recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ragnar Danielsen** (født 4. august 1917 i Tistedalen utenfor Halden, død 6. juni 1976) var en norsk pianist, komponist, musikkarrangør og orkesterleder. Han fikk sin utdannelse som pianist i Oslo hvor han også studerte musikkteori.

Han arbeidet som restaurantpianist, kapellmester, studiomusiker og arrangør for Philips plateselskap. Fra 1961 til sin død var han ansatt i NRK hvor han var knyttet til grammofonarkivet og arbeidet som arrangør og instrumentator. Han tilrettela i en årrekke musikken i tilknytning til *Ord for dagen* i NRK Radio og viste her en fin sans for koblingen mellom lyrikk og musikk. En særlig forkjærlighet for fransk tonekunst kunne spores.

Komposisjoner og arrangementer
------------------------------

Hans komposisjoner er typisk «light music», med titler som *Valse caprice*, *Lystig intermezzo* og *Musikalske flanerier*. Som arrangør var han svært produktiv. Hans arrangementer av norske bygdedanser for ensemble bestående av 1. fiolin, 2. fiolin, klarinett, cello, kontrabass og klaver teller hundrevis av titler, og disse ble spilt i radiosendingene av Rolf Myklebusts ensemble, Turdansensemblet, Birger Lundbys ensemble og Kai Angel Næstebys ensemble. I nyere tid har Mjøsensemblet spilt Danielsens arrangementer av norske danser i radiosendinger fra norske storgarder og på tre album *Mjøsmusikk i wienerstil*, *Musikk langs Glomma* og *Mjøsensemblet avec*.

Innspillinger
-------------

Ragnar Danielsen *Musikalske flanerier* er spilt inn på LP av Den Norske Blåsekvintett, og Øivind Bergh og Kringkastingsorkestret har lydfestet en rekke av hans orkesterkomposisjoner i plateserien *Light Music from Norway*. Dansearrangementene er spilt inn på LP av Birger Lundbys ensemble og på 3 CD' er av Mjøsensemblet.

Han arrangerte sanger for Alf Prøysen og akkompagnerte ham med Ragnar Danielsens orkester i 1950- og 60-årene.

Utmerkelser
-----------

Han mottok Spellemannprisen 1975 i klassen folkemusikk/gammaldans sammen med Sture Rogne og *Ragnar Danielsens ensemble* for platen "Det glade Aalesund". Tre ganger vant han NOPA-prisen Årets verk: for «Jazzetyde» og «Liten vals» i 1967, for «5 Sanger» i 1969 og for arrangement av Kåre Siems «Små tanker om store ting» i 1971.

Referanser
----------

1. ↑  Alf Prøysen, *På grammofon: komplette plateinnspillinger* (informasjonshefte i CD-boks, PolyGram 1993)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ragnar Danielsen på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Ragnar Danielsen på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
***Xiaodao Lun*** (forenklet kinesisk: 笑道论; tradisjonell kinesisk: 笑道論; pinyin: **Xiàodào lùn**; Wade–Giles: *Hsiao-tao lun*, «Le av daoistene») av den frafalne daoistiske matematiker Zhen Luan (tradisjonell kinesisk: 甄鸞) i året 570 under keiser Wus regjeringstid (reg. 560–78) i det nordlige Zhou-dynasti (556–581) er en polemikk om hvor latterlig den daoististiske religion er. Den foregir å gjengi debatter mellom tilhengerne av buddhismen og daoismen på 500-tallet. Buddhistene kommer seirende fra det; her avdekkes absurditeter og selvmotsigelser innen daoistisk lære, kinesisk mytologi, ritualer og religiøse skikker.

Verket inngår i den kinesiske buddhistiske kanon i *Guang hongming ji* 廣弘明集 (T. 2103).

Oversettelser
-------------

* Livia Kohn: *Laughing at the Tao: Debates among Buddhists and Taoists in Medieval China.* Princeton: Princeton University Press, 1995

Litteratur
----------

* Judith Ammon: *Das Xiaodao lun: eine mittelalterliche Polemik über die Lächerlichkeit der daoistischen Religion. Wie sich Zhen Luan um die Gunst des Kaisers lachte.* Hamburg, 1994 (Hamburg, Univ. Mag.-Schr. 1994).
* Livia Kohn: *Taoist Scriptures as Mirrored in the Xiaodao lun*. In: *Taoist Resources*. Volume 4, Number 1 (February 1993), ISSN 1061-8805, s. 47–69.

Eksterne lenker
---------------

* Laughing at the Tao (Reviewed by Farzeen, Baldrian-Hussein)
**Máel Snechtai av Moray** eller **Máel Snechtai mac Lulaich** (død 1085) var en mormaer i Moray i nordlige Skottland, og som navnet antyder, sønn av Lulach, konge av Skottland.

Máel Snechtai er opptegnet ved sin dødsdato i *Ulster-annalene* som «Máel Snechtai m. Lulaigh ri Muireb» (= «Máel Snechtai, Lulachs sønn, konge av Moray»), som er en betydelig og begrepsmessig utvikling ettersom tidligere titler for herskerne i Moray hadde vært «konge av Skottland» eller «mormaer». Tittelen blir gjentatt av hans etterfølger, Óengus (om denne da var etterfølgeren).

Kanskje hendelsene med Máel Snechtai skapte en form for identitetsforvirring mellom befolkningen i Moray og befolkningen i Skottland. *Den angelsaksiske krønike* for året 1078 forteller at *«I dette året Máel Coluim grep moren til Máel Snechtai ... og alle hans skatter og hans kvegflokk, og han selv unnslapp [bare] så vidt»*. Beklageligvis representerer de tre prikkene en lakune, et gap i manuskriptet tilsvarende en linje, men det er klart at Máel Snechtai ble beseiret av kong Máel Coluim III (Malcolm III av Skottland) i en form for konflikt.

Det har vært foreslått den teori at Máel Snechtai trakk seg tilbake til et kloster, basert på en tekstinsinuasjon, men det er usannsynlig i og med at han ble kalt for «konge av Moray» ved sin død. Máel Snechtai, som sønn av kong Lulach, ville uten tvil ha sett på seg selv som den rettfulle konge av Skottland, og den allerede nevnte konflikten med Máel Coluim III er en sterk indikasjon at han forfulgte sitt krav.

Datoen for hans død er basert på det årstallet som blir oppgitt av *Ulster-annalene*, 1085.

Referanser
----------

1. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Anderson, *Scottish Annals*, s. 100.
3. ↑  Grant, «The Province of Ross», s. 103.

Litteratur
----------

* Anderson, Alan Orr ([1922] 1990): *Early Sources of Scottish History A.D. 500 to 1286*, bind I, revidert og korrigert utgave, Stamford: Paul Watkins, ISBN 1-871615-03-8.
* Anderson, Alan Orr ([1908] 1991): *Scottish Annals from English Chroniclers: AD 500-1286*, London, gjenutgitt av Marjorie Anderson, red. Stamford.
* Grant, Alexander (2000): «The Province of Ross and the Kingdom of Alba» i: Cowan, E.J. & McDonald, R. Andrew, red: *Alba: Celtic Scotland in the Medieval Era*, Edinburgh.

Eksterne lenker
---------------

* *Anglo-Saxon Chronicle* – Den anglosaksiske krønike
* *Annals of Ulster* – Ulster-annalene
* *Annals of Tigernach* – Tigernach-annalene
* *Book of Deer*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Air Efficiency Award** var en britisk militær utmerkelse, som ble tildelt for ti års tjeneste i Reserve Air Forces of the United Kingdom, Commonwealth and Empire. Både offiserer og menige kunne motta utmerkelsen, som ble innstiftet i 1942. Dekorasjonen ble opphevet 1. april 1999 og ble erstattet av Volunteer Reserves Service Medal.

Utforming
---------

Air Efficiency Award er utformet som en oval medaljong i sølv opphengt i bånd til å bære på brystet. Medaljongen har regjerende monarks portrett på advers og innskriften «AIR EFFICIENCY AWARD» over tre linjer på revers. Portretter av kong Georg VI (venstrevendt) og dronning Elizabeth II (høyrevendt) har prydet utmerkelsen. Dronning Elizabeth IIs portrett har omskriften «ELIZABETH II DEI GRATIA REGINA FID. DEF.» Medaljongen er opphengt i båndet i et ledd utformet som en ørn med utspente vinger.

Medaljebåndet er grønt med to lyseblå striper i midten.

Tildeling
---------

Air Efficiency Award ble tildelt offiserer og menige for ti års tjeneste i luftforsvarsreserven. Etter ytterligere ti års tjeneste fikk båndet tillegg av en barre.

Offiserer, som fikk tildelt Air Efficiency Award, fikk også rett til å føre bokstavene AE etter sitt navn.

Litteratur
----------

* Peter Duckers: *British Military Medals: A Guide for the Collector and Family Historian*, Barnsley: Pen and Sword, 2009, s. 175
* John W. Mussell: *The Medal Yearbook 2010*, Honiton: Token Publishing, 2009, s. 243

Eksterne lenker
---------------

* The Air Efficiency award.
* Volunteer Reserves Service Medal from the Ministry of Defence.
**Porsche Type 12** var et tysk prosjekt for å utvikle en "Allemannsbilen" (Auto für Jedermann) fra Zündapp. Type 12 ble designet av Ferdinand Porsche i 1931, og prototyper ble bygget i 1932.

Det var et tidlig eksempel på de aerodynamiske / avrundede designene som kom litt på moten på 1930-tallet, utviklet samtidig med Mercedes-Benz 120H, og foran Tatras andre V570-prototype, og DKWs F2, med motor bak, strømlinjeformede prototyper - begge fra 1933.

I produksjonsbiler ble stilen karakterisert av Chrysler og DeSoto Airflow fra 1934, Toyotas AA kopi av disse (1936), og "Folkevogna", 1938 KdF-Wagen eller også kjent som "Bobla".

Samtidige prototyper med et mer ekstremt fokus på aerodynamikk var Dymaxion fra 1933 og Karl Schlörs Schlörwagen, utviklet fra 1936 til 1939.

I 1936 startet Citroen også arbeidet med en billig, strømlinjeformet bil med uavhengig fjæring, et plattformchassis og uten mellomaksel - 2CV.

Type 12 hadde en femsylindret stjernemotor som Zündapp insisterte på å bruke, i stedet for den flatmotoren Porsche ville foretrukket å bruke. Den brukte også en pendelaksel bakfjæring (oppfunnet av Edmund Rumpler). I 1932 var tre biler kjørbare. En med Zündapp sin femsylindrete stjernemotor, en med Zündapp tosylindrede totakter og en med Porsches sin egen firesylindrede flatmotor ble testet. Ingen av motorene presterte spesielt godt og prosjektet ble kansellert.

Alle disse bilene gikk tapt under andre verdenskrig, den siste i et bombeangrep i Stuttgart i 1945.

Type 12 regnes vanligvis som et viktig tidlig skritt i utviklingen av den originale Volkswagen.

En kopi av Type 12 er utstilt på Museum Industrielkultur i Nürnberg.

* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  «Porsche Type 12». *Classic Cars Wiki* **(engelsk)**. Besøkt 12. januar 2022.

Kilder
------

* Christopher, John. *The Race for Hitler's X-Planes*. The Mill, Gloucestershire: History Press, 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Porsche Typ 12 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Air Italy** var et flyselskap med hovedkontor i Gallarate i Italia. Selskapet opererte rutetrafikk til Brasil og Kenya for turoperatører i Europa og uavhengige kortdistansereiser.[] Flyene gikk hovedsakelig fra flyplassene i Napoli, Torino, Verona eller Milano Malpensa.

Historie
--------

Flyselskapet ble etablert i 2005 (eid av BV Asset Management (40%), Giuseppe Gentile (40%) og Pathfinder Corporation (20%)) og kom i drift 29. mai samme år med et fly fra Torino til Budapest. I slutten av 2006 kjøpte et uavhengig investeringsselskap en 40% andel i Air Italy. En bevilgning på 280 millioner euro ble brukt til å bestille tre brukte Boeing 767-fly i 2007 og 2008 for tjenester til fritidsdestinasjoner i Afrika, Det indiske hav og Karibia.

I 2007 etablerte Air Italy Euro Mediterranean Airlines, et datterselskap med base i Egypt, som i utgangspunktet opererte en Boeing 757-200 som senere ble erstattet av en Boeing 737-800. Samme år ble Air Italy Polska etablert som det andre datterselskapet med base i Polen. I 2011 ble Air Italy Polska omdøpt til Air Polen.[] I september 2009 skulle Euro Mediterranean Airlines bli omdøpt til Air Italy Egypt, men mot slutten av året hadde selskapet forsvunnet på grunn av økonomiske vanskeligheter.[][*klargjør*]

### Fusjon med Meridiana Airlines

Den 18. juli 2011 annonserte Meridiana en fusjon med Air Italy, og fra januar 2013 gikk Air Italy fullstendig over til å operere under Meridiana-navnet. I 2018 ble så Meridiana omdøpt til Air Italy.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Air Italy (2005-2018) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
| Slaget ved Nassau |
| --- |
| Konflikt: den amerikanske uavhengighetskrigen |
|  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 2.–3. mars 1776 |
| Sted | Nassau, Bahamas25°3'36"N 77°20'42"V |
| Resultat | Patriotisk seier |

 |
| Stridende parter |
| USAs flagg Patrioter | Storbritannias flagg Storbritannia |
| Kommandanter og ledere |
| USAs flagg Esek HopkinsUSAs flagg Samuel Nicholas | Storbritannias flagg Montfort Browne |
| Styrker |
| 2 fregatter4 brigantiner1 skonnert | ukjent |

| Den amerikanske uavhengighetskrigen |
| --- |
| Boston – Canada – New York og New Jersey – Saratoga – Philadelphia – Vestfronten – Sullivan-ekspedisjonen – Sørfronten – Marine |

| Karibia |
| --- |
| Nassau – St Lucia – Grenada – Martinique – Fort Royal – St. Kitts – Saintes |

**Slaget ved Nassau** (2.–3. mars 1776) var en aksjon til sjøs og amfibisk angrep utført av amerikanske styrker mot det britisk–okkuperte Nassau på Bahamas under den amerikanske uavhengighetskrigen. Den er regnet som den første ekspedisjonen, en av de første trefningene til United States Navy og den første aksjonen til den nylig opprettede kontinentale marine, forgjengeren til United States Marine Corps. 

Under kommandoen til flåtekaptein eller kommodor Esek Hopkins fra Rhode Island, samlet en styrke på fire skip, inkludert *Hornet*, *Alfred* og *Wasp*, seg nær Great Abaco Island, nord for øya New Providence den 1. mars 1776. Styrken erobret to slupper eid av lojalister og presset deres eiere til å fungere som styrmenn. 

2. mars nærmet styrken seg Nassau og sendte i land en avdeling på 230 kontinentale marinejegere og 50 sjømenn under ledelsen til kaptein Samuel Nicholas. Styrken erobret Fort Montague i nærheten, men ble slått tilbake i sitt angrep på Fort Nassau.

Den 3. mars ble det igjen forsøkt en landgang, og denne gang tok styrken Nassau uten kamp. De erobret et betydelig lager på 103 kanoner, bombekastere og annet våpenutstyr. Mye av det verdifulle kruttlageret som var målet for angrepet hadde blitt evakuert etter at det første angrepet slo feil den 2. mars.

Flåten satte kursen for Block Island Channel utenfor Newport, Rhode Island med Montfort Browne, viseguvernør i Bahamas, som fange. Browne ble senere utvekslet med den amerikanske generalen William Alexander.

Til minne om slaget har to amerikanske marineskip blitt gitt navnet USS «Nassau».

Eksterne lenker
---------------

* US Marine Corps om detaljene i slaget
* AOL brukerside med detaljert historie
* USS Nassau side om historien til navnet og slaget
**Rio de Janeiro** er en delstat i den sørøstlige regionen av Brasil. Delstatshovedstaden er Rio de Janeiro som også var hovedstad i Brasil i perioden 1764 til 1960. 
Delstaten grenser til nabodelstatene São Paulo, Minas Gerais og Espírito Santo. Innbyggerne i delstaten omtales ofte som *fluminenses*, mens innbyggerne i delstatshovedstaden omtales som *cariocas.* Delstaten hadde i 2015 et beregnet folketall på 16 550 024.

Geografi
--------

Rio de Janeiro er i areal en relativt liten delstat i Brasil. Med en størrelse på om lag 43 700 kvadratkilometer, er den på størrelse med Danmark. Den høyeste fjelltoppen er Pico das Agulhas Negras (2789 moh) som ligger i fjellområdet Serra da Mantiqueira. De viktigste elvene er Paraíba do Sul, Macaé, Muriaé, Piraí og Rio Grande.

Kyststrekningen sør for delstatshovedstaden omtales som *Costa Verde*, den grønne kysten, mens kyststrekningen nordøstover kalles *Costa do Sol*. I delstaten finner man også nasjonalparkene Parque Nacional Serra dos Orgãos, Parque Nacional de Itatiaia og Parque Nacional de Tijuca. Utenfor kysten av Costa Verde finner man øya Ilha Grande som er fredet som en delstatspark.

Historie
--------

Den 1. januar 1502 seilte en portugisisk ekspedisjon ledet av André Conçalves inn Guanabara-bukta. Han trodde at bukta var munningen av en elv og døpte den Rio de Janeiro (Januarelva). Delstaten ble etablert i sin nåværende form i 1975 ved å slå sammen delstaten Guanabara og byen Rio de Janeiro. Frem til da var Niterói delstatshovedstad.

Næringsliv
----------

Rio de Janeiro har en god del kjemisk industri samt olje- og gassindustri. Turisme er også en viktig inntektskilde for delstaten. Rett nord for Angra dos Reis ligger Brasils eneste atomkraftverk. I Campos-bassenget utenfor kysten av Rio de Janeiro produseres 80 % av Brasils oljeproduksjon.

Byer
----

Noen byer i delstaten er
Angra dos Reis, Mangaratiba, Nilópolis, Niterói, Paraty, Petrópolis.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  *Estimativas da população residente no Brasil e Unidades da federação com data de referência em 1º de julho de 2015*, Instituto Brasileiro de Geografia e Estatística, 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Rio de Janeiro (state) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* virtual photo tour through Rio de Janeiro and neighbourhood with www.riodejaneirophotoguide.com

| * v
* d
* r
Brasils delstater |
| --- |
| Nord | 
* Acre
* Amazonas
* Amapá
* Pará
* Rondônia
* Roraima
* Tocantins

 | Brasils flagg |
| Nordøst | 
* Alagoas
* Bahia
* Ceará
* Maranhão
* Paraíba
* Pernambuco
* Piauí
* Rio Grande do Norte
* Sergipe

 |
| Sentralt vest | 
* Goiás
* Mato Grosso
* Mato Grosso do Sul
* Distrito Federal

 |
| Sørøst | 
* Espírito Santo
* Minas Gerais
* Rio de Janeiro
* São Paulo

 |
| Sør | 
* Paraná
* Rio Grande do Sul
* Santa Catarina

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
| Slaget ved Nonnebjerget |
| --- |
| Konflikt: De danske gjenforeningskrigene |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 2. november 1340 |
| Sted | Utenfor Skanderborg Slott i Jylland |
| Resultat | Holstensk-tysk seier |

 |
| Stridende parter |
| Danmark, en jysk opprørshær | Grev Gerhard av Holstens sønner Heinrich og Claus |
| Kommandanter og ledere |
| Nils Ebbesen | Ukjent |
| Styrker |
| Ukjent, flere tusener | Anslagsvis 600 mann |
| Tap |
| 2.200 døde | Ukjent |

**Slaget ved Nonnebjerget** utenfor Skanderborg Slott var et av de blodigste slag i Danmarks historie. 2 200 falt i slaget den 2. november 1340, da et bondeoppbud ble beseiret av en profesjonell hær som trolig utgjorde over seks hundre soldater.

Skanderborg slott var under beleiring av bondeoppbudet da en unnsettingshær fra Fyn gikk til angrep. Under de harde kampene ble en av de danske anførerne, Nils Ebbesen, drept sammen med mange av hans følgevenner, som hadde vært delaktige i mordet på grev Gerhard III i Randers 1. april samme år. Etter dette mordet hadde Ebbesen blitt opphøyet til en dansk nasjonalhelt.

Eksterne lenker
---------------

* Danmark, Niels Ebbesen
* Monumenter for Niels Ebbesen

Portal: Danmark
En **port** er i datakommunikasjonsprotokollene TCP og UDP et adressepunkt i en logisk forbindelse mellom to programmer som kommuniserer.

Datakommunikasjon foregår ved hjelp av *pakker*. En pakke inneholder data, samt metainformasjon om hvor og til hvem pakken skal. En port angis av et tall mellom 0 og 65535 i metainformasjonen, som forteller transportlaget hvilken prosess pakken er ment for.

På en tjenermaskin er det typisk flere prosesser som til enhver står klar til å ta i mot forbindelser. Prosessene skaper da en socket, som identifiseres ved hjelp av kombinasjonen av en IP-adresse og et portnummer. En socket «lytter» så etter forbindelser. Transportlaget gir pakker videre til den riktige prosessen på applikasjonslaget basert på portnummeret i den innkommende forespørselen.

Portnummer lavere enn 1024 følger standardiserte regler for hvilke typer tjenester som bruker dem. Dette tilordnes av Internet Assigned Numbers Authority. Etter standarden brukes alltid port 23 av telnet, port 25 av SMTP og port 80 av HTTP. Visse tjenester kan bruke flere porter; FTP bruker port 20 til datatrafikk og port 21 til kontrollmekanismer.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Computer connectors – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Slesvigsk Parti** (tysk: *Schleswigsche Partei*) er et politisk parti som representerer det tyske mindretallet i Danmark.

Partiet hadde én representant i Folketinget i flere perioder: Johannes Schmidt-Wodder fra 1920 til 1939, Jens Möller fra 1939 til 1943 og Hans Schmidt-Oxbüll fra 1953 til 1964. Fra 1973 til 1979 var partiet representert ved Jes Schmidt, som var valgt i samarbeid med Centrum-Demokraterne i Sønderjyllands amtskrets.

Slesvigsk Parti har siden begrenset seg til å være et lokalt parti i det tidligere Sønderjyllands amt, hvor det var representert i amtsrådet til og med 2006. Etter sammenslåingen med de omkringliggende amtene til Region Syddanmark har ikke Slesvigsk Parti nominert kandidater til regionsrådet. Partiet er i perioden 2022–2025 representert i kommunestyrene i de fire sønderjyske kommunene Sønderborg (Sonderburg), Tønder (Tondern), Aabenraa (Apenrade) og Haderslev (Hadersleben). Jørgen Popp Petersen fra Slesvigsk Parti er borgermester i Tønder, som partiets første borgermester siden 1946.

Partiet ble dannet som Schleswigsche Wählerverein (Slesvigsk Velgerforening) i 1920. Organisatorisk er partiet en del av det tyske mindretallets paraplyorganisasjon, Bund Deutscher Nordschleswiger (BDN), som i 2000 talte rundt 4 000 medlemmer.

Referanser
----------

1. ↑  Heinskou, Nilas og Sheikh, Jakob (16. oktober 2013). «Tysk mindretal har nøglen til magten i Sønderjylland». *Politiken*. Besøkt 5. februar 2014. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
2. ↑  Møller, Ernst (17. november 2021). «Slesvigsk Parti får første borgmesterpost siden 1946» **(dansk)**. TV SYD. Besøkt 17. november 2021.
3. ↑  «Slesvigsk Parti». *Den Store Danske Encyklopædi*. Besøkt 5. februar 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (da) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Schleswigsche Partei – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (da) Slesvigsk Parti på Facebook Rediger på Wikidata
* (de) Ungdomsorganisasjonen Junge SPitzen Arkivert 22. oktober 2020 hos Wayback Machine.

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Gule negler-syndrom** er en sjelden tilstand med gule negler, lymfødem og respiratoriske symptomer grunnet pleuravæske, bronkiektasier eller sinusitt. Det som er mest synlig er negleforandringer. Fargen på gule-negler syndrom er gul eller gulgrønn og oftest begrenset til neglenes ene halvpart. Neglene er fortykket uten halvmåneformede lunulaen. Onykolyse kan skje. Neglens veksthastighet er nedsatt, og det er sjeldent behov for negleklipping. Negleforandringene er første symptomet på dette symdromet. Pleuravæske er det som kommer sist.

Årsak
-----

Årsak kan skyldes en dusfunksjon i lymfesystemet selv om dette enda er diskutertbart. Behandlingen er ofte symptomatisk og rettet mot de respiratoriske symptomene. Foreløpig finnes ikke spesifikk behandling mot negleforandringene, men det kan på et vis bedres ved å få kontroll over de respiratoriske symptomene.

Referanser
----------

1. ↑  Pettersen, Martin (2010) Gule negler syndromet. Tidskriftet.no. 12. august 2010

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |
**Gulfinnetun** (*Thunnus albacares*) er en tunfiskart.

Den dypeste delen av kroppen er under midten av første ryggfinne. Hos noen store eksemplarer er andre ryggfinne og gattfinnen svært lange, over tyve prosent av kroppslengden. Brystfinnene er moderat lange og når forbi starten på andre ryggfinne, men ikke forbi enden på basis av denne finnen.

Ryggen er metallisk mørkeblå, sidene gule og buken sølvfarget. Buken har ofte omtrent tyve avbrutte, nesten vertikale, linjer. Ryggfinnene, gattfinnen og småfinnene er lyst gule; småfinnene har en smal mørk kant. Arten har svømmeblære. Maksimal lengde er over 200 cm. 

Gulfinnetun lever pelagisk ute på åpent hav og finnes i vann med en temperatur mellom 18 og 31 °C. Arten finnes både over og under termoklinen, men sjelden dypere enn 100 m på grunn av at den krever et oksygeninnhold høyere enn 2 ml/l.

Arten har en kosmopolitisk utbredelse i subtropiske og tropiske farvann i alle hav, men finnes ikke i Middelhavet. Gulfinnetun foretar lange vandringer. Den er en stimfisk som svømmer sammen med andre individer med samme størrelse. Ofte inngår andre arter i stimene.

Gulfinnetun er et av verdens viktigste kommersielle fiskeslag målt etter fangstmengde, og arten fiskes i hele utbredelsesområdet. I 2010 var verdensfangsten ifølge FAOs fangststatistikk 1 165 296 tonn. Størst betydning har linefiske, som hovedsakelig drives av fartøyer fra Japan, Sør-Korea og Taiwan.

Litteratur
----------

* B.B. Collette og C.E. Nauen (1983). *FAO species catalogue: Vol.2. Scombrids of the world: An annotated and illustrated catalogue of tunas, mackerels, bonitos and related species known to date*. FAO Fish.Synop. s. 83–85. ISBN 92-5-101381-0.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Gulfinnetun* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Gulfinnetun* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Gulfinnetun* hos FishBase Rediger på Wikidata

* (en) *Gulfinnetun* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Gulfinnetun* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Gulfinnetun* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Thunnus albacares* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Thunnus albacares* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

Stim av gulfinnetun
* (en) *Thunnus albacares* (Bonnaterre, 1788) Yellowfin tuna - FishBase
* B. Collette m.fl. (2011). «*Thunnus albacares*». *IUCN 2012. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2012.1*. Besøkt 19. august 2012.
* *Thunnus albacares* i FAO FishFinder

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NDL
 |
**Slaget ved Neerwinden** sto 18. mars 1793 i de østerrikske Nederlandene (dagens Belgia). Slaget ved Neerwinden var en del av den første koalisjonskrigen (Revolusjonskrigene).

MapFranske styrker under Charles Dumouriez rykket 17. februar 1793 inn i de østerrikske Nederlandene, og tok en del land før de i starten av mars ble slått ved Maastricht. Derfor trakk de franske styrkene seg tilbake. Men 18. mars stanset franskmennene tilbaketrekningen, og gikk til angrep på nederlandske og østerrikske styrker ved Neerwinden. Slaget ble et fransk nederlag, og etter slaget hadde franskmennene bare 20 00 mann igjen og lav moral. 

| Slaget ved Neerwinden 18. mars 1793 | Antall tropper: | Tap: |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Nederlandske og østerrikske styrker: | ca.39 000-43 000 | ca.2 800-3 000 |  |
| Franske styrker: | ca.40 000-47 000 | ca.4 000-5 000 |  |
| Resultat: Alliert seier, fransk nederlag. |  |  |  |

Slaget ved Neerwinden var en del av felttoget i Flandern (1792-1795), da Frankrike kriget mot Østerrike og Nederland. I 1794 vant franskmennene slaget ved Fleurus, og dermed var Nederland og de Østerrikske Nederlandene kontrollert av Frankrike fram til 1814. 

**Etter slaget**: Etter slaget trakk franskmennene seg igjen tilbake, mens østerrikerne frigjorde Namur og Brüssel. Men istedenfor å forfølge de underlegne franske styrkene samlet de allierte seg i Antwerpen, der de ble enige om å forfølge fienden. Men det var for sent, franskmennene hadde kommet seg vekk. Krigen fortsatte 9. april, da var nesten 50 000 allierte soldater klare. I mai gjennomførte franskmennene tre angrep på den allierte hæren, men uten hell. Senere gikk kampen inn på fransk territiorium, og slaget ved Hondscoothe ble et alliert nederlag. 

**Viktigheten av slaget**: Slaget ved Neerwinden var ikke av de minste, ihvertfall når man ser på antall soldater som deltok (se tabell). Slaget var også av strategisk betydning, siden den allierte seieren førte til at franskmennene måtte trekke seg ut av de Østerrikske Nederlandene.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN
 |
***Ovotispa*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

En nokså liten (4 - 5 millimeter), avlang, flat, blankt svart bladbille, med noe blålig metallisk glans. Den skilles fra *Leptispa*-artene på noe bredere kroppsform. Hodet er lite, men godt synlig ovenfra, antennene forholdsvis korte. Kroppsformen er jevnbred, pronotum nesten kvadratisk. Antennene er 11-leddete og nokså korte. Pronotum er avrundet firkantet, dekkvingene har 10 fine punktrader. Beina er nokså korte.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter. Denne artens vertsplante er ukjent, men det er sannsynlig at den er knyttet til planter i gressfamilien eller sivfamilien og eter fra dem.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra Kina og Vietnam.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
				+ underfamilien **Hispinae**, Gyllenhal, 1813 – ikke i Norge, én art i Norden
					- stamme **Leptispini** Fairmaire, 1868
						* slekten ***Ovotispa*** Medvedev, 1992
							+ *Ovotispa atricolor* (Pic, 1928)

Litteratur
----------

* Hispines of the World - *Ovotispa*

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* *Ovotispa* på ITIS
* (en) *Ovotispa* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Ovotispa* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Ovotispa* hos ITIS Rediger på Wikidata
**Ovidiu Papadima** (født 23. juni 1909 i Sinoe, Constanța, død 26. mai 1996 i București) var en rumensk litteraturkritiker, folklorist og essayist.

Papadima gikk på videregående skole i Târgu Mureș, der han ble uteksaminert som best i klassen sin i 1928. Deretter studerte han ved Universitetet i București (1928-1931) og i Tyskland (1937-1941) med et stipend fra Humboldt-stiftelsen. Han tok doktograden i 1944.

Han debuterte i en alder av 23 år i det litteraturtidsskriftet *Gândirea*. Han skrev også for magasinet *Revista Fundațiilor Regale*. 

Papadima var ansatt ved Universitetet i București mellom 1941 og 1949. Etter etableringen av det kommunistiske regimet i Romania, ble Papadima arrestert og anklaget for å ha drevet «kontrarevolusjonær virksomhet». Han ble dømt til fengselsstraff i 1952 og satt inne som politisk fange ved fengslene Ghencea, Craiova, Calea Rahovei, Gherla og Jilava. Han arbeidet også ved Donau-Svartehavskanalen før han ble løslatt den 7. oktober 1955.

Papadima ble forhindret fra å publisere sine artikler i flere år før han ble politisk rehabilitert i 1971. Han hadde to sønner, Ștefan (f. 1953, matematiker) og Liviu (f. 1957, litteraturkritiker).

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Gran Enciclopèdia Catalana, oppført som Ovidu Papadima, Gran Enciclopèdia Catalana-ID 0048885[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  ; *Autorités BnF*; besøksdato: 10. oktober 2015; BNF-ID: 121750964.
4. 1 2  «Ovidiu Papadima - om al luminii - Revista EduSoft». *Revista EduSoft* **(rumensk)**. 21. mars 2017. Besøkt 7. mai 2018.
5. ↑  «Ovidiu Papadima - Fundatia Romania Literara». *www.romlit.ro*. Arkivert fra originalen 7. mai 2018. Besøkt 7. mai 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Kort biografi
* "Elita Intelectuală"[*død lenke*], *Cotidianul*, 10. oktober 2006
* Alexandru Ștefănescu, "Gulagul românesc - Scriitori arestați (1944-1964)"[*død lenke*], i *România Culturală*.
* "Șefi de promoție (1923-2004)", ved Al. Papiu Ilarian-gymnaset
* «Det rumenske Humboldt-samfunnets historie»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
San Salvador-katedralen i Oviedo
**Oviedo** (asturiansk: *Uviéu*) er hovedstaden i den autonome regionen Asturias i det nordlige Spania, mellom elvene Nalón og Nora. Byen har 221 202 innbyggere (2007). Kommunens areal er på 186,65 km². Oviedo utgjør sammen med byene Gijón og Avilés et av Spanias største industridistrikter. Oviedo sies å ha blitt grunnlagt av munkene Máximo og Fromestanus i 761. Arkeologer har imidlertid funnet spor etter bosetting allerede i det første århundret. På slutten av 700-tallet ble Oviedo hovedstad i Kongedømmet Asturias. Byen mistet denne statusen på 900-tallet, og var dermed heller ikke lenger like viktig som før. I 1388 ble Fyrstedømmet Asturias opprettet av Juan I, og Oviedo ble igjen hovedstad.

Eksterne lenker
---------------

* (es) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Oviedo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Oviedo – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

1. ↑  Instituto Nacional de Estadística (16. mai 2022) (på en), *Municipal Register of Spain of 2022*, **90**, s. 1,235, Wikidata Q111983091
**Reinsvoll sykehus** er et psykiatrisk sykehus som ligger på Reinsvoll i Vestre Toten. Sykehuset ligger på gården Prestesæter og het først **Prestesæter asyl**, deretter **Prestesæter sykehus**. Det ble åpnet i 1913 etter byggeperiode fra 1911. Gården var opprinnelig sæter for prestegården ved Hoff kirke i Østre Toten.

Sykehuset har også hatt navnet **Oppland psykiatriske sykehus** (**OPS**) og **Oppland fylkessykehus, avdeling Reinsvoll**. Sykehuset er nå del av Sykehuset Innlandet som er organisert i Helse Sør-Øst.

Korttidsavdelingen består av:

* Post 1A er en akuttpost for øyeblikkelig hjelp.
* Post 1B er en almenpsykiatrisk post hvor de fleste pasientene er overført fra akuttpostene. Posten har spesiell kompetanse innen bipolare lidelser, tidligere manisk depressiv sykdom.
* Post 1C er en åpen post som yter intermediærtjenester til bl.a. pasienter med personlighetsforstyrrelser og spiseforstyrrelser.
* Post 1D er en lukket intermediærpost, med pasienter som trenger noe lenger opphold, som rekrutteres fra fylkets akuttposter.
* Post 1F er en relativt ny lukket akuttpost for øyeblikkelig hjelp i samarbeide med 1A.

Alderspsykiatrisk avdeling:

* Post 2A, er en korttidsavdeling for observasjon, vurdering og behandling av alderspsykiatriske pasienter.

Langtidsavdelingen består av:

* Post 3A (sikkerhetsposten) som gir tilbud til sinnslidende som representerer farlighet, vold og utagering.
* Post 3B gir tilbud til unge schizofrene.
* Post 3C er en utrednings- og behandlingspost for kronisk psykotiske pasienter.

Serviceavdelinger omfatter teknisk avdeling, fritidsavdeling, husøkonomavdeling, hovedkjøkken, fysioterapi, medisinsk skrivetjeneste, laboratoriet, bibliotek, sentralbord/resepsjon, barnehage og prest.

En del administrative oppgaver som direktør, sjeflege, sjefsykepleier, lønningskontor, økonomi/regnskaps-kontor, personalkontor, IT-avdeling, opplæringsavdeling er flyttet til Sykehuset Innlandes sentraladministrasjon på Brumunddal.
**Erling Alfred Westli** (født 28. mars 1906 på Lørenskog, død 8. februar 1978) var en norsk fiolinist, dirigent og komponist. Han vokste opp på Lørenskog og studerte fiolin med Ernst Glaser. Han var i mange år kino- og kafémusiker. Han spilte blant annet på Rosekjelleren, Hotell Bristol og Theaterkaféen samt at han hadde vikariater i operaorkesteret og andre orkestre. Han var også leder for Romeriksgutta, et ensemble i den lette og muntre musikkgenren. Det ble startet i 1936 og var i mer enn 20 år et kjent ensemble i radioen og på grammofonplater. Erling Westli var en viktig drivkraft i det lokale musikklivet på Lørenskog og dirigerte en rekke sangkor, f. eks. Lørenskog Sangforening, som ble et av de lendende korene på Romerike. Fra 1942 – 1950 var han dirigent for Lørenskog Mannskor. Han dirigerte også i mange år det lokale Sangerhallen strykeorkester og flere skoleorkestre.

Noen av hans komposisjoner:

* Tussebrura. Suite for fiolin og piano.
* I Jotunheimen. For barytonsolo, mannskor og orkester. (Tekst A. O. Vinje).
* Fantasi for obo med strykere og klarinett.
* Lørenskogvalsen. (Tekst Harry Olsen).
* Det heiter ikkje eg -. Vond tid. For blandet kor a capella (Tekst Haldis Moren Vesås).
* Vesle Torild. Sang med instrumentakkompagnement (Tekst Erling Westli).
* Lengsel. Til Turid. Langsom vals.
«Ruter» har flere betydninger.
Ruterdame
**Ruter** (♦) er en av de fire fargene i en vanlig kortstokk. De tre andre er; spar (♠), hjerter (♥) og kløver (♣). Det finnes tretten spillkort med ruter, en av hver valør, i en kortstokk. Ruter er en av minorfargene i bridge sammen med kløver.

Historie
--------

Kortsymbolet «ruter» forekommer bare på franske kortstokker – og opphavet til dette har vært svært omdiskutert.

I Frankrike begynte en å masseprodusere kortstokker ved hjelp av tresnitt på slutten av 1400-tallet – og de mest kjente produksjonsstedene var byene Rouen og Lyon. Lyon var også kjent for sin produksjon, og eksport, av røde, rombeformede gulvfliser av teglsten – og det er ikke usannsynlig at kortsymbolet «ruter» rett og slett forestiller en slik gulvflis. Det franske ordet for ruter er «carreux» (rute, liten firkant) – og det kan også bety «gulvflis, teglstensplate».

Dette støttes av det islandske ordet for «ruter» – for det er nemlig «tigull» «tegl, teglsten; rombeformet gulvplate av tegl»! Island begynte å importere franske kortstokker allerede på begynnelsen av 1500-tallet (første sikre belegg er fra 1521) – og når de oversatte det franske ordet «carreux» med «tigull» så kunne jo dette skyldes at tolkningen av denne figuren på denne tiden fortsatt var alment kjent.

Franske kortstokker må også ha vært tidlig i bruk i Norge – for i sin dagbok fra Bergen (den 29. november 1565) omtaler Absalon Pederssøn en upopulær og usympatisk skotsk slakter, med navnet Gilbert, som «en gildt [gjeldet] knecht aff ruder».

På norsk ble det franske ordet «carreux» direkte oversatt til ruter. Men i engelsk og spansk har en oppfattet denne figuren som en diamant (engelsk «diamonds» – spansk «diamantes»).

Datalogi
--------

Ruter symbolet finnes i tegnsettet unicode.

|  | Position | Navn | decimal | hex | HTML |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ♦ | U+2666 | Black diamond suit | &#9830; | &#x2666; | &diams; |
| ♢ | U+2662 | White diamond suit | &#9826; | &#x2662; |  |
**Erling Amundsen** (født 23. mai 1906 i Strømsgodset, død 22. desember 1990) var en norsk skihopper, som representerte Strømsgodset Idrettsforening. Amundsens beste år som hopper var 1926, da han blant annet vant hopprennet under Nordiska spelen i Stockholm, yngste klasse i Holmenkollen (delt med Sigmund Ruud) og hovedlandsrennet på hjemmebane i Konnerudkollen. En kneskade satte ham tilbake og gjorde at han ikke kunne delta under OL i St. Moritz i 1928, der han ville vært blant favorittene. Etter krigen var han i to sesonger hopptrener for Norges Skiforbund i Nord-Norge og på Vestlandet og var delaktig i Sverre Stenersens framganger.

Amundsen var også en god fotballspiller og var reserve på landslaget mot Danmark i 1934. Han ble kretsmester i fotball for Strømsgodset i 1926 og 1927. I 1957 ble han utnevnt til æresmedlem i klubben. Amundsen arbeidet til daglig som blikkenslager i NSB.

Referanser
----------

1. 1 2   byleksikon.drmk.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Jakob Vaage (7. januar 1991). «Erling Amundsen er død, 84 år gammel». Aftenposten.
3. 1 2  Tor Adler Knutsen, red. (2006). *Strømsgodset Idrettsforening gjennom 100 år*. Drammen. ISBN 978-82-303-0786-1.
4. 1 2  «80 år». Aftenposten. 23. mai 1986.
5. ↑  «Erling Amundsen». Norges Fotballforbund. Besøkt 23. august 2013.

Litteratur
----------

* Alf Eriksen (1952). «To «reserver» – og begge vant». *Bak idrettens kulisser*. Oslo: Grand forlag. s. 56–58.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon
 |
**Klarluftsturbulens** er uregelmessige luftbevegelser i form av turbulens uten at man har synlige spor (som skyer) av turbulensen. Det oppstår når to luftmasser med forskjellig fart møter hverandre, vanligvis i en høyde på 7 000–12 000 m og ofte i nærheten av jetstrømmer og av og til nær fjellkjeder. Klarluftsturbulens er umulig å oppdage med det blotte øye eller med radar, og er derfor vanskelig å unngå. Det finnes derimot enkelte apparater, kalt for scintillometer, som kan oppdage turbulensen på avstand ved å bruke optiske teknikker. 

På engelsk heter fenomenet «Clear-Air Turbulence», og er forkortet til «CAT», som også er mye brukt i Norge. 

Denne typen turbulens kan være til fare for flytrafikk. En rask endring i vindens fartsretning kan få oppdriften over flyvningene til å variere raskt og uforutsigbart. Dette har blant annet ført til at både kabinpersonal og passasjerer har blitt skadet (og i enkelte tilfeller mistet livet) etter å ha blitt kastet rundt inne i flyet. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NDL
 |
Karl Göte Bejemarks statue av Nils Ferlin på Nils Ferlins torg i Stockholm.
**Klarabohemerna**, også kjent som «de lyse brødrene», var en noe romantisk beskrivelse om forfattere og poeter, som bodde eller oppholdt seg i Klara-distriktet rundt Klara-kirken i Stockholm i løpet av et par tiår fra slutten av 1800-tallet til midten av 1900-tallet, hovedsakelig i løpet av 1930-og 1940-tallet.
I Klara-distriktet lå det på denne tiden de store avisredaksjonene og også billige hoteller og journalistene holdt til på de nærliggende restauranter og kaféer. Gjennom nær kontakt med avisredaksjonene var det anledning til å få bohemenes dikt eller historier publisert.

Typen på en Klarabohem var en mann fra arbeider-klassen, født på landsbygda (i Norrland), med en rastløs sjel, og en stor del selvtillit.

Forfattere
----------

Det var vanskelig å finne hvem som var en bohemen, men blant de som i lengre eller kortere perioder bodde eller arbeidet i dette miljøet kan nevnes Nils Ferlin, Helmer Grundström, Harald Forss (styreformann), Birger Vikström, Emil Hagstrom, Victor Arendorff, og Uno Nor. Forfattere som Ivar Lo-Johansson, Jan Fridegård, Erik Asklund og Per Anders Fogelström bodde komfortabelt blant Klarabröderna, men de var ikke det. Det var antatt av styreformannen Harald Forss at var det rundt 200 personer som bodde der i løpet av en tidsperiode på 40 år.

Nils Ferlin  beskrevet kirkegården i Klara-kirken: 

En viloplats ock för de levande
är denna kyrkogård.
En okänd Lidner vakar
– av brist på mynt till något ölkafé,
i detta vakuum mellan tidningsdrakar».

Kilder
------

* Klarabohemerna[*død lenke*] fra Stockholm offentlige bibliotek
* Klarabohemerna fra bokmasarna.se

Referanser
----------

1. ↑  Klarabohemen i Nationalencyklopedins nätupplaga

Litteratur
----------

* Erik Asklunds romaner *Brødrene i Mestre* (1962) og *Dragon alley* (1965) viser klarabohemerna og deres miljø.
* *I Klarabohemernas Värld* **(swe)**. Stockholm: Carlsson. 1993. ISBN 91-7798-681-4.
* *Bohemer i Klara* **(swe)**. Stockholm: Hägglund. 2002. ISBN 91-7123-097-1.
* *Klara var inte Paris: bohemliv under två sekler* **(swe)**. Stockholm: Carlsson. 2006. ISBN 91-7203-787-3.

Eksterne lenker
---------------

* *Klarabohemerna* av Teaterfabriken
* "Klarabohemerna – der gjorde de kommer fra, hva de var og hvordan fikk de til å forsvinne?"
**Erling Berge** (født 16. mars 1946) er professor emeritus i eiendomsfag ved Fakultetet for landskap og samfunn, Institutt for eiendom og juss ved Norges miljø- og biovitenskapelige universitet.

Berge er utdannet cand. polit. fra Universitetet i Bergen i 1973, med hovedfag i sosiologi, matematikk og statistikk. Han fikk doktorgraden ved Boston University i 1981 og ble utnevnt til professor i sosiologi ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet i 1995. Siden 1979 har han arbeidet med demografi, by- og regionutvikling, økonomisk sosiologi og siden 1985 i økende grad med fokus på institusjoner for eiendomsrett. Berge har tidligere arbeidet ved Institutt for Anvendt sosialvitenskapelig forsking i Oslo (1979-1984, 1987-1990), ved Norges landbrukshøgskole i to perioder fra 1984 til 1987 og fra 1990 til 1994 og ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet fra 1994 til 2010. 

I 1995 var Berge sammen med Audun Sandberg, UiN, leder for *5th World Conference of the IASCP* i Bodø. I 1995 ble han også valgt inn i styret for IASCP og fra 2002-2004 var han president. I 2004 ble Berge sammen med Tine de Moor, Utrecht University, bedt om å starte *International Journal of the Commons*. Første nummeret kom i 2007. Han var redaktør fram til 2011. I 1993 organiserte han, sammen med Ragnar Øygard, NLH, en internasjonal konferanse om lovgiving og forvaltning av fornybare ressurser. Konferansepresentasjonene var grunnlag for boka *Law and the Governance of Renewable Resources: Studies from Northern Europe and Africa* utgitt i 1998 (Oakland, CA: ICS Press). 

Berge har hatt forskingsopphold ved University of Essex, Colchester, Storbritannia (1986–87), Workshop in Political Theory and Policy Analysis, Indiana University, Bloomington (haust 1998) og ved Department of Sociology, University of Washington, Seattle (vår 1999). Våren 2002 besøkte han Department of Economics, Public University of Navarra, Pamplona som forsker og gjesteforeleser. Studieåret 2002-2003 var han ved Centre for Advanced Study, Oslo, i forskingsgruppa 'Landscape, Law and Justice', og i 2008-2009 var han ved Institutt for landskapsplanlegging, Universitetet for miljø- og biovitenskap.

Referanser
----------

1. ↑  Institutt for landskapsplanlegging – Erling Berge Arkivert 31. august 2010 hos Wayback Machine.
2. ↑  «Former council members and support staff members». *The International Association for the Study of the Commons* **(engelsk)**. Besøkt 30. juni 2019.
3. ↑  Founding editors, International Journal of the Commons

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* 

* (no) Publikasjoner av Erling Berge i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* 

* (no) Publikasjoner av Erling Berge i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** CRIStin
 |