recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.
**Konsortium** (fra latin *consortium*: 'selskap', 'fellesskap') er en sammenslutning eller samarbeidsavtale mellom personer, organisasjoner, firmaer, myndigheter eller enhver kombinasjon av disse, vanligvis for sammen å oppnå forretningsmessige mål. Samarbeidet kan være mer eller mindre formelt, fra muntlige avtaler til dannelse av felles selskaper. Et konsortium formaliseres vanligvis av en kontrakt, som tegner rettighetene og forpliktelsene til hver enkelt medlem av.

Hver deltaker beholder sin separate legale status. Konsortiets kontroll over hver enkelt deltaker er i alminnelighet begrenset til virksomheter som involverer det felles foretaket, spesielt delingen av utbytte.

Et eksempel på et konsortium er selskapene som sto for utviklingen av RISC-prosessoren PowerPC, samt Unicode. Et annet eksempel på profittorientert konsortium er når en gruppe banker samarbeider om å gi lån. Et mer permanent felles samarbeid kalles vanligvis et institutt.

I bygg- og anleggsbransjen er en «prosjekteringsgruppe» (PG) et eksempel på ingeniører og arkitekter som samarbeider i et konsortium. De samarbeider dermed om oppgaver for et konkret bygg eller anlegg. En PG har både en internavtale seg imellom og en kontrakt med en oppdragsgiver, for eksempel basert på standardkontrakten for prosjekteringsarbeid, NS 8401. Entreprenører kan opptre sammen som et «arbeidsfellesskap» i et konsortium overfor en byggherre. Ved offentlige anskaffelser kan leverandører inngi tilbud sammen som en «leverandørgruppe». En forutsetning er at leverandørgrupper opptrer som et klart og åpent samarbeid, og ikke som et ulovlig anbudssamarbeid.

Ved leverandørgrupper kan oppstå flere juridiske spørsmål, blant annet om feil og forsinkelser fra en av leverandørene skal påføre de andre i gruppen et solidaransvar, og om deltakerne enkeltvis eller samlet skal stille sikkerhet, så som selvskyldnerkausjon, for sine kontraktsforpliktelser.

Eksempler på konsortier
-----------------------

* World Wide Web Consortium
* Open Geospatial Consortium

Se også
-------

* Fellesforetak
* Samvirke

Eksterne lenker
---------------

* ConsortiumInfo.org

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND
 |
*For andre med samme navn, se Christopher Hansteen* (andre betydninger)

**Christopher Hansteen** (født 26. september 1822 i Moss, død 10. mars 1912 i Kristiania) var en norsk jurist og dommer. Han satt i hele 38 år som dommer i Norges Høyesterett.

Hansteen ble utdannet jurist i 1843. Han ble ansatt i Justisdepartementet i 1847 og ble byråsjef i 1854.
I årene fra 1857 til 1866 var han konstituert som fogd og kriminaldommer i Christiania, før han tiltrådte som dommer i Høyesterett året etter. Han satt i denne stillingen til han var godt over 82 år. Da han gikk av i 1905 hadde han tjenestegjort i Høyesterett lenger enn noen annen dommer.

Hansteen var medlem av Riksretten i årene 1883–1884 og satt i kirkekommisjonen i 1860-årene. 

Han var 2. suppleant til Stortinget i perioden 1868 til 1869, fra valgkrets Christiania, Hønefoss og Kongsvinger. Hansteen var også medlem av bystyret i hovedstaden fra 1867 til 1876.

Utmerkelser
-----------

* Ridder av St. Olavs Orden (1868)
* Kommandørkorset av 1. klasse (1882)
* Storkorset (1895)

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 347[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Christopher Hansteen hos Virksomme ord Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |
Engerdal kirke
**Engerdal prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Sør-Østerdal prosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Engerdal kommune i Hedmark fylke, og hovedkirken var Engerdal kirke.

Engerdal prestegjeld og dets sogn er nå en del av Engerdal kirkelige fellesråd underlagt Sør-Østerdal prosti.

Historikk
---------

Engerdals kirkehistorie er litt spesiell. Grensetraktene mellom Nord-Østerdal og Sverige sognet historisk sett til Rendalen prestegjeld, men kirkeveien over fjellvidder og daler var lang og strabasiøs. Foretaksomme innvånere begynte derfor oppføringen av et kirkebygg i Engerdal omkring år 1800, men uten å ha fått tillatelse fra "øvrigheten". Da de så fikk høre at det ikke ville bli noen prest på stedet, ble bygget tatt ned og omdisponert: Skipet ble til en låve og sakristiet til en vedskåle. Det skal ellers ha eksistert en eldre kirke i området på et tidligere tidspunkt.

Det første *eksisterende* kirkebygget i Engerdal var Drevsjø kapell, oppført og vigslet i 1848, og i begynnelsen var det to gudstjenester i året ved presten i Rendalen. Ved kgl.res. av 9. april 1870 skulle det bygges to kapell i grensetraktene mellom Rendalen, Tolgen og Røraas prestegjeld, et i Engerdal og det andre i Elgåen. Samtidig, gjeldende fra 1. august 1870, ble det opprettet en hjelpepreststilling for fjelldistrikter av Tryssild, Rendalen, Tolgen og Røraas prestegjeld. Grunnsteinen til dagens Engerdal kirke ble således lagt i 1871, og kirken innviet i 1873.

Ved kgl.res. av 3. mars 1910 ble Engerdal eget sogn under Rendalen, bestående av deler av Tryssild, Ytre Rendal, Øvre Rendal, Os og Røraas sogn. Allerede ved kgl.res. av 3. november 1910, gjeldende fra 1. januar 1911, ble Engerdal opprettet som eget sognekall og skulle betjenes av hjelpepresten for "Østerdalens nordlige fjelddistrikter".

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Engerdal
* Søre Elvdal
* Drevsjø
* Sømådalen
* Elgå

Referanser
----------

1. 1 2  Engerdal kirke, norske-kirker.net
2. ↑  (no) «Drevsjø kirkested». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
3. 1 2  Prestegjeld og sogn i Hedmark, arkivverket.no
4. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
5. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Ole Olsen Malm** (født 14. mars 1854 i Stavanger, død 6. mai 1917 i Kristiania) var en norsk veterinær og lege. Han var sentral i arbeidet mot tuberkulose og i forskningen rundt husdyrsykdommer, og var den første i Skandinavia som rendyrket tuberkelbakterien fra menneske og svin. Malm var også en viktig drivkraft i arbeidet rundt oppbygningen av veterinærvesenet i Norge, og var sentral i etableringen av Veterinærinstituttet.

Malm tok medisinsk embetseksamen 1880. Fra 1887 til 1889 studerte han veterinærmedisin i København, og i 1894 tok han den medisinske doktorgraden med en avhandling om tuberkulin.

Malm ble utnevnt til overlege for det sivile veterinærvesen i 1890, og fikk i 1894 tittelen veterinærdirektør. Denne stillingen beholdt han frem til sin død. Som veterinærdirektør var han blant annet ansvarlig for nedkjempingen av storfetuberkulose, som i løpet av Malms virke ble kraftig redusert i Norge. Han startet også regulær produksjon av tuberkulin til diagnostisk bruk hos både menneske og husdyr, og produserte tidlig antiserum mot difteri på hest og av koppevaksine på kalv.

Fra 1895 til 1910 satt Malm i kommunestyret i Kristiania, i én periode også i formannskapet. Han ble innvalgt på Stortinget for Samlingspartiet i 1906 etter å ha tatt avskjed som veterinærdirektør, men trakk seg allerede året etter da han ble gjenutnevnt til stillingen og dermed ikke lenger var valgbar.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 579[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Velle, Weiert. «Ole Olsen Malm». Norsk biografisk leksikon. Besøkt 27. september 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Ole Olsen Malm hos Virksomme ord Rediger på Wikidata

* (no) Ole Olsen Malm hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* (no) Politiske taler av Ole Olsen Malm, virksommeord.uib.no

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF
 |
**SBS Broadcasting Group** var en europeisk kringkastingsgruppe som drev kommersielle TV-kanaler, radiostasjoner og relaterte virksomheter i Vest-og Sentral-og Øst-Europa. SBS hadde kringkastingstjenester i Norden, Belgia, Bulgaria, Finland, Hellas, Ungarn, Nederland, Romania og Storbritannia. 

SBS ble grunnlagt av Harry E. Sloan og Brendan Atkinson etter at de kjøpte en eierandel i *København stasjonen Kanal 2* og TVNorge. I 1991 kjøpte Harry svenske Nordic Channel, som snart ble omdøpt til Kanal 5. Selskapet var opprinnelig kjent som TV1, men ble omdøpt til *Scandinavian Broadcasting Systems* i 1991. Etter å ekspandert inn i Benelux og Øst-Europa, ble navnet endret igjen.

I 2005 ble SBS kjøpt av kapitalfirmaet Permira og Kohlberg Kravis Roberts (KKR). De kjøpte den tyske kringkasteren *ProSiebenSat.1 Media* tidlig i 2007 og 27. juni 2007 ble det kunngjort at ProSiebenSat.1 Media kjøpte SBS Broadcasting Group for 3,3 milliarder euro. Dermed ble ProSiebenSat.1 Media den nest største kringkasteren i Europa med 48 TV-stasjoner.

I Norge eier SBS Radio Norge og Radio 1 Hits i Oslo og Bergen, tidligere også i Trondheim og Stavanger. SBS Radio driver også musikk-TV-kanalen The Voice TV Norge, i tillegg til radiostasjonen The Voice Radio i Oslo, Stavanger og Trondheim.

Referanser
----------

1. ↑  død lenke «Kjøper SBS og TVNorge», artikkel i *Kampanje* 28. juni 2007; besøkt 4. juni 2011.
Denne artikkelen trenger å **wikifiseres**. Du kan bidra ved å legge til eller forbedre relevante lenker eller artikkelens oppsett. 

| Klikk [vis] til høyre for flere detaljer. |
| --- |
| * Erstatt HTML-markup med wikimarkup der det er passende.
* Legg til wikilenker. Der det er passende lager du lenker til andre artikler ved å sette "[[" og "]]" rundt relevante ord (se WP:LENKE for mer informasjon. Ikke lenk til ord som de fleste er kjent med, slik som vanlige yrker, velkjente geografiske betegnelser og hverdagsting.
* Formater innledningen. Opprett eller forbedre det innledende avsnittet.
* Fjern eller redigér stoff som ikke er skrevet i leksikalsk stil, men for eksempel kåserende eller humoristisk
* Legg inn avsnittsoverskrifter som beskrevet på Wikipedia:Oppsettsveiledning.
* Legg til en infoboks hvis det er passende i artiklene.
* Påse at referanser inneholder nok informasjon, slik som titler, datoer, utgivere osv.
* Fjern dette merket.
 |

**Khuong Viet-tempelet** er et vietnametisk buddhistisk tempel og kultursenter i Moss. Tempelet har adresse Skredderveien 9 i Kambo. Menigheten, som dekker hele Østfold, ble etablert i 2001.

Historie og informasjon
-----------------------

Det vietnamesiske buddhistsamfunn i Norge er en landsomfattende buddhistisk organisasjon for vietnamesere i Norge, med eget tempel på Kambo for buddhister i Moss og Rygge. Deres første tempel var i Rygge, men menigheten bestemte seg for å bygge et eget forsamlingslokale i Skredderveien i Moss. Tempelet er på cirka 1100 kvadratmeter med ett meditasjonsrom og ett forsamlingsrom.  Forsamlingen har en speidergruppe som heter Buddhist-ungdomfamilien, den er spesielt for barn og ungdom. Det drives ikke med noe form for misjonering, men templet er åpent for

Kilder
------
Saepta Julias beliggenhet markert
Fundamentrester etter Saepta Julia ved Pantheon
**Saepta Julia** var en multifunkdjonell søylehall i det antikke Roma. Den 400 ganger 60 meter store hallen på Marsfeltet vest for den moderne Via del Corso mellom Piazza Venezia og Piazza Sant’Ignazio. Basilikaen Santa Maria sopra Minerva ved Piazza della Minerva står over en del av den antikke søylehallen.

Julius Cäsar planla det representative byggverket av marmor som forsamlingssted for *comitia centuriata*-valgene. Den skulle erstatte det tidligere samlingsstedet, som var en enkel, omgjerdet og takløs plass på samme sted, som lignet på en dyreinnhengning og derfor ble kalt *ovile* (latin for sauegård). Byggverket ble ikke ferdig før under Lepidus og Agrippa i 26 f.Kr. Agrippa viet hallen til julierne. For opptelling av stemmetavlene tjente deretter *diribitoriet*, en stor sal formodentlig rett ved siden av.

Etter at *comitia centuriata* var blitt avskaffet av Tiberius i 14 e.Kr. ble paktbygget til en arena for gladiatorkamper og spill. Fra 60 til 65 fant enkelte av neronia-veddemålskampene sted her. Med byggingen av Colosseum tapte Saepta Julia isin betydning som arrangementssted, og ble omfunksjonert til en markedshall. Martial dkildrer dens atmosfære som salgslokale i et epigram (*Epigrammer* 9,59).

Man kan se resterav fundament og sokkelområdet øst for Pantheon.

Litteratur
----------

* Samuel Ball Platner, Thomas Ashby: *Saepta Julia.* I: *A Topographical Dictionary of Ancient Rome.* Oxford University Press, Oxford 1929, s. 460–461 (online hos LacusCurtius).
* Mal:KlP
* Darryl A. Phillips: *Reading the Civic Landscape of Augustan Rome. Aeneid 1.421–429 and the Building Program of Augustus.* I: Adam M. Kemezis (utg.): *Urban Dreams and Realities in Antiquity. Remains and Representations of the Ancient City* (= *Mnemosyne. Supplements.* Band 376). Brill, Leiden, Boston 2015, s. 229–245, her s. 237–239 (Google Books).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Saepta Iulia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* *Saepta Julia.* I: *Rome Reborn.* Institute for Advanced Technology in the Humanities, University of Virginia

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***The Woman in Black*** er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Lawrence Marston.

Handling
--------

Den unge sigøyneren Mary blir forført av den umoralske Robert Crane, før han forlater henne. Men sammen med moren sin Zenda, lover Mary hevn. I mellomtiden forsøker Crane å utpresse Stella Everetts far, og tvinge Stella til å gifte seg med ham - selv om hun allerede er forelsket i Frank Mansfield, Cranes rival til et sete i kongressen. Frank vinner valget, men Stella står fremdeles overfor utsiktene til å gifte seg med Crane - frem til Zenda kommer til henne med en plan. På bryllupsdagen deres - rett etter at de har giftet seg med hverandre - løfter Crane sløret fra sin kones ansikt. Men han blir sjokkert over å oppdage at hans nye brud er Mary, ikke Stella. Dermed står Stella og Frank fritt til å gifte seg, og Zenda har endelig fått sin hevn.

Skuespillere
------------

* Lionel Barrymore som Robert Crane
* Alan Hale som Frank Mansfield
* Mrs. Lawrence Marston som Zenda
* Marie Newton som Mary
* Millicent Evans som Stella Everett

Referanser
----------

1. ↑  The Woman in Black
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Woman in Black* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Woman in Black* på AllMovie Rediger på Wikidata
**Saluki** ble etablert i 1976 i Oslo som en progressiv jazzrock-gruppe, og besto opprinnelig av musikerne Freddy Dahl - vokal / gitar, Peter Berg Nilsen, i dag Peter Alois Symington - vokal/ percussion/saksofon, Ginn Jahr - bass, Kjell Rønningen - keyboards/ vokal, og Bjørn Jenssen - trommer.

Fra høsten 2016 til våren 2017 spilte Fredrik Skalstad trommer, og fra høsten 2017 er det Gunnar Berg-Nielsen som trakterer disse.

Saluki ble høsten 2017 utvidet til 6 medlemmer, med Trond Tufte på gitar.

I 2022 ønsket Kjell Rønningen å "ta en pause" fra bandet, og Gunnar Berg-Nielsen sluttet i Saluki. Henrik R. Fossum kom da inn som ny trommeslager og et friskt pust i bandet. Henrik er også kjent som trommeslager på Ronni le Tekrø's seneste prosjekt "Bigfoot TV". Henrik har beskrevet sine andre meritter på sin hjemmeside 

Saluki spilte konserter på festivaler og klubber og turnerte mye i Norge, Danmark og Nederland i perioden 1976–1977. Saluki utgav sitt første album, Saluki den 30. mars 1977. Bandet hadde sin 40-årsjubileumskonsert i Oslo Konserthus den 30. mars 2017! Hvor de ble hyllet med stående applaus og stor jubel!

En remastered CD-utgave ble utgitt på denne dagen og LP-en ble reutgitt på vinyl av plateselskapet Big Dipper i Oslo på deres Round2 label høsten 2017. Dette albumet er også gitt ut digitalt og på CD av Buttre Braak DA

Diskografi
----------

* *Saluki* (1977)
* *Amazing Games* (2018)

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 22. mars 2017. Besøkt 21. mars 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Saluki på Discogs Rediger på Wikidata
* (no) Historien om Saluki — En klassiker vender tilbake, artikkel på magasin.bigdipper.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.

**Vernesko** er beskyttende skotøy som ofte brukes i det fysiske arbeidslivet. Vernesko beskytter tærne mot skade fra tunge eller spisse objekter.

Slike sko består av en ordinær sko med noen spesielle endringer, avhengig av om det dreier seg om sveisesko, arbeidssko eller bakkesko. Sveisesko er laget for ikke å ta raskt fyr ved sveising, i tillegg til å være tette slik at glørne ikke kommer inn i skoen. Arbeidssko er laget for å tåle å bli truffet av tunge ting, men kan også være laget med en stålplate på undersiden for ikke at ikke skarpe gjenstander skal trenge gjennom sålen. Bakkesko er litt lettere pansrede sko, som skal tåle bakker fra dreiemaskiner.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Protective shoes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN
 |
**Dag Kaas** (født 6. juni 1947 i Oslo, død 4. november 2022 samme sted) var en norsk trener i langrenn, økonom og sakprosaforfatter. 

Kaas var landslagstrener i langrenn for kvinner 1980–1985, landslagssjef for kvinner og menn 1984–1985 og sportssjef for alle grener 1985–1986. Han var fast trener for langrennsløper Bente Skari fra 1997 til hun la opp i 2003. Han var også en personlig trener for blant andre Astrid Uhrenholdt Jacobsen gjennom IL Heming.

Biografi
--------

Kaas var utdannet sosialøkonom, med 2. avdeling juridisk utdanning. Fra 1977–1980 var han økonomikonsulent i næringslivet og i samme periode trener for langrennskvinnenes juniorlag. Gjennom 1980-årene bemerket Kaas seg som en kyndig trener innen langrenn, ble landslagstrener og individuell trener for flere kvinnelige løpere i norgeseliten. Fra 1987 arbeidet han som ledertrener i næringslivet, i offentlig sektor, i toppidretten og i kultursektoren. Siden oppstarten av Olympiatoppen i 1990 var han tilknyttet senteret som prosjektleder i OL-forberedelsene. Han var daglig leder for Olympiatoppens senter for prestasjonsutvikling fra august 2003 og ut 2004. Kaas drev utviklingsprosesser for næringsliv, organisasjoner og idrett. I 2020 ble han tildelt Silvas ærespris for sin mangeårige frivillige innsats som trener og leder innen norsk orientering .

Familie
-------

Dag Kaas var gift med president i Norges Orienteringsforbund Astrid Waaler Kaas (f. 1957). De fikk tre sønner sammen, der eldstemann er verdensmester i orientering, Carl Waaler Kaas.

Bibliografi
-----------

* 2007: *Fra ord til handling - Om prestasjonsutvikling i praksis* Cappelen Damm, medforfattere: Hans Trygve Kristiansen og Johan Kaggestad ISBN 8205208840

Referanser
----------

1. ↑   www.nrk.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑
3. 1 2  «Langrennstreneren Dag Kaas er død: – Helt uvurderlig for norsk langrenn». NRK. 5. november 2022. Besøkt 6. november 2022.
4. ↑  «Dag Kaas». Cappelen Damm. Besøkt 6. november 2022.
5. ↑  
«Fra ord til handling - Om prestasjonsutvikling i praksis». Cappelen Damm.

Eksterne lenker
---------------

* Biografi hos Cappelen Damm
* Norges Orienteringsforbund Utmerkelser
Detalj av filigransarbeid fra Portugal
Eksempel på tradisjonelt norsk filigransarbeid. Bolesølje laget av Eivind G. Tveiten. Foto Anne-Lise Reinsfelt / Norsk Folkemuseum, NF. 1968-0744.
Tallerken utført med filigranteknikk.
**Filigran** er en teknikk innen gullsmedfaget som benyttes til å lage smykker og andre gjenstander i gull eller sølv. I Norge er det i hovedsak bunadssølv som blir lagd på denne måten nå til dags. Navnet er av latinsk opphav og er bygd opp av de to ordene *filum* og *granum* som betyr henholdsvis ‘tråd’ og ‘korn’. Dette viser til at gjenstander utført i denne teknikken i hovedsak er utført ved å bearbeide og kombinere forskjellige typer tråder og kjørner (kuler/korn). 

Teknikkens historie strekker seg flere tusen tusen år tilbake i tid, og har på forskjellige tidspunkter vært utbredt over store deler av verden. Eksempler finnes fra Det gamle Egypt, Romerriket, Kina, India, og den nordiske middelalderen. I Norge hadde teknikken en renessanse på slutten av 1800-tallet. Ved siden av det tradisjonelle draktsølvet som ble produsert på bygdene ble det da også lagd «bysmykker» i filigran. Fra omkring 1880 ble teknikken også en viktig bestanddel i den nye emaljeproduksjonen i form av celle-emalje, som er en teknikk der emalje i forskjellige farger blir lagt i «rommene» mellom tynne tråder som er loddet fast som «skillevegger» på et metallunderlag.

Se også
-------

* Sølje
* Bunadsølv

Kilder
------

* «filigran». *Store norske leksikon*.

Eksterne lenker
---------------

* Riisøen, Thale; Bøe, Alf; Vestlandske kunstindustrimuseum; Kunstindustrimuseet i Oslo (1959). *Om filigran: teknikk, historikk, filigran i norsk eie*. Vestlandske Kunstindustrimuseum og Kunstindustrimuseet. Besøkt 17. april 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Majorstuen kirke
**Majorstuen menighet** var et prestegjeld tilhørende Vestre Aker prosti i Oslo bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet bydelen Majorstuen i Oslo kommune, med Majorstuen kirke som menighetskirke.

Historikk
---------

Majorstuen menighet ble opprettet 1. januar 1957 ved at deler av Ris, Vestre Aker, Fagerborg og Uranienborg menigheter ble skilt ut fra sine respektive menigheter, idet grensene for Majorstuen menighet fastsettes slik: Fra krysset Kirkeveien – Middelthuns gate, følger Middelthuns gate og denne gates forlengelse i en rett linje nordvestover mot kapellet på Vestre Gravlund, følger gravlundens østre grense til Sørkedalsveien, denne til Thaulows vei, denne vei til Røabanen, følger Røabanens trasé til denne møter Sognsvannsbanen, følger Sognsvannsbanens trasé til denne møter den nordre grenselinje for eiendommen Villaveien nr. 38, følger den vestre grense for eiendommen Apalveien nr. 44 over i Apalveien, denne vei til Professor Sælands vei, følger Professor Sælands vei til et punkt hvor denne dreier østover, derfra i en linje nordøst for Marienlyst skole til grensen møter Kirkeveien vest for nr. 98 i forlengelsen av Schwachs gate, følger Kirkeveien til Ullevålsveien, denne til Fagerborggata, denne til Suhms gate, denne til Jacob Aalls gate, denne til Valkyriegaten, denne til Kirkeveien og etter Kirkeveien tilbake til Middelthuns gate.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Majorstuen

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Kilder
------


1. ↑  Forskrift om opprettelse av menigheter, Majorstua menighet, Røa menighet, Lilleborg menighet, Sinsen menighet
2. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
3. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
**Tano Trust** er en norsk ideell organisasjon som i samarbeid med *Moyo Mmoja Trust*, Bagamoyo, Tanzania utvikler og drifter utviklingsprogrammer med fokus på vanskeligstilte kvinner og forlatte og andre særdeles vanskeligstilte barn og unge.

Programmene innebærer hjem for helt forlatte barn, bistand til særlig utsatte kvinner med forsørgeransvar – og et skole- og yrkesopplæringsprogram for vanskeligstilte unge kvinner. Det legges i økende grad opp til at samarbeidspartneren i Tanzania, *Moyo Mmoja Trust*, driver inntektsbringende aktiviteter til inntekt for sine programmer.

Organisasjonen har sine inntekter fra Norad, private givere og bedrifter. Organisasjonen er registrert som stiftelse og ble opprettet i 2000 under navnet *Moyo Mdogo*. Dette ble endret til Tano Trust (forkortelse av Tanzania – Norge) i 2006.

Tano Trust er registrert i Enhetsregisteret i Brønnøysundsregistrene, Lotteri- og stiftelsestilsynet og Innsamlingskontrollen med fler.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
**Marylebone Cricket Club (MCC)** er en privat klubb som ble grunnlagt i 1787. Klubben var det overordnede organ for både engelsk og internasjonal cricket frem til 1993, da det internasjonale cricketforbundet (ICC) overtok klubbens internasjonale plikter og England and Wales Cricket Board tok over dens engelske plikter. MCC har fremdeles copyright på cricketlovene, selv om ICC ønsker å overta også dette, slik at det har mer frihet til å innføre de nødvendige endringer i spillets regler. Også at ICC flyttet crickets hovedsentral fra Lord's til Dubai viser at de ønsker et brudd med MCC og med dens historiske betydning.

MCC holder til ved Lord's cricketbane, som den også eier. Tilskuerpaviljongen op banen er reservert MCC. MCCs medlemmer har også spesielle rettigheter som tilskuere ved alle kamper som spilles på Lord's.

Som styrende organ for engelsk cricket var det MCC som organiserte engelske landslag, og i alle andre typer kamper enn Testkamper spilte laget som MCC, snarere enn England. Dette var tilfelle helt frem til 1976-77, da det engelske laget turnerte Australia som MCC for siste gang.

Nå til dags driver klubben et treningssenter for unge crickettalenter, så vel som bridge-, tennis- og golfavdelinger.

Klubben fikk i en periode en del dårlig publisitet da den nektet å godta kvinnelige medlemmer helt frem til 1998. På tross av klubbens ledelse oppnådde ikke forslaget om kvinnelig medlemskap 66% av stemmene før den britiske regjeringen truet med å fjerne rettighetene til lotteriorganisering dersom ikke klubben åpnet for å ha kvinnelige medlemmer. Frem til 1998 var Dronningen av Storbritannia den eneste kvinne som fikk lov til å oppholde seg i paviljongen mens kamper pågikk.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Marylebone Cricket Club – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Crickets offisielle lover

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
Må ikke forveksles med Turid S. Thomassen.

**Turid Thomassen** (født 19. april 1965 på Stathelle) er en norsk politiker som var partileder for partiet Rødt fra 2010 til 2012. I Stortingsvalget 2017 var hun Rødts førstekandidat i Oppland.

Thomassen er ansatt i administrasjonen ved Avdeling for TV-utdanning og filmvitenskap ved Høgskolen i Lillehammer, der hun også er hovedtillitsvalgt for Norsk tjenestemannslag.

Hun er kommunestyrerepresentant i Lillehammer fra 1999 og stod på førsteplass på Rødts Oppland-liste ved stortingsvalget 2009. Thomassen ble valgt som leder i Rødt (etter Torstein Dahle) på partiets landsmøte 30. mai 2010, etter mange år som medlem i Rød Ungdom, Rød Valgallianse og Arbeidernes Kommunistparti. Hun ble etterfulgt av Bjørnar Moxnes som ny partileder 6. mai 2012.

Hun har tre barn og er samboer med politikeren Aksel Hagen, som er stortingsrepresentant for SV. I 1984 var hun en av deltakerne Trond-Viggo Torgersens ungdomsdokumentar *Nesten voksen*.

Referanser
----------

1. ↑  valg.no Valglister og kandidater 2017
2. ↑  «Turid Thomassen ny leder i Rødt». TV 2 Nyhetene. 31. mai 2010. Besøkt 27. juli 2010.
3. ↑  TV 2, 6. mai 2012: Bjørnar Moxnes (30) er Rødts nye leder
4. ↑  Lørdagsrevyen 29.05.10 – NRK Nett-TV

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisiell blogg Rediger på Wikidata

* (no) Mate-URL Rediger på Wikidata

* (en) Turid Thomassen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* https//virksommeord.no/person/2942

| * v
* d
* r
Rødts ledere |
| --- |
| Torstein Dahle (2007–2010) **·** Turid Thomassen (2010–2012) **·** Bjørnar Moxnes (2012–2023) **·** Marie Sneve Martinussen (2023) |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Olle Ljungberg** (født 7. desember 1946) er en svensk skuespiller, regissør og teaterprodusent.

Biografi
--------

Ljungberg utdannet seg ved Calle Flygare Teaterskola. Deretter begynte han han som skuespiller på Pistolteatern i 1969 og senare ved bl.a. Riksteatern og Göteborgs stadsteater. I Göteborg regisserte Ljungberg også i suksessen *Brel lever än* (1982). Sammen med Evabritt Strandberg grunnla han deretter Scendamm AB, som foruten kabareten *Brel* (1983) och Kent Anderssons revy *Kent* (1985) på Göta Lejon i Stockholm produserte musikalene *A Star is Torn* (1985) på Scala och *Zarah* (1987 - här var Ljungberg också medförfattare ) på Intiman samt komedien *Färdknäpp* (1988) og musikalen *Villon* (1991) på Scala, samtlige med Ljungberg som regissör. Han var også produsent för *Les Misérables* (1990) på Cirkus.

Ljungberg har også regissert og produsert *Kulfadern* på Tyrol (1992), musikalen *Blood Brothers* på Intiman (1992), kabareten *Tre på en liter* på Sverige-turné (1993). Kabaretene *Brel i Feskekyrka* samt *Brel landet runt* (1994-1995). I 1995 – 1999 bygde Olle Ljungberg opp og drev som adm. dir. industrif
oretaket Smoke on Guard AB. Sikkerhetsforetak med innovasjoner innenfor larmer og innbruddsbeskyttelse. Nå til dags mer virksomt globalt. 

I 1999 - 2001 produserte og regisserte Olle Ljungberg musikkteateroppsetningen *Marlene* på Scala. Konsertforestillingen *Å alla dessa karlar*, på konserthusturné samt et antall mindre forestillinger på turné rundt i landet. I 2002 – 2005 bygde og drev Olle Ljungberg Fjäderholmsteatern på Fjäderholmarna. Der produserte og regisserte han teaterforestillingen *Hemsöborna* samt barneforestillingen *Myror i brallan* og familieforestillingen *Saltkråkan*. I 2006 - 2007 produserte og regisserte han musikkteaterforestillingen *Brel rakt in i hjärtat* på Vasateatern i Stockholm. I 2009 og 2010 produserte og regisserte han rockmusikalen *Life of Bellman* i Ulriksdals slottspark. I 2011 produserte og regisserte Ljungberg dramamusikalen *Modren* på Rival i Stockholm.

Filmografi (i utvalg)
---------------------

* *Ta den ring* (TV)

Referanser
----------

1. ↑  *Myggans Nöjeslexikon*, bra böcker 1993, s204

Eksterne lenker
---------------

* (en) Olle Ljungberg på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Buskerudbyen** er et langsiktig samarbeid innenfor areal, transport og miljø. Partene i samarbeidet er kommunene Drammen, Kongsberg, Lier og Øvre Eiker samt Fylkesmannen i Oslo og Viken (observatørstatus), Jernbanedirektoratet, Statens vegvesen region sør og Viken fylkeskommune. Målet med prosjektet er å utvikle en konkurransekraftig byregion, samtidig som man reduserer reiser med privatbil, og øker andelen kollektivreiser og syklende.

I 2010 inngikk Buskerudbysamarbeidet en avtale med Samferdselsdepartementet om belønningsmidler, det vil si pengetilskudd. Belønningsmidlene skal brukes til å styrke Kollektivtrafikk, minske bilbruken og gjøre det enklere å sykle og gå. Målet er at det skal bli bedre fremkommelighet, miljø og helse i Lier, Drammen, Øvre Eiker og Kongsberg. Samarbeidet har forpliktet seg til å arbeide for nullvekst i personbiltrafikken i avtaleperioden. Totalt har samarbeidet fått rundt 1 milliard kroner til utvikling av miljøvennlig transporttilbud siden 2010.

Buskerudbypakke 1
-----------------

Buskerudbysamarbeidet har hittil fått i overkant av én milliard kroner i statlige belønningsmidler for å styrke kollektivtilbudet, minske bilbruken og gjøre det enklere å sykle og gå. Ordningen kalles Buskerudbypakke 1.

Buskerudbyen har fått følgende i belønningsmidler:

* 2010-2013: 280 millioner kroner
* 2014-2017: 308,3 millioner kroner
* 2018-2019: 166 millioner kroner
* 2020-2021: 180 millioner kroner

I tillegg har Samferdselsdepartementet gitt 50 millioner kroner i ekstrabevilgninger.

Noen gjennomførte tiltak
------------------------

* Dobling av busstilbudet mellom Drammen, Mjøndalen og Hokksund.
* 10-minutters avgangsfrekvens på buss på strekningen Drammen-Konnerud.
* Utbedring av Mjøndalen stasjon, blant annet med pendlerparkering og sykkelparkering.
* Reduserte fartsgrenser i Drammen sentrum.
* Sykkelparkeringer i hele regionen.
* Mulighetsstudie næringsarealer/næringsutvikling.
* Fjerning av busslommer

Referanser
----------

1. ↑  «Om samarbeidet • Buskerudbyen». *Buskerudbyen*. Besøkt 31. mai 2020. «Buskerudbysamarbeidet består av syv offentlige partnere som jobber for å løse felles utfordringer innen transport, miljø og arealutvikling.»
2. ↑  «Alle tiltak i Buskerudbypakke 1/belønningsordningen». Buskerudbyen. 2014. Arkivert fra originalen 6. februar 2016.
3. ↑  «Fjerning av busslommer i Konnerudgata setter sinnene i kok hos bilistene». Drammens Tidende. 23. november 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Buskerudbyen
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
Collografi - plate av papp. Overflaten er revet og limt.
**Collografi** er en trykketeknikk innen grafikk, som kan brukes både til høytrykk og dyptrykk, med mange muligheter for spennende, kunstneriske uttrykk.

Første del av navnet kommer fra gresk *kolla*, som betyr *lim*. Siste del av navnet, .*..grafi*, brukes hos mange grafiske trykketeknikker. Det kommer av verbet *graphein*, og betyr *å tegne*.

Billige materialer
------------------

Trykkplaten lages av papp eller et annet materiale. Ettersom materialene som brukes er svært billige, i forhold til f.eks. sink og kobberplater, gir det muligheter til eksprimentering. 

Teknikken egner seg fint i skolen, som formingsaktivitet.

Framgangsmåte
-------------

Motivet kan arbeides inn i platen ved å skjære eller rive i pappen. Men like vanlig er det «å bygge opp» platen med lim, som godt kan være blandet med kritt, eller å lime fast ulike materialer til platen (sagspon, naturmaterialer, tråder, greiner ... .osv.) 

Til slutt får platen et lag shellakk som beskyttelse. Poenget er at det må være en isolasjon i mellom den sårbare papplaten (papir og lim) og trykksverten. Lakken gjør at trykksverten ikke trenger seg inn i trykkplaten (av papir), men gjør også platen sterkere. 

Trykking, eller innfarging av trykkplaten, kan utføres som høytrykk eller dyptrykk. Eller i en kombinasjon. Til flerfarge trykk må det lages flere plater, en til hver farge. Men det er selvfølgelig mulig å farge inn en trykkplate med flere farger. Dersom platen er mye bygd opp kan den trolig ikke trykkes i en trykkpresse, men må håndtrykkes.

Ikke for store opplag
---------------------

Hvor mange trykk som kan trykkes før platen er utslitt avhenger av den som trykker. Velges dyptrykks-metoden gir den nokså stor slitasje på platen, i forhold til om platen trykkes som høytrykk. 

Siden papp er ikke et altfor sterk materiale, holder derfor ikke trykkplaten til store grafikkopplag. 

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Landhevingsmerke** er fast varig merking for å følge landheving over lang tid. Slik merking ble avsatt i fast fjell, bl.a. i Norge og Sverige etter at landhevingen etter istiden var oppdaget som et geologisk og geografisk fenomen. 

Det ble hugget 29 slike merker langs norskekysten i 1839. Avstanden ned til tang og rurlaget ble målt, og målingen ble gjentatt i 1939. 

Ett av disse merkene befinner seg på Nordnes i Bergen og er brukt til å definere «Nordnes null», et punkt som er brukt til å definere høydesystemet på lokale kart i Bergen før det fantes et nasjonalt system. 

Riksantikvaren vil i 2021 frede landhevningsmerket på Nordnes i Bergen som et viktig kulturminne som forteller historien om hvordan oppmålingen av Norge begynte i den unge nasjonen Norge tidlig på 1800-tallet. Merket har AskeladdenID 244473.

Referanser
----------

1. ↑  Landhevingsmerke-på-Nordnes-vedlegg-39.pdf www.Riksantikvaren.no
2. ↑  Landhevingsmerke-på-Nordnes

Eksterne lenker
---------------

* «Landheving og havnivåendringer» Ngu.no - Norges geologiske undersøkelse.
**Oregon City** er en by og det administrative sentrum i Clackamas County i Oregon i USA. Byen ble grunnlagt i 1829 av Hudson's Bay Company og ble en av Oregons første byer. I 2010 var antallet innbyggere 31 859 og byen en del av Portlands storbyområde.

Historie
--------

Oregon City, 1867

Beaver Coins
Oregon City ble bygd rundt et sagbruk ved Willamette River. Den var fra 1844 den første amerikanske by vest for Rocky Mountains og var til 1851 hovedstad for Oregon-territoriet. Byen var på denne tid endepunkt for Oregon Trail. I 1846 ble den første amerikanske avis vest for Rocky Mountains grunnlagt her, i 1849 ble det for en kort tid preget mynter - *Beaver Coins* - som en egen lokal valuta. I en tid var byen sentral i pelshandelen. Metodistene etablerte en misjon her.

Under gullfeberen i California og med den tiltagende skipsfarten langs Stillehavskysten i 1850-årene tapte Oregon City meget av sin betydning ettersom den lå i innlandet. I 1869 ble byen tilknyttet jernbanenettet, i 1889 elektrisitetsnettet, og 1923 en tilslutning til en highway.

Rundt 1880 hadde byen under 1500 innbyggere, som livnærte seg av treindustri og landbruk. Tre- og paperindustrien skrumpet inn i 1980-årene. Senere skulle høyteknologi og montasjeindustrien dominere; mange innbyggere pendler dessuten til arbeidsplasser i Portland.

**Tidligere katolsk erkebispedømme**: Byen ble sete for det første katolske erkebispedømme i det vestlige USA, da bispedømmet Oregon City, opprettet i 1846, ble elevert til metropolitanerkebispedømme, med François Norbert Blanchet som sin første erkebiskop. Det dekket hele den vestlige del av USA. Befolkningen i byen avtok etter gullrushet, men Portland vokste, og erkebispedømmets hovedkvarter ble flyttet dit i 1926. I 1928 fulgte navneskiftet til erkebispedømmet Portland in Oregon. Oregon City står oppført på listen over titulærbispedømmer.

Referanser
----------

1. ↑  United States. Bureau of the Census (2016) (på en), *2016 U.S. Gazetteer Files*, Washington D.C.: Bureau of the Census, Wikidata Q32859555,
2. ↑  "Census 2000 Summary File 1"; utgiver: Bureau of the Census; besøksdato: 25. februar 2018; originalspråk: engelsk.
3. ↑  Webside om byens historie, lest 29. august 2013
4. ↑  *Annuario Pontificio 2013* (Libreria Editrice Vaticana, 2013, ISBN 978-88-209-9070-1), s. 945
5. ↑  Roberts, Anthony (14. juli 2009). «Oregon City gets its own bishop — sort of». *The Oregon City News*. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 28. mars 2013.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Oregon City, Oregon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* (en) Entry for Oregon City in the *Oregon Blue Book*
* (en) Historic Oregon City
* (en) Oregon City Chamber of Commerce
* (en) Oregon City community profile from the Oregon Infrastructure Finance Authority
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | (en) 1911 Encyclopædia Britannica/Oregon City – originaltekster fra den engelskspråklige Wikikilden |

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
**Gullverket** er ei grend nordøst i Eidsvoll kommune i Akershus. Bebyggelsen er en blanding av småbruk, nyere hus og små fritidseiendommer. Navnet har grenda etter drift av gullgruver fra 1758 og opp til 1907 med flere avbrudd innimellom. 

Historien begynte i 1749 da Ole Knudsen Viborg fant en liten gullklump ved Sannervangen, Knoffsløkken. I 1758 kom representanter for Kongsberg Sølvverk hit, tok prøver og fant gull. I 1759 ble det åpnet gruvedrift i Gullkisgruva, og gruven fikk Kongelig resolusjon av 11. desember 1759.[*klargjør*]

I 1897 gikk et engelsk selskap inn med ny drift. Brustadgruva ble tatt opp igjen med i alt 120 arbeidere. Dessuten ble det åpnet en mindre gruve, Andergruva, vestenfor Gullverket. Malmen gikk til et stort knuseverk på Gullverket, der det ble bygd boliger for bestyrer og arbeidere. Men driften var langt fra lønnsom. Året 1902 var verkets beste, da ble det utvunnet 50 kilo gull og noen hundre kilo kopper, noe som var langt fra å dekke utgiftene. I 1907 var verket konkurs.

I dag er butikkene, skolen og nær sagt alle arbeidsplassene nedlagt. Det som står igjen er selve gruvene, verkets laboratoriebygning og historiene om en gullalder.

Eksterne lenker
---------------

* Bilde fra Gullverket skole like før 1900


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Språkvask:** Teksten i denne artikkelen kan ha behov for språkvask for å oppnå en høyere standard. Om du leser gjennom og korrigerer der nødvendig, kan du gjerne deretter fjerne denne malen.

**Carlisle** er en by i Warren og Polk County i Iowa. Ved folketellingen i 2010 hadde byen 3 876 innbyggere. Byen er en del av Des Moines.

Byen fikk stor oppmerksomhet i 1997 da et par i ble foreldre til verdens første kull med syvlinger som levde opp.

Historie
--------

Carlisle ble grunnlagt i 1851. Den har fått navn etter Carlisle, Pennsylvania. Byen fikk betydelig vekst i 1871 da jernbanen ble ført gjennom stedet.

Geografi
--------

Carlisle ligger mellom North og Middle River nær der de flyter sammen med Des Moines River. Etter De forente stater statistiske byrå utgjør byen 14,40 km², alt bare landområde.

Summerset Trail har sitt nordlige endepunkt ved Carlisle.

Demografi
---------

### Folketellingen i 2010

Etter folketellingen i 2010 hadde byen 3 876 innbyggere, 1 474 husholdninger og 1 056 familier boende i byen. Befolkningstettheten var 105,8 per 
km². Rasemessig var det 96,7% hvite, 0,4% afro-amerikanere, 0,1% indianere, 0,5% asiater, 0,5% fra andre raser og 1,9% av to eller flere raser. Spanjoler eller latinamerikanske utgjorde 2,0% av befolkningen.

Det var 1,4 husholdninger hvor 39,6% hadde hjemmeværende barn under 18 år. Av gifte samboende par hadde 12,4% kvinnelig husholder uten hjemmeværende mann. 5,5% hadde mannlig husholder uten hjemmeværende kone og 28,4% var enslige. 23,7% av alle husholdninger omfattet bare enslige og 9,3% var 65 år eller eldre. Den gjennomsnittlige størrelsen på husholdningen var 2,57 og gjennomsnittelig størrelse på familiene var 3,05.

Gjennomsnittsalderen var 37,5 år. Av disse var 28,9% under 18 år, 6,7% mellom 18 og 24 år, 25,5% mellom 25 og 44 år, 24,2% mellom 45 og 64 år og 14,7% 65 år eller eldre. Kjønnsmessig var det 48,2% menn og 51,8% kvinner.

Referanser
----------

1. ↑  United States. Bureau of the Census (2016) (på en), *2016 U.S. Gazetteer Files*, Washington D.C.: Bureau of the Census, Wikidata Q32859555,
2. ↑  ; *folketellingen i USA 2020*; Herausgeber: Bureau of the Census; besøksdato: 1. januar 2022.
3. ↑  *History of Warren County, Iowa: From Its Earliest Settlement to 1908*. S.J. Clarke Publishing Company. 1908. s. 293.
4. ↑  *The History of Warren County, Iowa: Containing a History of the County, Its Cities, Towns, &c, Volume 1*. Higginson Book Company. 1879. s. 498.
5. ↑  DeLorme (1998).
6. ↑  «US Gazetteer files 2010». United States Census Bureau. Besøkt 11. mai 2012.
7. ↑  Warren County Conservation Board.
8. ↑  «American FactFinder». United States Census Bureau. Besøkt 11. mai 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
**Skiatlon**, eller **fellesstart med skibytte**, er en langrennsøvelse med innlagt teknikkskifte og skibytte. Øvelsen har også blitt kalt «dobbel jaktstart» og «duatlon».

Løpene går som fellesstart, og består av 2 × 15 kilometer for menn og 2 × 7,5 kilometer for kvinner. Utøverne går halve rennet i klassisk stil, utfører bytte av ski, og går så andre halvdel i fri teknikk (skøyteteknikk). Skibyttet foregår i et eget område inne på stadion der ski og staver ligger på markerte plasser for hver enkelt utøver. Raske ski- og stavskifter, samt rask teknisk omstilling er viktige ferdigheter. 

Øvelsen ble første gang introdusert i verdenscupen i 1999. Det første mesterskapet der skiatlon ble arrangert var Ski-VM 2003 i Val di Fiemme, da som 2 × 10 kilometer for menn, og 2 × 5 kilometer for kvinner. Fra ski-VM 2005 i Oberstdorf ble de lengre distansene innført, men øvelsen ble fjernet fra verdenscup-programmet før 2018/19-sesongen.

Referanser
----------

1. ↑  «Norsk drømmeøvelse fjernet fra verdenscupen: - Beklagelig». *Dagbladet.no* **(norsk)**. 24. mai 2018. Besøkt 24. mai 2018.
**Christopher Edward Bangle** (født 14. oktober 1956 i Ravenna, Ohio) er en amerikansk industridesigner, mest kjent som bildesigner for tyske BMW.

Etter oppveksten i Wisconsin og studier i industridesign ved Art Center College of Design i Pasadena, California, jobbet han hos tyske Opel 1981–85 med interiøret i konseptbilen Junior. I 1985 ble han ansatt hos Fiat for å jobbe med andre generasjon Fiat Panda (som ble lansert i 2003). Han ble sjefsdesigner og stod bak designet på Fiat Coupé fra starten i 1990 (lansert i 1993).

For BMW 1992–2009 endret han bilmerkets designprofil, mye sammen med hollenderen Adrian van Hooydonk (født 1964), som etterfulgte ham som sjef i 2009. Siden 2012 har Bangle vært tilknyttet Samsung samt etablert eget designbyrå i Clavesana i Provinsen Cuneo sør for Torino i Italia.

* Fiat Coupé, 1993 Fiat Coupé, 1993
* BMW Z9 konsept, 1999 BMW Z9 konsept, 1999
* BMW Gina, 2008 BMW Gina, 2008

Referanser
----------

1. ↑   Artists of the World Online, oppført som Christopher E. Bangle, AKL Online kunstner-ID 42212497[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Eric Gallina, *Chris Bangle on the design of the Fiat Coupe* i formtrends.com den 19. juni 2014
3. ↑  Chris Bangle Associates, S.r.l, hjemmesider

Portal: BMW

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |