**Antonie «Toni» Pfülf** (1877–1933) var en tysk lærer, kvinnesaksforkjemper og politiker (SPD). Hun ble i 1919 medlem av den forfatningsgivende nasjonalforsamlingen i Weimar. I 1933 stemte hun som den eneste i sitt partis gruppe i Riksdagen, mot Adolf Hitlers forslag til «fredsresolusjon». Sterkt skuffet over sine partifellers holdning til Hitler, og uten illusjoner om hva som ventet henne fra nazistenes side, tok hun sitt eget liv.

Biografi
--------

Hun ble født 14. desember 1877 i Metz i det daværende tyske Lothringen. Familien hennes var velstående og tilhørte et borgerlig, katolsk miljø. Hennes far var offiser og hennes mor hjemmeværende husmor. Som tenåring gikk hun på en konservativ pikeskole, og oppdragelsen hennes gikk ut på at hun skulle gifte seg og bli en god husmor. Mot foreldrens vilje reiste hun i 1896 i stedet til München for å utdanne seg til lærer. Hun var ferdig med utdannelsen i 1902, og fikk tidlig et renommé som en usedvanlig dyktig pedagog. Pfülf hadde hjelpelærerstillinger flere steder i Oberbayern, blant annet i Oberammergau, Lechhausen, Peiting und Schongau, og i 1907 fikk hun endelig en fast lærerstilling i München. Hun fikk imidlertid tuberkulose, og kunne derfor ikke arbeide fra 1910 til 1914.

### Sosialt og politisk arbeid

Etter å ha opplevd de elendige forholdene som mange av elevene hun underviste levde under, meldte hun seg i 1902 inn i det sosialdemokratiske partiet SPD. Dette utløste det endelige bruddet mellom henne og hennes meget konservative foreldre. På dette tidspunktet hadde kvinner i Tyskland ikke rett til å bli opptatt som regulære medlemmer av noe politisk parti. I SPD kjempet hun alltid for at alle skulle få like muligheter til utdanning, og i Bayern ble hun raskt kjent for sitt arbeid.

Pfülf sloss i såkalte kvinnesaker ikke bare mot partipolitiske motstandere, men også innad i SPD. I disse sakene som dreide seg om kvinner i politikken, reformering av ekteskapsretten, likestiling i arbeidslivet og utdannelse av jenter, møtte hun reaksjonære holdninger også blant sine egne.

Fra 1916 til 1918 arbeidet hun i fattigvesenet og med foreldreløse barn i München. I 1919 ble hun medlem av den forfatningsgivende nasjonalforsamlingen, og deretter av Riksdagen, innvalgt fra Oberbayern/Schwaben, senere Niederbayern/Oberpfalz. I 1920 var hun nestleder i SPDs kvinnekonferanse og fra 1921 til 1925 medlem av programkomiteen.

I den nye nasjonalforsamlingens grunnlovsutvalg gikk hun inn for kravet fra SPD og USPD, om å vedta et grunnlovsforbud mot dødsstraff, men mislyktes. Hun klarte heller ikke å få vedtatt en generell likestillingsbestemmelse. Likestilling var hennes fremste politiske sak i flere sammenhenger. Hun kjempet for like betingelser for jenter og gutter fra arbeiderklassen i utdannelsessystemet, like rettigheter for barn født utenfor ekteskap og for deres mødre, og like rettigheter for kvinnelige offentlige ansatte. Sammen med representantene Marie Baum fra DDP og Clara Mende fra DVP fremsatte hun i 1919 et lovforslag om å oppheve det såkalte «lærerinnesølibatet», som gikk ut på at kun ugifte kvinner fikk arbeide som lærere. I sitt eget parti SPD markerte hun seg imidlertid som negativ til særlige kvinneorganisasjoner og til kjønnskvotering.

### Under nasjonalsosialismen

  

Pfülf engasjerte seg i Bayern sterkt imot nasjonalsosialistene, og ble sterkt fortvilet over at SPD ikke sto sterkere opp mot Hitlers parti. Emigrasjon til Sveits tenkte hun aldri på, men fulgte flere av sine venner i sikkerhet der. Hun vendte tilbake til Tyskland, selv om hun visste at hun der levde i stor usikkerhet. I Tyskland hørte trusler, feme-mord og terror til dagens orden. Hun stemte sammen med sine partikolleger mot fullmaktsloven. Hun avslo dessuten å være tilhører under Hitlers tiltredelsestale 17. mai 1933, og stemme for hans *fredsresolusjon.* Flere av hennes venner var på dette tidspunkt allerede blitt arrestert og torturert. I spørsmålet om fredsresolusjonen fikk hun imidlertid ikke følge av sine kolleger i SPDs gruppe i Riksdagen. I skuffelsen over dette og uten illusjoner om hva som sto henne i vente, bestemte hun seg for å begå selvmord. Hennes venner gjorde flere forsøk på å å få henne til å ombestemme seg, men de lyktes ikke. Den første gangen hun forsøkte å ta sitt eget liv, var på toget på vei til München. Hun tok en overdose sovemiddel, men ble reddet. Dette første selvmordsforsøket fant sted 17. mai 1933. Den 8. juni tok hun på nytt en overdose sovemiddel, denne gangen hjemme i sin egen leilighet i München. Hun ble funnet død en tid senere, og to uker etter hennes død nedla de nasjonalsosialistiske myndighetene forbud mot SPDs virksomhet og eksistens.

* Toni Pfülf som ung.Toni Pfülf som ung.
* Minneplakett på bygningen i München der Toni Pfülf bodde fra 1915 til 1927.Minneplakett på bygningen i München der Toni Pfülf bodde fra 1915 til 1927.

Æresbevisninger
---------------

* Toni-Pfulf-Preis (Toni Pfulf-prisen) er fra 2017 blitt utdelt annethvert år av SPD i Bayern.

* Hun figurerer på Arbeitsgemeinschaft Orte der Demokratiegeschichtes liste over de 100 viktigste personene som i løpet av de siste 200 år har bidratt til dannelsen av demokratiet i Tyskland.

Referanser
----------

1. ↑   www.deutsche-biographie.de, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   www.deutsche-biographie.de[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   FemBio-Datenbank, FemBio-ID 21945, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3  «Toni Pfülf (1877-1933)». NS-Dokumentationszentrum München. Arkivert fra originalen 17. november 2021. Besøkt 1. desember 2021. «Gegen den Willen ihrer Eltern beschloss sie mit 19 Jahren, einen Beruf zu ergreifen, und ging zu diesem Zweck nach München. Dort besuchte sie bis 1902 die Lehrerinnenbildungsanstalt; es folgten der Vorbereitungsdienst und Hilfslehrerinnentätigkeiten in Oberammergau, Lechhausen, Peiting und Schongau. 1907 erhielt sie schließlich eine Anstellung als Lehrerin in München.»
5. 1 2  «Toni Pfülf». *www.fembio.org* **(tysk)**. Besøkt 17. november 2021.
6. 1 2 3  «Pfülf, Toni». *www.deutsche-biographie.de* **(tysk)**. Deutsche Biographie. Besøkt 16. november 2021.
7. 1 2  «Toni Pfülf». *demokratie-geschichte.de* **(engelsk)**. Besøkt 17. november 2021.
8. ↑  «Toni Pfülf (1877-1933)». NS Dokumentationszentrum München. Arkivert fra originalen 17. november 2021. Besøkt 17. november 2021.
9. ↑  «SoZ – Sozialistische Zeitung » Von der Anpassung zur Zerschlagung». Besøkt 17. november 2021.
10. ↑  «Toni-Pfülf-Preis für Margot Käßmann und Maren Kroymann». *bayernspd.de* **(tysk)**. Bayern SPD. 7. mai 2019. Besøkt 17. november 2021. «Der Toni-Pfülf-Preis wird alle zwei Jahre vergeben. 2017 ging er an Renate Schmidt, 2015 an Iris Berben, zwei Jahre zuvor an Jutta Speidel. Er wird für herausragendes Engagement von Frauen für Frauen in Politik und Gesellschaft verliehen. Der Toni-Pfülf-Preis ist mit je 1000 Euro dotiert.»
11. ↑  «100 Köpfe der Demokratie». *demokratie-geschichte.de*. Besøkt 23. juli 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** NKC
 |