**Uoversatt:** Denne artikkelen er ikke fullstendig oversatt til norsk

**Ali Amini** (persisk: علی امینی‎; 12. september 1905–12. desember 1992) var en iransk politiker som var statsminister i Iran fra 1961 til 1962. Han hadde flere ministerposter på 1950-tallet og tjenestegjorde som medlem av parlamentet mellom 1947 og 1949.

Amini ble bredt ansett[*av hvem?*] som «en beskyttet person»[*klargjør*] av De forente stater" og en «pro-amerikansk liberal reformator».

Tidlig liv og utdanning
-----------------------

Amini ble født 12. september 1905 i Teheran. Han var barnebarn av Mozaffar ad-Din Shah Qajar gjennom moren, *Fakhr-ol-dowleh*. Faren hans var en politiker i Qajar-perioden, Mohsen Amin-ol-dowleh.

Han fullførte studiene først ved Dār ul-Funun og deretter i Frankrike der han ble mottok en grad i jus fra Grenoble University, etterfulgt av doktorgrad i økonomi fra Paris. Doktoravhandlingen hans dreiet seg om utenrikshandelsmonopolet i Iran.

Da han returnerte til Iran ble han ansatt ved Justisdepartementet av *Ali Akbar Davar*.

Karriere
--------

Amini var en av grunnleggerne av *Demokratpartiet* i Iran, og ble valgt inn i parlamentets 15. periode på dets liste. Hans første ministerpost var i regjeringen til Ali Mansur.

Han tjenestegjorde som minister i Muhammed Mossadeghs regjering, men brøt med Mosaddegh i juli 1952. Senere ble han betraktet som en «forræder» av Nasjonalfronten på grunn av samarbeidet med regjeringen etter kuppet i 1953. Han ble økonomiminister i regjeringen til Fazlollah Zahedi og forble i embetet til 1955. Deretter ble han utnevnt til justisminister under Hossein Ala i 1955. Han ble utnevnt til ambassadør til USA i 1956, en posisjon han holdt til 1958.

Hans holdninger var så pro-amerikanske at de gjorde sjahen ukomfortabel. Mohammad Reza Shah mistrodde spesielt Aminis popularitet og vennskap med den daværende senatoren John F. Kennedy. Derfor endte hans tjenestetid i 1958.

På 1950-tallet var Amini kandidat til statsministerposten. Han ble utnevnt til statsminister i 1961. Imidlertid ble han erstattet av sjahens nære venn og betydelig jordeier i Birjand, Asadollah Alam i juli 1962. På slutten av 1970-tallet forsøkte Amini et politisk comeback i Iran i en alder av 70 år. Han tjenestegjorde som rådgiver for sjahen de siste dagene av Pahlavi-dynastiet.

Personlig liv
-------------

Amini giftet seg med Batoul Voosough (død 1992) i 1932, og de fikk en sønn, Iraj. Hun var datter av Hasan Voosough Al Dawlah, hvis bror var Ahmad Qavam.

Utmerkelser
-----------

Amini ble tildelt storkors av Æreslegionen i 1962.

Senere år og død
----------------

I 1979 flyttet Amini til Paris. Der ledet han «Fronten for Irans frigjøring», en monarkistisk opposisjonsgruppe. Han klaget over interne stridigheter blant de landsforviste iranske monarkistene. Hans selvbiografi ble publisert av Harvard University.

Han døde i Paris 12. desember 1992, 87 år gammel og ble begravet på Cimetière de Passy.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000009523, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 107962069[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *The Cambridge History of Iran*. 7. Cambridge University Press. 1990. s. 275. ISBN 9780521200950.
4. ↑  Parvin Paydar (1995). *Women and the Political Process in Twentieth-Century Iran*. Cambridge University Press. s. 139. ISBN 978-0-521-59572-8.
5. 1 2 3 4 5 6  Abbas Milani (2008). «Ali Amini». *Eminent Persians: The Men and Women who Made Modern Iran, 1941-1979*. 1. Syracuse, N.Y.: Syracuse University Press. s. 63–71. ISBN 978-0815609070.
6. 1 2 3  James A. Bill (1988). *The Eagle and the Lion. The Tragedy of American-Iranian Relations*. New Haven and London: Yale University Press. s. 107–108. ISBN 978-0-300-04412-6. doi:10.12987/9780300159516-006.
7. 1 2 3 4  Barry Rubin (1980). *Paved with Good Intentions* (PDF). New York: Penguin Books. s. 106. Arkivert fra originalen (PDF) 21 October 2013.  Sjekk datoverdier i `|arkivdato=` (hjelp)
8. 1 2  Ehsanee Ian Sadr (2013). *To whisper in the king's ear: Economists in Pahlavi and Islamic Iran* (thesis). University of Maryland, College Park. s. 36. Mal:ProQuest.
9. 1 2  *Agent or Client: Who Instigated the White Revolution of the Shah and the People in Iran, 1963?* (thesis). University of Manchester. 2015. s. 49–50.
10. 1 2  Moin, Baqer (17. desember 1992). «Obituary: Ali Amini». *The Independent*.
11. ↑  «Ali Amini; Foe of Iran's Islamic Government». *Los Angeles Times*. 17. desember 1992.
12. 1 2  «Rivalry complicates Iranian exile struggle». *The Christian Science Monitor*. 3. juli 1986.