referanser
----------

1. ↑  «Commercial Prospects For Russian Defense Firms: Profile Of A Firm In Reutov». Business Information Service for the Newly Independent States (BISNIS). Arkivert fra originalen 16. april 1997. Besøkt 21. juli 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Jon Ludvig Gjemble** (født 12. mai 1945 på Skogn) er en norsk driftsøkonom og logistikkrådgiver.

Fra oppstarten av Nordenfjeldske Treforedling/Norske Skog Skogn i 1966 hadde Gjemble administrative stillinger som skipningssekretær for tømmertransporten, produksjonsplanlegger, skipningssjef, terminalsjef og rådgiver innen logistikk, kvalitet og HMS. I 2009 etablerte han egen konsulentvirksomhet. Han har medvirket i store logistikkprosjekter i Norge og Europa. Han er også utdannet driftsøkonom fra Høgskolen i Nord-Trøndelag.

Gjemble var medlem av konsernstyrene i Mesta og NSB fra 2006 til 2008. Han har vært styremedlem i Baltic Sea High Level Group og North East Cargo Link Alliance (NECLA). Han har også vært distriktssekretær i Rotary, styremedlem i Levanger Høyre og tillitsvalgt i flere frivillige organisasjoner.

Han ble tildelt Logistikkprisen av Logistikkforeningen avdeling Trøndelag i 2002, Miljøprisen av Levanger kommune i 2006, Medaljen for lang og tro tjeneste av Det Kongelige Selskap for Norges Vel i 2006 og Paul Harris Fellowship Award i 2010.

Jon L. Gjembles sønn Lars Gjemble har vært rådgiver for Senterpartiets stortingsgruppe og leder i Oslo senterparti.

Referanser
----------

1. 1 2  Berre, Ivar (red.) (2005). *Skogn historie. Bind X. Midt-Skogn, del 2. Gårds- og slektshistorie for gnr. 32–43*. Levanger: I kommisjon hos B. Thurn-Paulsen. s. 441. ISBN 82-990203-3-6.
2. 1 2  Pedersen, Odd Arnfinn (12. mai 2007). «Jon Gjemble – Mr. logistikk på Tangen». *Levanger-Avisa*: 14–15.
3. 1 2  Wolden, Per Dagfinn (12. mai 2015). «Mr. Logistikk 70 år». *Moderne transport*. Besøkt 14. juli 2020.
4. ↑  «Presentasjon av foredragsholderne på transportseminaret 12. november 2009 på Stiklestad» (PDF). nt-utvikling.no. Arkivert fra originalen (PDF) 21. september 2013. Besøkt 11. august 2011.
5. ↑  «Jon L. Gjembles profil». LinkedIn. Besøkt 14. juli 2020.
6. ↑  Stiegler, Ingvil Teige (25. april 2011). «Sp-topp vil ikke snakke om bønder». TV 2. Besøkt 14. juli 2020.
**International Federation of Liberal Youth** (IFLRY) er en internasjonale paraplyorganisasjon for liberale ungdomsorganisasjoner, og samler nær tre millioner unge liberalere fra alle verdenshjørner. Blant medlemmene er Unge Venstre og Norges Liberale Studentforbund fra Norge. Organisasjonens navn før 2001 var **International Federation of Liberal and Radical Youth**.

IFLRY jobber for å fremme toleranse, like rettigheter, respekt for individer, menneskerettigheter og en fri markedsøkonomi innenfor rammen av rettferdig fordeling og naturens bærekraft. Organisasjonen har sin primærfunksjon som en møteplass for samarbeid og utveksling av idéer på tvers av grenser og kontinenter.

IFLRYs hovedaktivitet er seminarene, i tillegg til generalforsamlingen, som avholdes hvert år, og eksekutivmøtene, som avholdes hvert halvår.

Det daglige arbeidet i organisasjonen drives av et Bureau på syv medlemmer og en daglig leder med arbeidssted i London. IFLRY er ungdomsorganisasjonen til Den liberale internasjonale, hvor blant andre Venstre er medlem.

Bureau 2016–2018
----------------

* Pauline Kastermans, president (Junge Demokraten, Nederland)
* Tone Bjørndal, generalsekretær (Unge Venstre, Norge)
* Danylo Korbabicz, kasserer (Young Liberals of Canada, Canada)
* Anders Rehnberg, visepresident (Liberala Ungdomsförbundet, Sverige)
* Ahmad Al Rachwani, visepresident (Future Youth, Libanon)
* Sven Gerst, visepresident (JuLis, Tyskland)
* Ab Brightman, visepresident (Liberal Youth, Storbritannia)

Se også
-------

* European Liberal Youth

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) International Federation of Liberal Youth – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**International Designator**, også kjent som *COSPAR designation* og i USA som *NSSDC ID* er benevnelsen på en navngivelseskonvensjon for satellitter. Navnet består av tre deler: et firesifret oppskytningsår (for eksempel *1957*), hvilken oppskyting i rekkefølgen dette er dette året med tre sifre (for eksempel *001*) og en sekvensiell bokstavkode som beskriver hvilken del av den oppskutte farkosten det gjelder (for eksempel *A*). Med denne metoden får Sputnik 1 betegnelsen *1957-001B* mens Sputniks løftefarkost, en R-7 Semjorkarakett, benevnes *1957-001A*. Et annet eksempel er NSSCD ID *1990-037A*, som henviser til romfergen Discoverys oppdrag STS-31 der Hubble-teleskopet (NSSDC ID *1990-037B*) ble plassert i omløpsbane. Dette var da den 37. vellykkede oppskytningen i 1990. Mislykkede oppskytninger får ingen NSSDC ID tildelt, men navngis i stedet med passende navn. Denne navnebetegnelsen administreres av NSSDC.

Eksterne lenker
---------------

* (engelsk) NSSDC Master Catalog
* (engelsk) NSSDC Master Catalog Spacecraft query
* (engelsk) NSSDC SPACEWARN Bulletin


|  |  |
| --- | --- |
| Portalikon | Portal:Astronomi  |

Portal: Astronomi
Eulerdiagram for kompleksitetsklassene P, NP, NP-komplett, og NP-hardt. Under antagelsene om at henholdsvis P≠NP og P=NP.
De NP-harde problemene er en mengde problemer som er minst like harde som de hardeste problemene i NP. Sagt på en annen måte, hvis ethvert problem i NP kan polynomtidsreduseres til et gitt problem H, er problemet H NP-hardt. Hvis H også er med i NP, vil det bety at H er et av de hardeste problemene som eksisterer i NP. H kalles da NP-komplett i tillegg til NP-hardt. En konsekvens er at om man skulle finne en polynomtidsalgoritme for et eller annet NP-hardt problem, vil alle problemer i NP kunne løses i polynomiell tid.

Eksempler
---------

Et eksempel på et NP-hardt problem kan være et NP-komplett problem. Et velkjent problem er handelsreisendeproblemet som går ut på å finne korteste vei som går gjennom ei gitt mengde noder.

Et problem som ikke er NP-komplett, men som er NP-hardt er stoppeproblemet. Stoppeproblemet går ut på om man kan avgjøre om et gitt program med et gitt input vil stoppe eller ikke. Dette er et problem som ikke er turingavgjørbart. Det finnes inga turingmaskin som vil kunne avgjøre problemet.

Litteratur
----------

* Michael R. Garey and David S. Johnson (1979). *Computers and Intractability: A Guide to the Theory of NP-Completeness*. W.H. Freeman. ISBN 0-7167-1045-5.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**NO 1978/85** er Bibelselskapets bibeloversettelse som kom ut i 1978. I 1985 kom en utgave som var lettere språklig justert, derav navnet.

Oversettelsen bygger på mye av arbeidet som ble gjort med den såkalte *Ungdomsoversettelsen* som kom i 1959/61. I 1954 vedtok Bibelselskapet at man skulle lage en ny oversettelse, og i 1956 vedtok man oversettelseprinsippene man skulle jobbe etter. Oversettelsen skulle være en såkalt idiomatisk oversettelse, det vil si at man legger mest vekt på å få fram meningen bak ord og uttrykk som blir benyttet på grunnspråket, på bekostning av de nøyaktige ordene.

Professor Magne Sæbø ledet arbeidet med Det gamle testamentet, mens professor Sverre Aalen ledet arbeidet med Det nye testamentet. Den ferdige oversettelsen kom på nynorsk og bokmål i 1978 og ble godt mottatt. Blant annet uttalte den svenske biskopen Bo Giertz at det var verdens beste bibeloversettelse. Oversettelsen var en av de første i verden som la vekt på kjønnsinkluderende språk, og hadde stor påvirkning på de senere oversettelsene som kom i Sverige og Danmark.

Referanser
----------

1. 1 2  Bibelselskapets oversettelse 1978/85 Arkivert 7. oktober 2012 hos Wayback Machine. - Lest 7. oktober 2011
2. ↑  Meningsnær eller idiomatisk oversettelse Arkivert 3. april 2018 hos Wayback Machine.; bibel.no
3. ↑  *Den store familiebibelen*, s. XVII

Litteratur
----------

* «Det Norske Bibelselskap og oversettelse av Bibelen til Norsk» i *Den store familiebibelen*, Kunnskapsforlaget, Oslo, 2003. ISBN 82-573-1400-5. Side XV-XVII

| * v
* d
* r
Bibelutgaver i Norge |
| --- |
| 
* Stjórn (ca. 1200)
* Christian IIIs Bibel (1550)
* Den Resen-Svaningske Bibel (1647)
* Bibal daihe Bassi čala (1895)
* Det Nye Testamentes Kanoniske Bøker (1902/1938)
* Fyrebilsbibelen (1921)
* NO30 (1930)
* Indrebøbibelen (1938)
* NO78 (1978)
* Norsk Bibel (1988)
* Bibelen Guds Ord (1997)
* Bibel 2011

 |
Fra Saima kanal
Kanalen i 1903
Mälkiä sluse ved Villmanstrand er den høyeste med en høydeforskjell på 12,4 meter. Her brukt til tømmerfløting
**Saima kanal** (finsk: *Saimaan kanava*; russisk: Сайменский канал – *Sajmenskij kanal*) er en kanal som forbinder den finske innsjøen Saimen til Finskebukta. Kanalen går fra den finske byen Villmanstrand til byen Vyborg som i dag ligger i Russland. Kanalen er 42,9 km lang, med tre sluser i Finland og fem i Russland, med en høydeforskjell på 75,7 meter.

Bygging
-------

Kanalen ble bygget i årene 1845 til 1856 og åpnet 7. september 1856. Også Vyborg lå på dette tidspunktet i Storfyrstedømmet Finland, og kanalen ble stengt i 1944 da den nedre del av kanalen havnet på russisk side av grensen sammen med hele Det karelske nes gjennom freden i Moskva 1940 etter fortsettelseskrigen. Trafikken på kanalen ble da lagt ned.

Gjenåpning i 1968
-----------------

Etter at Finland i en avtale fra 1963 bygslet den russiske delen av kanalen og øya Malyj Vysotskij (russisk: Малый Высоцкий, finsk: Ravansaari), ble kanalen i årene fram til åpningen i 1968 gjenoppbygget og utvidet. 

Det bygslede området inne i Russland er ikke formelt finsk territorium, men finske regler gjelder med hensyn til trafikken på kanalen, operering av sluser og ansettelsesforholdene for personalet. Det er videre spesielle regler med hensyn til å krysse grensen til Finland via kanalen, da det ikke er nødvendig med visum til Russland for å passere gjennom den russiske delen av kanalen til Finland, men det er passkontroll på grensen.

Dagens kanal
------------

Etter gjenåpningen i 1968 har godstrafikken på innlandshavnene økt kraftig. Et omfattende system av innenlandske vannveier forbinder 120 innsjøer i det sørlige, sentrale og sørøstlige Finland, og dette er knyttet til kanalen og dermed havet. Dette medfører at også Kuopio kan nås gjennom tilstrekkelig dype kanaler og vannveier, med en samlet lengde på 814 km. Slusene er 85 meter lange og 13,2 m brede.

I 2008 ble en enighet om en forlengelse av den første 50 års leieavtalen med nye 50 år. Den årlige leiesummen ble økt fra 290 000 euro til 1,22 millioner euro, og denne vil ble regulert hvert 10. år.

Se også
-------

* Liste over kanaler i Russland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Saimaa Canal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Finnish Transportation Agency

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Uppslagsverket Finland **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
En side fra Al-Khwarizmis bok om regning.

**Matematikk i middelalderens islam** handler om utvikling av matematikk i løpet av Den muslimske gullalderen.

Greske matematikere hadde arbeidet lenge på å utvikle matematikken, blant annet Aristotles, Euler og Arkimedes, selv om arabiske matematikere også på sin side bidro i utvikling av matematikk. Blant annet ble titallsystemet gjort fullkommen ved å inkludere desimaltall. Det var et omfattende bidrag i emnet algebra (beskrevet i boken *The Compendious Book on Calculation by Completion and Balancing* av matematikkens far, den persiske matematikeren Al-Khwarizmi). Boken inkluderer også bidrag innen emner av geometri og trigonometri. Selv om Evklid og Diofant kom med mulige fremgangsmåter til å regne ut andregradsligninger, var det den persiske matematikeren Al-Khwarizmi som 150 år senere, i det 9. århundre, kom med fullstendige fremgangsmåter til å regne ut andregradsligninger i sin bok *Al-jabr wa’l muqabalah* som inneholdt en oversikt over løsning av alle typer andregradsligninger med positive røtter. I tilfeller med *to* positive røtter er begge oppgitt. Også betydningen av fortegnet til diskriminanten er omtalt. Navnet algebra er en omforming av første ordet *al-jabr* i tittelen på dette viktige verket, som innførte en ny systematikk i studiet av ligninger.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  al-Khwārizmī. Muhammad ibn Mūsā (10.08.2010). *The Compendious Book on Calculation by Completion and Balancing*. morebooks.de. ISBN 978-613-1-16884-0. «
3. ↑  Andregradsligning

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
Kart over Larsemann Hills.
Den kinesiske forskningsstasjonen Zhongsan i Prydz Bay.
**Larsemann Hills** er gruppe isfrie koller ved Prydz Bay på Ingrid Christensen Kyst i Antarktis. Området har en utstrekning på om lag 15 kilometer, og de høyeste knausene rager omtrent 180 moh. Området inneholder over 200 innsjøer.

Larsemann Hills ble oppdaget i 1935 av kaptein Klarius Mikkelsen på MT «Thorshavn». Thorshavnekspedisjonen var finansiert av hvalfangstpioneren Lars Christensen og området er oppkalt etter hans sønn, Lars jr. I sesongen 1936/1937 ble området fotografert fra lufta av Viggo Widerøe.

Larsemann Hills ble i 2007 utpekt som spesielt forvaltningsområde i Antarktis (ASMA nr. 6).

Det ligger flere forskningsstasjoner i dette området: helårsstasjonene Zhongshan (Kina) og Progress (Russland) og sommerstasjonen Law-Racoviţă (Romania).

Referanser
----------

1. ↑  Larsemann Hills SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (Australia). Katalognr. 8142

Kilder
------

* Jeff Rubin (2005). *Antarctica* **(engelsk)**. Lonely Planet. s. 262–263. ISBN 1740590945.

Eksterne lenker
---------------

* Management Plan for Antarctic Specially Managed Area No. 6 Det antarktiske traktatsekretariat

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Matematikk i dagliglivet** var eget målområde i Læreplanen for den 10-årige grunnskolen (L97). Et hovedfokus i dette var at en skulle ta utgangspunkt i situasjoner og problemstillinger fra elevenes eget dagligliv og la dem utforske og oppdage matematikken selv. Læreplanen foreslo blant annet at en kunne trekke inn situasjoner fra media og la elevene formulere problemer fra sitt dagligliv. I Kunnskapsløftet er dette tatt bort som eget målområde i matematikk, men planen fokuserer stadig på at en skal ta utgangspunkt i situasjoner fra dagliglivet. 

En praktisk tilknytning til matematikkfaget har vært med i alle norske læreplaner i varierende grad. Det nye i L97 var at en skulle ta utgangspunkt i situasjoner fra dagliglivet i stedet for å bare bruke matematikken til å løse problemer og oppgaver fra dagliglivet. Den tankegangen som kommer til uttrykk i læreplanen er sterkt inspirert av den nederlandske tradisjonen som kalles *Realistic Mathematics Education*. 

I forskning i matematikkdidaktikk forekommer ofte begrepet *hverdagsmatematikk*. Dette blir ofte definert som:

* Matematikk som vi trenger i dagliglivet
* Matematikk som vi får fra dagliglivet

Slik sett er det en forskjell på matematikk i dagliglivet som fagområde og hverdagsmatematikk.

Litteratur
----------

* Mosvold, Reidar (2006). *Mathematics in everyday life: a study of beliefs and actions*. Bergen: University of Bergen, Department of Mathematics. ISBN 82-308-0135-5.

* Wistedt, Inger (1992). *Att vardagsanknyta matematikundervisningen: slutrapport från projektet Vardagskunskaper och skolmatematik*. Stockholm: Stockholms universitet. Pedagogiska institutionen.

Eksterne lenker
---------------

* Freudenthal Instituttet – Realistic Mathematics Education
**Rambergbukta** er en grunn bukt på vestsiden av Jeløya i Oslofjorden. Naturreservatet omfatter den nordlige delen av bukta, den lille holmen Flantorsk, samt et belte med strandeng og noe skog langs land. Det høyeste punktet rekker 4 meter over havet.

Området ligger i trekkleden langs Oslofjorden, og er et viktig rasteområde for andefugler og vadefugler. Det er også et viktig hekkeområde for vadefugler og spurvefugler. En stor del av området blir blottlagt ved lavvann. 

Floraen i strandengene har fra gammelt av utviklet seg i samspill med beiting fra husdyr. Da husdyrholdet opphørte, begynte engene å gro igjen. Beitingen er nå i ferd med å bli gjenopptatt i området.

Motorisert ferdsel er forbudt i reservatet hele året. Dette gjelder også modellbåter og modellfly. Dessuten er all ferdsel forbudt på Flantorsk og sjøarealet innenfor under fugletrekket, 1. april – 31. mai og 15. august – 30. september.

Referanser
----------

1. ↑  «Norgeskart». Kartverket. Besøkt 6. januar 2016.
2. ↑  (no) Rambergbukta naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
3. ↑  Vernekart

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**NPO 1** (forkortelse for *Nederlandse Publieke Omroep 1*) er Nederlands eldste og største tv-kanal, grunnlagt 2. oktober 1951. NPO 1 er en av tre riksdekkende offentlige tv-kanaler og er underlagt kringkastingsorganisasjonen NPO. Kanalen har hatt flere navn, først *NTS* frem til 1964, og fra 1964 til 2014 het den *Nederland 1*. I 2020 hadde NPO 1 en markedsandel på 24,1 prosent, noe som gjorde den til den mest sette kanalen i landet.

Bakgrunn
--------

Nederlandsk fjernsynshistorie strekker seg tilbake til 1930-årene, og blant pionerene var det nederlandske teknologoiselskapet Philips. Etter krigen gikk flere av landets uavhengige kringkastingsselskaper i gang med å prøve ut fjernsynssyndinger, og i 1951 gikk kringkasterne AVRO, KRO, VARA og NCRV sammen om å etablere Nederlandse Televisie Stichting (NTS). Den første sendingen gikk fra et studio i Bussum om kvelden 2. oktober 1951. De første sendingene ble kringkastet fra Lopik og etter hvert Hilversum. I 1958 startet NTS med faste nyhetssendinger.

I likhet med resten av Europa vokste fjernsynets popularitet utover i 1960-årene. Sendetiden økte til 30 timer i uken i 1962, og to år senere ble Nederlands andre offentlige tv-kanal etablert. Den nye kanalen fikk navnet Nederland 2, mens NTS ble omdøpt til Nederland 1. Farge-tv-sendinger startet i 1967, og en tredje kanal, Nederland 3, startet sendinger i 1988.

De tre offentlige kanalene har blitt omstrukturert flere ganger, senest i 2006 og 2009, da kanalene kom under administrasjon av NPO. I 2014 ble de tre tv-kanalene omdøpt til NPO 1, 2 og 3, og de fikk felles grafisk uttrykk.

Referanser
----------

1. ↑  «Jaarrapport tv 2020 – årsrapport for nederlandsk fjernsyn» (PDF). Stichting KijkOnderzoek. 7. januar 2021. Besøkt 28. februar 2021.
2. 1 2  «Historie televisie 1950 - 1959 - Beeld en Geluid Wiki». *wiki.beeldengeluid.nl* **(nederlandsk)**. Besøkt 10. desember 2017.
3. ↑  «Historie televisie 1960 - 1969 - Beeld en Geluid Wiki». *wiki.beeldengeluid.nl* **(nederlandsk)**. Besøkt 10. desember 2017.
4. ↑  «Historie televisie 1980 - 1989 - Beeld en Geluid Wiki». *wiki.beeldengeluid.nl* **(nederlandsk)**. Besøkt 10. desember 2017.
5. ↑  «Dutch public broadcasters rebranded: NPO replaces Nederland - DutchNews.nl». *DutchNews.nl* **(engelsk)**. 14. juli 2014. Besøkt 10. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) NPO 1 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Adele Eva Goldberg** (født 9. november 1963) er en amerikansk lingvist.

Hun tok sin doktorgrad i 1992 på University of California, Berkeley med Georg Lakoff som veileder. Siden 2004, har hun vært professor i linguistikk med tilknyttet til fakultetet for psykologi ved Prinston University. I perioden 1997–2004 var hun tilknyttet Backman Institute ved University of Illinois at Urbana-Champaign (UIUC). For en kort periode (1997–1998) var hun også tilknyttet University of California, San Diego (UCDS).

Goldberg er en førende forsker på konstruksjonsgrammatikk(forkortet CxG), et alternativ til den tradisjonelle generative grammatikken. Hennes arbeider tar sikte på å belyse paralleller mellom språk og andre kognitive prosesser og fokuserer på den psykologiske siden ved språket. Hennes bok *Constructions: A Construction Grammar Approach to Argument Structure* fra 1995 ble raskt skulle et standardverk innenfor CxG. Her tar hun for seg de generelle grunnprinsippene som forutsetter at grammatiske strukturer, som ord og setninger, er betydningsbærende enheter. Siden det har hun arbeidet med forståelsen av disse enhetenes psykolingvistiske natur. Hennes forskning på dette emne sammenfatter hun i boka *Constructions at Work: The Nature of Generalization in Language* fra 2006.

Goldberg er gift med Ali Yazadani, professor i fysikk. Hennes bror Ken Goldberg er professor i engineering og kunstner.

Arbeider (utvalg)
-----------------

* *Constructions: A Construction Grammar Approach to Argument Structure.* University of Chicago Press, Chigago 1995. ISBN 0226300862
* *Conceptual Structure, Discourse and Language.* Center for the Study of Language and Information Publications, Stanford, CA
* *Constructions at Work: the nature of generalization in language*. Oxford University Press, Oxford 2006. ISBN 9780199268528

Referanser
----------

1. ↑   MAK, PLWABN-ID 9811498317805606[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Adele Goldbergs hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** ORCID **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** CiNii **·** Google Scholar

 |