recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
LA2Ts gruppelokale på Lialøkken, Trondheim
**Trondheimsgruppen av NRRL** er en lokal gruppe radioamatører i Trondheim. Gruppen er upolitisk organisasjon tilsluttet Norsk Radio Relæ Liga siden 1939, og bruker i all hovedsak kallesignalet LA2T i sine virksomheter. Gruppen drives på dugnad av frivillige.

### Gruppelokalet

Gruppens lokaler er på Lialøkken, like utenfor Trondheim sentrum. Gruppelokalet benyttes til radioamatørkurs, konkurranser, og ukentlig sosialt samlingssted for radioamatører i trondheimsområdet. Her disponerer medlemmene tre godt utstyrte radiostasjoner, samt tilgang til verksted og sosial sone.

### Sambandstjeneste

LA2T er en del av NRRLs reserve til nødsambandstjenester, og stiller ved nød- og katastrofesituasjoner med radiosamband der dette trengs. Dette kan være i form av håndholdte radiosendere, APRS-sporing, mobile radiorepeatere, eller opprettelse av stasjoner med mulighet for toveis tale- og datakommunikasjon på radioamatørbåndene.

### Radiorepeatere og digitale noder

Trondheimsgruppen vedlikeholder flere radiorepeatere og APRS-noder i trøndelagsområdet. 

| Kallesignal | Sted | Lokator | Moh | Innfrekvens | Tone/CTCSS/DTMF |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| LA7RR | Gråkallen | JP53DK | 520 | 145.700 | 1750/85.4/7 |
| LD7TG | Gråkallen | JP53DK | 520 | 144.800 | APRS I-Gate |
| LA8TR | Ruten | JP43NE | 1041 | 145.750 | 1750/85.4/\*7 |
| LD7TR | Ruten | JP43NE | 1041 | 144.800 | APRS |
| LA8QR | Bringen | JP53NB | 1070 | 145.7125 | 1750/85.4/7 |
| LD7TB | Bringen | JP53NB | 1070 | 144.800 | APRS |
| LA7ORR | Oppdal | JP42UN | 1345 | 145.725 | 1750/85.4/7 |
| LD7TO | Oppdal | JP42UN | 1345 | 144.800 | APRS |
| LD7TT | Tyholt | JP53FK | 125 | 144.800 | APRS |
| LD7TS | Støren | JP53DA | 200 | 144.800 | APRS |
| LA8PR | Lialøkken | JP53FI | 120 | 434.900 | 1750/85.4/7 |
| LD7TH | Tydal | JP52VV | 925 | 144.800 | APRS |

### Radiosport og konkurranser

LA2T deltar aktivt i konkurranser, både nasjonalt og internasjonalt. Ved enkelte store konkurranser benyttes spesialkallesignalet LN2T.

Referanser
----------

1. ↑  «Om oss | LA2T». Besøkt 15. oktober 2020.
2. ↑  «Norsk Radio Relæ Liga - Trondheimsgruppen av NRRL LA2T». *www.nrrl.no*. Besøkt 15. oktober 2020.
3. ↑  «Repeatere | LA2T». Besøkt 15. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* LA2T - Radioamatørene i Trondheim
**Trondheim kommune   
Kulturskolen**
**Trondheim kulturskole** er en kommunal kulturskole i Trondheim, opprettet i 1973. Sammen med Trøndelag musikkonservatorium er skolen en videreføring av den privateide *Trondhjems Musikskole* etablert i 1911.

I den første tiden ga skolen et tilbud kun i musikk og het *Trondheim kommunale musikkskole*. I 1998 ble tilbudet utvidet til andre kunstuttrykk og navnet ble endret til *Trondheim kommunale musikk- og kulturskole*. I 2009 endret skolen navn til *Trondheim kommunale kulturskole*, og siden videre til *Trondheim kulturskole*.

Undervisningstilbud
-------------------

Skolen har i dag 400 elevplasser, og gir et bredspektret undervisningstilbud i musikk, visuelle kunstfag, teater, sirkus og dans. Skolen har et utstrakt samarbeid med skole- og utdanningsinstitusjoner i kommunen og med det frivillige og profesjonelle kulturlivet i Trondheim. Undervisningen foregår på 38 forskjellige skoler, med hovedsete i byens kulturhus, Olavskvartalet. Kulturskolen arbeider etter den nasjonale rammeplan for kulturskolene.

Ideologi
--------

Kulturskolens aktivitet er bygd på grunnidéen om at musikk- og kulturfag er like viktige som matematikk og språkfag. 

* Åpent opptak (tilpasset undervisning til alle interesserte, kvalitet i bredde og topp)
* Integrert kulturskolemodell (kompetansesenter for skoleverket og kulturlivet)
* Desentralisert virksomhet (undervisning på skolene i bydelene og i spesialbygg med gode fasiliteter)
* Lave skolepengesatser, familiemoderasjon og friplassordninger

Kulturskolens grunnlagsfilosofi, og de verdier skolen søker å fremme er: 

* deltagelse
* tilhørighet
* engasjement
* opplevelse
* kvalitet

Ved Trondheim kulturskole er samspill i ulike grupperinger en høyt prioritert aktivitet. Samspill i denne sammenheng er alt fra flerhendig piano, klassiske kammerensembler til varierte bandkonsept. En annen prioritert aktivitet er opptredener i form av forestillinger, utstillinger og konserter. Det kan være kulturinnslag i forbindelse med møter/konferanser; månedens bilde på Rådhuset eller det faste kunstneriske innslaget ved bystyremøtene. Årlig har kulturskolens elever ca 300 offentlige opptredener. Konserter/ forestillinger/ utstillinger betraktes som «hjertet» i virksomheten.

Rektorer ved skolen
-------------------

* Kåre Opdal (1972–1994)
* Vidar Hjemås (1994–2017)
* Vegar Snøfugl (2018– )

Referanser
----------

1. ↑  «Trondheim kulturskole». kulturskolentrondheim.no. Besøkt 4. juni 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Trondheim kulturskoles nettsted
* Trondhjems Musikskoles private arkiv ved NTNU Universitetsbiblioteket
Fellesavisa mellom Adresseavisen, Arbeider-Avisen og Nidaros den 9. mai 1945.
**Trondheims-Pressen** var en fellesavis utgitt i Trondheim i perioden 8. mai 1945 til 12. mai 1945, av Arbeider-Avisa, Nidaros og Adresseavisen.

Fellesavisa kom i stand etter mildt press fra Hjemmefrontens ledelse, med Londonregjeringens velsignelse. De avisene som var blitt stanset av den tyske okkupasjonsmyndigheten og NS-styret skulle få tid og anledning til å stable på beina sin egen organisasjon. De skulle imens få benytte utstyret hos avisene som hadde fått komme ut. For ingen av avisene som hadde intakt produksjonsutstyr skulle få dra nytte av dette på bekostning av avisene som ble stanset. I Trondheim var to av de tre gjenværende avisene stanset under krigen. Aviser som frivillig hadde latt seg nazifisere ble stanset, og dermed var det over og ut for Dagsposten. Situasjonen var ikke ulik i andre deler av landet.

Hjemmefronten bestemte at de stansede avisene i størst mulig utstrekning skulle være fellesaviser med nøytrale navn og redaksjoner godkjent av Hjemmefronten for å møte det enorme behovet informasjon i fredsdagene.

Redaktørene ble informert av Hjemmefronten om beslutningen allerede i april og hadde god til på å planlegge den nye tiden.

Overgangsordningen sikret at pressefolk både i stansede aviser og i aviser som hadde fortsatt å komme ut, kunne komme sammen og lage avis, samtidig som en kunne forberede sine egne aviser. Det var avisene som hadde kommet ut under krigen som «måtte» stille utstyr til rådighet. Hjemmefronten hadde tvangsmidlene klare om noen nektet. Det skjedde imidlertid ikke.

Det ble lagt særlig vekt på hovedstaden og forholdene der, og Oslo-Pressen utkom som fellesavis i Oslo. Men også mange andre steder fikk sine fellesaviser fra 8. mai og noen dager utover, så som *Askim-Pressen, Fellesavisen (Lillehammer), Fellesavisen (Harstad), Fredrikstad-Pressen, Den frie Rørospresse, Fritt Norge (Drammen), Halden-Pressen, Hamar Frie Presse, Haugesunds-Pressen, Mosjøpressen, Romsdalspressen (Molde) og Sarpsborg-pressen.*

Se også
-------

* Fellesaviser

Portal: Litteratur
**Aspendos** (gresk: Ἄσπενδος) er en gresk-romersk by i provinsen Antalya, Tyrkia. I antikken var Aspendos en gresk by i Pamfylia på Lilleasias sørkyst, fire kilometer nord for byen Serik i dagens Tyrkia. Byen ble grunnlagt omkring 500 f.Kr..

Byen er mest kjent for sitt godt bevarte romerske teater fra rundt 200 e.Kr. med 15 000 plasser og enestående akustikk, og det er fremdeles i bruk. Nær teateret ligger en av Lilleasias største akvedukter, og i området finnes rundt femten kilometer akvedukter bevart, og ruinene etter en basilika, et nymfeum og en agora.

Bilder
------

* Østportet (2008)Østportet (2008)
* Agora (2008)Agora (2008)
* BasilikaBasilika
* NymphaionNymphaion
* TeateretTeateret
* Mynter fra AspendosMynter fra Aspendos

Se også
-------

* Side

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aspendos – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Aspendos – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
Norman Bates framstilt i Universal Studios i Hollywood.
**Norman Bates** er en rollefigur i romanen *Psycho*. Skikkelsen ble skapt av forfatteren Robert Bloch.

Bates er løst basert på seriemorderen Ed Gein. Både boken og Alfred Hitchcocks filmatisering (*Psycho*) beskriver at Bates blir mishandlet som barn av sin mor Norma, som forteller ham at sex er ondt og at kvinner (unntatt henne selv) er horer. De lever sammen i en usunn tilværelse etter at Bates' far døde.

Når Bates blir tenåring får hans mor kjæreste, noe som gjør ham vanvittig sjalu. Han myrder begge, men tar vare på morens lik. Bates utvikler dissosiativ identitetsforstyrrelse og begynner å inntre i sin mors personlighet. Han undertrykker hennes død som en måte å unnslippe skylden for å ha myrdet henne. Bates arver deretter morens hus, hvor han lagrer morens lik, samt familiens motell i Fairvale i California.

Figuren har blitt spilt av Anthony Perkins i spillefilmene *Psycho* (1960), *Psycho II* (1983), *Psycho III* (1986) og *Psycho IV: The Beginning* (1990), av Vince Vaughn i nyinnspillingen *Psycho* (1998) og av Freddie Highmore i TV-serien *Bates Motel* (2013).

Det amerikanske filminstituttet (AFI) har kåret Norman Bates til filmhistoriens andre beste skurkeskikkelse (bak Hannibal Lecter). Hans replikk «A boy's best friend is his mother.» («Den beste vennen en gutt kan ha, er moren hans.») ble i 2005 rangert blant de 100 beste replikkene i amerikansk filmhistorie, i kåringen AFI's 100 Years…100 Movie Quotes.

Referanser
----------

1. ↑  «AFI'S 100 YEARS...100 HEROES & VILLAINS». Det amerikanske filminstituttet. Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 4. november 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Norman Bates hos Internet Movie Database

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Basilique Sainte-Jeanne-d'Arc** er en kirke i Paris' 18. arrondissement. Kirken stod ferdig i 1964; byggestarten var i 1930. Det er en romersk-katolsk kirke viet til helgenen Jeanne d'Arc. Den ligger side om side med kirken Saint-Denys de la Chapelle, og har inngang fra place de Torcy.

Kirken kalles «basilika», men den katolske kirken har ikke gitt den status som «basilica minor» (og heller ikke som «basilica major»). Det finnes (per 2023) fem andre kirker i Paris som har fått æresbetegnelsen «basilica minor».

Viet til Jeanne d'Arc
---------------------

I starten av første verdenskrig, nærmere bestemt den 6. september 1914, holdt abbed Margand en messe i Saint-Denys de la Chapelle der han tok til orde for å avlegge et løfte om å reise en basilika til Jeanne d'Arcs ære dersom Paris ble spart for angrep fra de tyske styrkene. Den samme dagen ble den tyske framrykningen slått tilbake – dette var innledningen til slaget ved Marne. Kardinal Amette, som var erkebiskop av Paris, avla løftet om å bygge basilikaen under en storslagen messe som ble avholdte 13. september 1914 i nærvær av tredve tusen troende på plassen foran Notre-Dame. I 1919 ble løftet avlagt på nytt, og den 1. desember 1922 fremmet abbed Georges Derroitte, som da var sogneprest i Saint-Denys de la Chapelle, en anmodning til kardinal Dubois om at basilikaen måtte bli reist i Derroittes sogn, ettersom det var der Jeanne d'Arc holdt bønnevake før slaget i 1429.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

*Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
**Tilbakeslag i et ratt** er et fenomen hvor rattet på et kjøretøy for raske bevegelser som et resulat av av hjulene treffer hindringer og ujevnheter i vegbanen. Hvor kraftig tilbakeslaget er avhenger av en rekke faktorer, som kollisionsvinkel, tilstanden på dempere, fjæring og hjulopphenget, kjøretøys hastighet, samt type svingemekanisme og dens mekaniske fordel. Simulatorratt og biler med elektronisk styring har motorer for å simulere tilbakeslag.

Tannstangstyring kan være utsatt for tilbakeslag, ettersom den mekaniske koblingen sender krefter både til og fra hjulene. *Recirculating ball* er en annen type mekanisk styremekanisme som er mye mindre følsom, men mye mer kostbar og har derfor historisk bare blitt brukt på noen få dyre modeller. Tilbakeslag kan dempes ved å montere en styredemper.

Tilbakeslag i rattet er forskjellig fra fenomenene *torque steer* hvor motorkraften utilsiktet påvirker styringen, og *bump steer*/*roll steer* som kan skje ved kjøring i terreng.

Mildring
--------
**Sandrine Aubert** (født 6. oktober 1982 i Échirolles, departementet Isère) er en fransk tidligere alpinist. Hun kjørte hovedsakelig slalåm og superkombinasjon, samt noen storslalåmrenn.

Aubert debuterte i verdenscupen 29. november 2003 i Park City. Sine første poeng fikk hun 4. mars 2006, da hun ble nummer 27 i superkombinasjonen i Kvitfjell.

I 2007 deltok hun for første gang i VM, og samme år ble hun fransk mester i slalåm. Etter flere plasseringer blant de 20 beste, ble hun nummer 5 i superkombinasjonen i Sankt Anton 22. desember 2007. Uken etter bekreftet hun den gode formen ved å ta en sjetteplass i slalåm i Lienz. 7. mars 2009 tok hun sin første verdenscupseier i slalåmrennet i Ofterschwang, i denne disiplinen skulle hun ta ytterligere tre seire i løpet av det påfølgende året.

Pallplasseringer i verdenscupen
-------------------------------

| Dato | Sted | Disiplin | Plassering |
| --- | --- | --- | --- |
| 7. mars 2009 | Tysklands flagg Ofterschwang | Slalåm | 1 |
| 13. mars 2009 | Sveriges flagg Åre | Slalåm | 1 |
| 13. desember 2009 | Sveriges flagg Åre | Slalåm | 1 |
| 29. desember 2009 | Østerrikes flagg Lienz | Slalåm | 2 |
| 3. januar 2010 | Kroatias flagg Zagreb | Slalåm | 1 |

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sandrine Aubert – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sandrine Aubert – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (fr) Sandrine Aubert – Frankrikes olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Sandrine Aubert – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Sandrine Aubert – ski-db.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Tove Odnes Jensen** (født 17. desember 1951 i Porsgrunn, død 2. april 2013 i Oslo) var en norsk tekstilkunstner, tidligere bosatt i Risør. Hun arbeidet i hovedsak med billedvev.

Hun var utdannet ved Stavanger yrkesskole, grafisk formgiverlinje i perioden 1972-75. Hun studerte også ved Engelsholm Håndarbejdshøjskole i Danmark og Risør husflidskole. Odnes Jensen deltok i flere gruppe-/kollektivutstillinger; blant annet på Østlandsutstillingen (1993), Lyngdal kunstforening (1992), Galleri Buene (1995 og 1997), Galleri OMK, Oslo (1996) og Risør kunstforening (1996). Hun deltok på Sørlandsutstillingen i 1992. I 1981 var hun med på Høstutstillingen.

Tove Odnes Jensen er innkjøpt av Norsk kulturråd (1982). Hun hadde medlemskap i Norske billedkunstnere Agder (NBK Agder) og Norske Tekstilkunstnere (NTK).

Hun var datter av tekstilkunstneren Aslaug Odnes.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Tove Odnes»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  
, besøkt 15. november 2016)
3. ↑  «Grav - Gravferdsetaten i Oslo kommune». *www.begravdeioslo.no*. Besøkt 3. desember 2016.
4. ↑  Minge, Hans Otto: *Norske billedkunstnere Agder*, 1999, s. 90.
5. ↑  «Trofast kulturbærer», *Fædrelandsvennen* 17. desember 2003.

Litteratur
----------

* Minge, Hans Otto: *Norske billedkunstnere Agder*, 1999, s. 90 og 91

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** KulturNav
 |
**Tove Paule** (født 11. januar 1951) er en norsk idrettsleder og politiker (H).

Hun er tidligere president i Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité 2007–2011. Hun ble valgt til idrettspresident på idrettstinget i mai 2007 og satt til 2011, da hun ikke stilte til gjenvalg. Hun overtok etter Odd-Roar Thorsen, som var fungerende idrettspresident fra februar samme år, etter at Karl-Arne Johannessen trakk seg fra stillingen. Hun ble valgt foran Roald Bergsaker, med 96 mot 75 stemmer.

Tove Paule har en karriere som turner bak seg fra Vestfossen Idrettsforening hvor hun fortsatt er medlem. Paule var tidligere generalsekretær i Norges Gymnastikk- og Turnforbund, og var internasjonal dommer i apparatturn i en årrekke.

I 2011 ble hun valgt inn i Drammen bystyre for Høyre og var varaordfører i perioden 2011-2015.

Hun er en yngre søster av Inger Marie Holte og Torbjørn Paule.

Referanser
----------

1. ↑  Idrettspresidenten trekker seg - Dagbladet 12. mars 2007
2. ↑  Tove Paule ble idrettspresident - Aftenposten 13. mai 2007
3. ↑  Tove Paule blir varaordfører i Drammen - NRK/Buskerud 28. september 2011

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tove Paule – Olympedia Rediger på Wikidata
* (en) Tove Paule på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Freddy Hoffmann** | **Drammens varaordfører**(2011–2015) | Etterfølger:**Yousuf Gilani** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Drammen byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook
 |
***5 løgner*** er en norsk film fra 2007. Lars Daniel Krutzkoff Jacobsen står for regi og manus. Filmen følger fem mennesker fra forskjellige miljøer i Oslo, som alle holder på sine hemmeligheter. De lever hver sin løgn og dette preger dem, de blir til slutt nødt til å møte seg selv i døren og ta tak i livet sitt igjen. Filmen handler om det å vegre seg å fortelle sannheten, og tar for seg fem vidt forskjellige personer i fem helt forskjellige situasjoner.

Handling
--------

Ulrik arbeider ved et supermarked, men drømmer om å bli en anerkjent standup-komiker. Den funksjonshemmede Kristin er i mellomtiden forelsket i den sprudlende Alexander, men tør ikke fortelle ham hva hun egentlig føler for ham.

Erna kommer snart til å bli utvist fra landet, fordi hun er en postordre-brud fra Øst-Europa. Alle disse karakterene holder til i skyggen av den norske velferdsstaten, og holder til på utsiden av resten av samfunnet.

Rolleliste
----------

| Rolle | Skuespiller |
| --- | --- |
| Maya | Pia Tjelta |
| Ragnar | Michalis Koutsogianniakis |
| Torgrim | Gard B. Eidsvold |
| Ulrik | Kim Sørensen |
| Ole Gunnar | Jon Skolmen |
| Angela | Line Verndal |
| Jørn | Henrik Rafaelsen |
| Alexander | Varg Winge |
| Stian | Frank Kjosås |
| Rita | Ingvild Lien Sunde |
| Lege | Naeem Azam |

Eksterne lenker
---------------

* (en) *5 løgner* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *5 løgner* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *5 løgner* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (nl) *5 løgner* på MovieMeter Rediger på Wikidata
**Tove Romsaas Wang** (født 29. august 1952) er en norsk sykepleier og organisasjonsarbeider.

Hun er født i Oslo, ble utdannet sykepleier i 1974, helsesøster i 1978 og tok mastergrad i internasjonal helse på Johns Hopkins University i 1982. Hun arbeidet som sykepleier ved Rikshospitalet i Oslo 1974–1975 og for FN/WHO i Jemen fra 1975 til 1977. Hun begynte å jobbe for Redd Barna i Sri Lanka i 1978 og fortsatte å arbeide i Redd Barnas utenlandsavdeling fra 1982 til 1994 som programkoordinator, konstituert leder for utenlandsavdelingen og deretter avdelingsleder. Wang var Redd Barnas stedlige representant i Zimbabwe 1991 til 1993 og Redd Barnas assisterende generalsekretær 1994 til 2009. Fra 2010 til 2018 var hun generalsekretær i Redd Barna.

Fra 2005 til 2010 ledet Wang internasjonale Redd Barnas første globale kampanje Rewrite the Future (ABC redder barna på norsk), som bedret utdanning for 10 millioner barn i 20 konfliktutsatte områder og land. Kampanjen resulterte i 1.7 millioner nye skoleplasser. I dag er hun styreleder for internasjonale Redd Barnas globale utdanningssatsing.

Wang ble i 2019 tildelt Kongens fortjenstmedalje.

Referanser
----------

1. ↑  «Tildelinger av ordener og medaljer». *www.kongehuset.no* **(norsk)**. Besøkt 7. mars 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Intervju med Tove R. Wang[*død lenke*]
* Har viet halve livet til Redd Barna Arkivert 4. september 2012 hos Wayback Machine.
* Redd Barnas hjemmeside
**Tove Elisabeth Kvammen Midelfart** (født 2. august 1951) er en norsk advokat og forretningskvinne.

Etter cand.mag. i filologi (språkfag) startet hun sammen med Aase Valente klesbutikken «Bella Nova» i Kirkeveien (Oslo) med italienske merker. Så ble hun jurist (skatterett) og åpnet eget advokatkontor med kolleger.
Fra 1987 har hun vært daglig leder for *Concert & Artist Management* og vært personal manager for Arve Tellefsen. På 80-tallet ble hun også ansvarlig for sponsoravtalene for Kammermusikkfestivalen i Oslo, som hun i 1989 ble leder for.
Hun ble i 1997 utnevnt av sin venn Fyrst Rainier III til honorær konsul for Monaco i Oslo, etter sin ektemann Finn-Erik Midelfart som hadde vervet fra 1973 til sin død i 1995. 

*Se slekten Midelfart*
Verdiene i hans firma *Midelfart & Co.* ble i 1997 delt mellom
tre investeringsselskaper: *Pagano* (eid av Kvammen Midelfart),
*Bari* (eid av Celina Midelfart) og *Pescara* (eid av Hermine Midelfart).
Samme året kjøpte hun Ihleholmen i Indre Oslofjord av Kjell Inge Røkke, før hun i 1999 overtok etter ham som styremedlem i Midelfart & Co, der Celina ble sjef i 2000.
Selskapet fusjonerte i 2006 med svenske Sonesson, og hun solgte seg i 2009 ut av firmaet Midelfart Holding.

I 1998 ba Shimon Peres henne lede et nettverk med målsetting å sikre freden i Midtøsten, og hun ledet frem til 2002 en venneforening med Stein Erik Hagen, Terje Rød-Larsen og Jens P. Heyerdahl. Året efter ledet hennes selskap, støttet av Røkke sitt Aker RGI ASA, konserter med blant andre FN sin *goodwill-ambassadør* Barbara Hendricks, til inntekt for ofrene etter Jugoslavia-krigene.

Hun er styremedlem i en rekke stiftelser og foreninger, blant annet Oslo Kammermusikkfestival, Norge Amerika Foreningen og Radiumhospitalets venner. Hun var i styret for Vetle Lid Larssen sitt *Vetle & Co.*. I 2001 ble hun styremedlem i Reitan Narvesen.

Referanser
----------

1. ↑  KJEI (2.5.1977). «Bella og Nova på Majorstuen». VG.
2. ↑  Ragnhild Plesner (3.8.1993). «"Stedet" Theatercaféen - Hit vender jeg alltid tilbake». Aftenposten.
3. ↑  Margrethe Soløy (11.8.1995). «Passer Arves lille baby». Aftenposten.
4. ↑  Anders Gjesvik (22.3.1997). «Ren diplomat». Dagens Næringsliv.
5. ↑  Kjell Evensen (20.03.1997). «Vil ikke selge». Dagens Næringsliv.
6. ↑  «Rikinger for fred». Dagbladet. 13.2.1999.
7. ↑  Tor Amundsen Mentz. «Krisa i Midt-Østen: Helt dødt i Peres' fredssenter». Dagbladet.
**X-type-asteroider** er en asteroidespektralklasse innen **X-gruppen**, som inneholder flere typer asteroider med lignende spektra, men sannsynligvis ganske forskjellig sammensetning.

Tholen-klassifisering
---------------------

I Tholen-klassifiseringen inneholder **X-gruppen** disse typene:

* E-typen
* M-typen
* P-typen

Siden albedo i dette klassifiseringssystemet er avgjørende for å skille mellom de ovennevnte typene, ble noen objekter som det ikke fantes tilgjengelig albedo-informasjon om tildelt en *X-type*. Et eksempel på dette er 50 Virginia.

SMASS-klassifisering
--------------------

SMASS-klassifiseringen
bruker ikke albedo, men flere spektraltyper skilles på grunnlag av spektrale særtrekk som var for svake til å være synlige i ECAS-undersøkelsen som lå til grunn for Tholen-klassifiseringen. **X-gruppen** inneholder disse typene:

* **X-typen** – «kjerne»-typen som omfatter asteroider med de mest «typiske» spektra.
* Xe-typen – med spektra som inneholder et moderat bredt absorpsjonsbånd rundt 0,49 μm. Det har blitt foreslått at dette indikerer tilstedeværelse av troilitt (FeS). Det er en viss korrelasjon mellom denne gruppen og Tholens E-type.
* Xc- og Xk-type-asteroider – inneholder et bredt konvekst spektralt trekk i området 0,55 μm til 0,8 μm (dvs. økt fluks i dette området). Disse spektrene tenderer mot å være overgangsformer mellom kjerne-X-typen og C- og K-typene.

Bortsett fra for Xe-typen er det ingen signifikant korrelasjon mellom inndelingen av disse SMASS-typene og Tholens E-, M- og P-type-asteroider. Alle typene i X-gruppen inneholder en miks av asteroider som i Tholen er klassifisert som enten E-, M- eller P-type-asteroider.

Kilder
------

* S. J. Bus and R. P. Binzel *Phase II of the Small Main-belt Asteroid Spectroscopy Survey: A feature-based taxonomy*, Icarus, Vol. 158, s. 146 (2002)

Portal: Astronomi
**X-Ray** er et brukerstyrt ungdomskulturhus i bydel Grünerløkka i Oslo. Stedet, som blei etablert i 1994, ligger i en tidligere brusfabrikk i Brenneriveien (adresse Maridalsveien 3).

X-ray har et flerkulturelt miljø og er sterkt prega av aktiviteter som dans, musikk og multimedia, men har også mer vanlige ungdomsklubbaktiviteter som bordtennis og biljard. I tillegg finnes et motorverksted.

Kulturhuset har egen radio, Radio Knockout, som sender en kveld i uke på sendeplanen til Tellus Radio.

Flere av gruppene på X-Ray har høsta positiv omtale, blant annet Dancing Youth (Da-Yo) og Non Fighting Generation (NFG). Det er gjennomført flere teaterprosjekter o.l i samarbeid med Nordic Black Theatre og skoler i området, og gjennom kulturhuset har det vært gjennomført alternativ undervisning og arbeidslivskvalifisering for skoleelever som har hatt vansker med å tilpasse seg vanlig skole.

X-ray samarbeider med ei rekke tilsvarende steder i Europa.

Høsten 2008 blei Farooq Farooqi, koordinator ved X-Ray, tildelt prisen *Årets forbilde*, som deles ut av Barne- og likestillingsdepartementet til en person med innvandrerbakgrunn som er inspirator og rollemodell for barn og ungdom.

Eksterne lenker
---------------

* X-Rays nettsted
For kommunen i samme område, se La Hague (kommune).
Flyfoto av La Hague, en odde på Cotentinhalvøya i Normandie.
**La Hague** er et fransk nes (kapp) ved enden av Cotentinhalvøya i Normandie. Det er et malerisk område bestående av klipper av bergartene granitt og gneis som oppsto i Jordens urtid (Prekambrium). Det er også preget av viker og jorder omgitt av planter og buskvekster.

Etymologi
---------

Ordet «hague» er en gammelnormannisk begrep, avledet fra norrøne *hagi*, «inngjedet», «begrenset område», som nå har gått ut av bruk, unntatt i jèrriais på Jersey hvor det i flertall har betydningen «jorde begrenset av en (jord)voll». I Frankrike inngår ordet i eller som element normanniske stedsnavn.

Geologi
-------

*Le Hameau Cousin*, maleri av Jean-François Millet (1855).
Frankrikes eldste bergarter finnes ved kysten av dette stedet i kommunen Jobourg. Andre klippfylte overlag ved kysten er blant annet granitt fra den cadomiske fjellkjedefolding i Auderville og granitt fra den herkyniske fjellkjedefolding i Flamanville.

Dialekten av normannisk. som snakket av en minoritet i denne regionen. kalles for *haguais*. Den normanniske poeten Côtis-Capel (1915–1986) var en innfødt og benyttet landskapet som en inspirasjon for sin poesi. Kunstmaleren Jean-François Millet (1814–1875) kom også fra denne regionen.

COGEMA La Hague (*Usine de retraitement de la Hague*), som er den største gjenvinningsanlegg for kjernefysisk avfall på Jorden, er lokalisert i regionen. Det er en lettvannsreaktor som har vært i drift siden 1976 og har en kapasitet på rundt 1700 tonn i året. Det ekstrakter plutonium (radioaktivt grunnstoff) som deretter blir resirkulert til MOX-brensel ved Marcoule-anlegget i regionen Languedoc-Roussillon.

Billedgalleri
-------------

* Bilder fra La Hague
* Nez de Jobourg.Nez de Jobourg.
* Skarver.Skarver.
* Ville geiter.Ville geiter.
* La Roche Gélétan.La Roche Gélétan.
* Fyrtårnet ved La Hague.Fyrtårnet ved La Hague.
* COGEMA La Hague.COGEMA La Hague.
* Stående stein, menhir, av beskjeden størrelse.Stående stein, *menhir*, av beskjeden størrelse.

Referanser
----------

1. ↑   Renaud, Jean (2009): *Vikings et noms de lieux de Normandie*, OREP éditions
2. ↑   Maistre, Frank Le (1966): *Dictionnaire jersiais-français*, Jersey: Don Balleine Trust, oppslagsord: «Hague».
3. ↑   *La Presse de la Manche*, 27. august 2009, s. 5
4. ↑  *Cadomian Granite Website Lithothèque de Normandie* Arkivert 17. desember 2009 hos Wayback Machine..
5. ↑   Foucault, Alain (2007): *Guide du géologue amateur*. Éditions Dunod, ISBN 978-2-10-049959-5. s. 182.
6. ↑   Hamel, Pierre; Maleren, René Saint-Clair (2004): Faôt s'ardréchi !: René Saint-Clair, le dernier trouvère en langue normande ?, Editions Cheminements, s. 116
7. ↑   «A la Hague, sur le sentier de Jean-François Millet», *La Croix*
8. ↑   La Hague Plant Arkivert 30. januar 2009 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted for La Hague
* Festival International de Musique de la Hague
* Offisielt turistnettsted for La Hague og Cotentin


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
*La Glace* i Skoubogade
**La Glace** (*Conditorie La Glace*) er navnet på et konditori beliggende i Skoubogade i København.

Konditoriet ble grunnlagt den 8. oktober 1870 som *Henningsens Kælder* av slesvigeren Nicolaus Henningsen. Hans etterfølger Thorvald Schrøder endret navnet til det nåværende.

La Glace er et av de eldste konditorier i Danmark og er særlig kjent for sin *sportskage* som ble fremstillet i 1891 i anledningen av premieren på forestillingen *Sportsmænd* på Folketeatret.

Referanser
----------

1. 1 2  *Kondotoriet La Glace*, altomhistorie.dk. Besøkt 24. april 2016
2. ↑  *Lange køer får La Glace til at udvide efter 145 år i de samme lokaler*, politiken.dk. Besøkt 24. april 2016
3. ↑  *Is og kager fra La Glace*, udeoghjemme.dk. Besøkt 24. april 2016
4. ↑  *La Glace*, denstoredanske.dk. Besøkt 24. april 2016

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) La Glace – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Wihwa-do** (eller bare **Wihwa**) (hangul: 위화도) er en innlandsøy i Nord-Korea som ligger i Yaluelva på den kinesisk-nordkoreanske grensa, like nord for dagens Dandong i Kina og Sinŭiju i Nord-Korea,

Øya ble øverlatt Nord-Korea fordi det bodde etniske koreanere der da en grensetraktat ble satt opp i 1962.

Wihwa er historisk kjent for beslutningen til Goryeo-general Yi Seong-gye i 1392, der han bestemte seg for ikke å angripe Kina og heller vende sine soldater sørover til Goryeo-hovedstaden Songdo der han gjennomførte flere opprør mot den sittende kongemakta som til slutt førte til kongedømmet Goryeos oppløsning og etableringen av det nye kongedømmet Joseon, der Yi ble første monark.

I juni 2011 bestemte kinesiske og nordkoreanske myndigheter seg for å etablere en fri økonomisk sone på elveøyene Hwanggumpyong (ligger sør for byene) og Wihwa begge innenfor nordkoreanske grenser, men like ved den kinesiske grensa.

Referanser
----------

1. ↑  Weihua Island (Wihwa Island) (*kinesisk*)
2. 1 2  Jeong Woo-sang (10. juni 2011). «What Is Hwanggumpyong Island?». Digital Chosun. Besøkt 2. juni 2012.
3. ↑  Robert Kelley, Michael Zagurek, Bradley O. Babson (19. februar 2012). «China’s Embrace of North Korea: The Curious Case of the Hwanggumpyong Island Economic Zone». *38 North*. U.S.-Korea Institute, Johns Hopkins University School of Advanced International Studies. Besøkt 2. juni 2012. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

Portal: Korea
Ifølge legenden viste en jomfru *Aqua Virgo*s kilde for romerske soldater.
Aqua Virgos forløp frem til Roma, markert i rødt.
Aqua Virgos hovedforløp inne i Roma, markert i rødt.
**Aqua Virgo** (italiensk: *Acqua Vergine*) er en romersk akvadukt bygd rundt år 19 f.Kr. av feltherren Marcus Vipsanius Agrippa. Den endte opp i en dam som senere ble ombygd til den berømte Fontana di Trevi i Roma.

Akvedukten sørget for at storbyen Roma ble forsynt med et drikkevann i over 500 år.[] Da det gikk mot slutten på det romerske rike, ble akvedukten ødelagt av goterne. Romerne ble da tvunget til å drikke vannet fra Tiber, som på ingen måte kunne måle seg med det friske vannet fra Aqua Virgo.

I det femtende århundre startet man på reparasjonene av akvedukten og i dag gir den igjen vann til flere av Romas kjente fontener.[] Foruten Fontana di Trevi, får også La Barcaccia på Piazza de Spagna vann fra akvedukten. Monte Pincio, som ligger like ovenfor Piazza del Popolo, blir også forsynt med «jomfruens vann».

Kilder
------

* Aqua Virgo

Litteratur
----------

* Samuel Ball Platner, Thomas Ashby: *A Topographical Dictionary of Ancient Rome.* Oxford University Press, London 1929, S. 28 (Digitalisat[*død lenke*]).
* Lawrence Richardson: *A New Topographical Dictionary of Ancient Rome.* Johns Hopkins University Press, Baltimore MD u. a. 1992, ISBN 0-8018-4300-6, S. 19, *(Aqua Virgo).*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF
 |
**Markedstrend** betyr innen finansmarkeder hovedretningen for den økonomiske utviklingen. Den kan klassifiseres som primær trend, sekundær trend (i en kort periode), eller sekulær trend (i lang tid).

Primære markedstrender
----------------------

Statuer av de to symbolske dyrene i finansmarkedet, bjørnen og oksen, foran Frankfurtbørsen.
**Bjørnemarked** (fra engelsk *bear market*) er et uttrykk som innebærer at trenden på markedet er negativ, aksjeindeksen går ned. Det finnes ingen strikt gjeldende definisjon på begrepet, men normalt regnes et tap på 20 prosent fra dets høyeste nivå over en periode av minst to måneder som en bjørnemarked. Motsatsen kalles **oksemarked** eller *bull market*. Begrepene kommer opprinnelig fra bjørneskinnshandlere i USA som solgte sine varer før bjørnen var skutt.[] Etterhvert kom bjørn å likestilles med aksjemegler som selger aksjer de ikke eier, det vil si blankning.

Litteratur
----------

* Bernhardsson, Jonas: *Tradingguiden*. (1996) ISBN 9789170549526
Yongkang i Tainan
**Yongkang** (tradisjonell kinesisk: 永康區; pinyin: *Yǒngkāng Qū*; Wade–Giles: *Yung-k'ang Chü*, POL: *Éng-khong*) er med sine rundt 215 000 innbyggerer det mest befolkningsrike distriktet i byen Tainan sørvest i republikken Kina på Taiwan. Frem til 2010 var Yongkang en egen by i det som frem til da var Tainan fylke.

Beliggenhet
-----------

Yongkang liger umiddelbart øst for hovedbyen Tainans eget bosettingsområde på den sørlige del av Jianansletten, som er Taiwans største slette. Gjennom dette distriktet fører de viktigste nord-sør-forbindelsesakser på Taiwans, mororvei nr. 1, og jernbanen. Traseen til Taiwan High Speed Rail løper gjennom Yongkangs østlige del; men stoppestedet er i nabodsistriktet sønnenfor, Guiren.

Historie
--------

Området ble befolket av han-kinesere mot slutten av Ming-dynastiets tid. I 1662 grunnla Koxinga *kongriket Tungning*, og Yongkang falt innenfor dette rikets grenser. 

Yongkangs vekst ble begunstiget av sin kommunikasjonsmessig gode beliggenhet og av nærheten til metropolen Tainan. Under anmnen halvdel av 1900-tallet vokste byen i betydning både industrimessig og ved sine høyskoler. Fra 1977 var Yongkang største bydistrikt i fylket Tainan. Også etterpå vokste befolkningen, fra ca 86.000 inmnbyggere i 1983 til mer enn 220.000 i dag. I 1993, da befolkningen overstek milepælen 150.000, fikk offisiell status som storby (tradisjonell kinesisk: 市; pinyin: *Shì*). 

Den 25. desember 2010 ble hele Tainans fylke innlemmet i byen Tainan; med dette fikk Yongkang status som bydistrikt (tradisjonell kinesisk: 區; pinyin: *Qū*).

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: mars 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (zh) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Yongkang District, Tainan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
Liujiaxia, hovedsete i Yongjing
**Yongjing** (kinesisk: 永靖县; pinyin:  *Yǒngjìng Xiàn*) er et fylke i Gansu i Folkerepublikken Kina. Det ligger i det autonome prefekturet Linxia Hui.

Befolkningen var på 195 380 innbyggere i 1999.

Kulturminner
------------

Maitreyastatue i *Bingling*
Binglingsigrottene (*Binglingsi shiku*) ble i 1961 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Dinosaurer
----------

I den statlige geoparken i Lujiaxia, fylkets administrasjonssete, er det 1.724 fotavtrykk fra dinosaurer, funnet på den norde bredden av innsjøen Taiji Hu (太极湖). Blant artene som er belagt er sauropoda, theropoda, ornithomimus, ornithopoda, pterosauria og coelurosauria.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 213 går gjennom området. Den begynner i Lanzhou i Gansu og fører via Chengdu og Kunming til byen Mohan ved grenseovergangen til Laos.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS
2. ↑   (lett modifisert)

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
*Det er også et annet Yongling-mausoleum i provinsen Sichuan.*
**Yongling-mausoleet** er et keiserlig mausoleum fra det kinesiske Qing-dynastiets tid (1644–1911). Det ligger ved foten av Qiyuan-fjellet, nordvest for byen Yongling i det autonome mandsjufylket Xinbin i provinsen Liaoning.

Begravd i dette mausoleet er Nurhacis, det vil si Taizu-keiserens, fjerne forfader, oldefar, bestefar, far, onkler og koner. 

Opprinnelig var mausoleet kalt **Xingjingling**. Det ble bygd i 1598, det vil si i den senere del av Ming-dynastiets tid. Det ble ombygd en rekke ganger i Qing-tidens Kangxi- og Qianlong-keisere. 

Mausoleet er omgitt av murer og består av forhall og det som kalles kvadratbyen (*Fangcheng*) og skattkammerbyen (*Baocheng*). Foran forhallen står det en rød seremoniell port som vender mot fire paviljonger som står på rekke. I disse paviljongene er det minnesteler som forteller om de fire nevnte forfedres levnet. 

Nord for paviljongene er kvadratbyen med hovedhallen, Qiyun-palasset. Dette er den mest forseggjorte delen av hele anlegget. Bak palasset ligger skattkammerbyen med mausoleer mot øst og mot vest. 

Yongling-mausoleet har ingen underjordisk hall.
***Aquatica*** er en slekt av biller. Disse insektene har fått sitt navn ettersom de er istand til å frambringe lys.

Utseende
--------

Små til middelsstore (ca. 5-10 millimeter), avlange, gjerne matt brungule lysbiller med lysorganer på for- og bakkroppen. Hos hannene er hodet mer eller mindre dekket av pronotum, fasettøynene er store, antennene trådformede. Pronotum og dekkvingene har rundede sider.

Levevis
-------

Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (*habitat*), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker. Larvene lever i vann, gjerne på rismarker, det er trolig at de eter skallbærende snegler, som de dreper med et giftig bitt. De sprøyter så inn fordøyelsesenzymer som langsomt løser opp sneglen, og slurper i seg innholdet. De kan leve ganske lenge på en snegle.

De spesielle lysproduserende organene er plassert på bakkroppen. Larvene lyser nok som en advarsel til rovdyr om at de kan inneholde giftige kjemikalier. Men for de voksne er det ofte hunnen som sender ut lysblink. Hun er vingeløs, sitter i vegetasjonen og gjør det for å tiltrekke seg partnere.

Hunnene kryper opp i vegetasjonen like før det blir mørkt. De velger gjerne en åpen plass slik at lyset kan ses på lang avstand. Hannene som flyr lavt over vegetasjonen, straks de oppfatter hunnes lyssignal, flyr de til henne. I tropiske strøk er det mange ulike arter og de har utviklet egne lyssignaler (blinking) for å kunne kjenne igjen individer fra samme art.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Øst-Asia (Russland, Kina, Taiwan, Japan, Korea).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Orden **biller** (Coleoptera)
	+ Underorden  **Polyphaga**
		- Overfamilie  **Cantharoidea**
			* Familien **lysbiller** (Lampyridae Fleming, 1821)
				+ underfamilie **Luciolinae** Lacordaire, 1857
					- stamme **Luciolini** Lacordaire, 1857
						* slekten ***Aquatica*** Fu, Ballantyne & Lambkin, 2010
							+ *Aquatica lateralis* (Motschulsky, 1860)
							+ *Aquatica ficta* (E. Olivier, 1909)
							+ *Aquatica hydrophila* (Jeng et al. 2003)
							+ *Aquatica leii* (Fu & Ballantyne, 2006)
							+ *Aquatica wuhana* Fu, Ballantyne & Lambkin, 2010

Referanser
----------

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Aquatica* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Aquatica* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Aquatica* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Aquatica* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Zaporozjzjya kjernekraftverk** (ukrainsk: Запорізька атомна електростанція) er et kjernekraftverk i Ukraina som produserer elektrisk kraft. Anlegget ligger i byen Enerhodar nordvest i Zaporizjzja oblast, i det sørlige Ukraina. Anlegget ble bygget i perioden fra 1978 til 1995, og er i dag det største kjernekraftverket i Europa. Kjernekraftverket har i alt seks reaktorer.

Eier
----

Kjernekraftverket eies og drives av Ukrainas nasjonale kjernekraftselskap Energoatom.

Produksjon
----------

Anlegget er ett av fire operative kjernekraftverk i landet, og genererer opptil 42 TWh elektrisitet per år. Anlegget står for omtrent 40 % av den totale elektrisiteten som genereres av alle de ukrainske kjernekraftverkene, og en femtedel av Ukrainas årlige elektrisitetsproduksjon. Kjernekraftverket består av seks trykkvannsreaktorenheter, som ble satt i drift mellom 1984 og 1995, med en brutto elektrisk kapasitet på 1 000 MW hver. 
Siden oppstarten av anlegget i 1984 har det generert mer enn 1230 TWh elektrisitet, pr. desember 2021.

Angrep
------

3. mars 2022 oppsto det brann ved kraftverket da det ble angrepet av russiske styrker under Russlands invasjon av Ukraina 2022.

11. september 2022 ble kraftverket stengt ned i lys av de uforutsigbare omstendighetene. 6. juni 2023 ble det avslørt at minst én av de seks reaktorene fremdeles var varm og at den krevde aktiv nedkjøling.

Se også
-------

* Liste over verdens største kjernekraftverk

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑   arkiveringsdato 1. november 2004, arkiv-URL web.archive.org, www.insc.anl.gov[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.mapnall.com[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Skeie, Kari (3. mars 2022). «Brann rett ved Europas største atomkraftverk». *NRK*. Besøkt 4. mars 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (uk) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Zaporizhzhia Nuclear Power Plant – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** BBC Things
 |
***Paradise Garden*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Fred J. Balshofer.

Handling
--------

Jerry Benham, den 10 år gamle arvingen til en enorm formue, må bo ved Benham-godset - hvor han aldri får lov til å ha kontakt med noen kvinner - frem til han fyller 21 år. Hvis han ikke oppfyller dette kravet, kommer han ikke til å få pengene gitt til ham fra testamentet. 10 år senere, på fisketur, møter Jerry den vakre Una Habberton - etter at hun vandret inn gjennom en ødelagt port, og inn på eiendommen hans. De møtes flere ganger, og en hengivenhet vokser etter hvert frem mellom dem. Men når Jerrys vennlige verge, Roger Canby, oppdager dem sammen sender han Una bort.

Etter å ha nådd 21 år, reiser Jerry, nysgjerrig på å se New York City, dit sammen med en annen mentor: Jack Ballard. Han blir introdusert for forretninger og samfunnslivet. Til tross for Rogers advarsler, blir Jerry snart forelsket i Marcia Van Wyck, selv om tankene på Una fremdeles henger igjen. På en fest, når Jerry oppdager Marcia som kysser Ballard, kaster han Ballard over et rekkverk. Jerry avviser deretter Marcias fremskritt, og ødelegger kjolen hennes nedover ryggen, før han reiser hjem. Roger sørger deretter for at han Jerry får møte Una igjen, i håp om at de endelig kan forsone seg.

Skuespillere
------------

* Harold Lockwood som Jerry Benham
* Vera Sisson som Una Habberton
* Virginia Rappe som Marcia Van Wyck
* William Clifford som Roger Canby
* Lester Cuneo som Jack Ballard
* G. Sprotte som Henry Ballard
* Catherine Henry som Miss Gore

Referanser
----------

1. ↑  Paradise Garden
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Paradise Garden* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Paradise Garden* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Paradise Garden* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Paradise Garden* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Paradisio** er en belgisk eurodance musikkgruppe.

Gruppen ble opprettet i 1994 av Patrick Samoy (også kjent som *Patrick ClubCarter*) og Luc Rigaux (sistnevnte var kun med i gruppen frem til 1998), som var kjent som duoen The Unity Mixers på 90-tallet, da de møtte den spanske sangerinnen Marisa Garcia Asensio (hun var med i gruppen fra 1995 til 1998).

Sommeren 1997 slo de til med sangen «Bailando», som ble en kjempehit verden over, spesielt i Europa. Singelen solgte totalt sett over 5 millioner plater. Den toppet hitlistene i både Norge, Sverige, Danmark, Finland og Italia (i hjemlandet Belgia, ble den på det beste nummer 2). I Frankrike solgte den over 550 000 plater og ble nummer 4. I Sverige solgte den til trippel platina. I Norge var den den inne på VG-lista i tolv uker, og toppet lista i fem av de. Andre kjente sanger av gruppen er blant annet «Un Clima Ideal» (1995), «Bandolero» (1996) og «Vamos a La Discoteca» (1997).

Senere har ikke gruppen hatt nevneverdig suksess da eurodance, som var veldig populært på 1990-tallet, ikke har vært så populært etter tusenårsskiftet.

Andre artister som har vært innom gruppen er Sandra De Gregorio, Morena Esperanza (1999–2001), Maria Del Rio (2001–2003) og Miguel Fernandez (2004–2005).

Den nåværende sangeren i gruppen har siden 2008 vært hispanisk-italienske Shelby Diaz. Hun re-tolket sangen «Bailando» i 2009, med sin egen versjon, «Bailando (Me Dices Adios)». Den har kommet ut i fem forskjellige versjoner.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Paradisio på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Paradisio på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Paradisio på Spotify Rediger på Wikidata
* Myspace
* VG-lista
* Spotibot.com[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** SUDOC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
For stasjonen med samme navn på Rjukanbanen mellom 1909 og 1921, se Mæl stasjon.

**Rollag stasjon** er en nedlagt jernbanestasjon på Numedalsbanen ved tettstedet Rollag i kommunen med samme navn i Buskerud. Ekspedisjonsbygningen ble oppført i 1924 etter tegninger av NSB Arkitektkontor og ble åpnet som en stasjon betjent for ekspedering av tog, reisende og gods den 20. november 1927 sammen med resten av banen. Rollag stasjon fikk for øvrig ny status som ubetjent tidligere ekspedisjonssted i januar 1971. 

All trafikk ble vedtatt nedlagt på Numedalsbanen mellom Rollag stasjon og nordover mot endestasjonen Rødberg ved årsskiftet 1988/1989. Banestrekningen fra Kongsberg stasjon til Rollag stasjon opprettholdes for sporadisk godstrafikk og bruk av museumstog. 

Stasjonen ble pusset opp i 2007, og i 2010 åpnet en kafé i den gamle stasjonsbygningen. I 2014 ble kafeen omgjort til en restaurant som serverer gourmetmat.

Rollag stasjon ligger for øvrig 147,17 kilometer fra Oslo S og om lag 205 meter over havet.

Litteratur
----------

* Bjerke, Thor og Holom, Finn m.fl (2004). *Banedata 2004*. Oslo / Hamar: Norsk Jernbanemuseum & Norsk Jernbaneklubb. s. 230-231. ISBN 82-90286-28-7. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)


| **Forrige stasjon** |   |  |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| nedlagt: Laugi |  | Numedalsbanen |  | Flesbergnedlagt: Djupdal |

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rollag stasjon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Rollag stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase

* (no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Numedalsbanen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |