recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Keith Nichols** (født 13. februar 1945, død 21. januar 2021) var en engelsk pianist, arrangør og bandleder som spesialiserte seg på tidlig jazz. Han tok sin musikkutdanning ved Guildhall School of Music. Han har en betydelig plateproduksjon, som omfatter tre solo album for EMI og flere innspillinger for Decca. Siden 80-tallet har Nichols vært med på over 20 innspillinger for det amerikanske selskapet "Stomp Off", både som bandleder og sidemann. I 1990 spilte han piano i lydsporet til filmen "Bix", som ble spilt inn i Roma.

Ved siden av sitt utøvende virke, underviste Nichols også i utøving og jazzhistorie ved både Royal Academy of Music og Trinity College i London. Han mottok i 2004 BBC Jazz Award for sitt arbeid med bevaring av jazztradisjonen. I norsk sammenheng er Nichols mest kjent for sitt samarbeid med Louisiana Washboard Five, et samarbeid som har resultert i to plateutgivelser.

Referanser
----------

1. 1 2   londonjazznews.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Keizer** (IPA: [ˈkaɪzər]) er en by i den amerikanske delstaten Oregon. Keizer ligger i Marion County i det nordvestlige Oregon, og er en forstad til Salem i sør. Keizer hadde 36 478 innbyggere ved folketellingen i 2010.

Byen ble grunnlagt ved bredden av elven Willamette, og den opprinnelige bebyggelsen ble rammet av oversvømmelser i 1860- og 1940-årene. Byen Salem har flere ganger forsøkt å inkorporere Keizer, som etter folkeavstemning i 1982 ble gitt bystatus.

Ved folketellingen i 2010 var innbyggerne i Keizer overveiende av europeisk (82,5 %) og latinamerikansk (18,4 %) herkomst. I perioden 2006–2010 var flesteparten av byens innbyggere sysselsatt innen offentlig tjenesteyting og administrasjon, varehandel og industriproduksjon. I samme periode levde i snitt 12 % av husholdningene og 14,4 % av befolkningen under fattigdomsgrensen.

Kjente personer fra Keizer
--------------------------

* Deen Castronovo (1965–), trommeslager
* Charles L. McNary (1874–1944), politiker

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Keizer, OR» **(engelsk)**. American Community Survey. 2006–2010. Besøkt 3. mars 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Keizer, Oregon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
Kejsergade sett mot Skindergade. Til høyre i bakgrunnen skimtes *Cafe G*  Foto: Leif Jørgensen 
**Kejsergade** er en liten gate i Københavns Indre By. Gaten forbinder Skindergade med Grådbrødretorv. 

Navnet kjennes fra 1830-årene, men gaten stammer fra 1660-tallet, etter nedrivingen av Corfitz Ulfeldts gård. Selve navnet er blitt satt i forbindelse med lederen av fattigoppsynet (stodderkongen) eller med en eiendom med navnet Kejsergården. I 1757 gikk gaten under navnet *Twer Stræde*. 

Omkring 1900 var tanken med Kejsergade å skape direkte forbindelse fra Skindergade til Amagertorv gjennom Grådbrødretorvs ulike numre. Bortsett fra den lille gatestumpen Kejsergade, ble planen dog aldri gjennomført.

På hjørnet av Kejsergade 1 / Skindergade 19 ble det i årene 1828–29 oppført et hjørnehus med syv fag mot Kejsergade og seks mot Skindergade. I denne gården bodde både komponisten Niels W. Gade og offiseren Christian de Meza. I området ligger i dag flere caféer.

Kejsergadesaken
---------------

I 1969 ble det avslørt at Forsvarets Efterretningstjeneste hadde en avlytningssentral i Kejsergade. Den befant seg i kjelleren til en av Københavns Universitets eiendommer, hvor *Asiatisk Institut* holdt til, og ble formentlig brukt til avlytning av utenlandske ambassadørers telekommunikasjon. Studentene ved Asiatisk Institut hadde undret seg over den store trafikken inn og ut av kjelleren, og planla en protestaksjon. Dagbladet Information kom dem i forkjøpet med en dag således at sentralen ble avslørt den 22. oktober 1969. Under pressens fulle oppmerksomhet ble lokalene rømt, og hele affæren medførte sterk kritikk av fremfor alt Universitetet og Forsvarets Efterretningstjeneste, men også statsministeren og forsvarsministeren fikk kritikk.

Referanser
----------

1. ↑  Jørgensen, Bent: *Storbyens Stednavne*, Gyldendal, 1999
2. ↑  *Kejsergade*, indenforvoldene.dk. Besøkt 2. april 2014 Arkivert 7. april 2014 hos Wayback Machine.
3. ↑  *Kejsergade 1 / Skindergade 19*, indenforvoldene.dk. Besøkt 2. april 2014 Arkivert 7. april 2014 hos Wayback Machine.
4. ↑  *Kejsergadesagen*, leksikon.org. Besøkt 2. april 2014
5. ↑  «*22. oktober 1969 - Kejsergadesagen*, arbejderen.dk. Besøkt 2. april 2014». Arkivert fra originalen 7. april 2014. Besøkt 2. april 2014.
6. ↑  *Kejsergadesagen*, Den store danske. Besøkt 2. april 2014

Portal: Danmark
**Celine Fariala Mangaza** (født 27. august 1967 i Bukavu i Zaïre, død 28. mai 2020 i Bukavu) med tilnavnet **Mama Leki**, var en kongolesisk aktivist for funksjonshemmede.

*Leki* et et ord på lingala som betyr «tante», og fungerer som en respektpartikkel i navnet.

Hun ble født i Bukavu øst i landet, og ble rammet av polio da hun var tre år gammel. Til tross for sykdommen og det forhold at jenter vanligvis ikke ble sendt til skolegang den gang, fikk hun skoleundervisning til og med sjette klasse. Da begynte hun som skredder. Hun etablerte i 2006 en egen skole for søm, med tanke på funksjonshemmede kvinner. Den ble kalt *Association for the Wellness of Handicapped Women*. Hun var ogspå visepresident for Safeco, en NGO i Bukavu som gav kongolesiske kvinner digitale ferdigheter.

Hun giftet seg med Fidel Batumike i 1994, og de fikk fire barn.

Mangaza døde i 2020, av covid-19.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   The New York Times, Lauren Wolfe, «Celine Fariala Mangaza, Congolese Heroine of Disabled People, Dies at 52», verkets språk engelsk, utgitt 3. juni 2020, besøkt 4. juni 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  Wolfe, Lauren (3. juni 2020). «Celine Fariala Mangaza, Congolese Heroine of Disabled People, Dies at 52». *The New York Times* **(engelsk)**. ISSN 0362-4331.
**Italiensk lira** (flertall: **lire**) var den offisielle myntenheten i Italia frem til 1. januar 1999, da den ble byttet ut med euro (euromynter og sedler ble ikke introdusert før i 2002). En lira bestod av 100 centesimo.

Vatikanstaten
-------------

**Vatikansk lira** var den offisielle myntenheten i Vatikanstaten. Vatikanske lire var verd det samme som den italienske lira på bakgrunn av en overenskomst mellom Italia og Vatikanstaten. Italienske mynter og sedler var gangbar valuta i Vatikanstaten. Spesielle vatikanske mynter ble laget i Roma. Disse var gangbare også i Italia og San Marino

Vatikanstaten skiftet til euro samtidig med Italia. Som med vatikanske lire, har Vatikanstaten sine egne euro-mynter.

San Marino
----------

**San Marino-lire** var den offisielle myntenheten i San Marino. San Marinoliren var verd det samme som italienske lire på bakgrunn av en overenskomst mellom Italia og San Marino. Italienske mynter og sedler var gangbar valuta i San Marino, så vel som vatikanske lire. Også spesielle San Marino-mynter ble laget i Roma. Disse var gangbare også i Italia og Vatikanstaten.

San Marino skiftet også til euro slik Italia og Vatikanstaten gjorde i 1999. Og som med vatikanske lire har San Marino egne euro-mynter.

| * v
* d
* r
Utgåtte valutaer (siste 50 år) |
| --- |
| Belgisk franc **·** Estlandsk krone **·** Finsk mark **·** Fransk franc **·** Gresk drakme **·** Italiensk lira **·** Latvisk lats **·** Litauisk litas **·** Luxembourgsk franc **·** Nederlandsk gylden **·** Portugisisk escudo **·** Slovakisk koruna **·** Spansk peseta **·** Tsjekkoslovakisk koruna **·** Tysk mark **·** Østerriksk schilling |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Josephine Baker danser charleston i Folies Bergère i Paris i 1926.
**Charleston** er en dans som er oppkalt etter byen Charleston i Sør-Carolina. Den anses å komme opprinnelig fra Vest-Afrika, men ble populær i USA i 1920-årene.

I 1923 skrev pianisten James P. Johnson en melodi ved navn «The Charleston», med tekst av Cecil Macklin. Den første plateinnspillingen av melodien ble gjort av Arthur Gibbs' orkester i 1923. Den var med i Broadwayshowet «Runnin' Wild» og ble en av de største hits i årtiet. Til tross av dansens røtter i den amerikanske negerkulturen ble den ofte forbundet med de moderne mennesker i 1920-årene, såkalte «flappers».

De unge kvinner danset alene eller sammen for å provosere; Charleston ble nemlig dengang ansett for å være heller umoralsk og provoserende.

Strikt musikalsk er charleston bare en snerten form av samme type dansemusikk i 4/4-takt som for eksempel foxtrot. Oftest danses charleston til 20- og 30-tallenes hot jazz, og den energifylta dansen passer godt til musikk med raskere tempo. En stor del av charleston-dansen består av improvisasjon og musikktilpassing.

Dansen utøves på det vis at danseren at danseren går fra tå til hel, som om denne «tramper i gyttje». I tur vrides føttene ut og inn, tre vristeg fremover, og ved fjerde steget slås klakkene sammen.

Charleston oppnådde også en stor popularitet i Europa i 192-årene. Selv om den gikk av moten etter en årrekke, så smittet stil og tempo over på andre danser, som for eksempel quickstep.

Litteratur
----------

* Mark Knowles: *The Wicked Waltz and other Scandalous Dances: Outrage at Couple Dancing in the 19th and early 20th Centuries*. McFarland 2009, ISBN 978-0-7864-3708-5, s. 133–176

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** BNE
 |
Jehovaordenens kjede.
**Jehovaordenen** (svensk: *Jehovaorden*) antas å ha vært en ridderorden innstiftet i 1606 av kong Karl IX av Sverige. Et ordenskjede, som Karl IX bar ved sin kroning, er bevart og oppbevares ved Livrustkammaren i Stockholm. Det er innskriften fra dette, Jehova skrevet med hebraiske bokstaver, som er opphavet til navnet som tilskrives ordenen. Karl IXs valgspråk var «Jehovah solatium meum» (*Jehova er min trøst*). Det er ikke kjent statutter for ordenen og det vites heller ikke om kjedet er tildelt andre enn kongen selv, og det kan derfor være usikkert om det bevarte kjedet representerte insigniene for en egentlig orden.

Det bevarte ordenskjedet har et ordenstegn utformet som en gull heraldisk sol med 16 stråler, der de åtte rette strålene er i hvit emalje og de åtte bølgende strålene i rød emalje. I midten står en åttetagget stjerne med innskriften יהוה, Jehova skrevet på hebraisk. Kjedet har ledd med hender som griper *vaser*, det heraldiske våpenmerket for Vasa-ætten, og innfattede bergkrystaller.

Gustav IIIs planer fra 1778, om opprettelsen av en orden for presteskapet, med samme navn, ble ikke realisert.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Berghman 1949, s. 18–19.
2. 1 2  Löwenhielm 1998, s. 24–26.
3. ↑  Berghman 1949, s. 152.
4. ↑  Berghman 1949, s. 43.

Kilder
------

* Berghman, Arvid: *Nordiska ordnar och dekorationer*, Malmö: John Kroon, AB Malmö Ljustrycksanstalt, 1949.
* Löwenhielm, Frederik: «Belöningar och utmärkelsetecken» i Per Nordenvall: *Kungliga Serafimerorden, 1748–1998*, Stockholm: Kungl. Maj:ts Orden, 1998.
**John Anton Andreassen Schefte** (født 16. februar 1872 i Ogndal i Nord-Trøndelag, død 24. februar 1957) var en norsk avisredaktør og boktrykker.

Han gikk i lære som boktrykker i *Indherreds-Posten* i Steinkjer, og kom tilbake til trykkeriet som faktor etter to år i Trondhjem og Kristiania. I 1897 giftet han seg med Laura Marie Hegstad fra Levanger i Bakke kirke i Trondhjem.

Schefte var faktor i *Østlandske Tidende* i Elverum 1896–1900 samt bestyrer og redaktør i *Lillesand-Grimstad-Posten* og *Grimstad-Posten* 1900–1908. Han satt også i Grimstad bystyre for Venstre, men ble avskjediget som avisredaktør på grunn av sine republikanske sympatier. I 1908 hadde han et kort mellomspill som redaktør og forretningsfører i *Østlandske Tidende*, deretter bestyrer i AS Nidaros og Trøndelagens Trykkeri i Trondhjem 1909–1910.

Høsten 1910 etaberte Schefte avisen *Indherred* med trykkeri i Steinkjer, og fungerte som avisens redaktør frem til han solgte den til AS Nord-Trøndelag i 1919. Mellom 1919 og 1922 var Schefte medredaktør i avisen *Indtrøndelagen* i Steinkjer. I 1920 var Schefte med på å kjøpe *Stjørdalens Blad* med trykkeri i Stjørdal. Han var redaktør i avisen frem til sin død i 1957, fra 1945 med sønnen Asbjørn Schefte som medredaktør.

John A. Schefte er begravet på Værnes kirkegård i Stjørdal.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Jacobsen, Gunnar (1983). *Norske boktrykkere og trykkerier gjennom fire århundrer 1640-1940*. Oslo: Den norske boktrykkerforening. s. 245–246.
2. ↑  «Ministerialbok for Bakklandet (Bakke) prestegjeld 1893-1900 (1601M1). Jon Anton Andreassen Schefte». Digitalarkivet. Besøkt 19. desember 2014.
3. ↑  «50 aar». *Trondhjems Adresseavis*: 6. 14. februar 1922.
4. ↑  Stene, Morten. «Inntrøndelagen [Indtrøndelagen]». Steinkjerleksikonet. Besøkt 19. desember 2014.
5. ↑  Salberg, Bjarne T. (1992). *Stjørdalens Blad gjennom 100 år*. Trondheim. s. 114–115.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
*Denne artikkelen omhandler Bounty-mytteristen John Adams. For andre personer med navnet John Adams, se: John Adams (andre betydninger).*

**John Adams** (født 4. eller 5. november 1766, død 5. mars 1829) var den siste overlevende mytteristen fra HMAV «Bounty».

Han bosatte seg på Pitcairn i januar 1790, sammen med 8 andre mytterister. Han brukte aliaset *Alexander Smith* både da han seilte med Bounty og i de første årene på Pitcairn, men tok rundt 1800 tilbake sitt egentlige navn John Adams.

Etter at drap og alkohol hadde tatt livet av de andre mytteristene og de mannlige tahitierne i løpet av det første tiåret, fikk Adams og den andre gjenlevende mytteristen Young en religiøs oppvåkning, og innførte regler for en kristen livsførsel på øya med Bibelen som rettesnor. Alle de 10 tahitiske kvinnene på øya omvendte seg til den kristne tro. Det ble holdt gudstjeneste hver søndag, og de 20 barna ble lært opp i kristendommen og Bibelens ord. Da Young døde bare et år etter den kristne oppvåkningen, var Adams alene igjen, og ble som en patriark for det lille samfunnet med kvinner, barn og ungdom.

Da britene fant øya og Adams igjen, ble de imponert over det kristne samfunnet han ledet her, og bestemte seg for å ikke arrestere ham for mytteriet. Han fortsatte som enslig patriark til 1824, da han fikk selskap av to andre hvite, Buffet og Evans, som gikk i land fra et besøkende skip for å hjelpe ham med den religiøse og verdslige veiledning av øysamfunnet. I 1825 giftet Adams seg med *Mary*, som han hadde levd sammen med siden mytteriet. Med henne hadde han sønnen *George*, som ble født i 1791.

Referanser
----------

1. 1 2   The Peerage, The Peerage person ID p15823.htm#i158223, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   EL / Adams, Dzjon, mjatezjnik, kildekvalitet uspesifisert kalender[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   The Peerage person ID p15823.htm#i158223, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2 3   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** NLA **·** BNE
 |
***Annie*** er en amerikansk dramafilm fra 1999 fra *The Wonderful World of Disney,* bygget på Broadway-musicalen med samme tittel fra 1977 av Charles Strouse, Martin Charnin og Thomas Meehan, som igjen er basert på tegneserien Little Orphan Annie fra 1924 av Harold Gray. Det er den første nyinnspillingen og den andre filmatiseringen av musikalen etter teaterfilmen fra 1982 med Aileen Quinn, Carol Burnett og Albert Finney i hovedrollene.

Handling
--------

I 1933, under den store depresjonen, ble den 11 år gamle foreldreløse Annie Bennett etterlatt alene på Hudson Street Home For Girls da hun var spedbarn. De eneste to tingene hun fikk fra familien var en halv hjerte-formet medaljong med et nøkkelhull i, og en melding fra foreldrene om at de ville komme tilbake for å hente henne senere. Barnehjemmet drives av den tyranniske frøken Hannigan, som sulter de foreldreløse barna og tvinger dem til å utføre slavearbeid. Midt på natten, etter å ha blitt lei av å vente på foreldrene sine, forsøker Annie å rømme for å finne dem. Men dette blir oppdaget av frøken Hannigan. Men når frøken Hannigan blir distrahert, gjemmer Annie seg i en kurv med skittentøy, og hun lykkes til slutt med å komme seg vekk fra barnehjemmet.

Mens hun er ute på egenhånd, blir Annie venn med en hund som hun kaller Sandy. Men politibetjent Ward fanger henne, og returnerer henne tilbake til barnehjemmet. Når milliardæren Oliver «Daddy» Warbucks bestemmer seg for å ta imot et foreldreløst barn til jul, velger sekretæren hans Grace Farrell at han burde ta inn Annie. Hun og Sandy blir derfor tatt med til hans luksusiøse eiendom. Warbucks blir han snart sjarmert av henne. Han ønsker å adoptere Annie, men hun ønsker fremdeles å finne sine ekte foreldre. Så Warbucks kunngjør på radio en belønning på 50 000 dollar til alle som kan bevise at de er hennes biologiske foreldre. De foreldreløse barna forteller tilfeldigvis frøken Hanniga. Men hennes yngre bror Rooster, en svindler, og hans kjæreste Lily St. Regis legger en plane for å skaffe belønningen ved å posere som Ralph og Shirley Mudge (Annies påståtte foreldre).

Rolleliste
----------

* Victor Garber som Mr. Oliver Warbucks. En milliardær og forretningsmann
* Alicia Morton som Annie Bennett Warbucks. En 11 år gammel foreldreløs jente
* Audra McDonald som Miss Grace Farrell. Sekretæren til Warbucks.
* Kathy Bates som Miss Agatha Hannigan / Mrs. Shirley Mudge. Eier av barnehjemmet
* Alan Cumming som Daniel Francis Hannigan / Mr. Ralph Mudge. En kjeltring, og Agathas yngre bror.
* Kristin Chenoweth som Lily St. Regis/Sadie Algonquin / Phyllis the Filcher.
* Erin Adams som Tessie, en foreldreløs jente
* Sarah Hyland som Molly, den yngste av de foreldreløse barna
* Lalaine som Katherine. En av de foreldreløse barna, og en venn av Annie.
* Nanea Miyata som July. Er 13 år gammel, og foreldreløs
* Marissa Rago som Pepper. Er 14 år gammel, og den eldste av de foreldreløse barna
* Danielle Wilson som den foreldreløse Duffy.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Annie* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Annie* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Annie* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
***Ahaggaria*** er en slekt av mudderbiller som lever i eller ved vann. De er avlange biller, som oftest er oversiden kledt med lange, oppstående hår. Antennene er karakteristiske, ganske korte, de 5-6 ytterste leddene danner en kølle eller har kamaktige utvekster.

Utseende
--------

Små til middelsstore (4-7,5 millimeter), avlange, blanke, for det meste svarte mudderbiller med rødbrune bein. Kroppen er tett kledt med ganske korte, oppstående hår. Antennene er kortere enn hodets bredde, og består 8 ledd. Dekkvingene er forholdsvis avlange. Beina er slanke, fotleddene er ofte ganske lange med store klør ytterst. Undersiden hos de artene som lever i vann er kledt med fine, korte, vannavstøtende hår, et såkalt plastron, som holder på et luftlag som er nyttig for billenes gassutveksling. Hunnene har et langt, spisst eggleggingsrør som vanligvis er trukket inn i bakkroppen.

Levevis
-------

Disse billene lever i eller ved vann. Det er bare de voksne individene av noen arter som er rent vannlevende, andre voksne og alle larver finner man gjerne i mudderet i vannkanten. Denne slekten utmerker seg ved at larvene er nokså rent landlevende. De artene som lever i vann kan ikke svømme, men kryper rundt på bunnen, under steiner eller på vannplanter. De trenger ikke komme opp til overflaten for å puste, men gassutvekslingen skjer gjennom plastronet på undersiden. Dette krever oksygenrikt vann og disse artene er derfor vanligvis å finne i kjølig, rennende vann med mye oksygen.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt fra Oman i nord til Sør-Afrika i sør.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
			* Familien mudderbiller, Dryopidae
				+ Slekten ***Ahaggaria*** Bollow, 1938
					- *Ahaggaria acutangula* Bollow, 1938
					- *Ahaggaria australis* (Grouvelle, 1899)
					- *Ahaggaria foleyi* (Peyermihoff, 1929)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ahaggaria* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Ahaggaria* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Ahaggaria* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Dagfinn Ringås** (født 25. februar 1974) er en norsk næringslivsleder og tidligere innebandyspiller. Han er administrerende direktør for Cegal, etter at de ble fusjonert med Sysco, og har tidligere vært direktør i Schneider Electric Norge og Microsoft Norge. Han var landslagsspiller og ble norsk mester i innebandy.

Skolegang og studier
--------------------

Fra 1990 til 1993 studerte han idrettsfag ved Manglerud videregående skole og Bjerke videregående skole (da Linderud). 

Ringås studerte til MBA ved Sydney Business School og har bachelorgrad i amerikanske studier og statsvitenskap fra Universitetet i Oslo. Mens han var i Australia spilte han for laget Sydney Blue Tongues.

Innebandy
---------

Ringås spilte på Norges landslag under Innebandy-VM i 1996 i Sverige der Norge vant bronse og Innebandy-VM i 1998 i Tsjekkia. Han passerte 25 landskamper for Norge under mesterskapet. Han var også kaptein på det norske landslaget, spilte for klubblagene Holmlia og Vålerenga og ble norsk mester i 1995.

Yrkesliv
--------

Han arbeidet flere år i SuperOffice før han startet i Microsoft Norge i 2005. Der har han hatt roller som markedssjef for Microsoft Business Solutions, direktør for Microsoft Business Solutions og direktør for Microsoft Office Division før han fikk stillingen som direktør for Bedriftsmarkedet og Partnere.

Se også
-------

* *Liste over kjente elever ved Bjerke videregående skole*

Referanser
----------

1. ↑  Klas Pettersson (17. februar 2005). «Svensk mästare till Sydney Blue Tongues». innebandy.se. Besøkt 17. september 2007. [*død lenke*]
2. ↑  «PASNINGEN». innebandy.no. 22. juni 1998. Besøkt 17. september 2007.
3. ↑  «NM menn 1994/1995». innebandy.no. 1995. Besøkt 17. september 2007.
4. ↑  Stian Jacobsen (20. mars 2007). «Ny direktør i Microsoft». hegnar.no. Besøkt 17. september 2007. [*død lenke*]
**Dagfinn Stenseth** (født 28. august 1936 i Øvre Eiker, død 26. juli 2019 i Vestfossen, Øvre Eiker) var en norsk diplomat og ambassadør, bosatt i Vestfossen.

Stenseth avla eksamen ved Drammens handelsgymnasium i 1954 og tok deretter batchelor-graden i statsvitenskap ved Yale University i USA. Han gjennomførte Utenriksdepartementets aspirantkurs i 1961-1962 og ble stasjonert ved den norske ambassaden i Moskva 1962-1965. Deretter tjenestegjorde han ved den norske militærmisjonen i Berlin og som ambassadesekretær ved den norske ambassaden i Bonn. Han ble utnevnt til byråsjef og leder av Utenriksdepartementets Øst-Europa-kontor i 1973 og ble underdirektør i 1976.

I perioden 1979-1985 var han Norges ambassadør til Sovjetunionen. I 1986 ble han ekspedisjonssjef i Utenriksdepartementet og var blant annet leder av departementets avdeling for Nordområde-spørsmål. Han var på ny Norges ambassadør til Sovjetunionen/Russland i perioden 1990-1994, deretter ambassadør til Finland 1994–1997 og ambassadør til Danmark 1999-2004. Han var polarrådgiver og hvalfangtskommissær i Utenriksdepartementet 1997-1999.

I 2001 utga han sine memoarer under tittelen *Vitne til historie*.

Dagfinn Stenseth var kommandør av St. Olavs Orden og innehadde storkors av Dannebrogordenen og Finlands løves orden.

Bibliografi
-----------

* *Vitne til historie*, (N. W. Damm & Søn, 2001).

Referanser
----------

1. 1 2 3   Store norske leksikon, snl.no, utgitt 27. september 2019, besøkt 6. februar 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Dagfinn Stenseth - Store norske leksikon.
3. ↑  Ambassadør Dagfinn Stenseth 80 år, omtale i Aftenposten 28.8.2016
4. ↑  «Diplomati i en omskiftelig tid» av Geir Flikke i *Aftenposten* den 11. januar 2002

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Domaine de Boingnères** er et armagnachus. De ligger utenfor Le Frêche i departementet Landes. Den ligger i armagnacregionen Bas-Armagnac. Eiendommen eies av familien Lafitte.

Historie
--------

Huset ble etablert i 1807. Léon Lafitte overtok eiendommen i 1953, da hans svigerfar døde. Samme år kjøpte han også mer vinmarker fra naboeiendommen. Léon lafitte drev gården, og var også ordfører i byen Labastide i 18 år. 

Léon Lafitte startet med produksjon av armagnac på flasker, og fikk innpass hos mange restauranter. På slutten av 1950-tallet samlet han produksjonen omkring 3 druetyper, som han kalte "Cépages Nobles", dvs. Folle Blanche, Colombard og Ugni Blanc. 

I 1975 etablerte de sin egen *alambic* (destillasjonsapparat), med gassbrenner. 

Léon døde i 1994, da overtok hans kone, Marguerite, og hans datter Martine. I 2004 døde også Marguerite, og Martine Lafitte overtok hele gården. Hun har sluttført prosessen med å fokusere utelukkende på druetypen Folle Blanche. 

Deres eldste armagnac på fat pr 2007 er 1964-årgangen. Til fatlagring bruker de en del nye eiketønner, og kjøper 10-15 nye tønner pr år. Halvparten av produksjonen får et år på nye tønner før de tappes over i eldre tønner, og halvparten får sitt andre lagringsår på disse nye fatene. 

De produserer 30-40 tønner armagnac pr år, og bruker ingen tilsettingsstoffer som boisé og karamell.

Utvalg
------

* 5 ans
* 52°
* Folle Blanche 48° – årgangene 1993, 1984, 1979, 1978
* Cépages Nobles 48° – årgang 1984, 1980
* Ugni Blanc 48° – årgang 1976
* Cépages Nobles 48° – årgang 1973
* Baco 48° – årgang 1970, 1964
* 4 Cépages 48° – årgang 1968

Utvalget vil variere over tid, siden de stort sett produserer årgangsarmagnacer.

Eksterne lenker
---------------

* Informasjonsside hos Charles Neal Selections
Gévaudans våpen
**Gévaudan** er et fjellrikt og vanskelig fremkommelig område i fjellområdet Massif Central i det sørlige Frankrike. Det ligger for det meste innen dagens departement Lozère; litt av nordenden strekker seg inn i Haute-Loire. Området har sitt navn etter den galliske stammen gabalene.

Historie
--------

Etter den romerske erobringen av områder ble gabalenes gamle hovedstad Anderitum bevart under navnet Gabalum (nå Javols). 

I middelalderen var området kjent som *Pagus Gabalum*, og ble underlagt grevskapet Toulouse. I 1096 dro greven av Toulouse på korstog, og overlot den østlige delen av Gévaudan til biskopen av Mende. Byen Mende hadde i løpet av det 10. århundre erstattet Javols som religiøst og administrativt senter. Den vestlige delen av Gévaudan utgjørde visegrevskapet Grèzes. 

Biskop Adalbert av Mende bestemte seg for å utnytte den manglende interessen for området fra verdslige makthavere, og bad kong Ludvig VII om å få overført den verdslige autoritet over området. Dette ble gitt i *Bulle royale du Gévaudan*. Gévaudan ble derigjennom det første okstitansktalende området som nominelt ble underlagt den franske monarken. Biskopen av Mende fikk tittelen greve av Gévaudan, og kunne slå mynt og holde rettssaker. Nominelt var Gévaudan en del av Languedoc, men hadde sine egne myndigheter til 1789. 

På begynnelsen av det 16. århundre var området svært velstående, ikke minst på grunn av at flere pilegrimsveier gikk gjennom området. Men omkring 1550 ble den protestantiske grupperingen *camisardene* en maktfaktor der, og en serie religøst motiverte kriger raserte Gévaudan. 

Området ble også hardt rammet under begge verdenskriger i det 20. århundre.

Se også
-------

* Beistet i Gévaudan

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC
 |
**John-F.-Kennedy-Platz** er en plass i bydelen Schöneberg i Berlin, foran Rathaus Schöneberg, som var rådhus i Vest-Berlin under den kalde krigen. 

Minnetavle for Kennedys tale ved inngangen til Rathaus Schöneberg
På denne plassen holdt USAs president John F. Kennedy i 1963 sin berømte *Ich bin ein Berliner*-tale.

Fra minnetavlen ved rådhuset: *John F. Kennedy, 35. Präsident der Vereinigten Staaten von Amerika sprach in der Mittagsstunde des 26. Juni 1963 an dieser Stätte zu den Bürgern Berlins. Hier versammelten sich in der Nacht des 22. November 1963 die Berliner zur Totenklage für den ermordeten Staatsmann. In Dank und Ehrfurcht enthüllten sie am 26. Juni 1964 ihrem großen Freunde zum Gedächtnis diese Tafel.  
Miteinander werden wir unsere Erde retten oder miteinander in den Flammen ihres Brandes umkommen aber retten können und retten müssen wir sie und damit werden wir uns den ewigen Dank der Menschheit verdienen und als Friedensstifter den ewigen Segen Gottes* (John F. Kennedy in seinem Appell an die Völker 25. September 1961)
Plassen ble oppkalt etter Kennedy etter at han ble myrdet senere samme år som han holdt talen. Før 1963 het plassen **Rudolph-Wilde-Platz**, etter en tidligere borgermester i den da selvstendige byen Schöneberg. Fremdeles er Rudolph-Wilde-Park i direkte tilknytning til rådhuset oppkalt etter Wilde.
**John A. Rolle** er en bahamansk økonom, som siden januar 2016 har vært sentralbanksjef i Bahamas' sentralbank.

Utdanning og yrkeskarriere
--------------------------

Rolle er utdannet innen samfunnsøkonomi ved American University i Washington og Carleton University i Ottawa, der han har *graduate degrees*. Han er også *undergraduate* (tilsvarende bachelor) ved University of Western Ontario i Canada og The College of The Bahamas. Han har rett til å bruke tittelen Chartered Financial Analyst. 

Han startet sin yrkeskarriere i Bahamas' sentralbank i 1990. Han jobbet der fram til 2012, og jobbet særlig i forskningsavdelingen. Fra 2009 til 2012 jobbet han også i styret i IMF, som seniorrådgiver for direktøren for Canada, Irland og Karibia. I 2012 begynte han å jobbe i finansdepartementet på Bahamas, som finanssekretær (*financial secretary*). Der ledet han regjeringens reform av finanspolitikken, som bl.a. innebar implementeringen av merverdiavgift og styrking av landets skattesystem. 

Ved siden av disse stillingene har han også forelest ved The College of The Bahamas i flere år, og også ved American University i 2008. 

Wendy Craigg avsluttet sin over 10 år lange karriere som sentralbanksjef 31. desember 2015, og Rolle overtok som sentralbanksjef i januar 2016.

Referanser
----------

1. ↑  Bahamas' sentralbank - *Senior Officials* Arkivert 7. september 2017 hos Wayback Machine. besøkt 2. mai 2016.
2. ↑  The Nassau Guardian - *Craigg ends decade as Central Bank governor* Arkivert 17. mai 2016 hos Wayback Machine. besøkt 2. mai 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Presentasjon hos sentralbanken Arkivert 7. september 2017 hos Wayback Machine.
**Lågabakkane naturreservat** ble opprettet i 2018, og er et lite område beliggende om lag 40-90 moh, øst for Numedalslågen nordvest i Larvik kommune. Berggrunnen består av syenitt, mens løsmassene består for det meste av noe baserike hav- og fjordavsetninger, samt litt elveavsetninger.
På området finnes også gammel ravinegranskog på marine løsmasser, samt fragmenter av sandfuruskog.
Slike skogtyper er sjeldne og verdifulle for det biologiske mangfoldet. Det er gjort funn av flere rødlistearter.

Formålet med naturreservatet er å bevare et område som representerer en bestemt type natur i form av gammel ravinegranskog og sandfuruskog i lavlandet, med de naturlig forekommende arter, naturtyper og økologiske prosesser. Området har forekomster av sjeldne og truede arter.

Referanser
----------

1. ↑  «Lågabakkane naturreservat». Naturbase. Besøkt 7. februar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Lågabakkane naturreservat Fylkesmannen i Vestfold og Telemark
* Faktaark Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
Slektens opprinnelige våpenskjold med tre århaner i skjoldet og påfuglfjær i hjelmtegnet. Tegning i middelalder-stil fra nyere tid. Skjoldet er hjerteskjold i de senere greve-våpnene i slekten.
Adam Gottlob Moltke
**Moltke** er en adelsslekt fra Mecklenburg som har spilt en stor rolle i dansk og tysk historie. Til den tyske grenen hører hærføreren Helmuth von Moltke.

Danmark
-------

Slekten har vært knyttet til Danmark siden rundt 1300. I Danmark har medlemmer vært riksråder og storgodseiere og slekten har lensgrevelig rang. Til slekten hører bl.a. den danske statsmannen Adam Gottlob Moltke og de danske statsministrene (konsilspresidentene) Joachim Godske Moltke og Adam Wilhelm Moltke.

Norge
-----

I norsk middelalder eide medlemmer av slekten, med navneformen *Molteke*, større eiendommer i Østfold, bl.a. Tomb gård. Av disse var fogden *Herman Molteke* (nevnt 1413–65) gift med Borghild Ogmundsdotter Bolt, og deres datter var gift med riksråd og ridder Kolbjørn Gerst.

Medlemmer av den danske slekten kom til Skiensdistriktet som amtmenn i Bratsberg i noen år sist på 1700-tallet. Den ene, *Fredrik Moltke* (død 1836), ble inngiftet i Løvenskiold-slekten på Fossum Hovedgård. Den andre var greve *Otto Joachim Moltke* (død 1853) hvis søster Bertha (død 1846) giftet seg med den danske baron Frederik Adeler (død 1816) som arvet Gjemsø kloster fra sin farbror, stiftamtmannen Fredrik Georg Adeler (død 1810).

Litteratur
----------

* Olaf Jessen, *Die Moltkes: Biographie einer Familie*, München: Beck 2010. ISBN 978-3-406-60499-7
* Jochen Thies, *Die Moltkes: Von Königgrätz nach Kreisau. Eine deutsche Familiengeschichte*, München: Piper 2010. ISBN 978-3-492-05380-8
* A. Thiset og P.L. Wittrup: *Nyt dansk Adelslexikon*, København 1904
* H. Storck: *Dansk Vaabenbog*, København 1910
* Sven Tito Achen: *Danske adelsvåbener*, København 1973
* Hallvard Trætteberg: *Borg i segl, mynt og våpen*, Oslo 1967, side 19 med våpenskjoldtegning nr. 14 for middelalderætten Molteke i Østfold med de tre århanene (orrhanene).
* Hans Cappelen "Våpensegl og slektspapirer fra Skiens-distriktet", *NST* 35 (1996): 445-46,nettversjon her  Arkivert 29. april 2013 hos Wayback Machine. og i forkortet versjon «Adeler, Moltke og Løvenskiold», i *Våpenbrevet* nr. 101 august 2017, Norsk Heraldisk Forening, Oslo 2017, side 27-31, med beskrivelser av seglene til Fredrik, Bertha og Otto Joachim Moltke.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
**Hoher Dachstein** (2995 moh.) er den høyeste fjelltoppen i Dachsteinmassivet i De nordlige Kalk-Alper. Fjelltoppen ligger nord for Schladming og sør for Hallstatt på grensen mellom Steiermark og Oberösterreich i Østerrike. Hoher Dachstein er den høyeste toppen i disse østerrikske delstatene.

I Hoher Dachstein møtes tre egger, en fra nord, en fra vest og en fra øst. Nord for den øst-vest-gående eggen ligger isbreene Hallstätter Gletscher og Großer Gosaugletscher. 

Dachsteinmassivet er et populært mål for fjellvandrere og tindebestigere. Hoher Dachstein kan bestiges via østeggen eller vesteggen. Man kan også komme opp fra nordvest over Hallstätter Gletscher. På alle rutene kreves bre- og klatreutstyr.

Det går taubane fra Türlwandhütte (1692 moh.) i Oberennstal til Huhnerkogel (2687 moh.) på østeggen fra Hoher Dachstein. Taubanen ble åpnet i 1969. 

Dachsteinmassivet ligger i verdensarvområdet Kulturlandskapet Hallstatt–Dachstein/Salzkammergut.

Fotnoter
--------

1. ↑  Referansesadelen til Hoher Dachstein er Eben in Pongau på vannskillet mellom Enns og Salzach. Sadelens høyde ligger mellom 850 og 860 moh. og anslås til 856 moh. Dette er også høyden til jernbanestasjonen i Eben in Pongau.
2. ↑  Avstand til samme høyde på Großer Hafner på grensen mellom Salzburg og Kärnten. Nærmeste punkt ligger på Großer Hafners østre skulder, Kleiner Hafner.

Eksterne lenker
---------------

* Tourenberichte Hoher Dachstein, Hikr.org (tysk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Gérard Blitz** (født 1. august 1901 i Amsterdam, død 8. mars 1979) var en belgisk svømmer og vannpolospiller som deltok i flere olympiske leker 1920 i Antwerpen, 1924 i Paris, 1928 i Amsterdam og 1936 i Berlin.

Blitz vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det belgiske laget som kom på andreplass i vannpolo-turnering. Belgia vant over Sverige med 5-3 i semifinalen, men tapte finalen til Storbritannia med 2-3. Blitz kom på tredjeplass i svømming 100 meter rygg.

Fire år senere, under OL 1924 i Paris vant han en ny sølvmedalje i vannpolo. Det var tretten nasjoner som stilte lag. I kvartfinalen vant Belgia over Ungarn med 7-2 og siden slo de Tsjekkoslovakia med 5-1 i semifinalen. De tapte finalen mot Frankrike med 0-3 og Frankrike ble dermed olympiske mestere i vannpolo. I spillet om andreplass vant siden Belgia over Sverige med 4-3 og over USA med 2-1.

Han spilte alle sju kampene for Belgia i vannpolo under OL 1936 i Berlin, når de kom på tredjeplass i vannpoloturneringen.

Blitz satte ny verdensrekord i svømming den 16. september 1921, med tiden 5.59,2 på 400 meter rygg.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1920 Belgias flagg Antwerpen - Sølv i vannpolo, Belgias flagg Belgia
* Sølv 1924 Frankrikes flagg Paris - Sølv i vannpolo, Belgias flagg Belgia
* Bronse 1920 Belgias flagg Antwerpen - Bronse i svømming, 100 meter rygg Belgias flagg Belgia
* Bronse 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Bronse i vannpolo Belgias flagg Belgia

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 16943961s[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gérard Blitz – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Gérard Blitz – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Gérard Blitz – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Gérard Blitz – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Gérard Blitz – FINA Rediger på Wikidata

* (en) Gérard Blitz – Swimming Hall of Fame Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**«I've Got No Strings»**, også kjent som «I Got no Strings», er en amerikansk sang fra Walt Disneys animasjonsfilm *Pinocchio*, fremført av Dickie Jones (med stemmen til Pinocchio).

Han danser med flere dukker: en nederlandsk dukke, ei fransk dukke, ei russisk dukke og kosakker.

Innspillingen med Dickie Jones ble utgitt av Victor Records med katalognummer 26479A (i USA), på His Master's Voice BD 822 og på His Master's Voice A.L. 2903 (sistnevnte i Norge).

Melodien ble skrevet av Leigh Harline og teksten ble skrevet av Ned Washington.

Sangen ble publisert i 1940.

Barbra Streisand har også spilt inn sangen. Den ble utgitt på hennes album *My Name Is Barbra* med et 1960-talls arrangement av Peter Matz.

The Nostalgia Critic anvendte denne sangen i sin anmeldelse av *End of Days* og dubbet en imitasjon av Arnold Schwarzenegger oppå originalinnspillingen.

Referanser
----------

1. ↑  «Pinocchio» **(engelsk)**. Internet Movie Database.
2. ↑  «Barbra Streisand Archive: Records / My Name Is Barbra album». Arkivert fra originalen 20. juli 2009. Besøkt 22. juni 2010.
**Lian** kan vise til:

Plante
------

* Lian (plante), en plante

Stedsnavn i Norge
-----------------

Det norske stedsnavnet Lian har utspring fra følgende betydning:

* Norrøn (norr hlíð) skrånende fjell- el. åsside bjørkeli, granli / oppe i lia / grønne lier

Gårdsbruk og slektsnavn i Norge
-------------------------------

Lian er et typisk lokalt etternavn og slektsnavn som stammer fra gård og bruk over hele landet. 

For den som vil sette seg inn bosetning og kulturforholdene i norrøn tid er stedsnavnene en viktig kilde. Vi kan dele de forskjellige gårdsnavn i navneklasser og ut i fra dette, datere navneklassene dels ut i fra et språklig, for eks. lydhistoriske årsaker og dels ut i fra historiske årsaker.

* Lian (Trondheim), sted i Trondheim, endeholdeplass for Gråkallbanen

Listen under gir en kort oversikt over gårds- og stedsnavn:

Buskerud - Buskerud amt

* Gårds nr 35 Lian mellom Frogner Lier
* Gårds nr 36 Lian nordre Frogner Lier
* Gårds nr 34 Lian søndre Frogner Lier
* Gårds nr 118 Lian Dagalien Nore

Hedmarken - Hedemarkens amt

* Gårds nr 125 Lian Tønset Tønset

Nordland - Nordlands amt

* Gårds nr 90 Lian Vefsen Vefsen

Nord-Trøndelag - Nordre Trondhjems amt

* Gårds nr 48 Lian Frosten Frosten
* Gårds nr 80 Lian Leksviken Leksviken
* Gårds nr 34 Lian Levanger Levanger
* Gårds nr 25 Lian Mære Sparbuen

Sør-Trøndelag - Søndre Trondhjems amt

* Gårds nr 10 Lian Heim Hevne
* Gårds nr 55 Lian Hevne
* Gårds nr 111 Lian Hevne
* Gårds nr 25 Lian Holtaalen
* Gårds nr 61 Lian Horg
* Gårds nr 117 Lian Orkedalen
* Gårds nr 22 Lian Soknedalen
* Gårds nr 110 Lian Lade Strinden

Vest-Agder - Lister og Mandals amt

* Gårds nr 9 Lian Fjotland
* Gårds nr 5 Lian Halse og Harkmark
* Gårds nr 31 Lian Holme
* Gårds nr 74 Lian Eiken Hægebostad
* Gårds nr 92 Lian Nes (Vest-Agder)

Lian (Lindesnes)

Vestfold - Jarlsberg og Larviks amt

* Gårds nr 45 Lian Hof

Dette er en pekerside og inneholder kun pekere til forskjellige betydninger av dette ordet. Hvis du har fulgt en lenke hit, kan du kanskje gå tilbake og rette den, så den peker direkte til riktig artikkel. Se alle artikler som begynner med *Lian*.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Canadas flagg Canada |
| Kjelkehockey |
| Paralympiske vinterleker |
| Sølv | 2018 Sør-Koreas flagg Pyeongchang | Kjelkehockey |
| VM i kjelkehockey |
| Gull | 2017 Sør-Koreas flagg Gangneung | Kjelkehockey |
| Rullestolbasketball |
| Parapanamerikanske leker |
| Sølv | 2015 Canadas flagg Toronto |  Rullestolbasketball |

**Liam Hickey** (født 25. mars 1998 i St. John's i Newfoundland og Labrador) er en canadisk kjelkehockeyspiller. Han har en paralympisk sølvmedalje i kjelkehockey for Canada, og en VM-gullmedalje. 

Han spiller også rullestolbasketball, og deltok i Parapanamerikanske leker 2015, der Canada kom på andreplass. Han deltok også i Paralympiske sommerleker 2016, der Canada kom på 11.-plass i rullestolbasketball.

Bakgrunn
--------

Henrys funksjonshemming er medfødt, han er født uten lårbein i høyre fot. Da han fire år gammel gjennomgikk han rotasjonsplastikk, slik ankelen blir kneledd, og fotbladet kan styre en leggprotese. Han begynte med kjelkehockey i Easter Seals i 2006, og på konkurransenivå i Avalon Sled Dogs i 2009. Han debuterte på Canadas landslag i 2016.

Idrettskarriere
---------------

Han deltok i den ene World Sledge Hockey Challenge-turneringen i 2016, der Canada kom på andreplass. I VM i kjelkehockey 2017 vant Canada mesterskapet, etter at de slo USA 4-1 i finalen. I World Sledge Hockey Challenge 2017 kom Canada på andreplass, og de vant Turin Para Ice Hockey International Tournament 2017. 

I 2018 representerte han Canada under Paralympiske vinterleker 2018 i Pyeongchang. Canada tapte der finalen 1-2 mot USA.

Referanser
----------

1. ↑  Hockey Canada - *Liam Hickey*, besøkt 30. mars 2018.
2. ↑  IPC - *Liam Hickey*, besøkt 30. mars 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Biografi hos IPC
* Profil hos Hockey Canada
* Profil hos Canadas paralympiske komité
* Profil hos Pyeongchang 2018 Arkivert 31. mars 2018 hos Wayback Machine. (PL 2018)
* Profil hos Wheelchair Basketball Canada
**Charley Chase** (født Charles Joseph Parrott 20. oktober 1893, død 20. juni 1940) var en amerikansk komiker, regissør og sanger, best kjent for sine arbeider i stumfilmtiden. 

Chase begynte sin filmkarriere allerede i 1912, og spilte småroller i mange filmer hos bl.a. Mack Sennett sitt Keystone-studio. Men det store vendepunktet for Chase inntraff først i 1920, da han ble ansatt som regissør hos Hal Roach. Kort tid etter ble han utnevnt til Roach-studioets hovedregissør, og fikk bl.a. ansvaret for den populære *Our Gang*-serien. 

I 1924 lanserte Roach en serie kortfilmer med Chase i hovedrollen, som snart ble veldig populære. Sammen med regissøren Leo McCarey utviklet Chase en stil som bygget mer på situasjonskomikk enn slapstick-humoren som i stor grad dominerte i stumfilmtiden. Chase nevnte ofte komikeren Lloyd Hamilton som en viktig inspirasjonskilde. Chase fortsatte å være aktiv også etter lydfilmens inntog mot slutten av 1920-årene; i tillegg til sine egne kortfilmer opptrådte han bl.a. i Helan og Halvan-filmen *Ørkenens sønner* (1933). 

Etter mange års samarbeid forlot Chase Roach-studioet i 1936, og gikk over til Columbia Pictures hvor han bl.a. regisserte flere kortfilmer med komikerne The Three Stooges. I sine siste leveår fikk Chase problemer med helsen, delvis forårsaket alkoholisme. Chase giftet seg i 1914 med Bebe Eltinge; ekteskapet varte livet ut og paret fikk to barn, døtrene Pauline og June. Chase hadde en yngre bror, James Parrott, som også var aktiv innen filmmediet, først og fremst som regissør.

Referanser
----------

1. 1 2   Proleksis Encyclopedia, Proleksis enciklopedija ID 15076[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 6982, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6k372ff, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Charley Chase (actor) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Charley Chase på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Charley Chase i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Charley Chase på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (fr) Charley Chase på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Charley Chase hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Charley Chase hos Internet Broadway Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
**Charley Hull** (født 20. mars 1996) er en engelsk profesjonell golfspiller på Ladies European Tour.

Som amatør var Hull i 2012 med på å vinne lagturneringen Curtis Cup, en lagkonkurranse for kvinnelige amatørspillere mellom Storbritannia/Irland og USA. Samme år var hun rangert som den tredje beste amatørspilleren i verden. Hun deltok i flere profesjonelle turneringer, blant annet lå hun på en delt tredjeplass etter første dag av Women's British Open i 2012.

Hull ble profesjonell i januar 2013. Allerede i august samme år ble hun tatt ut til å delta i Solheim Cup, som den yngste i turneringens historie.

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,

Eksterne lenker
---------------

* (en) Charley Hull – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Charley Hull – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Charley Hull – Storbritannias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Charley Hull – LPGA-touren Rediger på Wikidata

* (en) Charley Hull – Europatouren Rediger på Wikidata

Portal: Golf