En **diftong** (fra gresk *δίφθογγος*; *«diphthongos»*; «med to lyder/toner») eller **tvelyd** er to vokaler uttalt etter hverandre i samme stavelse. 

Norske eksempler på diftonger er: ei, au, øy, ai og oi. Diftonger må uttales i samme stavelse. «Ei» er således en diftong i ordet «stein», men ikke i «protein».

Skriftbilde for diftonger
-------------------------

Den vanlige måten å representere diftonger på i skriftspråket (for språk med latinsk alfabet) er å skrive bokstavene for de to vokallydene en oppfatter diftongen som, ved siden av hverandre. Slik blir ei-diftongen i norsk – [æɪ̯] – skrevet og oppfattet som vokalen e og vokalen i. 

På grunn av nedarvede rettskrivingsregler er det også mange andre skrivemåter som er vanlige. For eksempel er det i engelsk vanlig at diftongen [aɪ̯] blir skrevet som *-igh* (som i *light*).

### Norske skrivemåter og uttale

I norsk skriftspråk er det særlig tre diftonger som brukes – nemlig *ei*, *øy* og *au*. Andre diftonger, som *ai*, *oi* og *eu*, forekommer blant annet i utrop og i lånord. Sistnevnte, *eu*, blir oftest uttalt likt som diftongen *au* (som i *sau* og *Europa*). Uttalen av diftongene varierer imidlertid fra person til person, alt etter målføre og målform. 

Hver av bokstavene i en diftong blir gjerne uttalt annerledes i diftongen enn når de samme bokstavene uttales hver for seg. I østnorsk uttale, blir for eksempel *e*-en til *æ* i *ei*-diftongen 

I tillegg til de typiske skrivemåtene for diftonger, har norsk skriftspråk også eksempler på at vokal med etterfølgende konsonant blir uttalt som diftong – for eksempel lyden *-eg* i ordet *jeg* som i østnorsk uttale oftest høres ut som *æi* (*jæi*), eller lyden *-edj* i ordet *tredje* som i en del dialekter uttales *ei* (*treie*).

#### Orddeling og forkortelser

I norsk kan man ikke dele et ord midt i en stavelse. Derfor er det alltid feil med orddeling inne i en diftong. Men siden det er snakk om én vokal, er det også feil å lage forkortelser som deler vokalen i to. For eksempel vil det i en kalender på nynorsk ikke være riktig å forkorte *laurdag* til bare *la* – utfra en tankegang om at alle de andre ukedagene jo kan forkortes ned til to bokstaver. I stedet bør man skrive *lau*.

Diftonger i lydskrift
---------------------

Vokalfirkant for diftongene brukt i australsk engelsk.
I IPA-lydskrift skal de rene vokalene (monoftongene) transskriberes med kun ett tegn, som for u-en i det engelske *sum*, som blir transkribert til [sʌm]. Diftongane skal imidlertid transskriberes med to bokstaver, som i det engelske «eye» som blir transskribert [aɪ̯]. Transkribering skal ha det diakritiske tegnet < ̯> under den minst promininente lyden for å vise at tegnet er med i en diftong og ikke er en selvstendig vokal.

### Norsk lydskrift

Diftongene i østnorsk talemål blir transskribert til IPA-lydskrift slik:

* [æɪ̯] som i *lei*
* [øʏ̯] som i *øy*
* [æʉ̯] som i *sau*
* [ɑɪ̯] som i *hai*
* [ɔʏ̯] som i *joik* eller *soya*
* [ʉ̫ʏ̯] bare i *hui* (*hui og hast*)

Diftongene i nordnorsk talemål blir transskribert til IPA-lydskrift slik:

* [eɪ̯] som i *lei*
* [øʏ̯] som i *øy*
* [øʉ̯] som i *sau*
* [ɑɪ̯] som i *hai*
* [ɔʏ̯] som i *joik* eller *soya*
* [ʉ̫ʏ̯] bare i ordet *hui* (*hui og hast*)
* [æɪ̯] bare i ordet *nei*

Eksterne lenker
---------------

* Diftongøvelser

 WikipediaWikipediaDu kan lese mer om dette emnet i en lengre artikkel om emnet på Nynorsk Wikipedia kalt «**Diftong**». Du kan eventuelt også utvide denne artikkelen ved å oversette derifra.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |