recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Deknepollen** er et område og bydel i Måløy, øst for byens sentrum og på fastlandssiden av Måløybrua. Den omfatter blant annet de nærmest sammenvokste bygdene Kulen, Degnepoll, Tennebø, Blålid og Nygård.

### Navnet

Området Deknepollen har navnet sitt fra fjordbukta Deknepollen, som strekker seg fra Ulvesundet og inn til det såkalte Ivahavet. Navnet kommer fra norrønt *djákn*, 'prelat i domkapitel', og *pollr*, 'fjordbukt', både bygden Degnepoll på nordsiden av pollen og poststedet som omfatter bygdene på fastlandet inn til Almenningsfjellet har fått navn etter Deknepollen.

Virksomhet og utdanning
-----------------------

I Deknepollen finner man fiskeindustri med blant annet sildoljefabrikk, mekanisk verksted og flere høyteknologiske virksomheter. Nordfjordhallen Kultur- og Idrettsarena, Måløy videregående skole og Fagskolen Sogn og Fjordane, avd. Måløy ligger på Tennebø i Deknepollen. Bydelen har én barneskole, Skavøypoll skule, som huser rundt 150 elever på 1.-7. trinn fra Deknepollen og omkringliggende bygder på fastlandet. På strekningen mellom Tennebø og Degnepoll er det etablert stor handelsvirksomhet med blant annet kjøpesenter, dagligvareforretninger, bilforhandlere m.m.

Kultur
------

### Idrett

Skavøypoll Idrettslag hører til i Deknepollen og har tilbud innenfor fotball, håndball, klatring, turn, idrettsskole og dykking på forespørsel. Idrettslaget har medlemmer fra hele Vågsøy og nabokommuner.

### Musikk

Viltkoret ble startet i 1999 og er et lokalt kor i Deknepollen. De har medlemmer i alle aldere. Skavøypoll Skulemusikkorps har øvinger på Skavøypoll Skule.

### Nordfjordhallen Kultur- og Idrettsarena

Nordfjords storstue for idrett og kultur. Under samme tak finner man innendørs kunstgressbane, flerbrukshall, klatrevegger, løpebaner, turngrop, treningsrom, skytebane, kantine, møterom og kulturhus.

Referanser
----------

1. ↑  Eide, Bjørn (4. november 2017). «Deknepollen». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 20. april 2018.
2. ↑  «Om Nordfjordhallen – Nordfjordhallen». *www.nordfjordhallen.no*. Besøkt 20. april 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Utriggerkanoer fra Tonga. Flere av mytene fra Polynesia forteller om sjøreiser og landnåm. Tegning av William Hodges (1744–1797).
***Polynesia, myter og legender fra øyverdenen*** er en bok i Bokklubbens serie Verdens Hellige Skrifter, redigert av Ingjerd Hoëm og utgitt i 2004.[1] Boken inneholder mytologi fra øygruppene i Polynesia: Hawaii, New Zealand,Samoa, Tonga, Marquesasøyene, Påskeøya, Tahiti, Tuamotuøyene, Cookøyene, Tokelau, Salomonøyene og Fransk Polynesia.

Polynesisk mytologi har flere fortellinger om landnåm: om mytisk-historiske personer som seiler ut, oppdager nye øyer og navngir dem. Mange myter trekker linjene fra gudevesen og frem til historiske kongeslekter. Skapelsesberetninger som består av union mellom det mannlige og kvinnelige er et annet trekk.

Referanser
----------

1. ↑  Polynesia; bokklubben.no

Bibliografi
-----------

* *Polynesia : myter og legender fra øyverdenen*. Utvalg, oversettelse og innledende essay av Ingjerd Hoëm. De norske bokklubbene, 2004 - XXXIX, 235 s. : kart. - (Verdens Hellige Skrifter; 28). ISBN 82-525-5197-1
**Skytetragedien i Farsund** var en skyteepisode som fant sted i 20. august 1988 på Knivsland skytebane i Farsund i Norge. Fire mennesker ble skutt og drept med pumpehagle og ytterligere to ble skadd. To av de drepte var ambulansepersonell som ankom stedet en stund etter det første angrepet. Ugjerningen ble begått av en 23-åring med psykiske problemer. Ingen åpenbare motiver lå til grunn for drapene. Gjerningsmannen ble beskrevet som en våpeninteressert einstøing og skal ha eid et stort antall våpen. Han benyttet slug og buck-shot under drapene, en ammunisjonstype som var forbudt i Norge.

Gjerningsmannen, som ble betraktet som sinnssyk i gjerningsøyeblikket, ble i 1989 idømt ti års sikring på psykiatrisk institusjon. Legene som ble benyttet i rettssaken mente at vedkommende hadde lidd av schizofreni siden tidlig i tenårene. I 1999 ble han idømt ytterligere fem års sikring.

Følger
------

Hendelsen var en medvirkende årsak til at ambulansepersonell senere ble utstyrt med håndradio mens de var i felt. Drapene bidro også til å avdekke det dårlige sikkerhetsutstyret som politiet hadde. Dette gjaldt særlig det lave antallet skuddsikre vester som var på lensmannskontorene. Undersøkelser viste at det bare var en skuddsikker vest per lensmannskontor i 1988. Debatten som oppstod førte til at Justisdepartementet i løpet av høsten gikk til anskaffelse av 800 nye vester som ble fordelt på landets lensmannskontor.

Videre førte hendelsen til endret praksis for hvordan helsepersonell skulle forholde i lignende situasjoner. Blant annet så skulle ikke ambulansepersonell slippes fram til et åsted før område var sikret av politi.
Denne praksis førte til at ambulansepersonell ved massedrapene på Utøya ble stående uvirksomme i påvente av politiets klarering, mens frivillige sivile rykket til unnsetning.

Referanser
----------

1. ↑   www.nrk.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Aftenposten morgen - Skytedrama i Farsund (22. august 1988, s.4)
3. ↑  Aftenposten morgen - Benekter Farsund-drap (27.6.1989, s.3)
4. ↑  Aftenposten aften - Farsund: Ti års sikring (13. juli 1989, s.2)
5. ↑  VG - Forlenget sikring for drapsmann (6.7.1999)
6. ↑  Aftenposten weekend – I farlig oppdrag (5.5.1990, s.4)
7. ↑  Aftenposten aften – Uten skuddsikker vest (25.8.1988, s.4)
8. ↑  Aftenposten aften – 800 vernevester ut til politiet (31.8.1988, s.2)
9. ↑  Fedrelandsvennen – Skadeskutt ventet tre kvarter (24.11.2004)

Eksterne lenker
---------------

* Fire drap som forandret Norge

| * v
* d
* r
Terrorisme og masseskyting i Norge |
| --- |
| Hendelser | 
* Bombeangrepet mot 1. mai-toget i Oslo (1979)
* Bombeattentatet på Oslo S (1982)
* Bombingen av Nor Moské (1985)
* Skytetragedien i Farsund (1988)
* Terrorangrepene i Norge (2011)
* Massedrapet på Kongsberg (2021)
* Masseskytingen i Oslo (2022)

 |
| Flykapringer | 
* Braathens SAFE Flight 139 (1985)
* Scandinavian Airlines System Flight 347 (1994)
* Hemus Air Flight 7081 (en) (1996)

 |
| Mislykkede forsøk | 
* Terrorplanlegging (en) (2010)
* Terrortrussel (en) (2014)
* Drapet og moskéangrepet i Bærum (2019)

 |
| Attentater | 
* Lillehammer-saken (1973)
* Nygaard-saken (1993)

 |
Innlandets fylkesvåpen
**Innlandets fylkesvåpen** er fylkesvåpenet til Innlandet fylke. Det består av fjell og tretopper samt den såkalte «Innlandsknuten», som symboliserer by og land. 

Arbeidet med fylkesvåpen for Innlandet fylkeskommune startet i mars 2018. Politikerne inviterte befolkningen med på utformingen, og til sammen kom det inn hele 162 forslag. Fire av forslagene ble valgt som grunnlaget til det nye fylkesvåpenet; forslagene som ble valgt ut ble sendt inn av Edin Bjørseth Horten (7 år fra Hamar), Sean Fabian Andersen (19 år fra Lillehammer), Olav Brostrup Müller (41 år fra Lillehammer) og Einar Andreas Lilleengen (20 år fra Brumunddal). Tre utvalgte designbyråer leverte så sine tolkninger av de fire ideene, slik at juryen fikk 12 forslag å ta stilling til. Juryen ble ledet av Even Aleksander Hagen og bestod for øvrig av historiker/konservator, spillutvikler, grafisk designer, kommunikasjonsleder i Hedmark fylkeskommune, utviklingsleder i Gjøvikregionen og folkevalgte. Den 20. september innstilte juryen forslaget «Kommunikasjon og knutepunkt» som det beste alternativet, og den 24. oktober 2018 vedtok begge begge fylkestingene enstemmig å velge dette designet som fylkesvåpen for det nye fylket.

Fylkesvåpenet beskrives slik: På grønn bunn, tre linjer i sølv (hvitt) som peker opp og fram, forankret i Innlandets historie og framtid som knutepunkt. Motivet viser naturressursene som står sterkt i Innlandet, med vann, fjell og tretopper. Innlandsknuten symboliserer også by og land.

Det nye fylkesvåpenet har også fått kritikk fra enkelte. Lars Roede kritiserte fylkesvåpenet som en «amatørmessig logo»; Roede skrev at fylkesvåpenet «bryter med kravene til god heraldikk» og ville blitt avvist av heraldisk sakkyndige i Riksarkivet.

Referanser
----------

1. ↑  «Edin (7) designet nytt fylkesvåpen». *NRK Hedmark og Oppland*. 21. juni 2018.
2. ↑  «Innbyggere hedret for sine ideer». *innlandetfylke.no*. Arkivert fra originalen 7. januar 2021. Besøkt 4. desember 2020.
3. ↑  «Fakta om Innlandet». *innlandetfylke.no*. Besøkt 4. desember 2020.
4. ↑  Lars Roede, sivilarkitekt dr.ing. tidligere direktør for Bymuseet (11. januar 2020). «Kronikk: Viken og Innlandet har fått amatørmessige logoer og uhistoriske navn». *www.aftenposten.no*. Besøkt 6. januar 2021.
Innlandet sett fra Kirkelandet, i bakgrunnen fjellet Freikollen, det høyeste fjellet i Kristiansund kommune.  Foto: Harald Oppedal 
Dødeladen cafe på Innlandet. Bildet er tatt fra sundbåten.  Foto: Harald Oppedal 
**Innlandet** er Kristiansunds minste øy, de andre er Kirkelandet, Nordlandet og Gomalandet.. Disse øyene fremstår i dag som Kristiansunds gamle bydeler. 

Øya har et areal på 0,73 km2 eller 730 dekar, det høyeste punktet er Bautaen, 64 moh. Under Kanonbåtkrigen i 1808 sto et stort sjøslag ved Innlandet, og bautaen ble reist til minne om slaget.

Før andre verdenskrig var Kristiansund en trehusby med bebyggelsen fordelt på de fire "land" (øyer). Bare på Innlandet slapp trehusbebyggelsen unna skader fra brannbombene i det tyske angrepet. Derfor fremstår Innlandet i dag med en helt annen type bebyggelse enn de andre øyene. En gammel klippfiskbrygge er tatt i bruk som hotell og flere store sjøboder preger bebyggelsen. 

Sundbåten og Sørsundbrua forbinder Innlandet med de andre øyene. Sundbåten går i rute mellom de fire øyene. Buss trafikkerer de øvre delene av øya. 

Den populære badeplassen Skjærva er flittig brukt om sommeren til bading, fotball, volleyball, basketball og soling. Innlandet har også en egen matvarebutikk, barneskole og restauranter, ellers er mye av øya benyttet til boligformål.

Referanser
----------

1. ↑  Innlandet på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  «Bautaen på Innlandet - Turar - Morotur». Surnadal vidaregåande skole. Arkivert fra originalen 21. august 2018. Besøkt 21. august 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames
 |
**Esselte** er et kontorvareforetak hvis morselskap har sete i Luxembourg.

Historie
--------

I 1913 ble *Sveriges Litografiska Trykkeri* (**SLT**) dannet gjennom en sammenslåing av 13 foretak. Ideen var å gjennom samarbeid stoppe den konkurranse og det prispress som siden slutten av 1800-tallet hadde plaget svenske trykkerier. En av de drivende bak SLT-ideen var sjefen for Norstedts trykkeri, sivilingeniør Carl Ramström (1862–1944). Ramström ble utnevnt til administrerende direktør i SLT, og forble det frem til 1933 (formelt; i praksis dog bare til 1922) og anses i alminnelighet å være Esseltes grunnlegger.

Den 1. august 1970 byttet foretaket navn til *Esselte*, et navn som tidligere var brukt av et datterselskap i SLT-gruppen. 

Foretaket utviklet seg på 1900-tallet til å bli et av de største svenske selskapene innenfor produksjon av trykkalster. Fra 1944 til 1974 bedrev det papirproduksjon ved Örebro papirfabrikk, datterselskapet *Esselte Well* som produserte bølgepappemballasje, ble solgt 1988, *Esselte Pac* som produserte konsumentemballasje ble solgt 1984. Trykkerivirksomheten, som ble drevet innenfor datterselskapene Norstedt & Söner, Almqvist & Wiksell, Focus samt kartforlag gjennom *Esselte Map service*, ble avviklet frem til 1990. Nå er produksjonen istedet rettet mot kontormateriell.

Video og kino
-------------

Esselte produserte på 1980-tallet videobåndspilleren Moviebox for VHS-kassetter som kunne leies sammen med filmen i videobutikker.

I 1986 oppførte Esselte Filmstaden Downtown i Göteborg og et kinokompleks i Malmö. To år senere dannet Esselte og Svensk Filmindustri (SF) et felles kinoforetak og i 1992 ble SF hovedeier.

Referanser
----------

1. ↑  *Nationalencyklopedin*
2. ↑  Göran Bjelkendal

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN
 |
***SingStar*** er en serie av karaokespill som ble sluppet til Sonys PlayStation-konsoller, utviklet av London Studio og utgitt av Sony Computer Entertainment. Mange utgaver av spillet ble utgitt til PlayStation 2 på 2000-tallet, i tillegg til egne utgaver av spillet til PlayStation 3. Spillet er også tilgjengelig på PlayStation 4 som gratis nedlastning, hvor brukere kan betale for sanger enkeltvis eller i pakker. Spillene har hatt en rekke lokale utgivelser i mange europeiske land, deriblant Norge og Sverige.

I *SingStar* skal spillerne synge med musikken på skjermen for å score poeng. Spillerne kommuniserer med spillet via mikrofoner mens en musikkvideo spilles av i bakgrunnen. Tonen som spillere skal synge vises som en horisontal grå stripe, som fungerer som et notesystem, med korresponderende sangtekst på bunnen av skjermen. Spillet analyserer spillerens tone og timing, som sammenliknes med sporet som spilles, og gir spilleren poeng basert på hvor treffsikkert syngingen er.

*SingStar*-spillene til PlayStation 2 og PlayStation 3 distrubueres enten som spill alene eller i pakke med et par USB-mikrofoner. Trådløse mikrofoner er også tilgjengelige. Spillene er kompatible med EyeToy, PlayStation Eye og PlayStation 4-kameraer, som lar spillere se og gjøre opptak av seg selv mens de synger.

Utgivelser
----------

USB-mikrofoner som fulgte med *SingStar*-spill til PS2.

| Plattform | Tittel | Utgivelse |
| --- | --- | --- |
| PS2 | *SingStar* | 21. mai 2004 |
| *SingStar Party* | 19. november 2004 |
| *SingStar Pop* | 13. mai 2005 |
| *SingStar Norske Hits* | 29. juni 2005 |
| *SingStar '80s* | 4. november 2005 |
| *SingStar Rocks!* | 13. april 2006 |
| *SingStar Anthems* | 4. august 2006 |
| *SingStar Norsk på Norsk* | 13. september 2006 |
| *SingStar Legends* | 27. oktober 2006 |
| *SingStar Pop Hits* | 2. mai 2007 |
| *Singstar '90s* | 3. august 2007 |
| *Singstar Rock Ballads* | 21. september 2007 |
| *Singstar R&B* | 26. oktober 2007 |
| PS3 | *SingStar* | 7. desember 2007 |
| *SingStar Vol.2* | 20. juni 2008 |
| *SingStar Vol.3* | 14. november 2008 |
| PS4 | *SingStar* | 28. oktober 2014 |

Se også
-------

* Liste over sanger i *SingStar*-spill

Eksterne lenker
---------------

* (en) *SingStar* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *SingStar* hos MobyGames Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Spill i SingStar-serien |
| --- |
| PS2-spill | *SingStar* **·** *Party* **·** *Pop* **·** *Norske Hits* **·** *'80s* **·** *Rocks!* **·** *Anthems* **·** *Norsk på Norsk* **·** *Legends* **·** *Pop Hits* **·** *'90s* **·** *Rock Ballads* **·** *R&B* |
| PS3-spill | *Singstar* **·** *Vol. 2* **·** *Vol. 3* |
| PS4-spill | *Singstar* |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |

Portal: Videospill
**Sebastian Langeveld** (født 17. januar 1985 i Lisse, Zuid-Holland) er en nederlandsk landeveissyklist. Han var profesjonell fra 2006 til 2022 og syklet mesteparten av sin karriere for det amerikanske laget Garmin-Sharp (senere bl.a EF Education-EasyPost).

Den andre konkurransen Langeveld deltok i som profesjonell syklist, GP Pino Cerami, vant han. Tidligere hadde han tatt en fjerdeplass i VM for juniorer i 2003, og i 2005 ble han nederlandsk mester i landeveissykling for lærlinger. Under det nederlandske mesterskapet i sykling i 2006 brøt han i finalen ut sammen med Michael Boogerd og tok annenplass. På slutten av 2006 ble han utropt til årets mest lovende sykkelrytter. I 2007 ble han kun slått av Koos Moerenhout under det nederlandske mesterskapet.

Han la opp etter 2022-sesongen.

Meritter
--------

2004
Paris-Roubaix U23
2. etappe Flèche du Sud
Ronde van Limburg
2005
7. etappe Olympia's Tour
Nederlandsk førstegangs-mester landeveissykling
2006
GP Pino Cerami
2.-plass, Pays Bas sur Route
2007
Sammenlagt, Ster Elektrotoer
2.-plass, Pays Bas sur Route
2008
2.-plass, Kuurne–Brussel–Kuurne
2009
2. og 4. etappe, Sachsen-Tour
Grote Prijs Jef Scherens
3.-plass sammenlagt, Eneco Tour
2010
2.-plass sammenlagt, Tour du Limousin
Ungdomstrøya
2011
Omloop Het Nieuwsblad
5.-plass, Flandern rundt
2012
9.-plass smamenlagt, Eneco Tour
2. etappe (TTT)
2014
Nederlandsk mester – landevei

Referanser
----------

1. ↑  «Sebastian Langeveld to retire and become sport director for EF Education-EasyPost». *VeloNews.com* **(engelsk)**. 8. oktober 2022. Besøkt 29. desember 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Sebastian Langeveld – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Sebastian Langeveld – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sebastian Langeveld – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Sebastian Langeveld – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Sebastian Langeveld – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Sebastian Langeveld – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Sebastian Langeveld – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Sebastian Langeveld – CycleBase Rediger på Wikidata

* (en) Sebastian Langeveld – TheSports.org Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Hagby kirke** er en kirkebygning i Hagby i Uppsala kommune som hører til Hagby menighet i Uppsala stift.

Kirkebygningen
--------------

Den eldste kirken på plassen ble oppført i middelalderen og hadde en komplisert bygningshistorie. I 1935 ble den gamle kirken utgravd i forbindese med en restaurering. Kirken viste seg være bygd i romansk stil med smalere kor og apside I middelalderen ble den bygd om i flere etapper. Koret ble utvidet to ganger og i sør ble det oppført et våpenhus. Ved den nordre perm var detet sakristi. På slutten av 1400-tallet kom det kalkmalerier. Våpenhusets trapp hadde en runestein, Hagbysteinen. som ble antatt å være forsvunnet eller ødelagt på midten av 1800-tallet. Den ble gjennfunnet godt bevart ved et gravearbeide høsten 2016.

Den nåværende kirkebygning ble oppført 1838–1840 etter en tegning fra 1821 av arkitekten Axel Almfelt ved Överintendentsämbetet i Stockholm. Tegningen ble stort sett fulgt, men med visse mindre forandringer. Blant annet med flere vindusåpninger i kirkeskipet og tårnet. Kirkens eksteriør har nyklassisk preg. Selve interiøret har selv etter flere restaureringer bevart sin opprinnelige karakter.

Kirken består av et rektangulert kirkeskip med et rett sluttet kor ved østre kortveggen, og et utbygd sakristi øst for koret. Ved den vestre kortveggen er det et kirketårn med våpenhus og inngang. Tårnet krones av en takkopp med lanternin. Kirkens vegger er pusset og med rundbuede vinduer. Kirkeskipet dekkes av et sadeltak. Det er innganger ved den sørlige langsiden og i tårnets bunnetasje ved den vestre kortveggen.

Kirkesalens vegger og tak er kalket og mangler dekor bortsett fra en blomsterranke som løper under taklisten. Taket er et tønnehvelv av tre.

Inventar
--------

* Døpefonten av kalkstein stammer fra midten av det 1200-tallets og står ved korets sørlige vegg.
* Prekestolen er samtidig med kirken og finnes ved nordlige veggen. Den har åttakantig kasse og lydtak.
* Lysekronene er fra 1600-tallet og 1700-tallet.
* En stor kopi av Thorvaldsens Kristus er skulpturert Carl Johan Dyfverman og har siden 1884 stått på alteret.
* Orgelet er ifra 1843 og står på galleriet i vest som er står på kolonner.
* En rød messehagel av fløyel er ifra omkring 1700.

Referanser
----------

1. ↑  Upplands runinskrifter 1-4 Granskade och tolkade av Elias Wessén och Sven B. F. Jansson side 545

Litteratur
----------

* *Vägvisare til kirkene i Uppsala fylke*, perm 82 - 84, Karin Blent (redaktør), Lensstyret i Uppsala fylke 1997, ISBN 91-85618-54-3
* *Våre kirker*, perm 37, Klarkullens forlag, Vestæravik, 1990, ISBN 91-971561-0-8

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hagby kyrka, Uppland – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Riksantikvarieämbetet Bebyggelseregistret
* Länsstyrelsen Uppsala län: Borttappad runsten hittad igen!
**Hagbysteinen U 874** er en runestein fra vikingtiden ved Hagby kirke, Hagby i Uppsala kommune. Den hadde siden 1400-tallet utgjort et trappetrinn til våpenhuset på den kirken som ble erstattet av den nåværende kirken fra 1838. Trolig var den forsvunnet på 1830-tallet når den nye kirken ble bygd, og på midten av 1800-tallet ble den ansett som ødelagt eller flyttet, men den ble gjenfunnet ved et gravearbeide utenfor kirken 2016. Runesteinen ble avbildet og beskrevet blant annet av Johannes Haquini Rhezelius og Johan Peringskiöld på 16- og 1700-tallet. Når steinen ble beskrevet i bind 8 av Sveriges runeinnskrifter ledet avbildningene forskerne til runerisseren Fot, noe som kunne bekreftes når den ble gjenoppdaget. Dessuten kunne arkeologene se at det fantes flere runer som ikke var med på de tidligere avbildningene. Etter at steinen har blitt rengjort og undersøkt planlegger lensstyret å plassere den synlig ved eller i kirken.

Steinen er omkring 180 cm høy og 135 cm bred, den har en skade i toppen, men det er nær dens opprinnelige størrelse.

Innskriften
-----------

Latinsk translitterasjon:

**× iarl × auk × ti... ... stain × at × kaiʀfast × faþur sin ×**

Norrøn transkripsjon:

*Iarl ok ... ... stæin at Gæiʀfast, faður sinn.*
Norsk translasjon:

Jarl og ... steinen etter Gerfast, sin fader.

Referanser
----------

1. ↑  Samnordisk runetekstdatabase, U 874 †, 2014
2. ↑  «Försvunnen runsten återfunnen». *Sydsvenskan* **(svensk)**. Besøkt 22. januar 2017.
3. ↑  «Upplandsmuseet - Vikingatida runsten funnen! Arkeologer... | Facebook». *www.facebook.com*. Besøkt 22. januar 2017.
4. ↑  Elias Wessén; Sven B. F. Jansson. «Upplands runinskrifter 1-4» (PDF): 545.
5. ↑  «hittad-runsten-hagby-kyrka». *Länsstyrelsen Uppsala län* **(svensk)**. Arkivert fra originalen 2. februar 2017. Besøkt 22. januar 2017.
6. ↑  «Försvunnen runsten återfunnen». *Aftonbladet* **("sv")**. Besøkt 22. januar 2017.
**Phnom Penh** (khmer **ភ្នំពេញ** [pʰnum pɯɲ]) er hovedstaden i Kambodsja. I 1998 hadde byen 862 000 innbyggere, men tallet beregnes i dag til over en million. Phnom Penh ligger der elvene Mekong, Tonlé Sap og Bassac møtes. 

Byen ble grunnlagt i 1373 i forbindelse med byggingen av tempelet Wat Phnom. Byen ble landets hovedstad i 1431, da kong Ponhea Yat flyttet dit fra Angkor etter at han var blitt beseiret av Siam (Thailand). Det kongelige palasset i Phnom Penh med sølvpagoden ble bygd i 1866, og det var først da at byen ble en storby. Under den franske kolonimakten var Phnom Penh kjent som Asias perle. Byen ble hovedstad i det selvstendige Kambodsja i 1953. I 1975 ble byens den gang to millioner innbyggere fordrevet av Røde Khmer-styrker etter at de hadde inntatt byen. Befolkningen begynte å vende tilbake etter at vietnameserne rykket inn i 1979.

Etter Røde Khmers fall har Phnom Penh vokst, og har i de senere år blitt til et turistmål. Blant Phnom Penhs severdigheter er, i tillegg til det ovennevnte, nasjonalmuseet, Choeung Ek (Røde Khmers rettersted utenfor byen), Tuol Sleng-muséet (tidligere S-21, fengsel fra Røde Khmer-tiden) og Wat Ounalom.

Eksterne lenker
---------------

* Phnom Penh hos Wikivoyage
* (km) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Phnom Penh – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** TasteAtlas **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE **·** GeoNames **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Marie-Jean-Baptiste-Hippolyte Berlier** (født 10. mars 1919 i Pélussin i Frankrike, død 22. september 1992 i Niamey i Niger) var en fransk katolsk teolog og biskop av Niamey i Niger.

Hippolyte Berlier hadde syv søsken. I 1932 trådte han inn i redemptoristordenen. Under den annen verdenskrig var han medlem av den franske résistance (motstandsbevegelsen). I 1946 ble han presteviet og ble sendt som misjonær til Niger. Der var han blant annet skoledirektør. I 1961 ble Berlier første biskop av det nyopprettede bispedømme Niamey. Han deltok på alle fire sesjoner av Annet Vatikankonsil. 

I 1984 trakk han seg tilbake fra bispeembedet for å leve blant tuaregene, et berbisk folk i Nord-Afrika.

Hans grav er foran katedralen i Niamey.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Berthelot, André (1997): *Hippolyte Berlier (1919–1992), rédemptoriste: premier évêque du Niger en terre d'Islam*. L'Harmattan, Paris, ISBN 2-7384-4998-0

Eksterne lenker
---------------

* Hippolyte Berlier hos *Catholic-hierarchy.org*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Horace Cumberland Disston** (født 7. januar 1906 i Philadelphia i Pennsylvania, død 30. september 1982 i Camden i Maine) var en amerikansk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin.

Disston vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det amerikanske laget som kom på tredje og siste plass i landhockeyturneringen bak India og Japan. Det var kun tre lag som deltok og det ble spilt en enkeltserie i perioden 4. til 11. august. USA tapte begge kampene, 2-9 mot Japan og 1-24 for India. Disston spilte begge kampene i OL-turneringen.

Fire år senere, under sommer-OL 1936 i Berlin spilte han tre landhockeykamper.

OL-medaljer
-----------

* 1932 USAs flagg Los Angeles - Bronse Bronse i landhockey (USA)

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w64j2nqm, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Find a Grave 11908383[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Find a Grave 116438332[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Horace Disston – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Horace Disston – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Agenesi** er et begrep innen medisin som betyr at en kroppsdel eller organ ikke er utviklet fra fødselen. Ordet agenesi har sin opprinnelse i gresk der ordet *Genesis* betyr skapelse eller forekomst og forstavelsen *a* refererer til et avslag, eller uten. Aplasi er et beslektet begrep, men omfatter i tillegg til agenesi, tap av kroppsdeler, organer eller vev også etter fødselen.

Mange former for agenesi er dødelige, mens andre forårsaker bare mindre problemer

Noen former for agenesi
-----------------------

* Anencephaly, mangel på hjerne.
* Ameli, total mangel på armer eller ben.
* Av tannagenesi, er mangel av lateraler i overkjeven den vanligste.

Andre former for agenesi er fraværet av nyre, lunge, eggstokk, testikkel, blære, skjoldbruskkjertel, og skjelettdeler.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Encyclopædia Britannica: *Agenesi* 19 oktober 2014
2. ↑  duo.uio.no: *Agenesi av lateraler i maxilla: retningslinjer for valg av behandling* 19. oktober 2014

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Hippokrates** (gresk: Ἱπποκράτης, Hippokrátēs or ‘Ippokrátīs, født ca. 459 f.Kr. død 424 f.Kr.), sønn av Arifron, var en strategos i Athen i 424 f.Kr. som tjente sammen med Demosthenes.

Hippokrates og Demosthenes dro ut fra Athen for å ta de lange murene ved Megara som forbandt byen med sin havn Nisaia. De klarte ikke å komme seg inn i byen umiddelbart, men lyktes etter en kort beleiring. Da den spartanske generalen Brasidas ankom, ble de tvunget til å trekke seg tilbake, men invaderte så Boeotia i et tredelt angrep. 

Hippokrates fikk kommandoen over landstyrkene som skulle ta Delion, og etter at han lyktes i dette og hadde befestet en garnison der, ankom boeotierne mens han marsjerte mot Athen med sine soldater. Et slag mellom athenerne og boeotiene, kjent som slaget ved Delion, førte til at athenerne ble klart beseiret. Hippokrates døde nær begynnelsen av slaget, og nesten tusen athenere døde sammen med ham. Bare nattens ankomst hindret ytterligere tap. Etter en beleiring på sytten dager, falt Delion til boeotierne, og på det tidspunktet ble likene av Hippokrates og de andre mennene returnert til athenerne.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Hagbart Solløs** (født 4. september 1951 i Alta) er en norsk billedhugger. Han har utført en lang rekke offentlige utsmykninger mange steder over hele Norge. Av større monumentale arbeider er et minnesmerke øverst i Trollstigen (2000). Et annet stort verk er et solur med diameter på åtte meter på Sunndalsøra (1996). På Youngstorget i Oslo finnes et stort fredsmonument (1997).

Hagbart Solløs er utdannet som keramiker ved Statens håndverks- og kunstindustriskole i 1977-80. Deretter i 1980–85 studerte han ved Statens kunstakademi under Boge Berg. Han er medlem i Unge Kunstneres Samfund (UKS), Norske billedkunstnere (NBK), Norsk Billedhoggerforening (NBF) og Østfold Bildende Kunstnere (ØBK).

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Store norske leksikon[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hagbart Solløs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** KulturNav
 |
***Agelasinus*** er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende
--------

Middelsstore, avlange, fint hårete, blanke, rødlige og mørke smellere. Hodet er rundet, forholdsvis lite. Antennene er tynne, omtrent så lange som hode + pronotum. Pronotum er trapesformet med bakhjørner som stikker rett bakover, gjerne gulaktig med mørke flekker.

**Larvene** er sylindriske, glatte med en voksaktig overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis
-------

Storsmellernes larver lever for det meste i morken, død ved. Hva de spiser kan variere – noen arter synes å være hovedsakelig planteetere, andre er rovdyr. Mange arter bruker flere år på larveutviklingen. De voksne billene flyr godt og treffes ofte flygende, på blomster eller i vegetasjonen. I likhet med mange andre arter knyttet til død ved er mange av storsmellerne sjeldne og truede arter. Denne arten finnes gjerne i vegetasjonen ved elver, men den er stort sett sjelden.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen (nordlige Sør-Amerika).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien smellere, Elateridae
				+ Underfamilien storsmellere, Elaterinae Leach, 1815
					- Stammen Synaptini Gistel, 1856
						* Slekten ***Agelasinus*** Candéze, 1863
							+ *Agelasinus aeneus* Fleutiaux, 1920
							+ *Agelasinus antennalis* Schwarz, 1900
							+ *Agelasinus campyloides* Candèze, 1863
							+ *Agelasinus limbatipennis* Steinheil, 1875
							+ *Agelasinus metallescens* Steinheil, 1875
							+ *Agelasinus suturalis* Steinheil, 1875
							+ *Agelasinus viridis* Candèze, 1863

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av *Agelasinus* sp.
* (en) *Agelasinus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Agelasinus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
**Hagby by** er et kirkested med Hagby kirke i Hagby sokn i Uppsala kommune og ligger cirka 10 km nordøst for Örsundsbro.

Historie
--------

Området kalles også bare Hagby og stedet omtales i skriftlige handlinger første gangen 1220, da pave Honorius III utstedte et beskyttelsesbrev for prosten og kirkens jord i Hagby by. I 1295 godkjente Johan Engel (Finsta-ætten) sin mors testamentering av 6 øreland jord i Hagby til Uppsala domkirke. Fra 1489 til 1503 hadde Sko kloster to bønder på stedet. Den besto 1538-69 av en kirkehjemm (prestegård), en kirkeutjord (fra 1555 kirketorp, som virket som klokkergård), et Sankt Erikshemman og to gårder tilhørende Sko kloster (angitt som øde i 1572, det ble senere kronjord).

Referanser
----------

1. ↑  *Det medeltida Sverige*

| * v
* d
* r
Uppsala kommune i Uppsala län i Sverige |
| --- |
|  | Almunge **·** Björklinge **·** Blackstalund **·** Bälinge **·** Bärby **·** Gunsta **·** Gåvsta **·** Hagby by **·** Håga **·** Järlåsa **·** Knutby **·** Läby **·** Länna **·** Lövstalöt **·** Ramstalund **·** Skoby (del av) **·** Skyttorp **·** Skölsta **·** Storvreta **·** Sävja **·** Uppsala **·** Vattholma **·** Vänge **·** Vårdsätra **·** Ytternäs och Vreta |  |
Et **paradigmeskifte** er et systematisk skifte i måte å tenke på som er av betydelig størrelse og rekkevidde. Begrepet ble første gang introdusert av vitenskapsteoretikeren Thomas Kuhn i boken *The Structure of Scientific Revolutions* i 1962.

Innenfor naturvitenskapen er det utviklet et variert antall av teorier og nye ideer. Bare et ytterst lite fåtall av disse har hatt tilstrekkelig omfang og rekkevidde når det gjelder å endre vitenskapens og hele kulturens syn på viktige sider av virkeligheten. Og bare dette lille fåtallet av nye ideer fortjener betegnelsen paradigmeskifte.

Et eksempel på et paradigmeskifte kan være det heliosentriske verdensbildet slik det ble formulert av Nikolaus Kopernikus og lagt fram på nytt av Galileo Galilei. Før denne ideen ble formulert og akseptert gjaldt det syn at sola, planetene og stjernene gikk i bane rundt jorda. Med den nye teorien ble sola sett som sentrum i solsystemet, og med jorda og de andre planetene kretsende i bane omkring. Den nye ideen fikk stor betydning på flere måter. Den ene var selvsagt den store endringen i oppfatningen av denne delen av virkeligheten. I tillegg førte ideen med seg et oppgjør mellom kirke og vitenskap. Kirken hadde av forskjellige grunner satt sin autoritet inn i forsvaret av det gamle synet på planetenes orden. Når det etter hvert ble klart at det ikke var mulig å tilbakevise det nye syn som vitenskapen stod for, stod verden ikke bare med en viktig ny ide. Kirkens autoritet hadde samtidig lidd et nederlag overfor vitenskapen. I ettertid førte dette til at tiltroen til kirken minket og tiltroen til vitenskapen økte. Begge disse faktorene var med å gi både en avgjørende ny måte å tenke på og en ny utvikling – et paradigmeskifte.

Andre ideer fra naturvitenskapen som kan karakteriseres som paradigmeskifter er Charles Darwins utviklingslære, Albert Einsteins relativitetsteori og kvanteteorien (Max Planck).

Se også
-------

* Paradigme
* Idé

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Stanford Encyclopedia of Philosophy **·** GND
 |
**Agence des services frontaliers du Canada** (fransk) eller **Canada Border Services Agency** (engelsk) er Canadas grensebyrå, med ansvar for grensekontroll, immigrasjonskontroll og tollkontroll.

Byrået ble etablert 12. desember 2003 i kjølvannet av terrorangrepet 11. september 2001, og fikk overført personale fra det tidligere tollvesenet, immigrasjonsvesenet og næringsmiddeltilsynet. Opprettelsen ble formalisert gjennom en særlov som fikk kongelig sanksjon 3. november 2005.

Byrået er underlagt Sécurité publique Canada og har mer enn 12 000 ansatte på 1 200 ulike steder i Canada og 39 steder i utlandet, herunder døgnkontinuerlig tilstedeværelse på 119 landgrenseoverganger og 13 internasjonale lufthavner. Det har også virksomhet ved tre store havner, tre postinspeksjonsanlegg og fire arresthus.

Referanser
----------

1. ↑  CBSA - What we do

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Canada Border Services Agency – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Horace Robert Bonser** (født 27. mars 1882 i Cincinnati, Ohio, død 7. juni 1934 i Cincinnati, Ohio) var en amerikansk skytter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Bonser ble olympisk mester i skyting under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det amerikanske laget som vant lagskyting i trap med 547 poeng foran Belgia med 503. De andre på laget var Mark Arie, Jay Clark, Forest McNeir Frank Wright og Frank Troeh. Bonser skjøt totalt 93 poeng som var det nest beste resultatet på det amerikanske laget. Det var åtte lag med seks deltakere på hvert lag som deltok i konkurransen som ble avviklet 22. og 23. juli 1920. Han kom på femteplass i den individuelle trapskytingen.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen – Gull **Gull** i skyting, trap lagskyting (USA)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Horace Bonser – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Horace Bonser – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Horace Bonser – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Agence française de développement** (AFD, norsk: *Det franske utviklingsbyrået*) er en fransk, statlig finansierings- og utviklingsinstitusjon. Det er aktiv i 90 land.

AFD har hovedkontor i Paris og et kontor i Marseille. Det har 70 kontorer utenfor europeisk Frankrike. I tillegg til engasjement i andre land, er AFD også aktiv i franske oversjøiske besittelser, både i oversjøiske departementer og i oversjøiske samfunn.

I desember 2021, opprettet under navnet Caisse centrale de la France libre i 1941, kunne den offentlige finansinstitusjonen endre navn igjen i løpet av de kommende månedene, 80 år etter lanseringen. Eller et prosjekt i refleksjonsprosess, som også inkluderer en overhaling av driften og utviklingspolitikken, som "fremstår som uegnet i forhold til vår erfaring", ifølge direktøren Rémy Rioux.

Referanser
----------

1. ↑  «About AFD» Arkivert 31. mai 2013 hos Wayback Machine. AFD.
2. ↑  «Our network of French Overseas Agencies» Arkivert 24. januar 2012 hos Wayback Machine. AFD.

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (es) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (pt) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Agence française de développement – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** CiNii **·** EU mva-nr.
 |
**Gordon-Keeble** var et britisk bilmerke i årene mellom 1963 og 1967. Hovedkontoret lå først i Slough, så i Eastleigh før selskapet flyttet til Southampton. Bilenes logo var en skilpadde.

Gordon-Keeble startet da John Gordon, tidligere ansatt hos bilprodusenten Peerless, og Jim Keeble gikk sammen i 1959 for å bygge bilen *Gordon GT*, ved å montere en 3.5-liters V8-motor fra Buick i et chassis fra Peerless. Etterhvert ble det endret til en Chevrolet-motor montert i et egetutviklet chassis med uavhengig hjuloppheng og skivebremser på alle hjul. Chassiset ble så fraktet til Torino i Italia, hvor Bertone bygget et karosseri av aluminiumspaneler, designet av Giugiaro.

Bilen ble presentert på Bertones stand på bilutstillingen i Genève i 1960. Etter lang tids testing ble den fraktet til Detroit og presentert for ledelsen i Chevrolet, som sa seg villige til å levere motorer og girkasser fra Corvette til serieproduksjon av bilen. Før serieproduksjonen startet ble karosserimaterialet byttet fra aluminium til glassfiber.

Kort tid etter produksjonsstart dukket det opp en rekke problemer med underleverandører, og før selskapet hadde rukket å produsere særlig mange biler gikk de under konkursbehandling. Selskapet ble kjøpt av Harold Smith og Geoffrey West i 1965, og ble omdøpt til *Keeble Cars Ltd.*. Produksjonen startet opp igjen, men kun i en kort periode, og den siste bilen i vanlig serieproduksjon ble ferdigstilt i 1966. (Én siste bil ble bygget fra reservedeler i 1967, noe som brakte det totalt produserte antallet til nøyaktig 100 eksemplarer.)

I 1968 ble det gjort et forsøk på å starte produksjonen igjen, da rettighetene til bilen ble kjøpt av en amerikaner ved navn John de Bruyne, men til tross for at to eksemplarer med De Bruyne-logoer ble presentert på bilutstillingen i New York ble det aldri startet noen produksjon.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gordon-Keeble – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Horacio Angel Carbonari** (født 2. mai 1973 i Rosario, Argentina) er en tidligere argentinsk fotballspiller som har spilt for to engelske og en argentinsk klubb.

Biografi
--------

Horacio Carbonari startet sin fotballkarriere i argentinske Rosario Central i 1993, og han spilte for denne klubben fram til 1998 da Derby County kjøpte han for £2 700 000. Hans første kamp for Derby var den 15. august 1998 i en ligakamp mot Blackburn Rovers, mens hans første mål for *the Rams* kom den 16. november 1998 i en kamp mot Nottingham Forest. På slutten av 2001/02 sesongen ble Carbonari lån ut til Coventry City, og han debuterte for denne klubben 24. mars 2002 da laget spilte 1-1 mot Birmingham City.

Horacio Carbonari returnerte til Derby County i mai 2002, men i januar 2003 ble hans kontrakt med klubben fra Derbyshire kansellert. Måneden etter skrev han under på en kontrakt med hans gamle klubb Rosario Central.

Karriere som spiller
--------------------

### Klubblag

|
|  |
|  | Klubb | Klubbforbindelse | Klubbkamper | Ligakamper | Klubbmål | Ligamål | Periode |
| Argentinas flagg | Rosario Central | Kontrakt | ? | 135 | ? | 26 | 08/1993 - 05/1998 |
| Englands flagg | Derby County | Kontrakt | 99 | 88 | 8 | 8 | 05/1998 - 03/2002 |
| Englands flagg | Coventry City | Lån | 5 | 5 | 0 | 0 | 03/2002 - 05/2002 |
| Englands flagg | Derby County | Kontrakt | 3 | 2 | 1 | 1 | 05/2002 - 01/2003 |
| Argentinas flagg | Rosario Central | Kontrakt | ? | ? | ? | ? | 02/2003 - ? |

Referanser
----------

1. ↑   FBref, FBref spiller-ID 97d65d43[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Horacio Carbonari – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Horacio Carbonari – FBref Rediger på Wikidata
**John Korsell** (født 4. august 1893 i Kristiania, død 24. desember 1972) var en norsk populærforfatter. Hans foreldre var svenske innvandrere og faren var skredder. Korsell skrev under psevdonymene John Stark, Ørnulf Bjerke, Styrk Vangen, Omar Storm. Til sin første Knut Gribb-fortelling anvendte han psevdonymet John Louis.

Han hadde ingen utdannelse ut over folkeskolen. I 1911 reiste han til Vestlandet som agent for en dampvattfabrikk, og ble værende der i syv år. Han ble en kjempende sosialist. I 1915 ble han avskjediget fra *Cyaniden* i Odda, ettersom han organiserte arbeiderne der. Deretter arbeidet han som anleggsarbeider. Korsell skrev blant annet en bok om rallare. Etter å ha arbeidet noen år som forsikringsinspektør for Brage og som fullmektig hos sin byfogdbror i Ålesund, bosatte han seg på Torshov i 1930.

Han ble annonseakvisitør for *Kooperatøren* og forskjellige fagforeningsblader. Det var i disse tidsskriftene han begynte som forfatter. Han solgte dessuten noveller til *Arbeidermagasinet*, delvis om rallare og by-originaler han kjente fra sin ferd, men også om en detektiv som behandlet kriminalgåter som sjakkproblemer.

Han laget også kryssord og små oppfinnelser, blant annet et system til å rulle sammen tannkremtuber.

Korsell var idérik som få og intrigene ikke sjelden bra konstruert; han kjente til kriminalteknikk og visste hvordan politiet arbeider i virkeligheten, og det gir hans historier en vederheftighet som en savner hos de fleste Gribb-forfattere – hos ham er helten en kriminalbetjent som tar trikken og arbeider grundig og traust, slik hans kolleger på nr. 19 faktisk gjorde.

Korsells siste fortelling om Knut Gribb kom i 1956.

Referanser
----------

1. ↑  Nordberg, Nils: *Døden i kiosken. Knut Gribb og andre heftedetektiver*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Ida Lie** (født 25. august 1837 på Kongsvinger, død 5. januar 1905 i Kristiania) var en norsk pianist og klaverpedagog.

Liv og virke
------------

Ida Lie var i 1850-årene guvernante hos korpslege Smith på Sagene. Hun ble elev av Halfdan Kjerulf og senere hos Theodor Kullak i Berlin. Sammen med søsteren Erika gjennomførte hun flere studiereiser til utlandet. Etter hjemkomsten til Norge etablerte hun seg som klaverpedagog, og ble en viktig faktor i norsk musikkliv. Blant hennes pianoelever var forfatteren og journalisten Edle Hartmann Schjødt.

Hun ga tidvis offentlige opptredener, blant annet sammen med fiolinvirtuosen Ole Bull i 1863.

Hun ble 9. januar 1905 gravlagt på Vår Frelsers gravlund i Kristiania.

Familie
-------

Ida Lie var datter av prokurator og ordfører Michael Strøm Lie og Ingeborg Birgitte Møinichen, og grandtante til maleren Jonas Lie. Hun hadde søsknene Thomasine Lie (gift med deres fetter, forfatteren Jonas Lie), pianist og musikkpedagog Erika Nissen, pianist og musikkpedagog Birgitte Lie (gift Soot) og Sverre Lie. Hun forble ugift.

Referanser
----------

1. ↑  *Morgenbladet 1905.01.05*. Norge, Oslo. 1905. s. 2.
2. ↑  Sfinx. (1936). *Kjent folk gjennom årene*. Oslo: Olaf Norlis forlag. s. 94.
3. ↑  Qvamme, Børre (1998). *Halfdan Kjerulf og hans tid*. Solum. s. 137. ISBN 8256011548.
4. ↑  *Aftenposten 1905.01.08*. Norge, Oslo. 1905. s. 2.
5. ↑  *Urd*. Oslo: A/S Urd. 1906. s. 145.

Kilder
------

* *Cappelens musikkleksikon*. Oslo: Cappelen. 1979. s. 343. ISBN 8202036879.
* *Urd*. Oslo: A/S Urd. 1905. s. 26.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Roskilde Ting- og Arresthus** er et bygningskompleks i Roskilde fra 1878, som huser et arresthus og tinghus for grunnlovsforhør.

Historie
--------

Fra starten fungerte bygningen som ting- og arresthus, samt dommerkontor for Voldborg, Tune og Ramsø herreder, samt Roskilde Stad.

I 1954 ble dommerkontoret flyttet til den bygningen i Kornerups Vænge som frem til 2007 huset politistasjonen. Ved oppdelingen i 1963 av rettskretsen til en byrettskrets og en herredsrettskrets, fikk byretten innrettet kontorer i en eksisterende kontorbygning i Støden. I 1976 flyttet man til de nåværende lokalene på Helligkorsvej, men valgte å bibeholde bruken av det gamle ting- og arresthuset til grunnlovsforhør og arresthus.

I dag anvendes bygningen fortsatt som både domstol og arrest, for rettens vedkommende dog primært til gjennomførelse av grunnlovsforhør. Arresthuset har plass til 25 innsatte og hører dermed til de mellomstore arresthusene i Kriminalforsorgen.

Eksterne lenker
---------------

* Arresthuset i Roskilde
* Retten i Roskilde Arkivert 4. mars 2007 hos Wayback Machine.

Portal: Danmark
**DS «Framnæs 3»** er en historisk passasjerferge i Kristiansund. Den er en gjenoppbygd tidligere dampsundbåt som i dag drives av en dieselmotor.

Historikk
---------

Fergen ble bygd som bygg nummer 1 ved Moss Verft 1908. Den fikk navnet «Framnæs 3» og gikk i rute mellom Framnæs brygge ved Skillebekk i Kristiania og Dronningen og Oscarshall på Bygdøy. Under 1. verdenskrig ble fergen overflødig og solgt til Christiansund Dampbaadsamlag i 1916, året etter seilte den til Kristiansund rundt kysten for egen maskin. Etter å ha kjørt som sundbåt i 34 år ble den tatt ut av trafikk 20. februar 1951 som den siste sundbåten som var drevet med damp.

På slutten av 1950-tallet ble den solgt som lekter til Rørvik i Nord-Trøndelag. 2003 ble det besluttet å gjenoppbygge båten under ledelse av *Stiftelsen Framnæs*. Den ble tatt i bruk 16. juni 2012 etter gjenoppbygning av den opprinnelige fergen fra 1908 med utstrakt bruk av originaldeler. Også den opprinnelige dampmaskinen er restaurert, den brukes imidlertid bare til demonstrasjon, fergen selv drives av en dieselmotor.

Galleri
-------

* «Framnæs» ved kai i Kristiansund.«Framnæs» ved kai i Kristiansund.

Eksterne lenker
---------------

* Stiftelsen Framnæs
* (no) Offisiell nettside