Kremasjon i Ubud, Bali
**Likbrenning** eller **kremasjon** er en metode for destruksjon av avdødes biologiske rester. Kremasjon kan kombineres med en form for begravelse gjennom nedsettelse av urnen på en gravlund eller askespredning i naturen.

Kremasjon ble opprinnelig utført på store bål, og denne formen er fortsatt vanlig i store deler av verden. I vestlige land utføres kremasjoner i godkjente krematorier.

Religiøse holdninger til kremasjon varierer fra å mene at det er den foretrukne måte (for eksempel hinduisme) til å være forbudt (for eksempel jødedom og bahai).

Kremasjon i Norge
-----------------

I store deler av bronse- og jernalder var likbrenning vanlig i Norge. Fra 1000-tallet ble det stadig mer uvanlig, fordi kristendommen tradisjonelt har vært negativ til likbrenning.

På 1800-tallet var kremasjon en viktig kampsak for fritenkerbevegelsen i Europa. Det fantes egne likbrenningsforeninger både i Norge, Danmark og Tyskland. Bergens Likbrendingsforening, de første årene ledet av arkitekt Schak Bull, arbeidet for saken fra 1893. *Likbrenningsloven* (Lov om Ligbrænding) ble innført i Norge 11. Juni 1898. Den var en av Europas mest liberale lover innen dette området. Den sikret også gratis kremasjon for dødsboet. De første årene måtte likevel likene sendes til Göteborg for å kremeres. Bergen fikk Norges første krematorium i 1907. Krematoriet lå på Møllendal og var tegnet arkitekt Schak Bull i 1906.

Av alle som dør i Norge kremeres i dag omkring tredjeparten. I 2008 var andelen 35 prosent.

### Lovregulering

I dag reguleres kremasjon i *lov om kirkegårder, kremasjon og gravferd (gravferdsloven)* fra 1996-06-07 og *Forskrift til lov om kirkegårder, kremasjon og gravferd (gravferdsloven)* fra 1997-01-10.

Asken fra dem som blir kremert samles i en askeurne. Den skal normalt settes ned på offentlig kirkegård eller gravplass. Oftest skjer dette i en egen seremoni. En slik seremoni kan gjennomføres med eller uten kirkelig medvirkning.

På 2000-tallet har innføring av strengere utslippskrav for krematorier gjort det nødvendig å oppgradere mange kremtorieanlegg i Norge. En rekke krematorier drev i flere år på dispensasjon med et tak på 200 kremasjoner i året før de ble enten nedlagt eller oppgradert. Det har skjedd en konsolidering av kremasjonsvirksomheten i færre krematorier. Typisk i så måte er situasjonen i Vestfold, der krematorier i fire byer (Horten, Tønsberg, Sandefjord og Larvik) er nedlagt, mens det nyåpnede Vestfold krematorium utfører kremasjonstjenester for hele fylket.

Litteratur
----------

* Juvkam, Per: *Kirkens syn på kremasjon*. Artikkel i bladet Kirkegårdskultur 1/1970
* Østigård, Terje: *Death in world religions*. BRIC Press 2004. Bergen. ISBN 82-7453-059-4 Nettutgave

Referanser
----------

1. ↑  «Kremasjon». Bergen byarkiv. Arkivert fra originalen 14. juli 2008. Besøkt 14. juli 2008.
2. ↑
3. ↑  «Lov om kirkegårder, kremasjon og gravferd (gravferdsloven)». Lovdata. 7. juni 1996. Besøkt 11. oktober 2006.
4. ↑  «Forskrift til lov om kirkegårder, kremasjon og gravferd (gravferdsloven)». Lovdata. 10. januar 1997. Besøkt 25. juli 2013.
5. ↑  Forurensningsforskriften, kapittel 10, Lovdata. Besøkt 25. juli 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** HDS **·** NKC
 |