recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Cesur** (fra latin *caesura*, «snitt», «overskjæring». Alternativt «cesura», flertall: *caesurae*) er i metrikken en betegnelse for en pause som deler en verselinje i to. 

I de fleste tilfeller vises cesur ved hjelp av tegnsetting; komma, semikolon, tankestrek og lignende.

Cesur ble i stor grad brukt i gresk og latinsk lyrikk, spesielt i den heroiske verseformen daktylisk heksameter. I tradisjonell angelsaksisk poesi ble to halvsetninger knyttet sammen ved hjelp av et pustemellomrom. I moderne utgivelser av denne litteraturen markeres cesur enten av et lengre typografisk mellomrom, eller ved tegnsettingen //.

Musikk
------

Eksempel på **cesur** i moderne vestlig musikknotasjon.
Innen musikken brukes begrepet om en kort pause mellom to fraser, oftest som en pustepause og gjerne ved at tonen rett før pausen forkortes for at tempoet ikke skal påvirkes. Ellers kan cesur også brukes som et agogisk virkemiddel.

Eksempler
---------

**Gresk**

Cesur ble brukt i gresk poesi, eksempelvis i åpningslinjen av *Iliaden*:

μῆνιν ἄειδε θεὰ **//** Πηληϊάδεω Ἀχιλῆος οὐλομένην
Denne linjen inkluderer en maskulin cesur etter θεὰ, et naturlig brudd som deler linjen i to logiske deler. I motsetning til senere forfattere benytter homeriske verselinjer ofte en feminin cesur.

**Angelsaksisk:**

Cesur var enda viktigere i angelsaksiske vers enn i gresk og latin poesi, som for effektens skyld kunne utelate cesur i hvilken som helst linje. I alliterative vers som var i bruk på de fleste eldre germanske språk, var cesur en integrert del av selve verseformen. Følgende er fra åpningslinjen i *Beowulf*:

Hwæt! we Gar-Dena **//** on geardagum

Se også
-------

* Versemål
* Rytme
* Rim
* Angelsaksisk litteratur
* Musikkteori

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
***Arrhaphipterus*** er en liten slekt av biller som særlig utmerker seg ved hannenes spektakulære, fjærformede antenner. De finnes ikke i Nord-Europa, men et par arter er funnet i den aller sørligste delen av kontinentet. Svært lite er kjent om biologien men man vet at larvene til én art er parasitter på sangsikader. Det synes sannsynlig at dette også kan gjelde de andre artene.

Utseende
--------

Middelsstore, avlange, matt brunlige biller som lettest kjennes på hannenes antenner. **Hodet** er forholdsvis lite med moderat store fasettøyne. Antennene sitter festet på opphøyde knøler. Hos hunnene er de svakt sagtakkede, 11-leddete. Hannenes antenner består av 20-40 ledd. Hvert ledd utenom de innerste og ytterste har en eller to lange, bladaktige utvekster slik at hele antennen ser ut som en fjær eller vifte. **Brystskjoldet** (pronotum) er forholdsvis lite, bredere enn hodet, men smalere enn dekkvingene, uten tydelige opphøyde lister, knøler eller groper. **Dekkvingene** er mer eller mindre jevnbrede i den fremre delen, matte med tydelig hår- eller skjellkledning. De kan ha opphøyde lengdelister. **Beina** er middels lange, slanke med fem fotledd. Et anatomisk særtrekk er at tråputene (*empodia*) mellom føttenes klør bærer flere børster.

Levevis
-------

Rhipiceridene lever særlig i varm-tempererte områder, men noen finnes også i tropene. Veldig lite er kjent om biologien. Den nordamerikanske arten *Sandalus niger* legger egg i barksprekker, der også sangsikader (Cicadidae) legger sine egg. Eggene klekkes til små, aktive triungulin-larver. Disse haker seg fast i nyklekte sikadenymfer som er på vei ned i jorden, der de utvikler seg på planterøtter. Triungulin-larven forvandler seg til en markarktig larve som lever som en ytre parasitt (ektoparasitt) på sikadenymfen. Man antar at de andre rhipiceridene også kan være parasitter på sikader. De voksne insektene kan av og til finnes tallrikt svermende om dagen.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Nord-Afrika, det sørøstlige Europa og Midtøsten.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien engbiller (Dascilloidea)
			* Familien Rhipiceridae
				+ Slekten *Arrhaphipterus* Schaum, 1862 – eneste representant for familien i Europa
					- *Arrhaphipterus dioni* Chobaut, 1896 – Algerie
					- *Arrhaphipterus larclausei* Reitter, 1894 – Algerie, Marokko
					- *Arrhaphipterus olivetorum* (Kraatz, 1859) – Hellas, Det nære østen
					- *Arrhaphipterus schelkovnikovi* Reitter, 1893 – Sør-Russland, Det nære østen

Kilder
------

* Rhipiceridae på Delta Interactive Key.

Eksterne lenker
---------------

* *Arrhaphipterus schelkovnikovi*, hunn :

* (en) *Arrhaphipterus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Arrhaphipterus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Arrhaphipterus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
En **pantelåner** er en person eller institusjon som låner ut penger mot at låneren fysisk overleverer eiendeler som sikkerhet for lånet. Juridisk kalles dette for håndpant. Låneren får kvittering for eiendelen som forblir i pantelånerens varetekt inntil lånet blir betalt tilbake.

Om lånet ikke betales tilbake som avtalt, kan pantelåneren selge panteobjektet over disk eller på auksjon.

Lån mot håndpant i løsøre, selv klesplagg, var svært vanlig tidligere. Etter hvert er blant annet smykker og gjenstander av gull og sølv kurante panteobjekter. Pantelånere holder som regel til i byer og kanskje spesielt havnebyer.

Historie
--------

Den som var pengelens kunne løse problemet ved «å gå til onkel og stampe klokka» (eller bukse og sko). «Onkel» betyr pantelåner og «stampe» betyr pantsette.

Bare i Oslo fantes 11 pantelånskontor i 1912. Pantelånskontorene kom som en motvekt til private «lånehaier», som det var utallige av på 1800-tallet, og de var i sterk vekst fra slutten av århundret og utover på 1900-tallet.

I 1888 var pantelånsrenten i Oslo 2 prosent per måned. Minste pantelånsbeløp var 1 krone (et brød kostet ca. 15 øre, en liter melk ca. 5 øre) og minste rentebeløp var 10 øre.

Lånekontoret i Oslo, som kalles «Stampen», er den pantelånsvirksomheten som har eksistert lengst og den siste i sitt slag som fortsatt drives i Norge. Etter forskjellige oppkjøp og fusjoner eies virksomheten nå av Nordea Finans

Den populære TV-serien Pantelånerne i Las Vegas, omhandler en populær pantelåner som holder til i Las Vegas. Serien sendes på Max i Norge.

Eksterne lenker
---------------

* Panteloven
* Lånekontoret i Oslo (*Stampen*)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** GND **·** LCCN **·** HDS **·** NDL
 |
**Antipatros fra Idumea** (død 43 f.Kr.) var faren til Herodes den store og stamfar til Herodes-dynastiet. Han var opprinnelig fra Idumea, et område sør for Judea, mellom Dødehavet og Aqababukta. Dette området tilsvarte stort sett det tidligere Edom. Antipatros ble en embedsmann i Judea i den seneste tiden av Makkabeernes styre, og senere ble han en viktig støtte for romerne da de erobret landet. 

Antipatros var gift med en nabateisk adelskvinne ved navn Kypros. De fikk sønnene Fasael, Herodes, Josef og Feroras, og datteren Salome. Antipatros var en rik person. Idumeerne hadde blitt tvunget til å bli proselytter av Johannes Hyrcanus. Men en rekke ledende folk i Judea anerkjente ikke tvangsomvendelse og ville ikke se på dem som sanne tilhengere av landets religion. 

Antipatros støttet Johannes Hyrcanus II i hans kamp om makten mot broren Aristobulos II. Han fikk Johannes Hyrcanus til å søke støtte hos nabateernes konge Aretas III. Imidlertid sørget den romerske statsmannen Pompeius for å bilegge striden mellom brødrene. 

Senere ble Pompeius beseiret av Julius Cæsar. Antipatros sørget da for å støtte Caesar i Alexandria. Antipatros ble så statholder i Judea. Han innsatte sine sønner Fasael og Herodes som styresmenn henholdsvis i Jerusalem og Galilea. Men Antipatros ble upopulær på grunn av sitt vennskap med romerne, og han ble til sist myrdet ved forgiftning. 

Imidlertid banet hans politiske karriere veien for at hans sønn Herodes den store med tiden kunne bli fyrste i Judea.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF
 |
██ Kongedømmet til Kassandros

Andre diadoker
██  Kongedømmet til Selevkos I Nikator

██  Kongedømmet til Lysimakhos

██  Kongedømmet til Ptolemaios I Soter

██ Kongeriket Epirus

Andre
██ Kartago

██ Romerriket

██ Greske kolonier

**Antipatridedynastiet** var et makedonsk dynasti (kongeslekt) som ble grunnlagt av Kassandros, sønn av Antipatros som var regent av Makedonia i tiden 321 f.Kr. og fram til 319 f.Kr.

Kassandros overtok regentskapet i 317 f.Kr. med militærmakt etter at faren Antipatros overraskende hadde gitt det videre til Polyperkon, en av Aleksanders hærførere. Kassandros fungerte som regent fram til 305 f.Kr. da han erklærte seg som konge. Han legitimerte sitt kongekrav ved å gifte seg med Thessalonike, halvsøster av Aleksander den store, og knyttet seg således til den tradisjonelle makedonske kongeslekten, argeadedynastiet. Samtidig hadde han ikke lenger behov for å være regent for Aleksanders sønn Aleksander IV eller hans mor Roxana. Han fikk dem begge myrdet, enten i 310 f.Kr. eller året etter.

Kassandros’ dynasti kom ikke til å vare særlig; i 294 f.Kr. ble det veltet av antigoniddynastiet, en slekt grunnlagt av Antigonos I Monofthalmos, en av de andre av Aleksanders hærførere og diadokene («etterfølgerne»). Medlemmene i dette dynastiet viste seg langt mer effektive og handlekraftige.

Se også
-------

* Konger av Makedonia

Portal: Historie
**«Sonny Boy»** er en amerikansk sang, skrevet av Ray Henderson, Bud De Sylva og Lew Brown. Denne hypersentimentale tårepersen var med i talefilmen *The Singing Fool* fra 1928, hvor den ble fremført av Al Jolson. Jolson spilte den også inn på plate. Hans innspilling fra 1928 ble en hit og millionselger.

Sangeren Eddie Fisher ble alltid kalt «Sonny Boy» av sin familie på grunn av sangens popularitet. Den ble spilt inn på plate samme år som Fishers fødsel. I sin selvbiografi skriver han at til og med etter at han ble gift med Elizabeth Taylor i 1959, tjente $ 40 000 i uka, opptrådte i Las Vegas, tilbrakte tiden med Frank Sinatra og Rocky Marciano og hadde sanger på toppen av listene, kalte hans familie ham fortsatt «Sonny Boy».

Arild Andresen, piano med gitar og bass spilte den inn i Oslo 11. mars 1955 som første melodi i medleyen «Klaver-Cocktail Nr. 4» sammen med «Top Hat» og «Ain't Misbehavin'». Medleyen ble utgitt på 78-platen His Master's voice A.L. 3514.

Norsk versjon
-------------

H. Herberth har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er også «Sonny Boy». 

### Innspilling

* Leif Amble-Næss med piano. Utgitt på 78-platen His Master's Voice X 3122.

Listeplassering
---------------

Jolsons versjon lå som nummer én i tolv uker på den amerikanske listen.

Referanser
----------

1. ↑  The Singing Fool – Soundtracks hos Internet Movie Database
2. ↑  Fisher, Eddie, Fisher David (Sept. 1999): *Been There Done That*. New York: St. Martin's Press, ISBN 0-312-20972-X, s. 2
3. ↑  Se plateetiketten
4. ↑  CD liner notes *Chart Toppers of the Twenties*. 1998. ASV Ltd.
**Akhmim** (alternativ staving *Akhmeem*, arabisk *Akhmīm*, اخميم) er en egyptisk by ved Nilens østre bredd. Akhmim ble kalt Ipu eller Khent-Menu av de gamle egyptere, og Panopolis av grekerne.[] Byen var hovedbyen i nomen Min. Idag ligger byen i guvernementet Sohag, og folkemengden er på cirka 130 000 innbyggere[].

Byen fikk sitt navn etter guden Min, grekernes Pan.[] Akhmim er kjent för sin gamle egyptiske nekropol og for et tempel bygd av Ay, Tutankhamons etterfølger. Ifølge Plutark var det her man først hørte om Osiris' død. Den greske alkymisten Zosimos var født i Panopolis.

Bildegalleri
------------

* Mim-tempeletMim-tempelet

Referanser
----------

1. ↑  .

Litteratur
----------

* Henri, Leclercq (1907). "Akhmin". In Herbermann, Charles (ed.). Catholic Encyclopedia. 1. New York: Robert Appleton Company.
* Falling Rain Genomics, Inc. "Geographical information on Akhmim, Egypt".

Eksterne lenker
---------------

* (en) Akhmim – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
*For professor ved det medisinske fakultet i Oslo, se: Akhtar Hussain (professor)*

**Akhtar Hussain** (født 23. august 1926, død 9. november 1987) var en indisk og pakistansk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1956 i Melbourne.

Hussain ble olympisk mester i landhockey under OL 1948 i London. Han var med på det indiske laget som vant landhockeyturneringen. Det var tretten lag med i turneringen og India vant sine tre kamper i gruppespillet med sammenlagt 19-1. I semifinalen slo de Nederland med 2-1 og i finalen Storbritannia med 4-0.

Åtte år senere, under OL 1956 i Melbourne, spilte han på Pakistans landhockeylag. Pakistan tapte finale til India med 0-1.

OL-medaljer
-----------

* 1948 Storbritannias flagg London - Gull **Gull** i landhockey Indias flagg India
* 1956 Australias flagg Melbourne - Sølv Sølv i landhockey Pakistans flagg Pakistan

Eksterne lenker
---------------

* (en) Akhtar Hussain – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Akhtar Hussain – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Akhtar Hussain – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Den 41ende*** (originaltittel: *Сорок первый*) er en sovjetisk film fra 1956, regissert av Grigorij Tsjukhraj.

Handling
--------

I 1919, under den russiske borgerkrigen overlever noen soldater fra Den røde armé et knusende nederlag mot en gruppe fra Den hvite armé. Men de blir tvunget til å flykte inn i Karakum-ørkenen. Blant dem er den kvinnelige snikskytteren Maria, som allerede påstår at hun har drept 38 fiender. Når enheten deres legger et bakhold for en kamel-karavane som transporterer soldater fra den hvite armé, dreper Maria to av dem og forsøker å skyte offiseren deres - som ville vært hennes 41 offer - men hun bommer på målet deres. Mannen, en løytnant ved navn Govorukha-Otrok, bærer med seg et brev fra admiral Aleksandr Kolchak som skal til general Anton Denikin.

Når kamelene deres blir stjålet, bestemmer de for å reise videre med båt til hovedkvarteret deres i Kazalinsk, via Aralhavet. Men fartøyet de reiser med kantrer i en plutselig storm, og bare Maria og Otrok er fremdeles i live - strandet på den samme isolerte øya. Når en båt nærmer seg øya deres, tror de først at dette er fiskere. Men Otrok gjenkjenner dem snart som medlemmer av den hvite armé. Han ønsker derfor å slå seg sammen med dem, og oppfordrer Maria til å bli med ham. Han lover henne at hun vil være trygg, men i stedet skyter Maria ham i ryggen og dreper ham.

Skuespillere
------------

* Izolda Izvitskaja som Marija Basova
* Oleg Strizjenov som Vadim Nikolaevitsj Govorukha-Otrok
* Nikolaj Krjutsjkov som Arsentij Jevsjukov
* Assanbek Umuraliyev som Umankul
* Nikolaj Dupak som Tsjupilko

Referanser
----------

1. 1 2 3  ; besøksdato: 13. juli 2016.
2. 1 2 3 4  ; besøksdato: 13. juli 2016.
3. ↑  СОРОК ПЕРВЫЙ (1956)
4. ↑  Авторское браво: что писали «Известия» о первом ММКФ и Конкурсе имени Чайковского

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Den 41ende* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Den 41ende* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Den 41ende* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (da) *Den 41ende* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Den 41ende* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Den 41ende* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Den 41ende* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Den 41ende* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
«Andenes» har flere betydninger.
**Andenes** er en gård i Gloppen kommune. Navnet kan komme av beliggenheten øst for Anda. Anda er en halvøy mellom Gloppefjorden og Nordfjorden som er et markant landemerke i området. Gården ligger på nordøstsiden av Gloppefjorden omtrent åtte kilometer fra Sandane.

Etymologi
---------

Navnet «Anda» har ukjent opphav. Det kan komme av at områdets profil, best sett fra sørsiden av Gloppefjorden. Området har form som minner om ei and, der hals, hode er området ved ferjekaia og nebbet mot fyret lengst i vest, mens kroppen er en skogkledd ås tilhørende gårdene på Hjelmeset.

Navnet kan også komme av «amd» eller «ama» av gni/skure, slik lignende navn er forklart i Nord-Norge.

Kjente personer fra Andenes
---------------------------

Personer i Norge med etternavnet Andenæs har gjerne sitt opphav fra denne gården. Det samme gjelder personer med etternavn av formen Andenæs. Den kjente familien til Johs. Andenæs har navn og røtter fra Andenes i Gloppen, selv om familien flyttet til Stryn på slutten av 1800-tallet.
Håndballspilleren June Andenæs er født og oppvokst på Andenes i Gloppen.

Se også
-------

* Andenes (andre betydninger)
* Andenæs

Referanser
----------

1. 1 2  *Soga om Gloppen og Breim*. Sandane: Banken. 1992. ISBN 8299272009.
2. ↑  «*Første brikke i det nye Glassverket*». Drammens Tidende. Besøkt 6. mai 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Bergen Offentlege Bibliotek, *Nordfjord frå gamle dagar til no*
**Dag Vaadjuv Nyqvist** (født 5. oktober 1902 i Oslo, død 9. mai 1961 samme sted) var en norsk seiler som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Nyqvist vant en olympiske sølvmedalje i seiling under OL 1936 i Berlin. Han var med på den norske båten «Lully II» som kom på andreplass i 6-metersklassen bak den britiske båten «Lalage». Seilingene ble avviklet utenfor Kiel i perioden 4. til 12. august 1936. Mannskapet på «Lully II» besto av Nyqvist, Magnus Konow, Karsten Konow, Frederik Meyer og Alf Tveten

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin – Sølv Sølv i seiling, 6-metersklassen Norges flagg Norge

Referanser
----------

1. ↑   www.olympedia.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vaadjuv Nyquist – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Vaadjuv Nyquist – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Vaadjuv Nyquist – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Den 64. Golden Globe-utdelingen**  

15. januar 2007


---

Film – Drama:   

 **Babel** 

---

Film – Musikal eller komedie:   

 **Dreamgirls** 

---

TV-serie – Drama:   

 **Grey's Anatomy** 

---

TV-serie – Musikal eller komedie:   

 **Ugly Betty** 

Beste mannlige skuespiller i film - musikal eller komedie: Sacha Baron Cohen (bildet er fra filmen Borat)
**Den 64. Golden Globe-utdelingen** ble avholdt 15. januar 2007 for å tildele priser til de beste prestasjonene innen film og TV i 2006.

Vinnere
-------

**Cecil B. DeMille Award:** Warren Beatty

**Beste film – drama:** *Babel*

**Beste kvinnelige skuespiller i film – drama:** Helen Mirren – *The Queen*

**Beste mannlige skuespiller i film – drama:** Forest Whitaker – *The Last King of Scotland*

**Beste film – musikal eller komedie:** *Dreamgirls*

**Beste kvinnelige skuespiller i film – musikal eller komedie:** Meryl Streep – *The Devil Wears Prada*

**Beste mannlige skuespiller i film – musikal eller komedie:** Sacha Baron Cohen – *Borat*

**Beste kvinnelige birolle i film:** Jennifer Hudson – *Dreamgirls*

**Beste mannlige birolle i film:** Eddie Murphy – *Dreamgirls*

**Beste animasjonsfilm:** *Biler*

**Beste fremmedspråklig film:** *Brev fra Iwo Jima* (Japan/USA)

**Beste regi:** Martin Scorsese – *The Departed*

**Beste manus:** *The Queen*

**Beste filmmusikk:** *The Painted Veil*

**Beste filmlåt:** «The Song Of The Heart» – *Happy Feet* (Prince)

**Beste TV-serie – drama:** Grey's Anatomy

**Beste kvinnelige skuespiller i TV-serie – drama:** Kyra Sedgwick – The Closer

**Beste mannlige skuespiller i TV-serie – drama:** Hugh Laurie – House M.D.
**Beste TV-serie – musikal eller komedie:** Ugly Betty

**Beste kvinnelige skuespiller i TV-serie – musikal eller komedie:** America Ferrera – Ugly Betty

**Beste mannlige skuespiller i TV-serie – musikal eller komedie:** Alec Baldwin – 30 Rock 

**Beste miniserie eller TV-film:** Elizabeth I

**Beste kvinnelige skuespiller i miniserie eller TV-film:** Helen Mirren – Elizabeth I

**Beste mannlige skuespiller i miniserie eller TV-film:** Bill Nighy – Gideon's Daughter

**Beste kvinnelige birolle i en TV-serie, miniserie eller TV-film:** Emily Blunt – Gideon's Daughter

**Beste mannlige birolle i en TV-serie, miniserie eller TV-film:** Jeremy Irons – Elizabeth I

**Miss Golden Globe 2007:** Lorraine Nicholson

Se også
-------

* Den 79. Oscar-utdelingen
* Filmåret 2006
Vaaldemningen
**Vaaldemningen** er en stor demning på elva Vaal i det østre Sør-Afrika 56 km sør for millionbyen Johannesburg, på grensen mellom delstatene Gauteng og Free State. Hensikten er flomvern og vanntilførsel. Damanlegget ble påbegynt under Depresjonen og stod ferdig i 1938. Dette er hovedmagasinet i Vaal-elva, men Bloemhofdemningen lengre nede er også svært viktig for vannforsyningen.

Anlegget kan få overført vann fra Sterkfontein-demningen via rørkanaler, og på den måten avta vannmasser fra Drakensberg vannkraftverk og øke vannføringen i Vaal. Vaal-demningen opplevde sterke flommer både i 1996 og 2010.

Demningen er en 60 meter høy gravitasjonsdam i betong, og demmer opp landets nest største reservoar på 320 km². Normalt volum av de oppdemmede vannmassene er 2.536 mill m³, dvs 2,54 km³, som er tredje størst i landet. Det kan for kortere tidsrom lagres ytterligere 663 mill m³ ved ekstreme behov, slik at totalvolumet kan nå opp i 3,2 km³.

Eksterne lenker
---------------

* VAAL DAM – Department of Water Affairs and Forestry (Sør-Afrika).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Karl Kreutzberg** (født 15. februar 1912, død 13. august 1977) var en tysk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

Kreutzberg ble olympisk mester i håndball under OL 1936 i Berlin. Han var med på det tyske laget som vant håndballturneringen. Det var første gang håndball var olympisk sport. Seks lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 6. til 14. august. Tyskland vant alle sine fem kamper, i finalerunden beseiret de Ungarn med 19-6, Sveits med 16-6 og Østerrike med 10-6. Kreutzberg spilte to kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin – Gull **Gull** i håndball (Tyskland)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Karl Kreutzberg – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Karl Kreutzberg – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Karl Kreutzberg – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND
 |
**Roger Walden** (død 6. januar 1406) var skattmester (finansminister) i England, biskop av London og erkebiskop av Canterbury.

Man kjenner ikke til når han ble født, og svært lite er kjent om hans barndom. Han hadde en tilknytning til Kanaløyene, og bodde en periode på Jersey. Deretter bodde han en tid i Yorkshire og Leicestershire, før han ble erkediakon i Winchester i 1387. Samme år ble han også skattmester i Calais, som var en engelsk besittelse, og hadde også andre embeter i det området.

I 1395, etter å ha virket som sekretær for Richard II en tid, ble han skattmester i England, og samtidig dekan i York. Da Thomas Arundel falt i unåde og reiste utenlands i 1397 ble han utnevnt til erkebiskop av Canterbury. I 1399 hentet Henrik IV Arundel tilbake, og Walden ble en kort periode fengslet. Da han slapp fri trakk han seg tilbake fra det offentlige liv. Ettersom hans utnevnelse som erkebiskop aldri ble bekreftet av paven, regnes han ikke med blant Canterburys erkebiskoper. 

Arundel var ikke fiendtlig innstilt overfor Walden, i det minste ikke etter at det hadde gått noe tid. I 1405 brukte han sin innflytelse for å få Walden utnevnt til biskop av London.

Walden døde i Much Hadham, Hertfordshire den 6. januar 1406. 

Et manuskript til *Historia Mundi* («Verdens historie») som er i British Museum har av noen blitt attribuert til Walden, men det er nå ikke lenger tvil om at det dreier seg om et eldre verk.

Litteratur
----------

* *Handbook of British Chronology* (Third revised utg.). Cambridge: Cambridge University Press. 1996. ISBN 0-521-56350-X.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**John Waltham** | **Riksskattmester**(1395–1398) | Etterfølger:**Guy Mone** |
| Forgjenger:**Thomas Arundel** | **Erkebiskop av Canterbury**(1398–1399) | Etterfølger:**Thomas Arundel** |
| Forgjenger:**Robert Braybrooke** | **Biskop av London**(1405–1406) | Etterfølger:**Nicholas Bubwith** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy
 |
**Ståle Harald Busch** (født 28. februar 1957 i Bindal) er en norsk kommunal tjenestemann og politiker (FrP).

Han var medlem av Namsos kommunestyre og leder for FrPs kommunestyregruppe 1999–2011, medlem av Nord-Trøndelag fylkesting 1999–2007 og 2011–2015 og leder for FrPs fylkestingsgruppe 2011–2014. Han var formann i Namsos FrP 1998–2001 og politisk nestformann i Nord-Trøndelag FrP 1998–2000.

Busch seilte som matros i utenriksfart og arbeidet som yrkessjåfør før han utdannet seg til allmennlærer ved Høgskolen i Nord-Trøndelag. Han ble lærer ved Høknes barneskole i Namsos i 1994, undervisningsinspektør i 1996 og assisterende rektor i 1999. I 2006 ble han forvaltnings-, drifts- og vedlikeholdsleder i eiendomsavdelingen i Namsos kommune.

Referanser
----------

1. ↑  «Ståle Busch». Stortinget.no.
2. 1 2 3  «Ståle Busch». Fremskrittspartiet. Besøkt 21. april 2011.  [*død lenke*]
3. ↑  «Teigen overtar i Frp». *Namdalsavisa*: 5. 4. juli 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Ståle Busch hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Ståle Busch hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Den 65. Golden Globe-utdelingen**  

13. januar 2008


---

Film – Drama:   

 ***Om forlatelse*** 

---

Film – Musikal eller komedie:   

 ***Sweeney Todd – Demonbarbereren fra Fleet Street*** 

---

TV-serie – Drama:   

 ***Mad Men*** 

---

TV-serie – Musikal eller komedie:   

 ***Extras*** 

---

Miniserie eller TV-film:   

 ***Longford*** 

Beste mannlige skuespiller i film - musikal eller komedie: Johnny Depp (bildet er ikke fra *Golden Globe*)
**Den 65. Golden Globe-utdelingen** ble avholdt søndag 13. januar 2008 for å tildele priser til de beste prestasjonene innen film og TV i 2007.

Vinnere
-------

**Beste film – drama:** *Om forlatelse*

**Beste kvinnelige skuespiller i film – drama:** Julie Christie – *Away from Her*

**Beste mannlige skuespiller i film – drama:** Daniel Day-Lewis – *There Will Be Blood*

**Beste film – musikal eller komedie:** *Sweeney Todd – Demonbarbereren fra Fleet Street*

**Beste kvinnelige skuespiller i film – musikal eller komedie:** Marion Cotillard – *La Vie en rose*

**Beste mannlige skuespiller i film – musikal eller komedie:** Johnny Depp – *Sweeney Todd – Demonbarbereren fra Fleet Street*

**Beste kvinnelige birolle i film:** Cate Blanchett – *I'm Not There*

**Beste mannlige birolle i film:** Javier Bardem – *No Country for Old Men*

**Beste animasjonsfilm:** *Rottatouille*

**Beste fremmedspråklig film:** *The Diving Bell and the Butterfly* (Frankrike)

**Beste regi:** Julian Schnabel – *The Diving Bell and the Butterfly*

**Beste manus:** *No Country for Old Men* – Joel og Ethan Coen

**Beste originalmusikk:** *Om forlatelse* – Dario Marianelli

**Beste filmlåt:** «Guaranteed» av Eddie Vedder – *Into the Wild*

**Beste TV-serie – drama:** *Mad Men*

**Beste kvinnelige skuespiller i TV-serie – drama:** Glenn Close – *Damages*

**Beste mannlige skuespiller i TV-serie – drama:** Jon Hamm – *Mad Men*

**Beste TV-serie – musikal eller komedie:** *Extras*

**Beste kvinnelige skuespiller i TV-serie – musikal eller komedie:** Tina Fey – *30 Rock*

**Beste mannlige skuespiller i TV-serie – musikal eller komedie:** David Duchovny – *Californication*

**Beste miniserie eller TV-film:** *Longford*

**Beste kvinnelige skuespiller i miniserie eller TV-film:** Queen Latifah – *Life Support*

**Beste mannlige skuespiller i miniserie eller TV-film:** Jim Broadbent – *Longford*

**Beste kvinnelige birolle i en TV-serie, miniserie eller TV-film:** Samantha Morton – *Longford*

**Beste mannlige birolle i en TV-serie, miniserie eller TV-film:** Jeremy Piven – *Entourage*

Se også
-------

* Den 80. Oscar-utdelingen
**Den 60. Golden Globe-utdelingen**  

19. januar 2003


---

Film – Drama:   

 ***The Hours*** 

---

Film – Musikal eller komedie:   

 ***Chicago*** 

---

TV-serie – Drama:   

 ***The Shield*** 

---

TV-serie – Musikal eller komedie:   

 ***Curb Your Enthusiasm*** 

Beste kvinnelige skuespiller i miniserie eller TV-film: Uma Thurman (bildet er ikke fra Golden Globe)
**Den 60. Golden Globe-utdelingen** ble avholdt 19. januar 2003 for å tildele priser til de beste prestasjonene innen film og TV i 2002.

Vinnere
-------

**Cecil B. DeMille Award:** Gene Hackman

**Beste film – drama:** *The Hours*

**Beste kvinnelige skuespiller i film – drama:** Nicole Kidman – *The Hours*

**Beste mannlige skuespiller i film – drama:** Jack Nicholson – *Hva angår Schmidt*

**Beste film – musikal eller komedie:** *Chicago*

**Beste kvinnelige skuespiller i film – musikal eller komedie:** Renée Zellweger – *Chicago*

**Beste mannlige skuespiller i film – musikal eller komedie:** Richard Gere – *Chicago*

**Beste kvinnelige birolle i film:** Meryl Streep – *Adaptation*

**Beste mannlige birolle i film:** Chris Cooper – *Adaptation*

**Beste fremmedspråklig film:** *Talk To Her* (Spania)

**Beste regi:** Martin Scorsese – *Gangs of New York*

**Beste manus:** *Hva angår Schmidt*

**Beste filmmusikk:** *Frida*

**Beste filmlåt:** «The Hands That Built America» – *Gangs Of New York* (U2)

**Beste TV-serie – drama:** The Shield

**Beste kvinnelige skuespiller i TV-serie – drama:** Edie Falco – The Sopranos

**Beste mannlige skuespiller i TV-serie – drama:** Michael Chiklis – The Shield

**Beste TV-serie – musikal eller komedie:** Curb Your Enthusiasm

**Beste kvinnelige skuespiller i TV-serie – musikal eller komedie:** Jennifer Aniston – Friends

**Beste mannlige skuespiller i TV-serie – musikal eller komedie:** Tony Shalhoub – Monk

**Beste miniserie eller TV-film:** The Gathering Storm

**Beste kvinnelige skuespiller i miniserie eller TV-film:** Uma Thurman – Hysterical Blindness

**Beste mannlige skuespiller i mini-serie eller tv-film:** Albert Finney – The Gathering Storm

**Beste kvinnelige birolle i en TV-serie, miniserie eller TV-film:** Kim Cattrall – Sex And The City

**Beste mannlige birolle i en TV-serie, miniserie eller TV-film:** Donald Sutherland – Path To War

Se også
-------

* Den 75. Oscar-utdelingen
**Mariano Armellini** (født 7. februar 1852 i Roma i Kirkestaten, død 24. februar 1896 samme sted) var en italiensk historiker og arkeolog.

Liv og virke
------------

Mariano Armellini studerte under Girolamo Rossi, og viet seg kristen arkeologi. Han ble dosent ved *Seminario Pontificio* og ved *Collegio di Propaganda* i Roma.

Blant hans oppdagelser hører den hellige Emerentias krypt på gravfeltet ved Via Nomentana nær Sant'Agnese.

Han forfattet verket *Gli antichi cimiteri cristiani di Roma e d'Italia* og verket *Le catacombe romane* (De gamle kristne gravsteder i Roma og Italia; De romerske katakomber), men ble først og fremst kjent for *Le chiese di Roma dal secolo IV al XIX* *(Romas kirker fra det 4. til det 19. århundre)*, fra 1887. Her beskrives mange av byens kirker, også en del forsvunne.

Han beskjeftiget seg også intensivt med beskrivelsen av livet i Roma i meddelalderen og til og med renessansen.

Han var en av grunnleggerende av *Collegium Cultorum Martyrum*, et av de ti pavelige akademier i Roma.

Referanser
----------

1. 1 2   Dizionario Biografico degli Italiani, www.treccani.it, besøkt 20. februar 2016[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* LacusCurtius – *Le Chiese di Roma dal secolo IV al XIX*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ICCU
 |

Portal: Arkeologi
**Sami Mohy El Din Muhammed Al Hajj** (født 15. februar 1969 i Khartoum), også kjent som **Sami al-Haj**, er en sudanesisk journalist som arbeider for Al Jazeera. Desember 2001–mai 2008 satt han fengslet i Guantanamobukten fangeleir.

Han ble satt fri 1. mai 2008, fløyet til Khartoum sammen med to andre sudanesiske fanger og overlatt til de sudanesiske myndighetene. Fordøyelsen hans har blitt ødelagt etter den lange sultestreiken og han anvender krykke, ettersom et ben ble ødelagt under fangetransport.

Bakgrunn
--------

Al Hajj er den eneste journalisten som ble fengslet uten lov og dom og som ble sendt til Guantanamobukten fangeleir.

Han arbeidet som assisterende kameramann for Al Jazeera. Al Hajj ble 15. desember 2001 anholdt av pakistansk politi i nærheten av grensen til Afghanistan. Han var på vei til Kandahar for å dekke den amerikanske krigen mot Taliban i Afghanistan og hadde arbeidstillatelse med seg.

Al Hajj var den eneste personen i Tv-teamet som ble anholdt, ettersom pakistansk politi fant hans navn på en etterretningsliste. Tre uker senere ble han overført til amerikanerne og tatt med til flybasen Bagram med et like beryktet fengsel som Guantanamobukten fangeleir. Der var han de verste seksten dagene i sitt liv. En anvendte hunder mot ham. Han ble innestengt i et bur og fikk svært lite og frossen mat. Juni 2002 ble han overført til Guantanamobukten fangeleir.

Al Jazeera svarte at Al Hajj hadde rapportert at hans pass ble stjålet i Sudan i 1999 og at alt som ble gjort med passet etter tid sannsynligvis ble gjort av identitetstyver. Det stjålne passet samt reisevirksomheten til Al Hajj var blant indisiene mot ham.

Anklagene
---------

Anklagene mot ham gikk ut på at han skulle ha støttet muslimske krigere i Bosnia-Hercegovina samt Tsjetsjenia i 1990-årene. Han ble i tillegg anklaget for å ha gitt penger til terrorister i Aserbajdsjan. Vaktene slo ham, nektet ham søvn og ydmyket ham på et rasistisk vis, hevdet Al Hajj.[]

Sultestreik
-----------

Al Hajj begynte å sultestreike 7. januar2007. Sultestreiken varte i mer enn 438 dager og var en protest mot dårlige fengselsforhold og for å ha sittet i fengsel uten rettssak. Da sultestreiken var over, ble han (fange nummer 345) fraktet direkte til sykehus og var blitt tyve kilo tynnere enn da han ble anholdt.

I dag
-----

Han jobber for Al Jazeera igjen. Han skal være leder for en ny menneskerettighetsavdeling i Tv-selskapet. I tillegg skal han skrive bok om sine og sine medfangers fengselsopphold.

Avisartikler
------------

* *USA krevde reiseforbud for løslatt kameramann* (Aftenposten, 24.02.2011)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sami Mohy El Din Muhammed Al Hajj på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Robert Fisk: Six years in Guantanamo
* (en) Sami al-Haj: the banned torture pictures of a journalist in Guantánamo

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Erkebiskop Serafim** (døpt **Aleksandr Ioannovitsh Lukjanov**, født 23. august 1879 i Saratov, Russland, død 1959 i Moldova) var erkebiskop i Den ortodokse kirke i Finland da denne kirken løsrev seg fra den Den russisk-ortodokse kirke og ble autonom Erkebispedømme under Den økumeniske patriark av Konstantinopel.

Serafim var biskop av Sortavala 1914-21, erkebiskop av Vyborg og Finland 1921-25.

Finland ble selvstendig republikk i 1917 og både den Den lutherske kirke og Den ortodokse kirke ble anerkjent av den nye republikken som folkekirker, som det eneste landet i verden med to offisielle statskirker.
Erkebiskop Serafim, som var russisk født, kunne ikke finsk og hadde liten forståelse for den nasjonale vekkelsen som preget landet i årene etter selvstendigheten. Den finske regjeringen hadde en dyp mistro til erkebiskop Serafim som på sin side var sterk motstander av at kirken skulle løsrive deg fra Moskvapartiarkatet.

Striden endte til slutt med at den ortodokse kirken i Finland avsatte erkebiskopen i 1925. Serafim ble mot sine ønsker sendt i eksil til Konevits kloster før han forlot Finland året etter og bosatte seg i Storbritannia.

Etter Andre verdenskrig forsøkte Serafim å vende tilbake til Finland, men til tross for at han var finsk statsborger ble han nektet innreise til landet av den finske regjering. De fryktet at Serafim ville bli splitte den ortodokse kirken i Finland og øke den russiske innflytelsen i landet.

Erkebiskop Serafim fikk etter hvert bosette seg i Sovjetunionen og døde i et kloster i Moldova i 1959.
***Aegus (Aegotypus) trilobatus*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En ganske liten (ca. 15 millimeter), avlang og litt flat, matt brunsvart hjortebille. Hannene har sterkt forstørret hode og kjever (mandibler), disse er nokså rette bortsett fra en krok i spissen, omtrent så lange som hodet, med en tann ved roten. Pannens forkant er ganske rett med to tenner. Hodet er nokså grovt punktert, særlig grovt og tett på sidene. Pronotum er trapesformet, mye bredere foran enn bak, forkanten bredt innbuktet, sidene med tre butte tenner. Sidekanten har korte, brunlige hår. Dekkvingene er noe hvelvede, blanke, med skarpe punktstriper, kledt med korte, oppstående, gulbrune hår langs roten, sømmen og ytterkanten. Beina er brunlige.

Levevis
-------

Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved i skog.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt på Sumatra og Borneo.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen Aegini - omfatter bare én slekt:
						* Slekten *Aegus* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
							+ Underslekten *Aegotypus* Parry, 1874 - noen ganger plassert som en egen slekt
								- *Aegus (Aegotypus) trilobatus* Parry, 1862

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt over artene
* Bilde av arten
* (en) *Aegus (Aegotypus) trilobatus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
**Sami Uotila** (født 2. november 1976 i Helsingfors) er en tidligere finsk alpinist. Han var den første mannlige finske alpinisten som oppnådde en pallplassering i et verdenscuprenn.

Uotila kjørte for det finske landslaget fra 1993. Spesialdisiplinen hans var storslalåm. Han kjørte sitt første verdenscuprenn i desember 1994. Gjennombruddet i verdenseliten kom første fem år senere, da han i italienske Alta Badia kom på tredjeplass, den beste plasseringen noenesinne froen finsk alpinist. Dette resultatet greide han bare å kopiere en gang, i storslalåmrennet i Kranjska Gora i januar 2003.

Uotila deltok i OL 1998 og OL 2002. Han fullførte bare ett olympisk renn, da han ble nr. 19 i storslalåmrennet i Nagano.

Han deltok i verdensmesterskapet ved fire anledninger. (1997, 1999, 2001, 2005). Den beste plasseringen oppnådde han i 1999 i Vail, der han ble nummer ni i storslalåm.

Han la opp i 2007 etter 13 års deltakelse i verdenscupen. I dag arbeider han som kommentator for finsk TV.

Pallplasseringer i verdenscupen
-------------------------------

| Dato | Sted | Disiplin | Plassering |
| --- | --- | --- | --- |
| 16. desember 2001 | Italias flagg Alta Badia | Storslalåm | 3 |
| 4. januar 2003 | Slovenias flagg Kranjska Gora | Storslalåm | 3 |

Referanser
----------

1. ↑   ČSFD, ČSFD person-ID 297844[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sami Uotila – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Sami Uotila – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Sami Uotila – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Sami Uotila – ski-db.com Rediger på Wikidata
* Sami Uotilas hjemmeside

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Beardmorebreen på kartet over AntarktisBeardmorebreenBeardmorebreenBeardmorebreen på kartet over Antarktis

**Beardmorebreen** i Antarktis er en av de største isbreene på jorden med en lengde på over 180 km.

Isbreen er en av hovedpassasjene fra Rossbarrieren til polarplatået og gav derfor de første polekspedisjonene muligheten til å nå Sydpolen.

Breen ble oppdaget av Ernest Shackleton i 1908. Selv om Shackleton snudde før han nådde polpunktet hadde han oppdaget en rute til polpunktet og var den første som noen gang var på polplatået. I 1911-1912 ble Robert Falcon Scott og hans ekspedisjon de første til å nå polpunktet via ruten opp Beardmorebreen. På polpunktet var de imidlertid en måned etter Roald Amundsen som hadde funnet en annen vei opp til polplatået på Axel Heiberg-breen.

Breen er oppkalt etter William Beardmore som var en av sponsorene bak Shackletons Nimrod-ekspedisjon 1907–1909.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Bearmore Glacier SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (USA). Katalognr. 1054

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
***Aegus (Aegotypus) igarashiae*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En ganske liten (11 - 16 millimeter), avlang og litt flat, blankt svart hjortebille. Hannene har sterkt forstørret hode og kjever (mandibler), disse er nokså rette bortsett fra en krok i spissen, omtrent så lange som hodet, med en tann ved roten og en ganske liten tann nær midten. Pannens forkant er bredt og grunt. U-formet innbuktet med en liten tann på hver side av innbuktningen. Sidene av hode, pronotum og dekkvinger har lyst rødbrune skjell og korte, oppstående, brunlige hår. Hode og pronotum er grovt og ganske tett punkterte, særlig grovt og tett på sidene. Pronotum er trapesformet, mye bredere foran enn bak, forkanten ganske rett, sidene med to butte tenner. Dekkvingene er noe hvelvede, blanke, med skarpe punktstriper, kledt med korte, oppstående, gulbrune hår langs roten, sømmen og ytterkanten. Beina er rødbrunlige.

Levevis
-------

Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved i skog.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt på Sumatra.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen Aegini - omfatter bare én slekt:
						* Slekten *Aegus* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
							+ Underslekten *Aegotypus* Parry, 1874 - noen ganger plassert som en egen slekt
								- ***Aegus (Aegotypus) igarashiae*** Fujita, 2010

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt over artene
* Bildegalleri over en del arter
* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
**Ginza Rabba** («Den store skatt») eller **Sidra Rabba** (mandeisk: «Den store bok») er mandeismens hellige skrift. Den kalles også **Mandeernes Adamsbok**.

Sidra Rabba ble likesom Johannesboken (mandeisk *Sidra d-Jahja*, også kalt *Kongenes bok*) og bønneboken *Qolasta* kompilert på 600-tallet eller 700-tallet, muligens for å forsøke å kvalifisere i muslimenes øyne som et bokens folk. Dette ville i så fall gi dem en noe mer tolerert status i de områder som var behersket av islam, slik som de kristne og jødene hadde.

Skriftene hviler for det aller meste på eldre kilder. Men om det også eksisterte eldre kompilasjoner, er imidlertid ikke påvist. Men noen delskrifter burde ha eksistert siden før den islamske ekspansjonsperiode. 

*Ginza* består av to deler. 

Den høyre Ginza (*ginza jamina*) er på 18 deler og inneholder mytologiske, kosmologiske og moraliske traktater, deriblant to versjoner av «Herren i det høyes bok», og «Den første levende læres bok», «Den store Anoš' mysterium og bok», to samlinger av hymner og bønner, og en mandeisk verdenshistorie. 

Den venstre Ginza (*ginza smala*), på tre deler, inneholder i to bøker hymner og sanger og den avdøde sjelens skjebne og reise til det hinsidige, innledet av prosastykker som befatter seg med hvordan Adam, Eva og Set døde. Denne resiteres ved dødemessen.

Litteratur
----------

* Mark Lidzbarski: Ginzā. *Der Schatz oder das grosse Buch der Mandäer.* Vandenhoeck & Ruprecht u. a. Göttingen 1925 (*Quellen der Religionsgeschichte.* 13, (Neudruck: ebenda 1978, ISBN 3-525-54123-6).
**Oppviglerparagrafen** er en vanlig betegnelse for den gamle straffelovens § 140, som forbød oppfordring til og «forherligelse» av straffbare handlinger. Paragrafen satte også forbud mot å tilby seg å utføre slike handlinger. Den nye straffeloven av 2005, som trådte i kraft trådte i kraft 1. oktober 2015, inneholdt i utgangspunktet ikke denne paragrafen.

I sin fulle ordlyd lød § 140:

> Den, som offentlig opfordrer eller tilskynder til Iværksettelsen af en strafbar Handling eller forherliger en saadan eller tilbyder at udføre eller bistaa ved Udførelsen af en saadan, eller som medvirker til Opfordringen, Tilskyndelsen, Forherligelsen eller Tilbudet, straffes med Bøder eller med Hefte eller Fængsel indtil 8 Aar, dog i intet Tilfælde med høiere Frihedsstraf end to Tredjedele af den høieste for Handlingen selv anvendelige.
> 
> 
> Lige med strafbare Handlinger regnes her Handlinger, til hvis Foretagelse det er strafbart at forlede eller tilskynde.
> Straffelovens § 140
> 
> 

Paragrafen ble sjelden tatt i bruk i norsk rettspleie. Et kjent eksempel er dommen mot Einar Gerhardsen etter en tale han holdt i forbindelse med storstreiken i 1921. I 1983 ble lederne for Folkeaksjonen mot utbygging av Alta-Kautokeinovassdraget, Alfred Nilsen, Svein Suhr, Tore Bongo og Per Flatberg dømt til bøter for brudd på oppviglerparagrafen. Stein Lillevolden ble kjent skyldig i oppvigleri i forbindelse med ulovlige demonstrasjoner i Oslo på 1980-tallet.

7. mars 2008 fikk Straffeloven følgende paragraf, gjeldende fra 1. oktober 2015:

> § 183.Oppfordring til en straffbar handling  
> Den som offentlig oppfordrer noen til å iverksette en straffbar handling, straffes med bot eller fengsel inntil 3 år.
> 
> 
> Straffelovens § 183
> 
> 

Bruk av paragrafen var ved begynnelsen av det 21. århundre aktualisert i forbindelse med debatten omkring islamisme, og påståtte oppfordringer til (grunn-)-lovsstridige aktiviteter eller støtte til slike aktiviteter, for eksempel med økonomiske bidrag.

På grunn av uttalelser i *Dagsrevyen* den 25. februar 2015 ble mulla Krekar arrestert dagen etter for brudd på straffelovens § 140.

Referanser
----------

1. ↑  Straffeloven § 140, i Lovdata.
2. ↑  «Kampen om Alta: To sider - samme sak». *kultur.nve.no*. Arkivert fra originalen 21. mars 2020. Besøkt 12. desember 2018.
3. ↑  «Lillevolden kjent skyldig: "Politisk dom"», *VG*, 8. juni 1988, s. 24.
4. ↑  Straffeloven § 183, i Lovdata.
5. ↑  Mulla Krekar-saken: «Mullah Krekar slipper rettssak», *Aftenposten*, 19. oktober 2011.
6. ↑  «Krekar pågrepet etter intervju». VG. 26. februar 2015.