recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Distriktet Gutus plassering innen provinsen Masvingo
**Gutu** er et distrikt i provinsen Masvingo i det sørlige Zimbabwe med 198 000 innbyggere (2002)[]. Selve byen Gutu ligger 1 454 moh og har rundt 50 000 innbyggere.[]

Distriktet ligger i den nordlige delen av provinsen, og administrasjonsstedet er Mupandawana. Blant distriktets innbyggerne var tidligere visepresident i Zimbabwe under president Canaan Banana, Simon Muzenda som døde i 2003. I distriktet finnes også Gutu Mission Hospital som arbeider med hiv/aids-pleie. 

Befolkningen er hovedsakelig fra folkegruppen karanga,[] som er en undergruppe av shona.

Etter at landet ble selvstendig i 1980, var Mupandawana tenkt å være et satsningsområde. Det er et av de få distriktene i landet som lider av overbefolkning, med en folketetthet på 22,08 innbyggere pr km² og dette er blant det høyeste i landet. I 1989 hadde Gutu en befolkning på mellom 10-12 000 og som så mange andre distrikter i landet mangler helsevesenet tilstrekkelig med kvalifisert arbeidskraft.

Personer fra Gutu
-----------------

Blant kjente personer fra distriktet er Morgan Tsvangirai.

Referanser
----------

1. ↑  ««Population driven changes in land use in Zimbabwe's Gutu district of Masvingo province: Some lessons from recent history»». Arkivert fra originalen 27. mai 2012. Besøkt 28. november 2011.
2. ↑  «Shortage of Nurses Cripples Health Services» allafrica.com, 9. juni 2003, besøkt 28. november 2011

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Løgnin** (også kalt *Lygnin* og *Lyngenfjorden*) er en fjordarm av Namsenfjorden i Namsos kommune i Trøndelag. Fjorden har innløp mellom Stangaråa i vest og Skaftodden i øst, like vest for Bangsund, og strekker seg 11 kilometer sørvestover til Sjøåsen i bunnen av fjorden.

Gården Altin ligger på vestsiden av fjorden innerst i Altbukta. Litt lenger sør ligger gårdsbruket Gryta på den andre siden. Innerst i fjorden ligger Sjøåsen der Årgårdselva munner ut i fjorden. Fylkesvei 17 går langs østsiden av fjorden, mens fylkesvei 766 går på vestsiden.

Referanser
----------

1. ↑  «Løgnin». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 20. februar 2017.
2. ↑  *Den Norske los. Bind 4: Farvannsbeskrivelse Statt-Rørvik*. Stavanger: Norges sjøkartverk. 1992. s. 303, 308. ISBN 82-90653-09-3.
3. ↑  Løgnin Arkivert 15. mars 2016 hos Wayback Machine.; yr.no
4. ↑  Johan O. Jensen (1993). *Trøndelag - sett fra luften*. Oslo: Hjemmets bokforl. s. 134. ISBN 82-590-1263-4.
5. ↑  Løgnin på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Alfred Rainer** (født 22. september 1987 i Saalfelden, død 2008 i Innsbruck) var en østerriksk kombinertløper.

Rainer tok sølv i lagkonkurransen under junior-VM 2006, og året etter oppnådde han sin største sportslige suksess under junior-VM 2007 i Tarvisio. Med gull i lagøvelsen og to bronsemedaljer (normaldistansen og sprint) ble han den mestvinnende utøveren i mesterskapet. Etter sin første seier i B-verdenscupen i Klingenthal og ytterligere topplasseringer kvalifisesrte Alfred Rainer seg i januar 2007 første gang til deltakelse i A-verdenscupen. I sine første verdenscupkonkurranser i Zakopane kom han på 11.- og 20.-plass. I verdenscupen 2006/07 ble han nr. 36 sammenlagt i verdenscupen. Året etter deltok han fra starten av sesongen, og ble nummer 24 sammenlagt.

Dødsulykken
-----------

6. august 2008 ble Alfred Rainer utsatt for en alvorlig ulykke under paragliding i hjembyen Maria Alm. Den 20 år gamle salzburgeren falt fra omkring 20 meters høyde og pådro seg store skader. Han ble holdt i kunstig koma, og døde av skadene 15. august 2008.

Referanser
----------

1. ↑   Salzburgwiki, Salzburgwiki ID 12718[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   sports.espn.go.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alfred Rainer – FIS (kombinert) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
*Se annet sted for dr.philos. i rusmisbruk Jon Guttorm Toverud (født 1961)*

**Guttorm Toverud** (født 30. april 1896 i Aurskog, død 25. mai 1969 i Oslo) var en norsk tannlege som ble den første professor med barnetenner som hovedinteresse, og som utmerket seg i kampen på barrikadene mot tannråte og for at barna skulle behandles med mindre smerte enn voksne. I 1926 fikk han en doktorgrad fra Universitetet i Oslo på en avhandling om stoffskiftet i tennene, et arbeide han hadde påbegynt under forskningsoppholdet ved amerikanske barnetannklinikker mellom 1921 og 1923, da spesifikt Harvard University og Washington University. Han ble i 1922 gift med barnelegen Kirsti Utheim (1890–1949) fra Veblungsnes som også avla en doktorgrad basert på hennes amerikanske forskningsopphold. Fra 1925 var han dosent ved Statens Tannlegeinstitutt, det som i 1928 ble Norges Tannlegehøyskole, og det som i 1931 etablerte en egen barneavdeling der han ble professor i 1932. Han var skolens rektor fra 1933 til 1939. Men så kom krigen. Han var redaktør i Den norske tannlegeforenings tidende fra 1928 til 1933. Foruten å ha vært sjef i diverse lokale foreninger var han fra 1938 til 1946 leder i den nordiske forening for odontologier. Sin St. Olavs Orden blev ham tildelt i 1961, men i 1967 tildelte *Fédération dentaire internationale* (etablert 1900 i Paris) ham den såkalte «Miller Prize», oppkalt etter den amerikanske Willoughby D. Miller (1853–1907) som var den første orale mikrobiolog. Dr. Toverud jobbet til det siste. Da han døde i 1969 var han i sluttfasen av et prosjekt som kartla tannforholdene i forbindelse med forekomster av fluor i bygda Årdal.

Utgivelser
----------

* Gunnar Toverud og Arthur Collett (1933). *Til samlet kamp mot tannsykdommene*. Oslo: Fabritius.
* Guttorm Toverud (1940). *Tennene dine*. Oslo: Ovrums forl.
* Guttorm Toverud (1960). *Tannråte og kosthold: en veiledning for opplysningsvirksomheten*. [Oslo]: Helsedirektøren.

Radioprogram
------------

* *Professor Guttorm Toverud om foreningen til motarbeidelse av tannsykdommer*. NRK (the Norwegian Broadcasting Corporation). 1946-05-28.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Guttorm\_Toverud[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Reidun Stenvik, *Guttorm Toverud* i Norsk biografisk leksikon.
4. ↑  Kirsti Utheim Toverud fra Washington University School of Medicine.
5. ↑  *Dødsfall* i VG den 27. mai 1969.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Guttorm Toverud på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon
 |
**Zeppelin- & Garnisonsmuseum Tønder**[1][2]
(eller bare **Zeppelin Museum**)[3]
ble innviet 8. mai 1999[4]
som et museum ledet av den frivillige forening *Zeppelin Gruppen* i bygninger i Tønders nordlige utkant, som tidligere hadde huset et av forsvarets garasjeanlegg i det daværende øvelsesområde i Soldaterskoven.
Beliggenheten ble valgt fordi Den tyske keiserlige flåte under Første verdenskrig i bygde i området luftskipsbasen i Tønder.

Samlingene
----------

Tønder Museum åpnet 1991 en utstilling i samarbeide med Zeppelin Gruppen, som siden flyttet til det nye Zeppelin Museum.
[5]

Museets utstilling er utvidet til bl.a. også å omfatte uttjent militært materiell fra garnisonen i Tønder kasernene som ble stengt i 2002.

Rester av luftskipsbasen
------------------------

I Soldaterskoven ca. en km vest for muséet finnes bl.a. fundament-rester av basens tre luftskipshaller og den fortsatt eksisterende, tidligere flyhangar.
[6][7][8]

Se også
-------

* Luftskibsbasen i Tønder

Referanser
----------

1. ↑  Zeppelin- & Garnisionsmuseum Tønder - zeppelin-museum.dk
2. ↑  Zeppelin- og Garnisonsmuseum Tønder - historiskatlas.dk
3. ↑  Zeppelinmuseet Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. - toender.dk
4. ↑  Billeder fra åbningsdagen d. 8. maj 1999
5. ↑  Zeppelinbasen ved Tønder, et stykke krigshistorie i Sønderjylland Arkivert 8. september 2014 hos Wayback Machine. - museum-sonderjylland.dk (2002)
6. ↑  Der heutige Zustand des Luftschiffhafengeländes Arkivert 22. juni 2016 hos Wayback Machine. - zeppelin-museum.dk
7. ↑  Katastrofal krig for Sønderjylland - Flensborg Avis 23. november 2011
8. ↑  Zeppelin-Hangar als Museum - sh:z 29. august 2012
**Krembanan** var en bananformet sjokolade med gelé og banankrem, som produseres og distribueres av Nidar AS.

Sjokoladen ble introdusert i 1957 med navnet «Banankrem» og utseendet har vært uendret siden da.
*Krembanan* er laget av et lag med gelé under et lag med banankrem som er dekt over med melkesjokolade. Sjokoladen inneholder minst 30% kakao, minst 20% melk, og den veier 35 gram. I 1957 kjøpte Nidar en maskin for å pakke sjokolade med bøy på, og denne maskinen har pakket *krembanan*-sjokoladene helt siden den gangen. Dette gjør den til den eldste maskinen som ennå er i bruk hos Nidar. Én dag i uken lager man sjokolade på "gamlemåten" på fabrikken og da lages *Krembanan*.

Da sjokoladen ble lansert i 1957 omtalte *Chokoladebladet*, som ble utgitt av Nidar, den slik:  

«*Banankrem er en god sjokolade med en fin, myk krem i den populære 25 øres prisklassen*.»

*Krembanan* er ikke så vanlig i salg i vanlige matbutikker, men finnes ofte i kiosker og på bensinstasjoner. Den 10. mai 2019 var det dessverre ubønnhørlig slutt, lik Freias Lohengrin noen uker tidligere. Pakkemaskinen skrotes i mangel på reservedeler og en viktig kulturarv forsvinner dermed for godt.

Referanser
----------

1. ↑  «Banankrem fra Nidar Chokoladefabrik A/S». *digitaltmuseum.no*. Besøkt 25. mars 2023.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 1. september 2014. Besøkt 6. februar 2015.
3. ↑

Kilder
------

* Produktsiden for «Krembanan»[*død lenke*]
***Snedronningen: Ild og is*** (originaltittel: *Снежная королева 3: Огонь и лёд/Snezjnaja koroleva 3: Ogon i ljod*) er en russisk film fra 2016, regissert av Aleksej Tsitsilin.

Handling
--------

Gerda ønsker å finne foreldrene sine, som en gang ble tatt fra henne av nordavinden, og til slutt gjenforene familien sin. Den utrettelige sjørøveren Alfida, det lattermilde trollet Orm og hans lodne følgesvenn, lille Luta, ønsker å hjelpe henne med å oppnå drømmen. Kai og Gerda har nå blitt nasjonale helter, og forteller jevnlig historien om hvordan de beseiret snedronningen.

Sammen reiser de til trollenes land, og Orm introduserer dem for en munter fyr som heter Rollan. Han er en spanjol, som forsker på urbane legender. Gerda og Rollan møter Orm, som informerer dem om et bibliotek med kunnskap om trollsagn. I biblioteket oppdager de at er blitt rammet av en forbannelse. Ved solnedgang vil de bli fullstendig fortært av ånder. For å oppheve denne forbannelsen må de reise tilbake til Ønskesteinen og frigjøre seg fra åndene.

Når de kommer frem klarer Gerda å kvitte seg med snedronningens ånd. Men Rollan forråder henne. Han avslører at han utløste denne forbannelsen for å ha ildkongens makt for seg selv. Han etterlater Gerda og tror hun er død, og vender tilbake til trollenes landsby, hvorpå han blir fullstendig fortært av Ildkongen.

Skuespillere
------------

* Natalija Bystrova som Gerda
* Nikolaj Bystrov som Kai
* Filipp Lebedev som Rollan
* Diomid Vinogradov som Orm
* Olga Zubkova som Alfida

Referanser
----------

1. ↑  «The Snow Queen 3: Fire and Ice». *Box Office Mojo*. Besøkt 19. juli 2023.
2. 1 2 3 4   Internet Movie Database, www.imdb.com, besøkt 22. april 2023[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Как продать свой фильм за рубеж: пять вопросов специалисту
4. ↑  Снежная королева 3. Огонь и лед (2016)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Snedronningen: Ild og is* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Snedronningen: Ild og is* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Snedronningen: Ild og is* på Metacritic Rediger på Wikidata

* (en) *Snedronningen: Ild og is* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata
**Sverre Reiten** (født 14. desember 1891 i Grytten i Romsdal, død 12. juli 1965 i Torvikbukt på Nordmøre) var en norsk folkehøgskolerektor og politiker (KrF) som var stortingsrepresentant fra 1945 til 1949. Han var også fylkesordfører i Møre og Romsdal og ordfører i Øre.

Han var sønn av gårdbruker Ole Reiten og hustru Ane Bakke. Han gikk middelskolen og lærerskolen i Volda, og tok deretter artium i Oslo. Han gikk også kurs i tegning og hagebruk. I 1917 ble han ansatt som lærer ved den nyopprettede Nordmøre ungdomsskole, en kristen folkehøgskole i Torvikbukt. Skolen ble etablert av personer med tilknytting til Norsk Luthersk Misjonssamband, og siden eid av en rekke kristne organisasjoner. Reiten fungerte som skolens bestyrer fra daværende bestyrer Olav Grytli ble avsatt av okkupasjonsmakten i 1942 og frem til frigjøringen i mai 1945. I 1949 ble Reiten igjen konstituert og i 1952 ansatt som bestyrer, noe han var frem til han avgikk med pensjon i 1961. Han eide også en gård i Øre fra 1925 til 1958.

Ved siden av skolearbeidet var Reiten involvert i avholdssak og kristne organisasjoner. Fra 1932 til 1946 var han formann i Nordmøre krets av Norsk Luthersk Misjonssamband. I 1945 var han med på å stifte Møre og Romsdal KrF, og satt i det første fylkesstyret. Ved Kristelig Folkepartis nasjonale gjennombrudd i stortingsvalget det året, ble Reiten valgt inn på Stortinget fra Møre og Romsdal. Han satt i Stortingets helsekomité. Han stilte ikke til gjenvalg i 1949, men var 1. vararepresentant fra 1954 til 1961. Reiten satt i herredsstyret i Øre før krigen og fungerte som ordfører fra frigjøringen i mai 1945 og ut året. Han var senere ordfører i Øre fra 1952 til 1957 og i samme periode fylkesordfører i Møre og Romsdal.

Sverre Reiten giftet seg i 1926 med Karen Hamnes. Stortingsrepresentant Steinar Reiten er deres barnebarn.

Referanser
----------

1. ↑   www.stortinget.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Biografi: Sverre Reiten». Stortinget.no. Besøkt 25.10.2020.
3. ↑  *Nordmøre ungdomsskule Høgtun. 10-aarsskrift 1917–1927*. Kristiansund. 1927. s. 26.
4. 1 2 3  Bakke, Karl (red.) (1962). *Norske skulefolk*. 1 (2 utg.). Stavanger: Dreyer. s. 1039–1040.
5. 1 2 3 4  «Reiten, Sverre (1891–1965)». Stortinget. Besøkt 28. desember 2017.
6. ↑  Aarvik, Egil (1961). «Vekkelsens strøm over landet». I Ski, Martin, Voksø, Per og Aarvik, Egil. *Kristenlivet i Norge*. Oslo: Norsk Kunstforlag. s. 90 og 93. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
7. ↑  Reitan, Edv. Bergem, Harald og Berget, Bjarne (red.) (1961). *Nordmøre krets av Indremisjonsselskapet 75 år 1886–1961*. s. 52. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
8. ↑  Fugløy, Bjarne (1985). «Møre og Romsdal KrF». I Sæter, Odd Jostein. *Kristelig Folkepartis historie 1933–1983. Samling om verdier*. Oslo: Valo. s. 347–350. ISBN 82-991256-1-8.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Sverre Reiten hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Sverre Reiten hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Zhou Ji** (forenklet kinesisk: 周济; tradisjonell kinesisk: 周濟; pinyin: *Zhōu Jì*; Wade–Giles: *Chou Chi*; født 26. august 1946 i Shanghai i Kina) er en vitenskapsmann og politiker i Folkerepublikken Kina. Han var landets utenriksminister fra 2003 til 2009.

Hovedfaget til Zhou er design ved hjelp av datamaskiner. Han har over 200 publikasjoner, og ble valgt inn i det kinesiske ingeniørakademiet i 1999. Han studerte først presisjonsinstrumenter ved Tsinghuauniversitetet i Beijing, som han ble uteksaminert fra i 1970. Zhou tok deretter videre utdanning ved Huazhonguniversitetet for naturvitenskap og teknologi, der han tok en mastergrad i 1981 og tok en doktorgrad ved University of Buffalo i staten New York i 1984. 

Zhou har vært leder for fakultetet for mekanikk og senere president ved Huazhong-universitetet. Han har også vært borgarmester for industribyen Wuhan, direktør ved departementet for naturvitenskap og teknologi i Hubeiprovinsen, og leder av komiteen for grunnleggende utdanning innen mekanikk i Kina.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zhou Ji hos China Vitae Rediger på Wikidata
* 

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Marint vernområde** er områdevern i sjø, som sikter mot å redusere belastningen på en eller flere arter i havområdet som er vernet. Dette er en middels streng verneform. I Norge er dette en form for områdevern som er mindre streng enn f.eks naturreservat eller biotopvernområde, men kan være noe strengere vernet et landskapsvernområde eller en nasjonalpark hva angår grad av inngrepsforbud.

Marine vernområder i Norge
--------------------------

Marine vernområder opprettes med hjemmel i § 39 i naturmangfoldsloven, og vedtas ved kongelig resolusjon. Fylkesmennene er forvaltningsmyndighet for de fleste av verneområdene.

I Norge fastsettes inngrepsforbudene i overensstemmelse med havretten og havressursloven. Det er normalt både ferdsels- og fiskemuligheter i et marint verneområde, men det kan i vedtaket fastsettes særlige regler som avgrenser eller forbyr ulike typer virksomhet, forurensing, eller motorferdsel.

I juni 2013 opprettet Regjeringen følgende marine verneområder:

* Framvaren, fjord i Vest-Agder med uberørt fjordøkologi.
* Tauterryggen, grunne i Trondheimsfjorden med kaldtvanns korallrev.
* Saltstraumen i Nordland med unikt fauna- og marint dyreliv.

Eksterne lenker
---------------

* Håndbok i områdevern og forvaltning (Direktoratet for naturforvaltning)
* Naturbase (Direktoratet for naturforvaltning)
* Naturmangfoldsloven (Lovdata)

| * v
* d
* r
Verneområder i Norge |
| --- |
| Lister etter fylke | 
* Viken
* Oslo
* Innlandet
* Vestfold og Telemark
* Agder
* Rogaland
* Vestland
* Møre og Romsdal
* Trøndelag
* Nordland
* Troms og Finnmark
* Svalbard

 |
| Lister etter type | 
* Nasjonalparker
* Ramsarområder
* Landskapsvernområder

 |
| 
* Typer områdevern: nasjonalpark
* naturreservat
* landskapsvernområde
* biotopvern
* naturminne
* marint verneområde
* geotopvern

 |

Portal: Norge
**Domingos Mãhörõ** (født i 1960 i delstaten Mato Grosso Brasil, død 6. juli 2020 i Cuiabá i Mato Grosso) var en høvding (*cacique*) av xavante-indianerne i deres hjemland *Sangradouro* i området General Carneiro, 449 km fra Cuiaba.

Han var leder for et indiansk statsanerkjent kooperativ og en aktiv leder for de innfødte folkegruppers interesser og rettigheter; han var koordinator av innfødtes helse og leder for innfødtekooperativet (*Cooperativa Indígena*).

Mãhörõ ble ett av ofrene for covid-19 i Brasil. Han ble bragt fra Mato Grossos indre for behandling i Cuiabá, og døde der, 60 år gammel. Hans covid-19-diagnose ble bekreftet den 25. juni 2020 og ble da innlagt på en privat helseenhet i byen Primavera do Leste. Da situasjonen forverret seg ble han bragt til intensivbehandling ved *Hospital Estadual Santa Casa* i Cuiabá.

Referanser
----------

1. ↑  «Líder Xavante morre por COVID 19 em Mato Grosso». Besøkt 16. juli 2020. [*død lenke*]
2. ↑  «CaciqUE xavante líder das causas indígenas morre com COVID 19». Besøkt 16. juli 2020.
3. ↑  «Cacique internado em estado grave com COVID 19». Besøkt 16. juli 2020.
Provinsadministrasjonen i Zhongxing.
**Zhongxing** (tradisjonell kinesisk: 中興新村; Hanyu Pinyin: **Zhōngxīng Xīncūn**; Tongyong Pinyin: *Jhongsing Sincun*; Wade–Giles: *Chung-hsing Hsin-ts'un*) er en by i Nantou midt på Taiwan og provinshovedstad i provinsen Taiwan. Zhongxing hadde om lag 25 549 innbyggere i 2010.

Paifangen eller den seremonielle porten til Zhongxing.
Zhongxing er en planlagt by som ble grunnlagt i 1955 etter inspirasjon fra Storbritannia. Provinsmyndighetene begynte å flytte hit fra Taipei i 1956, og byggingen var ferdig i 1957. Byen har flere parker, plener, tre og fontener, mens byggene ligger på rekker.

Ifølge Folkerepublikken Kina, som ikke anerkjenner Republikken Kina (Taiwan), er Taipei fremdeles provinshovedstad.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Zhongxing New Village – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* The Garden Community ved subtpg.tpg.gov.tw

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Vishnu-Purana** (sanskrit विष्णु पुराण) er en hellig tekst innen hinduismen, og er en av de atten Mahapuranaene. Den regnes som en av de viktigste puranaene, og har tilnavnet *Puranaratna* (Puranaenes juvel). 

Vishnu-Purana er formet som en dialog mellom vismannen Parashara og hans elev *Maitreya*, og består av seks deler. Sentrale emner i teksten er skapelsesmyter, fortellinger om kamper mellom asurademonene og devaene, skildringer av Vishnus avatarer, og ættetavler og legender om fordums konger.

Teksten er datert til ca år 500, og omfatter i sin helhet ca 7000 vers. Et lite utdrag, om Krishnas barndom, er oversatt og publisert på norsk i *Bhagavadgita og andre hinduistiske skrifter* i serien Verdens Hellige Skrifter; nr 3. Bokklubben, 2001.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |

| * v
* d
* r
Hinduisme |
| --- |
| Guder | Apsara • Brahma • Ganesha • Dattatreya • Hanuman • Kali • Krishna • Lakshmi • Mahadevi • Rama • Shanghyang Widi Wasa • Sarasvati • Sita • Shiva • Vishnu | Om/Aum er den helligste stavelsen i hinduismen. |
| Tekster | Vedaene • Rigveda • Upanishadene • Ramayana • Mahabharata • Bhagavadgita • Sutra • Puranaene |
| Lærere | Ramakrishna • Vivekananda • Sri Aurobindo • Swami Prabhupada • ISKCON • Maharishi Mahesh Yogi |
| Lære | Reinkarnasjon • Moksha • Om • Holi • Vedanta • Brahman • Karma • Maya • Samsara • Dharma • Kali Yuga • Lotusblomst |
| Liv | Divali • Hindutempel • Hindukalender • Mantra • Namaste • Prambanan • Pudsja • Rudraksha • Sadhu • Sanatan Mandir Sabha • Samsara • Tantra • Yoga • Kaste |
Et visittkort pr. internasjonal definisjon. Goethes visittkort
Denne artikkelen omhandler skikken med visittkort.  For Fleksnes-episoden, se Visittkortet.
**Visittkort** er internasjonalt et kort som inneholder en persons navn eller visuelle kjennetegn.

Visittkort ble brukt når man gikk på visitt, og de man ikke skulle besøke ikke var hjemme, hushjelpen, eller annen person tok da i mot kortet, så kunne man hvem som var der. Det ble også mottatt hvis huseier var utilpass eller ikke tok i mot besøk.

Et internasjonalt visittkort skal ikke inneholde adresse, telefonnummer o.l.

På engelsk heter det *calling card* eller *visiting card*. På norsk bruker man *visittkort* om det engelskmenn kaller *business card*.

Standard størrelse for en visittkort i Norge er 90x55mm.[]

Norge
-----

Et typisk norsk visittkorts utseende, det vil si et engelsk *business card*.
I dagens Norge blir betegnelsen visittkort mest brukt om kort med adresse og annen kontaktinformasjon. Et visittkort inneholder vanligvis giverens navn, firmatilknytning (ofte med logo) og kontaktinformasjon som adresse, telefonnummer. e-postadresse og hjemmeside. Ikke uvanlig har det også et portrett.

Se også
-------

* vCard, elektronisk visittkort
* Carte de visite

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC
 |
**Islands nasjonalarkiv** (islandsk:Þjóðskjalasafn Íslands) er Islands nasjonale arkiv, som inneholler offisielle dokumenter fra den islandske sentraladministrasjon og landets kommuner, samt historisk materiale - bl.a. de islandske sagaer.

Historie
--------

Den 3. april 1882 bekjentgjorde landshøvding Hilmar Finsen opprettelsen av Islands Landsarkiv, som Nationalarkivet het i begynnelsen. Nasjonalbiblioteket og Oldtidssamlingen var nylig flyttet fra loftet i domkirken i Reykjavik til det nyoppførte Alþingishúsið, og landshøvdingen ønsket å skape bedre forhold for landets embetsarkiver ved å samle dem i et nytt Landsarkiv på loftet i domkirken.

I begynnelsen var det ingen faste medarbeidere ved arkivet, og de enkelte embeder sørget hver især for de arkiver, de hadde oppbevart på domkirkeloftet. I 1900 ble den første leder av arkivet, Jon Þorkelsson, ansatt.
Siden da er Arkivet flyttet tre ganger til andre og større lokaler. Først til Alþingishúsið i 1900, deretter til Samlingernes Hus, som nå kalles Kulturhuset, ved Hverfisgate i 1908, og siden til de nåværende lokaler på Laugavegur 162 i Reykjavik i årene 1987-98.

Nasjonalarkivet i dag
---------------------

Arkivet er vokset støt i omfang og kapasitet. Nå har arkivet mellom 25 og 30 medarbeidere, og arkivalierne fyller over 40.000 hyllemeter. I arkivet oppbevares arkivalier om Islands historie fra 1100-tallet till nåtiden. Arkivaliene i Nasjonalarkivet er kilder till de juridiske rettigheter, som tilkommer enkeltpersoner og det islandske samfunn, og de er nøklen till forskning i borgernes og nasjonens historie.

Eksterne lenker
---------------

* Islands Nationalarkivs officielle netsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
***Aegus (s.str.) amplus*** er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor til ganske stor (23-50 millimeter), avlang, noe flat, blankt svart hjortebille. Hannen har stort, bredt hode og store, brede, sigdformede kjever som oftest har to tenner på innersiden, én innoverrettet ved roten og en skrått oppover- og innoverrettet litt lenger ute. Som vanlig hos hjortebiller viser hanner av denne arten allometri, slik at store hanner har forholdsvis betydelig større hode og kjever. Hannens hode er halvblankt, nokså tett punktert. Pannen er bredt og grunt, V-formet innbuktet foran, med en liten tann på hver side av innbuktningen. Midt mellom fasettøyet og denne tannen er det et kort horn. Hodet er ikke utvidet bak fasettøynene, tinningene ganske korte. Pronotum er avrundet rektangulært, bredere enn langt, tett og kraftig punktert langs kantene. Dekkvingene er jevnbrede med fine, skarpe punktstriper, kraftig punkterte ved roten og langs ytterkanten. Beina er svarte. Hunnen er mindre enn hannen uten forstørret hode og kjever, kroppen er tett og kraftig punktert og nokså blank.

Levevis
-------

Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Myanmar, Thailand og Laos.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Aegini* - omfatter bare én slekt:
						* Slekten *Aegus* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
							+ Underslekten *Aegus* MacLeay, 1819 (i snever forstand)
								- ***Aegus (s.str.) amplus*** Nagai, 1994

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt over artene
* Nettside om arten
* (en) *Aegus (s.str.) amplus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
**Tierpark undergrunnsstasjon** er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Tierpark er på linjen U5. Stasjonen ligger i Friedrichsfelde i Lichtenberg i nærheten av dyrehagen Tierpark Berlin.

Etter krigen ble det planlagt en større drabantby i området rundt Tierpark.

Stasjonen ble åpnet 25. juni 1973 som del av en østlig utvidelse av linje E (dagens U5). Tierpark var endestasjon frem til utvidelsen til Elsterwerdaer Platz undergrunnsstasjon sto ferdig i juli 1988.

Tierpark er den eneste underjordiske undergrunnsstasjon som ble bygget i Øst-Berlin under den kalde krigen. Stasjonen har flere likhetstrekk med andre undergrunnsstasjoner som ble bygget før andre verdenskrig, men den har også likhetstrekk med sovjetiske undergrunnsbaner.


| **Forrige stasjon** |   |  Berlins undergrunnsbane |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| FriedrichsfeldeAlexanderplatz |  | U5 |  | Biesdorf-SüdHönow |

Eksterne lenker
---------------

* (en) U-Bahnhof Tierpark (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
***Aegus (s.str.) bidens*** er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 30 millimeter), avlang, noe flat, halvblankt brun til svart hjortebille. Hannen har stort, bredt hode og store, brede, sigdformede kjever. Disse har vanligvis en kort og bred, skrått oppoverrettet tann omtrent midt på og en kraftig, innoverrettet tann nær roten. Som vanlig hos hjortebiller viser hanner av denne arten allometri, slik at store hanner har forholdsvis betydelig større hode og kjever. Hannens hode er nokså matt, nokså tett og kraftig punktert. Hodet er ikke utvidet bak fasettøynene. Pronotum er avrundet rektangulært, mye bredere enn langt, innsnevret ved roten, ganske tett punktert. Dekkvingene er jevnbrede med fine, skarpe punktstriper, kraftig punkterte ved roten og langs ytterkanten. Beina er mørkbrune. Hunnen er mindre enn hannen uten forstørret hode og kjever, kroppen er tett og kraftig punktert og nokså matt.

Levevis
-------

Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Vietnam og i det sørlige Kina (Guangdong, Yunnan).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Aegini* - omfatter bare én slekt:
						* Slekten *Aegus* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
							+ Underslekten *Aegus* MacLeay, 1819 (i snever forstand)
								- ***Aegus (s.str.) bidens*** Möllenkamp, 1902

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt over artene
* Lucanidae du Monde, bilder av arten
* (en) *Aegus (s.str.) bidens* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
**Ford Consul** (1951–75) er mellomstore familiebiler fra Ford.

Første utgave (1951–62) var en 4-sylindret og noe kortere utgave av Ford Zephyr.

**Consul Classic** (1961–63) var en 2- eller 4-dørs sedan, mens **Consul Capri** (1961–64) var en 2-dørs coupe.

Den nye Ford Cortina ble i sitt første år (1963) solgt som **Consul Cortina**.

**Consul Corsair** (1963–70) kom som sedan, stasjonsvogn og cabriolet, og var en litt forlenget Ford Cortina.

**Consul** (1972-1975) var betegnelsen på den enklere utgaven av den nye Ford Granada.

Consul Capri 335 (1961-1964)
----------------------------

Consul Capri
Den første Forden som gikk under navnet Capri var en 2-dørs kupéversjon av bilen Ford Classic. Den gikk under navnet Ford Consul Capri, og ble introdusert i 1961 med 1 340 kubikkcentimeters motor, som skiftet til 1500 cm³ i august 1962. Modellen ble avviklet i juli 1964. Akkurat som Ford Classic hadde Capri mange uvanlige effekter som doble frontlys, viskere med flere hastigheter, skivebremser, justerbart dashbord-lys og en sigaretttenner. Den ble kåret til "den første personlige bilen fra Ford i Storbritannia "[kilde trengs]. Modellens stil var inspirert av designet på amerikanske biler fra sent på 50-tallet. En del av denne inspirasjonen var de karakteristiske finnene bak. Den hadde også linjer gjennomførte linjer, stort bagsjerom og et tak som ikke var støttet på pilarer.

De 200 første Capriene var håndlagede biler med venstreratt for kontinental-Europa. På Frankfurt Auto Show i 1961 ble det solgt 88 slike. 
Fra 1961 til 1964 ble det ikke solgt mer enn 500 biler av modellen Consul Capri 335, noe som gjør den til en av de mest sjeldne modellene fra Ford noen sinne.

I 1963 ble det introdusert en GT-versjon av Consul Capri.

### Motorspesifikasjoner

#### Consul Capri 1340 cc (1961-1962)

|  |  |
| --- | --- |
| **Sylindervolum** | 1340 cm³ |
| **Effekt** | 56,5 hk |
| **Maksimal fart** | 133 km/t |

#### Consul Capri 1500 cc (1962-1963)

|  |  |
| --- | --- |
| **Sylindervolum** | 1500 cm³ |
| **Effekt** | 59,5 hk |
| **Maksimal fart** | 140 km/t |

#### Consul Capri 1500 cc GT (1963-1964)

|  |  |
| --- | --- |
| **Sylindervolum** | 1500 cm³ |
| **Effekt** | 78 hk |
| **Maksimal fart** | 153 km/t |

  

* Consul, 1951–62 Consul, 1951–62
* Consul Classic, 1961–63 Consul Classic, 1961–63
* Consul Capri 1961–64 Consul Capri 1961–64
* Consul Corsair, 1963–70 Consul Corsair, 1963–70

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Search Wikimedia CommonsSearch Wikimedia Commons |   |  Wikimedia Commons har media  relatert til (kategori): ***Ford Consul*** 
 |

 |


1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 1. juli 2007. Besøkt 28. juni 2007.
**Islands symfoniorkester** (islandsk: **Sinfóníuhljómsveit Íslands**) er et symfoniorkester som ble stiftet 9. mars 1950. Orkesteret har base i konserthuset Harpa i Reykjavík, og holder ca. 60 konserter hver sesong.

Orkesteret har samarbeidet mange anerkjente solister og dirigenter, blant annet Vladimir Ashkenazy, Yehudi Menuhin, Daniel Barenboim, Luciano Pavarotti, Anne-Sophie Mutter og Mstislav Rostropovich for å nevne noen.

Stillingen som sjefsdirigent har også vært besatt av mange viktige dirigenter som gjennom årene har hatt stor innflytelse på orkesterets utvikling, så som Olav Kielland og Karsten Andersen.
For tiden er briten Rumon Gamba sjefsdirigent og kunstnerisk leder for ISO. 
Vladimir Ashkenazy har siden 2002 vært orkesterets «conductor laureate», æresdirigent.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Islands symfoniorkester på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Islands symfoniorkester på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Islands symfoniorkester på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Islands symfoniorkester på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Islands symfoniorkester på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Islands symfoniorkester på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Islands symfoniorkester på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Islands symfoniorkester på AllMusic Rediger på Wikidata

Portal: Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Kart over Winnipegosissjøen og nabosjøen Winnipeg.
**Winnipegosis** er en av de største innsjøene i Canada, og ligger sentralt i delstaten Manitoba 300 km nordvest for storbyen Winnipeg. Winnipegosis har et areal på 5 370 km², og er den 11. største innsjøen i landet. Det selvstendige nedbørområdet (innenfor Winnipeg-bekkenet) er på 49 825 km².

Winnipegosis er i likhet med den nærliggende Winnipegsjøen i vest, svært grunn. I og etter istiden inngikk bekkenet i en langt større innsjø – Lake Agassiz. Winnipegosis er svært langstrakt og smal, hele 240 km lang. Den er den nest største av en gruppe innsjøer som henger sammen via elveløp, størst er Winnipegsjøen mens Manitobasjøen er noe mindre.

Elvene Waterhen og Dauphin forsyner vann fra Winnipegosis og Manitobasjøen til Winnipegsjøen.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Lakepedia.com: *Lake Winnipegosis*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lake Winnipegosis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
***Aegus (s.str.) punctithorax*** er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor til stor ( millimeter), avlang, noe flat, halvblankt svart hjortebille. Hannen har stort, bredt hode og store, lange, sigdformede kjever som oftest har en stor og bred butt tann nær roten, og en mindre, opp- og innoverrettet tann nær midten. Som vanlig hos hjortebiller viser hanner av denne arten allometri, slik at store hanner har forholdsvis betydelig større hode og kjever. Hannens hode er matt, fint og spredt punktert i midten, med grove, lyse punkter på sidene. Pannen er bredt, U-formet innskåret foran. Hodet er noe utvidet bak fasettøynene. Pronotum er avrundet rektangulært, mye bredere enn langt, i midten nokså blankt og glatt, med en tett punktert sone langs ytterkantene. Dekkvingene er jevnbrede med fine, skarpe punktstriper, kraftig punkterte ved roten og langs ytterkanten. På beina er leggene (tibiae) rødbrune. Hunnen er mindre enn hannen uten forstørret hode og kjever, kroppen er svært tett og kraftig punktert og nokså matt.

Levevis
-------

Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt på Sulawesi.

Systematisk inndeling
---------------------

Arten er muligens den samme som *Aegus (s.str.) acuminatus* .

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Aegini* - omfatter bare én slekt:
						* Slekten *Aegus* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
							+ Underslekten *Aegus* MacLeay, 1819 (i snever forstand)
								- ***Aegus (s.str.) punctithorax*** Heller, 1900

Referanser
----------

1. ↑  Jean-Michel Maes og Alain Galant (uten dato) Dynastidae du Monde - *Aegus (Aegus) punctithorax*

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt over artene
* Nettside om arten
* (en) *Aegus (s.str.) punctithorax* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Aegus punctithorax* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
*Landsbókasafn Íslands – Háskólabókasafn'* («Islands landsbibliotek – Universitetsbiblioteket») er Islands nasjonal- og universitetsbibliotek.

Biblioteket er det nasjonale biblioteket som samler alle trykte verk som publiseres på Island, av islendinger og om Island. Som universitetsbibliotek har det landets største samling av vitenskapelige arbeider på flere språk. Mange kan lånaes av lånetakere med lånekort. Manuskriptsamlinga omfatter flere enn 15 000 volumer. De fleste er fra tidligmoderne tid og den moderne tida. Disse verka samt de som ble publisert før 1900 kan man lese på biblioteket.

Det nåværende biblioteket ble grunnlagt i 1994, da det tidligere nasjonalbiblioteket *Landsbókasafns Íslands*, grunlagt i 1818, ble slått sammen med universitetsbiblioteket, *Háskólabókasafns*.

Referanser
----------

1. ↑  «Bibliotekets nettsted: The library». Arkivert fra originalen 25. august 2012. Besøkt 4. september 2012.
2. ↑  «Bibliotekets nettsted: Saga». Arkivert fra originalen 4. august 2012. Besøkt 4. september 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (is) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) National and University Library of Iceland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** NKC
 |
Ford Model C Ten
**Ford Model C Ten** var en bil fra Ford, bygget i Storbritannia fra 1934 til 1937. **Ten** står for ti britiske «skattehestekrefter». Bilen ble også sammensatt i Spania (Barcelona) mellom 1934 og 1936. Den tyske versjonen, bygget i samme periode fikk navnet Ford Eifel.

Bilen hadde en forstørret utgave av en sideventilert motor fra Ford Model Y som hadde fått øket kapasitet til 1 172 cc ved å øke stempeldiameter fra 56,6 mm til 63,5 mm, men beholdt slaglengden på 92,5 mm. En standard motor ville yte 30 bhp (22 kW) ved 4 000  omdreininger. Denne motoren ble favoritt for mange motorentusiaster i etterkrigstiden og ble starten for mange bilprodusenter som ville bygge sportsbiler inklusive Lotus, og forble i produksjon frem til 1962. Fjæringen var etter Ford, med tverrgående fjærer både foran og bak, et system lite forandret siden T-Fordens dager. Den hadde en tre-trinns gearboks.

En fire-seters åpen sportsbil er nå svært ettertraktet. Den kom samtidig i 1935 og en de-luxe versjon, CX med forniklede lister var tilgjengelig fra sent 1935 til tidlig 1937.

Bilen kunne oppnå 70 mph (110 km/h) og gikk 35 miles (56 km) på en gallon.

Model C i Australia
-------------------

Model C ble introdusert i Australia i 1935, ble tilbudt i flere varianter, som roadster, kupé, varebil og sedan.

Referanser
----------

1. ↑  Norm Darwin, The History of Ford in Australia, 1986, s 93–95

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ford Model C Junior – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
***Aegus (s.str.) celebensis*** er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En liten (15-20 millimeter), avlang, noe flat, halvblankt svart hjortebille. Hannen har stort, bredt hode og lange, nokså slanke, sigdformede kjever som har én spiss tann på innersiden ved roten. Som vanlig hos hjortebiller viser hanner av denne arten allometri, slik at store hanner har forholdsvis betydelig større hode og kjever. Hannens hode er nokså matt, tett og ganske kraftig punktert. Pannen er ganske dypt, U-formet innskåret i midten. Hodet er ikke utvidet bak fasettøynene. Pronotum er avrundet rektangulært, mye bredere enn langt, innsnevret ved roten, halvblankt, kraftig og svært tett punktert. Dekkvingene er litt hvelvede med fine, skarpe punktstriper, kraftig punkterte ved roten og langs ytterkanten. Beina er svarte. Hunnen er mindre enn hannen uten forstørret hode og kjever, kroppen er tett og kraftig punktert og nokså matt, pornotum rundet.

Levevis
-------

Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt på Sulawesi.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Aegini* - omfatter bare én slekt:
						* Slekten *Aegus* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
							+ Underslekten *Aegus* MacLeay, 1819 (i snever forstand)
								- ***Aegus (s.str.) celebensis*** De Lisle, 1967

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt over artene
* Lucanidae du Monde - nettside om arten
* (en) *Aegus (s.str.) celebensis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Aegus (s.str.) celebensis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
Ford Nucleon, modellbil
**Ford Nucleon** var en atomdrevet konseptbil som ble utviklet av Ford Motor Company i 1958. Det ble aldri bygget noen fungerende eksemplarer, men bilen inneholdt en liten atomreaktor fremfor en tradisjonell forbrenningsmotor. Montert bak passasjerkupéen var en effektkapsel, som inneholdt en radioaktiv kjerne. Denne var utviklet for å være enkel å bytte ut, avhengig av ytelsesbehov og avstanden som skulle tilbakelegges.

Bilens drivverk skulle være basert på elektroniske momentomformere koplet til hvert enkelt hjul, og det ble sagt at biler som Nucleon skulle ha en rekkevidde på 8 000 kilometer eller mer, avhengig av størrelsen på den radioaktive kjernen. Når kjernen ikke lenger fungerte måtte bilen fraktes til en ladestasjon, som forskerne så for seg skulle erstatte bensinstasjoner. Her ble bilen utstyrt med en ny kjerne.

Bilen ble aldri bygget eller satt i produksjon, men en ikke-fungerende modell står utstilt på Henry Ford Museum i Michigan, USA.

Eksterne lenker
---------------

* Ford Nucleon: Bilder og informasjon (*engelsk*)

| * v
* d
* r
Ford konseptbiler |
| --- |
| Biler | 021C • Evos • Focus MA • Forty-Nine • GT70 • GT90 • Giugiaro Mustang • Gyron • Indigo • Interceptor • Iosis • Mustang I • Reflex • Shelby Cobra konsept • Shelby GR-1 • TH!NK • Nucleon • Vega • Verve |
| MPVer / SUVer | Airstream • Bronco • Carousel • EX • Fairlane konsept • HFX Aerostar Ghia • Model U • SAV • SYNus |
| pickuper | F-250 Super Chief • Atlas |
| Kategori Kategori •  Commons |
***Aegus (s.str.) beauchenei*** er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 20 millimeter), avlang, noe flat, blankt brun til svart hjortebille. Hannen har stort, bredt hode og sigdformede kjever. Disse har vanligvis en innoverrettet tann nær roten. Som vanlig hos hjortebiller viser hanner av denne arten allometri, slik at store hanner har forholdsvis betydelig større hode og kjever. Hannens hode er nokså blankt, nokså tett og kraftig punktert. Hodet er ikke utvidet bak fasettøynene. Pronotum er avrundet rektangulært, mye bredere enn langt, innsnevret ved roten og ganske mye innbuktet foran, ganske tett punktert. Dekkvingene er jevnbrede med fine, skarpe punktstriper, kraftig punkterte ved roten og langs ytterkanten. Beina er mørkbrune. Hunnen er mindre enn hannen uten forstørret hode og kjever, kroppen er tett og kraftig punktert.

Levevis
-------

Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i det nordlige Myanmar, Vietnam og i det sørlige Kina.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Aegini* - omfatter bare én slekt:
						* Slekten *Aegus* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
							+ Underslekten *Aegus* MacLeay, 1819 (i snever forstand)
								- ***Aegus (s.str.) beauchenei*** Boileau, 1902

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt over artene
* Lucanidae du Monde, bilder av arten
* (en) *Aegus (s.str.) beauchenei* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
***Aegus (Micraegus) hamatus*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En nokså liten (ca. millimeter), avlang, svart hjortebille. Hannens hode er bredt og flatt, kjevene (mandiblene) lange, slanke og sigdformede med en kraftig, innoverrettet tann nær roten og en skrått oppoverrettet tann nær midten. Pannen er bredt, U-formet innbuktet foran. Antennene er kraftige med en tre-leddet klubbe. Hodet er nokså matt, fint og spredt punktert. Pronotum er trapesformet, bredest foran, halvmatt, betydelig grovere punktert enn dekkvingene, som er jevnbrede, noe flate, med markerte punktstriper. Ytterkanten er kledt med korte, gulbrune hår. Beina er brunlige. Hunnen ligner hannen bortsett fra at hode og kjever ikke er forstørrede, hodet er ganske blanbkt og like grovt punktert som pronotum, som er puteformet (ikke bredere forover). Dekkvingene har rader av korte, oppstående hår som følger punktradene.

Levevis
-------

Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt på Sumatra og Borneo.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen Aegini - omfatter bare én slekt:
						* Slekten *Aegus* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
							+ Underslekten *Micraegus* Maes, 1992
								- ***Aegus (Micraegus) hamatus*** Jakowlew, 1900

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt over artene
* Lucanidae du Monde, nettside om arten
* (en) *Aegus (Micraegus) hamatus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Aegus (Micraegus) hamatus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata