recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jampa Phuntsok**, også kjent som **Qiangba Puncog** (eller *Champa Phuntsok*, བྱམས་པ་ཕུན་ཚོགས་； kinesisk: 向巴平措; pinyin: *Xiàngbā Píngcuò*, født 14. mai 1947 i Chamdo i Tibet), er en tibetansk-kinesisk politiker som var ordfører for den autonome region Tibet 2003–2010.

Han ble medlem av Kinas kommunistiske parti i 1974 och studerte ved Chongqinguniversitetet. Jampa var lenge tekniker og arbeidet ved en fabrikk for jordbruksmaskiner i Chengdu i ti år. I 1980 ble han førstekommissar i den militære avdelingen i fylket Bomi i prefekturet Nyingchi. I 1997 ble han partisekretær i Lhasa.

I 2002 ble han innvalgt i Sentralkomitéen for Kinas kommunistiske parti og ble gjenvalgt i 2007.

I 2003 ble han utnevnt til ordfører for Den autonome region Tibet. Han kom i rampelyset i samband med det tibetanske opprøret våren 2008, da han til forskjell fra sin kollega Zhang Qingli forble i Beijing og kom med uttalelser til utenlandske journalister. Han fratrådte i januar 2010 og ble etterfulgt av Padma Thrinley.

Referanser
----------

1. ↑  «China's 'harmonious' world», artikkel i The Guardian, 2008-08-23.
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 18. mai 2018. Besøkt 23. april 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jampa Phuntsok hos China Vitae Rediger på Wikidata
* Offisiell biografi
**Robert Maschio** (født 25. august 1966 i New York City i New York) er en amerikansk skuespiller. Han er kjent for rollen som Dr. Todd «The Todd» Quinlan i den amerikanske komedie-dramaserien *Scrubs*. 

Etter å ha gjort gjesteopptredener i forskjellige TV-serier som f. eks. *Bram & Alice*, *Sin City* og *Veronica Mars* så fant Maschio til slutt stor berømmelse da han fikk spille rollen som Dr. Todd «The Todd» Quinlan som er en hyperseksuell kirurg i komiserien *Scrubs*. 

The Todd er blitt en av de mest populær karakterene i TV-serien og det Robert Maschio er mest kjent som er at han i enhver sosial opplevelse så vil han gi high-five til de personene som tilfeldigvis står rundt ham. På grunn av dette har Robert nevnt i flere intervjuer at han i motsetning til sin medskuespillere som til stadighet blir bedt om autografer så vil de fleste av hans fans bare gi ham en high-five.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Robert Maschio på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) Robert Maschio på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Robert Maschio på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Robert Maschio hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
***Eudorus*** er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).

Utseende
--------

Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange, mørke råtevedbiller. Antennene er omtrent så lange som hode + pronotum, noe kraftige, ikke sagtakkede. Pronotum er rundet, noe bredere enn langt, bakhjørnene kort, spisst tilbaektrukne. Dekkvingene er nokså brede, jevnbrede med punktrader.

**Larvene** finnes i to hovedtyper: den ene ligner larver av praktbiller (Buprestidae), er sylindrisk og tynnhudet med frembryst-segmentet (prothorax) kraftig oppsvulmet; den andre typen er parallellsidig, ganske flat, hard (sterkt sklerotisert), hodet er hardt og kileformet. Begge typene har beina sterkt redusert eller helt manglende. Munndelene er også nokså sterkt redusert, og larvene kan trolig bare ta til seg flytende føde.

Levevis
-------

De fleste artene har larver som lever i død ved, men enkelte larver graver i jorden og lever på planterøtter. Larvenes munndeler synes bare å tillate flytende føde, og det er uvisst hva de faktisk spiser. Kanskje skiller larvene ut fordøyelsesenzymer, og tar opp oppløste næringsstoffer fra den omkringliggende veden. En annen mulighet er at de lever av slimsopper som vokser i veden. De larvene som er harde og flate kan ta seg fram gjennom ganske tett ved å presse seg mellom vedfibrene. Siden billene er avhengige av død ved er de truet av moderne skogbruksmetoder der lite døde greiner og stokker blir liggende igjen i skogen. De fleste norske artene står på Rødlisten over truede arter. De voksne billene kan fanges i ulike feller, men man finner dem sjelden. Dette kan skyldes at de er kortlivede, eller flyr lite, eller også at de er reelt sjeldne og truede arter.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt på Java og i Malaysia, også på Ny-Guinea.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien **råtevedbiller**, Eucnemidae Eschscholtz, 1829
				+ Underfamilien Macraulacinae Fleutiaux, 1922
					- Stammen Orodotini Muona, 1993
						* Slekten ***Eudorus*** Laporte de Castelnau, 1835
							+ *Eudorus irianensis* Lucht, 1999
							+ *Eudorus javanicus* Laporte de Castelnau, 1835

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* Bilde av arten
* (en) *Eudorus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Eudorus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
***40 Days and 40 Nights*** er en amerikansk romantisk komediefilm fra 2002, regissert av Michael Lehmann. Hovedrollene spilles av Josh Hartnett, Shannyn Sossamon og Paulo Costanzo.

Sammendrag
----------

Matt Sullivan (Josh Hartnett) og hans romkamerat, Ryan (Paulo Costanzo) jobber i samme bedrift i San Francisco. Matt er forelsket i sin eks-kjæreste, Nicole (Vinessa Shaw), og dette fører til problemer for ham under forsøk på one-night stands med andre kvinner. Han nevner sine problemer til sin bror, John, en katolsk prest. I et forsøk på å løse sine problemer, bestemmer Matt seg for å avstå fra all seksuell stimulering, inkludert onani, i 40 dager og 40 netter i fastetiden. John advarer at kyskhet ikke er enkelt. Ryan starter et veddemål med kollegaer og venner om Matt gir opp.

Matt møter Erica (Shannyn Sossamon), en barnepike, og de begynner et forhold. De står overfor mange utfordringer, blant annet når hun oppdager hans sølibat-løfte og hans vedvarende følelser for Nicole. Hans medarbeidere gjør flere mislykkede forsøk på å overtale ham til å ha sex fordi de ønsker å vinne veddemålet. I mellomtiden blir Erica og Matt forelsket, og de planlegger en spesiell natt for den 40. natten, for å feire at han har fullført sitt løfte.

Like før den 40. dagen, hører en nylig singel Nicole om veddemålet. Nicole vedder på at han kommer til å ha sex påfølgende natt, og deretter voldtar Matt når han sover. Erica mener Matt vanæret hans løfte, og var utro mot henne. Men hun ombestemmer seg snart, og de har sex i Matts soverom i flere timer. Flere av deres venner og kollegaer vedder om varigheten av deres utholdenhet. Men Matt sparker dem ut av leiligheten sin, og lukker døren i det filmen kutter til svart.

Rolleliste
----------

* Josh Hartnett som Matt Sullivan
* Shannyn Sossamon som Erica Sutton
* Paulo Costanzo som Ryan
* Maggie Gyllenhaal som Sam
* Vinessa Shaw som Nicole

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *40 Days and 40 Nights* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *40 Days and 40 Nights* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *40 Days and 40 Nights* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *40 Days and 40 Nights* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *40 Days and 40 Nights* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *40 Days and 40 Nights* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *40 Days and 40 Nights* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *40 Days and 40 Nights* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *40 Days and 40 Nights* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *40 Days and 40 Nights* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata
* Film-trailer, youtube.com
**Bernardo Alvarado Monzón** (født 8. november 1925, død 26. september 1972) var en kommunistisk leder og geriljasoldat fra Guatemala som slåss under borgerkrigen i Guatemala. 

Under borgerkrigen i Guatemala var Bernardo kommandant for geriljaorganisasjonen Unidad Revolucionaria Nacional Guatemalteca som forandret navnet sitt til Partido Guatemalteco del Trabajo (PGT). Han var leder for det politiske partiet PGT, og ble partiets generalsekretær. Bernardo Alvarado ble tatt til fange av statlige guatemalanske styrker den 26. september 1972 i Guatemala by. Han ble drept i fangenskap kort tid etter at han ble tatt til fange.

Referanser
----------

1. ↑   Store sovjetiske encyklopedi (1969–1978), avsnitt, vers eller paragraf Альварадо Монсон Бернардо, besøkt 27. september 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Store sovjetiske encyklopedi (1969–1978), avsnitt, vers eller paragraf Альварадо Монсон Бернардо, besøkt 25. februar 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Montgomery «Bud» Wilson** (født 20. august 1909 i Toronto, død 15. november 1964) var en canadiske kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1932 i Lake Placid og 1936 i Garmisch-Partenkirchen.

Wilson vant en olympisk bronsemedalje i kunstløp under Vinter-OL 1932 i Lake Placid. Han kom på tredjeplass i singlekonkurransen for menn, bak Karl Schäfer fra Østerrike og svenske Gillis Grafström. En uke senere, under VM i kunstløp 1932 i Montréal, kom han på andreplass bak Karl Schäfer.

Fire år senere, under Vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen, ble han nummer fire og under VM i Paris kom han på femteplass.

OL- og VM-medaljer
------------------

* OL-1932 USAs flagg Lake Placid - Bronse Bronse i kunstløp, single menn
* VM-1932 Canadas flagg Montréal - Sølv Sølv i kunstløp, single menn

Eksterne lenker
---------------

* (en) Montgomery Wilson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Montgomery Wilson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Montgomery Wilson – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
Wales etter Montgomerytraktaten av 1267
██ Gwynedd, Llywelyn ap Gruffudd's principality

██ Territorier erobret av Llywelyn ap Gruffudd

██ Territorier under Llywelyns vasaller

██ Lordships of the Marcher barons

██ Lordships of the King of England

**Montgomerytraktaten** (*Treaty of Montgomery*) av 29. september 1267 førte til at Llywelyn ap Gruffudd fikk sin nye tittel fyrste av Wales godkjent av den engelske konge Henrik III av England.

Llywelyn ap Gruffydd klarte å sluttføre hva farfaren Llywelyn den store hadde påbegynt; at med makt og diplomati få de andre walisiske dynastiene under sin myndighet. Begge Llywelyn var fyrster av Gwynedd og klarte å utvide sine territorier. Disse erobringer og Llywelyn ap Gruffyds tittel fyrste av Wales ble til slutt anerkjent av kong Henrik III i 1267.

Litteratur
----------

* Rees R. Davies: *The Age of Conquest. Wales 1063–1415.* Oxford University Press, Oxford u. a. 1991, ISBN 0-19-820198-2.
* David Walker: *Medieval Wales.* Oxford University Press, Oxford u. a. 1990, ISBN 0-521-32317-7.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Map«**Jentekolonien»** er en trebygning fra 1904 i Skodje i Ålesund. Bygningen kom til Ålesund i 1904 som en del av hjelpegaven fra keiser Vilhelm II av Tyskland etter bybrannen samme år. Huset ble flyttet til Skodje i 1908, og påbygd i 1916. På Skodje ble huset tatt i bruk som feriekoloni for jenter. Rundt år 2000 startet Skodje Lions å restaurere på dugnad. Per 2022 brukes bygningen til kultur og arrangementer i kommunen.

Historikk
---------

Huset ble gitt som nødhjelp fra keiser Vilhelm II som en del av gjenoppbyggingen av Ålesund etter bybrannen i 1904. Det ble opprinnelig oppført på Aspøya og fikk der navnet «Aspøen sovebrakke». 

Huset ble flyttet til Skodje i 1908, og påbygd i 1916. På 1920-tallet ble jenter og gutter fra Ålesund sendt til Skodje på noen ukers sommeropphold. I feriekolonien i Skodje ble barna fordelt i separate bygninger kalt «Jentekolonien» og «Guttekolonien». Etter mange år uten vedlikehold ble husene etter hvert svært forfalne, og det ble satt fyr på «Guttekolonien». Like før Jentekolonien skulle få samme skjebne, tok Lions Skodje på seg arbeidet med restaurering av bygningen. 

Jentekolonien blir på 2000-tallet brukt til selskapslokale, kunstutstillinger og konserter. Anlegget har verneverdi som eksempel på feriekoloni fra tidleg på 1900-tallet. 

#### Vernet bygg

Fylkeskommunen har vedtatt å gi Jentekolonien status som verneverdig bygning, som et sjeldent kulturminne som minner om feriekultur knyttet til by. I den fylkesregionale delplanen for kulturminner har Møre og Romsdal fylkeskommune vurdert bygget til å ha kunnskaps-, opplevings-, bruks- og allmenn verdi. Vernestatusen innebærer at fylkeskommunen har ansvar for bygningens forfatning og for å bevare bygningen for ettertiden.

Tusenårsparken
--------------

Rundt bygningen er det bygget opp en park som kalles Tusenårsparken, fordi den ble kåret til Skodjes «tusenårssted»; Skodje var en egen kommune frem til den i 2015 ble innlemmet i Ålesund kommune. I Tusenårsparken finnes blant annet en bauta med et bronserelieff av krigshelten Herluf Nygaard (1916–2001). Han overvar selv avdukningen i 2001, noen måneder før han døde. Portrettet av Nygaard er utført av den lokale billedhuggeren Arne Martin Hansen. 

I «statsministerlunden» har Kjell Magne Bondevik og Jens Stoltenberg plantet hvert sitt tre i sine respektive statsministerperioder. Her står også vennskapstreet som ble plantet av Skodjes vennskapskommune Voi i Kenya.

Kornlageret
-----------

Et gammelt kornlager som tidligere sto ved prestegården og som er et av få bevarte kornmagasin i fylket, har blitt flyttet av fylkeskommunen til parken rundt Jentekolonien for videre bevaring.

Referanser
----------

1. ↑  «Historie». *Jentekolonien* **(norsk)**. Besøkt 24. mars 2022.
2. 1 2 3  «Jentekolonien - Bygning». Arkivert fra originalen 6. oktober 2006 – via Wayback Machine.
3. 1 2 3  «Regional delplan for kulturminne - Møre og Romsdal fylkeskommune» (PDF). Arkivert fra originalen 24. mars 2022. Besøkt 24. mars 2022.
***Jentespranget*** er en norsk spillefilm fra 1973, regissert av Knud Leif Thomsen. Ingerid Vardund spiller hovedrollen og Alf Cranner står for filmmusikken. Filmen er basert på romanen ved samme navn av Sigbjørn Hølmebakk, som også skrev filmmanuset sammen med regissøren, Knud Leif Thomsen.

Handling
--------

Handlingen i denne filmen foregår i heigårdene over Fedafjorden i Vest-Agder på begynnelsen av 1900-tallet. Filmen forteller om et lite bygdesamfunn som sliter etter at mange har utvandret til Amerika. Vi møter Lina (spilt av Ingerid Vardund). Hun er en sterk kvinne som må ta mannfolkjobber og som trekkdyr for å livnære seg selv og sine gamle foreldre. Det er et hardt liv og mye blodslit. Hun har aldri hatt en mann, for menn har blitt skremt av hennes stahet og egenrådighet. Men hun går og lengter etter mann og barn. Så en dag kommer hennes ungdoms forelskelse, Gilbert (spilt av Roy Bjørnstad) tilbake fra Amerika etter 20 år. Med årene har han blitt alkoholiker, men når de to møtes blir det et lidenskapelig møte. For Lina er fast bestemt på at det er Gilbert hun vil ha. Snart blir hun gravid og det går endelig mot barn og bryllup for Lina.

Om filmen
---------

Filmen ble nominert i to kategorier under Moscow International Film Festival i 1973, og Ingerid Vardund vant prisen som beste skuespillerinne for rollen som Lina.

I rollene
---------

* Ingerid Vardund – Lina
* Roy Bjørnstad – Gilbert
* Rolf Søder
* Erling Andresen
* Eilif Armand
* Bente Brunvoll – (stemme)
* Edith Carlmar
* Per Christensen
* Vegard Hall
* Mette Lange-Nielsen
* Arne Lie
* Ane Vardund
* Eva von Hanno

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Jentespranget* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Jentespranget* i Nasjonalbibliotekets filmografi Rediger på Wikidata

* (no) *Jentespranget* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (en) *Jentespranget* på AllMovie Rediger på Wikidata
* *Jentespranget* hos Filmweb
**Broken Column** er et skulpturprosjekt av den britiske kunstneren Antony Gormley. 

Prosjektet består av 23 statuer i sandblåst jern som er plassert på ulike steder i Stavanger. På folkemunne blir skulpturene gjerne kalt «de rustne menn» eller «jernmennene». Skulpturene er identiske og er stiliserte avstøpninger av kunstnerens kropp, men med utjevnede kurver. Den rustne overflaten er resultatet av en lengre, kontrollert rustningsprosess. Skulpturene er 1,95 meter høye og er plassert slik at de danner en imaginær søyle ved at de er plassert etter hverandre i høyde over havet, og utjevner høydeforskjellen mellom Stavanger kunstmuseum og Stavanger havn. Alle statuene er vendt i samme retning, mot nord. 

Den første skulpturen ble plassert i Stavanger kunstmuseum i desember 1999 og prosjektet ble ferdigstilt i 2003. Skulpturen på Stavanger kunstmuseum er den høyest plasserte og står på 41,41 moh. Den neste skulpturen på vandringen mot havet er plassert i Mosvannsparken på 39,46 moh (41,41 meter-1,95 meter). Slik fortsetter det til den 23. skulpturen, som står med 149 av sine 195 cm under vann, ved et skjær utenfor Natvigs Minde utenfor Stavanger havn.

Skulpturprosjektet er resultatet av et privat initativ og ble finansiert med støtte fra Christian Bjelland og Ådne Kverneland samt Stavanger kommune etter at et liknende prosjekt av Gormley på Solastranden hadde vist seg populært. Demonteringen av den midlertidige installasjonen er blitt utsatt pga. debatt om muligheten til å gjøre den permanent.

Bilder
------

* En statue i et klasserom på St. Svithun skole.En statue i et klasserom på St. Svithun skole.
* En statue ved Vågen.En statue ved Vågen.
* En statue ved Stavanger domkirke.En statue ved Stavanger domkirke.
* En statue ved Lagård gravlund.En statue ved Lagård gravlund.
* En statue i Stavanger svømmehall.En statue i Stavanger svømmehall.

Referanser
----------

1. ↑  «BROKEN COLUMN - Museum Stavanger». *stavangerkunstmuseum.no*. Besøkt 24. mars 2021.
2. ↑  Erling Jensen. «Broken Column (Arkivert kopi)». erlingjensen.net. Arkivert fra originalen 5. august 2013. Besøkt 9. mars 2013.

Kilder
------

* Jan Inge Reilstad (red.) (2004) *Broken Column* ISBN 82-91370-66-4
* Kart over skulpturene.

Portal: Kunst
***Broken Ties*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Arthur Ashley.

Handling
--------

Corinne La Force blir oppdratt av Henry Hasbrook, etter at hennes egen far dør. Corinne er forelsket i Hasbrooks nevø, Arnold Curtis - men han myrder Hasbrook. Marcia Fleming, en gift kvinne som Arnold hadde en affære med, og hennes svigermor blir snart mistenkt for å ha stått bak drapet. Men Arnold blir etter hvert arrestert for mordet.

John Fleming, som blir ansatt for å forsvare Arnold, ønsker å søke skilsmisse fra sin kone etter at han oppdager sannheten om hennes forhold med Arnold. Arnold ønsker å tilstå at han står bak forbrytelsen, i håp om å redde Marcias rykte. Men før han rekker å gjøre dette, innrømmer Corinne sin skyld i dødsfallet - før hun knivstikker seg selv.

Skuespillere
------------

* June Elvidge som Marcia FLeming
* Montagu Love som John Fleming
* Arthur Ashley som Arnold Curtis
* Pinna Nesbit som Corinne La Force
* Alec B. Francis som Henry Hasbrook
* Kate Lester som Mrs. Fleminng
* Arthur Matthews som Mr. La Force
* Frances Miller som Mammy Liza

Referanser
----------

1. ↑  BROKEN TIES

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Broken Ties* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Broken Ties* på American Film Institute Rediger på Wikidata
En kanalbåt på Churnet ved slusene Oak Meadow Ford.
**Churnet** er en elv i England som flyter inn Staffordshire og er en bielv til Dove. Opprinnelsen til navnet «Churnet» er ikke blitt forklart.

Elvens utspring er lokalisert rundt 300 moh i myrlandskapet i Staffordshire, nær bratthenget Gritstone i Roaches, og den renner ved siden av motorveien A53 mellom Leek og Buxton, går kun noen få hundre meter fra Black Brook, går via elvene Dane og Weaver og flyter ut i Irskesjøen. Imidlertid via Dove, Trent og utløpet Humber går den også til sist ut i Nordsjøen.

Churnet har blitt tungt påvirket av industri langs den lengde for over tusen år og som et resultat har den blitt en av de mest forurensede elver i Europa. Elven ble i stor grad benyttet i Leek av tekstilindustrien for å framstille fargestoff. Fargeindustrien ble etablert i 1734. Jernsmelteindustrien var tungt tilstede i Churnetdalen og det er dokumentert at helt siden minst 1290 har jern blitt smeltet ved å bruke elven som hovedkilde for energi. I dag[*når?*] er den eneste industrielle bruken av elven et grustak for sand ved Oakamoor, og etter at industrien i Meek og elvens dalføre har ebbet ut, har vannkvaliteten bedret seg såpass at laks har ble etablert på nytt.

Referanser
----------

1. 1 2  «Salmon back in river 100 years on», *BBC News* 23. september 2006
2. ↑  Stewart, D. G.; Greenslade, M. W. (1965): *A History Of Staffordshire*, 1. utg. Phillimore & Co Ltd. ISBN 1-86077-071-1.
3. ↑  Chester, Herbert (2002): *Churnet Valley Iron, The Mills and The Mines*, 2. utg. Landmark Publishing Ltd. ISBN 1-84306-011-6.

Eksterne lenker
---------------

* The Churnet Valley

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
***Broken Ways*** er en amerikansk stumfilm fra 1913, regissert av D. W. Griffith.

Handling
--------

Under falske premisser vinner en mann kjærligheten til en ung telegrafist. Hun lærer ikke hans virkelige karakter før ekteskapet deres - når han begynner å underholde flere merkelige og ufine besøkende, som han også drar ut på mystiske turer om natten sammen med. Til slutt bestemmer kvinnen seg for å leve livet sitt fra ektemannen sin. Etter å ha forlatt ham, reiser hun til et annet sted - hvor hun får en stilling som operatør ved en jernbanestasjon.

Den lokale lensmannen møter henne, og ber henne øyeblikkelig om å gifte seg med ham. Men kvinnrnd forrige ektemannen sirkulerer en falsk rapport om hans egen død. Han reiser deretter til jernbane-stasjonen, hvor han gjenkjenner sin kone, og ber henne om å hjelpe ham. Hun skjuler den tidligere ektemannen sin for politiet, men nekter senere å reise sammen med ham når mannen foreslår at de burde få en ny begynnelse sammen. I raseri griper mannen henne, og det oppstår en slåsskamp.

Når politiet dukker opp igjen kort tid senere, blir mannen skutt og drept. Hans kone blir dermed frigjort fra dette båndet som tidligere hadde holdt henne fra armene til den nye mannen hun virkelig elsker. Kvinnens tro på menneskeheten har også blitt fornyet. Hun gifter seg snart med den lokale lensmannen, forsøker å snu ryggen til den tragiske fortiden sin, og ser mye lysere på fremtiden sin.

Skuespillere
------------

* Henry B. Walthall som kvinnens første ektemann.
* Blanche Sweet som den kvinnelige hovedpersonen.
* Harry Carey som en lokal Sheriff
* Gertrude Bambrick som en ansatt ved telegraf-kontoret.

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Internet Movie Database*, IMDb-nummer tt0002702, Wikidata Q37312,
2. ↑  Broken Ways
3. ↑  BROKEN WAYS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Broken Ways* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Broken Ways* på Silent Era Rediger på Wikidata
*For idrettsmannen med samme navn, se Johan Hübner von Holst.*

**Johan Hübner von Holst** (født 19. mai 1774, død 5. mai 1836) var generalmajor og kommandant på Fredriksten festning.

Holst var født i Berg ved Fredrikshald (i dag Halden) som sønn av generalmajor Hans Gram Holst, og kom i militær tjeneste i 1782. Han var i tjeneste ved Sønnenfjeldske infanteriregiment, der han etter hvert ble kaptein og sjef for Borgeske kompani. I 1808 ble han divisjonsadjutant i den dansk-norske generalstab, men i 1810 søkte han avskjed fra norsk krigstjeneste for å følge prins Christian August over til Sverige. 

I 1810 ble han adjutant hos kronprins Karl Johan og Holst forsatte som nær medarbeider for den franskfødte kronprinsen og senere kongen. Holst ble svensk oberst i 1813, og han var kommandant i Lübeck i årene 1813 – 1814. Som svensk offiser var han med på å utarbeide planene for et felttog mot Norge. Han fulgte med kronprins Karl Johan under felttoget i Norge i 1814, og ble som «innfødt normann» kommandant på Fredriksten festning og generaladjutant for den norske arme etter svenskenes okkupasjon i 1815. I 1816 uttalte Stortinget at Holst måtte anses som «expatreret», og han ble igjen meddelt avskjed fra norsk krigstjeneste. 

Holst ble adlet i Sverige i 1817 og utnevnt til generalmajor i 1821.

Referanser
----------

1. ↑  Torvald T:son Höjer 1960, s. 435-438

Litteratur
----------

* Ovenstad, Olai: *Militærbiografier, Den norske hærs officerer fra 1628 til 1814*, 1948.
* Höjer, Torvald: *Carl XIV Johan*, 3 bind, *Den franska tiden*, *Kronprinstiden* og *Konungatiden*, Nordstedts Förlag, Stockholm, 1939–60

Eksterne lenker
---------------

* «Kommandanter på Fredriksten – under og like etter okkupasjonen 1814-1817» Arkivert 22. januar 2015 hos Wayback Machine. fra nettstedet ostfold1814.no
* «Von Holst nr 2253», fra nettstedet adelsvapen.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
**Broket dagfly** (*Sympistis lapponica*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er bare funnet i Troms og Finnmark i Norge.

Utseende
--------

Et ganske lite (vingespenn 23 – 26 mm), grått nattfly. Den kan kjennes på den lille størrelsen, forholdsvis kontrastrikt tegnede forvinger og mørke bakvinger. **Forvingen** er lys grå med svarte tegninger, mellomlinjene, som avgrenser vingens midtfelt, er kraftige, svarte og går i sik-sak. **Bakvingen** er mørkt grå med en svakt antydet, lys tverrstripe.

Levevis
-------

Arten lever på snaufjell og tundra over tregrensen. Larvene utvikler seg på dvergbjørk (*Betula nana*) og blåbær (*Vaccinium myrtillus*). Den bruker to år på utviklingen og overvintrer to ganger, første gangen som egg og andre gangen som puppe. Voksne sommerfugler finnes ofte bare annethvert år, i Troms ser dette ut til å skje i ujevne årstall og i Finnmark i jevne årstall. De flyr i om dagen i solskinn, i juni – juli.

Utbredelse
----------

Den er utbredt i Nord-Europa og østover gjennom Russland til Øst-Sibir, dessuten i det nordligste Nord-Amerika, også på Grønland. I Norge er den bare med sikkerhet funnet i Troms og Finnmark, der den er lokal og uvanlig, men den forekommer betydelig lenger sør i Sverige.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Norges sommerfugler – Broket dagfly
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *broket dagfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *broket dagfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *broket dagfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *broket dagfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *broket dagfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *broket dagfly* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *broket dagfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Sympistis lapponica* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Stallemo** (noen ganger kalt **Stallemodalen**) er et område i Vennesla kommune som før kommunesammenslåingen i 1964 hørte til Øvrebø kommune. Området preges av relativt flate jorder og grusmoer med heier omkring. Gjennom dalen renner Sokna som passerer Kravlefossen, som ligger i et bratt juv, hvor kommunegrensen mot Songdalen er. 

På en furemo nær veien og elva finnes det 32 gravhauger fra 400- og 500-tallet e.Kr. En del av disse ble undersøkt av Helge Gjessing i 1922 og flere gjenstander ble funnet; bronsespenner, kniv og leirkar. Eldste funn i området er en dolk fra yngre steinalder. Funnstedet er automatisk fredet.

Referanser
----------

1. ↑  «Stallemo» Arkivert 3. desember 2013 hos Wayback Machine. Kulturminnesøk

Litteratur
----------

* *Torridal sorenskriveri*, et fellesbind for Tveit, Randesund, Oddernes, Vennesla, Øvrebø, Hægeland, Greipstad og Søgne. Utgitt av en boknemnd i 1957

Eksterne lenker
---------------

* «Gravhaugane i Øvrebø - Litegrand um utgravingi», *Øvrebø historielag*, gjengivelse av tekst fra 3. juli 1922 et stykke i *Agder Tidend* om utgravingen av gravhaugene på Stallemo.

  

Portal: Arkeologi
**Johan Frits Djurhuus** (1918–1998) var en færøysk offentlig tjenestemann.

Liv og virke
------------

Han var sønn av Færøyenes regjeringssjef Kristian Djurhuus og hustru Margrethe (født Nielsen). Han hadde tre brødre, deriblant utenrikstjenestemannen Hans Andreas Djurhuus. Johan Djurhuus var gift med Ester Lützen (1922–2008), som kom fra en kjøpmannsslekt i Tórshavn; Valdemar Lützen var hennes farbror.

Han gikk statsgymnaset i Rungsted og tok juridisk embedseksamen ved Københavns Universitet i 1945. Han arbeidet deretter i Finansministeriet i København og i realkredittfondet på Færøyene.

I 1949 ble han kontorsjef hos Færøyenes regjering og direktør for sykehusvesenet på Færøyene. Han var ellers medlem av flere offentlige styrer og kommisjoner.

Han var blant pådriverne bak etableringen av Academia Færoensis i 1965. Han fungerte som akademiets generalsekretær før det fikk universitetsstatus.

Johan Djurhuus var aldri politiker, men ble forespurt av Sambandsflokkurin om å bli Færøyenes regjeringssjef etter lagtingsvalget i 1980. Han avslo tilbudet og fortsatte som embedsmann.

Johan Djurhuus var kommandør av 1. klasse av Dannebrogordenen fra 1987.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  *Kraks Blå Bog 1974. 7545 nulevende danske mænd og kvinders biografier* **(dansk)**. København: Kraks Forlag. 1974.
2. ↑  Heinesen, Maud (1998). «Johan Djurhuus, 21. januar 1918 – 13. januar 1998». *Fróðskaparrit* **(færøysk)**: 7–8.
3. ↑  Lindenskov, Eirikur (30. mai 2011). «Marjun Hanusardóttir skal vera løgmaður…». *Sosialurin* **(færøysk)**. in.fo. Besøkt 12. januar 2022. «Sambandsflokkurin ætlaði at seta Johan Djurhuus, skrivstovustjóra í Tinganesi, til løgmann, tá Sambandsflokkurin saman við Fólkaflokkinum og Sjálvstýrisflokkinum skipaði samgongu í januar í 1981. (…) Pauli Ellefsen greiddi frá, at teir bóðu Johan Djurhuus um at verða løgmaður. Johan Djurhuus umhugsaði hetta í tríggjar dagar og kom so aftur til sambandsmenninar og segði, at tað hevði ongan áhuga.»
4. ↑  «Riddere». *Sosialurin* **(færøysk)**: 4. 24. mai 1995.

Portal: Færøyene
Den tyske ambassadør, Hans-Adolf von Moltke, polske leder Józef Piłsudski, den tyske propagandaminister Joseph Goebbels og Józef Beck, den polske utenriksminister i møte i Warszawa den 15. juni 1934, fem måneder etter å ha signert den Tysk-polske ikkeangrepspakt.
**Ikkeangrepspakt** er en internasjonal avtale mellom to eller flere stater hvor de er enige i å unngå krig eller væpnet konflikt mellom hverandre, og løse sine tvister via fredfulle forhandlinger. Tidvis kan slike avtaler inkludere en forpliktelse om å unngå væpnet konflikt selv om deltagerne seg imellom er i krig med et tredje land, inkludert allierte av en av deltakerne.

Ikkeangrepspakt var en populær form for internasjonal enighet etter den første verdenskrig i 1920- og 1930-årene, men har i stor grad vært lite benyttet etter den andre verdenskrig. Den mest kjente er Molotov–Ribbentrop-pakten fra 1939 mellom Sovjetunionen og det nasjonalsosialistiske Tyskland som varte til 1941 da sistnevnte angrep Sovjetunionen i Operasjon Barbarossa. Eksempler på slike avtaler i historien er:

* Kalliasfreden (458 f.Kr.)
* London-traktaten (1518)
* Sovjetisk-polske ikkeangrepspakt (1932)
* Tysk-polske ikkeangrepspakt (1934)
* Fransk-sovjetiske avtale om gjensidig støtte (1935)
* Tysk-estlandske ikkeangrepspakt (1939)
* Tysk-latvisk ikkeangrepspakt (1939)
* Sovjetisk-japanske pakt (1941)

I løpet av forhandlingene mellom USA og Nord-Korea i 2003 tilbød Nord-Korea etter hvert å fjerne sine kjernefysiske våpenprogram om begge sider signerte en ikkeangrepspakt (sammen med tallrike andre betingelser). Til dags dato har imidlertid en ikkeangrepspakt mellom de to nasjonene ennå ikke blitt formulert.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Nationalencyklopedin
 |
**Johan Edfors** (født 10. oktober 1975) er en svensk golfspiller. Han ble profesjonell i 1997 og tilbrakte flere år på Challenge-touren uten å kvalifisere seg for spill på Europatouren. I 2003 vant han imidlertid to turneringer og ble nummer én på pengelisten, slik at han fikk spillerett på Europatouren for 2004. Etter en dårlig første sesong mistet han spilleretten for 2005, men vant den tilbake gjennom tourens kvalifiseringsskole rett før 2006-sesongen. Dette året vant han sin første turnering på toppnivået i TCL Classic, som han fulgte opp med en seier i Quinn Direct British Masters og Barclays Scottish Open. Disse plasseringene førte ham til 10.-plass på pengelisten for Europatouren i 2006.

Meritter
--------

### Seire på Europatouren

* 2006: TCL Classic; Quinn Direct British Masters; Barclays Scottish Open

### Seire på Challenge-touren

* 2003: Fortis Challenge Open; Stanbic Zambia Open

Eksterne lenker
---------------

* (en) Johan Edfors – Europatouren Rediger på Wikidata

* (en) Johan Edfors – Verdensrankingen Rediger på Wikidata

Portal: Golf
I topologi er en **lukket mengde** en mengde som inneholder sine egne randpunkter. Et eksempel på lukkede mengder er lukkede intervall, som for eksempel intervallet [0,1], som består av alle tall fra 0 til 1, inklusive 0 og 1. «Randen» til denne mengden består av endepunktene 0 og 1, og siden disse er med i intervallet, er det lukket.

Intervallet (0,1), som består av tallene som ligger *mellom* 0 og 1, er ikke en lukket mengde, men derimot en åpen mengde, siden den ikke inneholder endepunktene. Det finnes også mengder som verken er lukkede eller åpne, som det halvåpne intervallet [0,1).

Definisjon
----------

La *A* være en mengde inneholdt i et metrisk rom *M*, som for eksempel den reelle tallinja **R**, eller det *n*-dimensjonale euklidske rommet **R***n*. De følgende definisjonene er ekvivalente:

* *A* er en lukket mengde hvis komplementet til *A* er en åpen mengde.
* *A* er en lukket mengde hvis det for enhver *x* i *M* som ligger utenfor *A*, finnes en verdi *ε* > 0, slik at ethvert punkt *y* i *M*, hvis avstand til *x* er mindre enn *ε*, også ligger utenfor *A*.
* *A* er en lukket mengde hvis den inneholder alle sine egne opphopningspunkt. Dette er det samme som å si at hvis {*a**n*} er en følge av tall i *A* som konvergerer mot et tall *a* i *M*, så vil *a* alltid ligge i *A*.

I topologiske rom definerer man en lukket mengde ved den førstnevnte definisjonen ovenfor; det vil si at lukkede mengder er de mengdene hvis komplement er åpne.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
En stallordre under Østerrikes Grand Prix 2002, hvor Ferraris andrefører Rubens Barrichello slipper Michael Schumacher forbi for seier.
**Stallordre** er en praksis i motorsport hvor en fører, etter ordre fra teamledelsen, slipper forbi en fører fra samme lag eller konstruktør for å oppnå en bedre posisjon for laget som helhet. De mest kjente eksemplene er stallordre fra Formel 1-team til førerne.

Stallordre i Formel 1
---------------------

En stallordre gis vanligvis når en fører ligger bak i et enkelt løp, men foran i mesterskapet for sesongen. Teamet vil da gi ordre til førerne sine om å bytte posisjonene på banen for å gi poengene til føreren som trenger dem mest. 

En annen grunn til stallordre er når begge førerne ligger lang foran feltet og er praktisk talt sikret seier. En stallordre kan da gis for å hindre dem å kjempe mot hverandre, for derved å redusere risikoen for uhell og mekaniske problemer som kunne frata laget seieren.

Slike stallordre var tidligere lovlige og forventet innen motorsport. I de første Formel 1-sesongene var det endog lov for en sjåfør å gi bilen sin til teamets førstefører hvis hans hadde havarert, noe som for eksempel skjedde i Storbritannias Grand Prix 1957. 

På slutten av 1990-tallet begynte media å rapportere mere framtredende om tilfeller av stallordre, og opinionen begynte å snu seg mot dem (Se Europas Grand Prix 1997 og Australias Grand Prix 1998). 

Den mest notoriske hendelsen var under Østerrikes Grand Prix 2002, hvor Rubens Barrichello fikk ordre om å slippe Ferrari-teamkompisen Michael Schumacher forbi så denne kunne vinne løpet. Dette fikk mye negativ oppmerksomhet fra tilskuere og media, ettersom ordren ble gitt like før begge førerne krysset mållinjen, og ettersom Barrichello praktisk talt hadde dominert både kvalifiseringsrundene og selve løpet.

I Formel 1 var «stallordre som kan påvirke utfallet av et løp» etter regelverket forbudt fra 2002 til og med 2010-sesongen.
**Avro Cadet** var et en-motors britisk en-dekker skolefly konstruert og bygget av Avro på 1930-tallet som en mindre utgave av Avro Tutor for sivilt bruk.

Konstruksjon og utvikling
-------------------------

Avro 631 Cadet ble utviklet i 1931 som en mindre og mer økonomisk variant av det militære skoleflyet Avro Tutor, tiltenkt flyklubber eller privat bruk. Den første prototypen, *G-ABRS* fløy i oktober 1931. Det ble presentert for publikum ved åpningen av Skegeness flyplass i 1932, selv om den første ordren da allerede var effektuert til Irish Army Air Corps og seks fly var levert.

En forbedret utgave av Avro 631 Cadet ble satt i produksjon i september 1934 som **Avro 643 Mk II Cadet**; den var også forsterket. Modellen ble tatt i bruk i 1935, og var den som ble bygget i størst antall, inklusive 34 eksemplarer for Royal Australian Air Force.

Flyet i bruk
------------

Den andre store brukeren var RAAF som mottok 34 Mk II Cadet, som ble levert mellom november 1935 og februar 1939. Disse forble i tjeneste frem til 1946, da de gjenværende 16 ble solgt til sivilt bruk. To av disse fikk nye motorer i 1963 med 220 hp (160 kW) Jacobs R-755 motorer for bruk til landbruksformål, til sprøyting av insektsmidler. Bare to Cadet overlevde krigen i England.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Jackson, A J (1990). *Avro Aircraft since 1908* (2nd edition utg.). London: Putnam Aeronautical Books. ISBN 0-85177-834-8. CS1-vedlikehold: Ekstra tekst (link)
2. 1 2  Jackson, A.J. (1974). *British Civil Aircraft since 1919 Volume 1*. London: Putnam. ISBN 0-370-10006-9.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Avro 643 Cadet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Lislevatn naturreservat** er det eldste naturreservatet i Bykle kommune. Det ligger vest for Riksvei 9 like nord for Hovden og ble fredet 7. mai 1982. Reservatet er om lag 1100 dekar stort og ligger om lag 992 moh. Det omfatter både fjellvannet Lislevatn og området rundt. 

Formålet med fredningen er å bevare et viktig våtmarksområde med tilhørende plantesamfunn, fugleliv og annet dyreliv som naturlig er knyttet til området. Forvaltningsmyndighet for området var opprinnelig Fylkesmannen i Aust-Agder, men er siden blitt endret til verneområdestyret for Setesdal Vesthei Ryfylkeheiane landskapsvernområde. Lislevatn naturreservat grenser til Setesdal Vesthei Ryfylkeheiane landskapsvernområde i nord, Hovden landskapsvernområde i øst og sør samt Vidmyr naturreservat i vest.

Lislevatn er et grunt og forholdsvis næringsrikt fjellvann omgitt av store myrområder, sumper og tjern. Innimellom er det små rabber kledd med fjellbjørk, einer og vier. Floraen er rik, grunnen kalkholdig og området er vurdert til å være den beste innlandslokalitet for våtmarkstilknyttede fuglearter i Aust-Agder. Det er et viktig hekkeområde og trekkområde for ender og vadefugler og mange sjeldne arter er påvist.

Referanser
----------

1. ↑  Forskrift om fredning av Lislevatn naturreservat
2. ↑  (no) Lislevatn naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
Kopi av runebommen som tilhørte den 100-år gamle samen Anders Paulsen. Runebommen ble konfiskert i tinget i Vadsø i 1691. I 1694 ble den overført til Det kongelige kunstkammer i København. Siden 1979 har originalen vært oppbevart i de samiske samlinger i Karasjok.
**Hans Hansen Lillienschiold** (noen steder **Johannes Lilienskiold**; født ca 1650 i Bergen, død 12. januar 1703 i København) var en dansk-norsk embetsmann, kjent som forfatter av flere topografiske verk fra sin tid som amtmann i Finnmark 1684-1701.

Han var sønn av Bergens borgermester, Hans Hansen Lillienskiold d.e. og fikk en betydelig arv etter foreldrene. Han studerte ved Københavns Universitet fra 1668, og gjorde en flerårig dannelsesreise før han ble ansatt i statstjenesten, først som ambassaderåd i Stockholm, siden som viselagmann og lagmann i Bergen fra 1679. Han ble amtmann i 1684 og ble pålagt boplikt i Vardø fra 1687. Han ble fratatt embetet i 1701, men fikk en oppreisning da han ble utnevnt til amtmann i Møre og Romsdal i 1702. Denne stillingen rakk han aldri å tiltre på grunn av sykdom. 

Han var gift med Maria Lem (1655-1744), datter av lector theol i Bergen, magister Peder Nilssøn Lem og bispedatteren Abel Ludvigsdatter Munthe.

Lillienschiold etterlot seg flere bind med manuskripter, flere av dem illustrert og håndkolorert av ham selv. To bind er reiseskildring fra dannelsesreisen gjennom Europa, to bind er generell nordisk historie, mens tre bind er topografiske skildringer av Finnmark: hovedverket *Speculum boreale*, foruten *Finmarchens beskrifuelsis* og *Om Findmarchen*.

I *Speculum boreale* skrev han også ned Kjølnesvisa, som er en av de første norske folkevisene som er nedskrevet, og trolig den eneste middelalderfolkevisen fra Finnmark. 

I *Finnmarkens beskrivelse* forteller han blant annet om samiske offerplasser og gir referat fra en rettssak mot noaidien Anders Paulsen i 1691. Dette er det eldste kjente tilfelle av at en noaide selv forklarer tegnene på sin runebomme.

Utgivelser
----------

* *Reisejournal 1668–1670, I Deel, Bergen–Rom*. 1916. Digital utgave av originalen, hos Universitetsbiblioteket i Bergen
* *Speculum Boreale*. To bind. 1942-45
* *Trolldom og ugudelighet i 1600-tallets Finnmark*. Utvalg redigert og bearbeidet av Rune Hagen og Per Einar Sparboe. Tromsø, 1998 ISBN 82-91378-19-3

Referanser
----------

1. 1 2   Eneveldets menn i Norge, side(r) 234[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Store norske leksikon, oppført som Hans Hansen Lillienskiold, Store norske leksikon-ID Hans\_Hansen\_Lillienskiold[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Hans H. Lilienskiold i Norsk biografisk leksikon. Med utførlig bibliografi
* Roald E. Kristiansen *Kildeskrifter til samisk religion* Arkivert 29. oktober 2013 hos Wayback Machine.
* Rune Hagen *introduksjon til Trolldom og ugudelighet i 1600-tallets Finnmark*
* Tegninger fra Speculum Boreale. Nettutstilling fra Arkivverket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**M47** er en stridsvogn i en serie av amerikanske stridsvogner kalt Patton. M47 har 90 mm kanon og var i utstrakt bruk rundt i verden.

Historie og utvikling
---------------------

M47 ble utviklet tidlig på 1950-tallet. Den består i utgangspunktet av kanontårnet fra en T42 på skroget til en M46. Totalt ble 8 876 vogner ble produsert. I den amerikanske hæren ble M47 raskt erstattet av M48, og M47 ble eksportert til andre land under «Mutual Aid Program». I de fleste av disse landene har M47 blitt erstattet med mer moderne kjøretøyer.

M47 er eller har vært i tjeneste i Belgia, Frankrike, Tyskland, Hellas, Iran, Italia, Japan, Jordan, Jugoslavia, Nederland, Pakistan, Portugal, Saudi-Arabia, Sør-Korea, Spania, Tyrkia og Østerrike.

Norge anskaffet to M-47 for å utprøve kanonen før den senere anskaffelsen av M-48. Vognene ble aldri brukt ved avdeling og deres skjebne etter prøvene er delvis ukjent. En av vognene, uten kanon, sto på midten av 1980-tallet i garasje på Motorvingen ved Kavaleriets Øvingsavdeling på Trandum. Den andre står nå ved Arquebus krigsmuseum i Tysvær, nær Haugesund. Den har ikke en fungerende motor, og de fleste hull i skroget er sveiset igjen. Kanonen er på plass, men mangler flammedemper.

Teknisk
-------

Vognføreren sitter framme til venstre i skroget, mitraljøseskytter til høyre for ham. Vognkommandøren og skytteren sitter til høyre i tårnet, med laderen til venstre.

Kanonen har kaliber 90 mm og kan eleveres fra -5° til +19°. Koaksialt med hovedskytset er det montert en 7,62 mm mitraljøse. En mitraljøse til er montert i baugen, og en 12,7 mm mitraljøse er montert på tårntaket.

Motoren er en Continental AV-1790-5B V12 luftkjølt bensinmotor som yter 810 hk ved 2 800 omdreininger i minuttet. Den er montert bak i skroget sammen med girkassen. Drivstofftankene har samlet kapasitet på 875 liter.

Varianter
---------

M47MIransk variant med blant annet motor og hjuloppheng fra M48A3 og M60A1.
M47E1Spansk variant med blant annet dieselmotor.
M47E2Spansk variant med Rheinmetall Rh-105 105 mm kanon og ny dieselmotor.

Kilder
------

* Foss, Christopher; *Jane's AFV Recognition Handbook*, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2

Eksterne lenker
---------------

* (en) M47 Patton – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* GlobalSecurity.org om M47 (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
Shea Stadium sett fra luften
**William A. Shea Municipal Stadium**, normalt forkortet til **Shea Stadium**, var et baseball- og amerikansk fotballstadion i New York. Stadionet var hjemsted for New York Mets i Major League Baseball (1964-2008) og New York Jets (1964-1983). Stadionet lå i Flushing i bydelen Queens på Long Island. 

Stadionet sto ferdig 17. april 1964, og første kamp ble spilt samme dag, da hjemmelaget tapte for Pittsburgh Pirates 3-4. Mets var ingen lett samarbeidspartner for Jets, og vanskelige kontraktsforhold gjorde at Jets lette etter en ny hjemmebane. I 1983 flyttet de til Giants Stadium. I 2008 ble Shea Stadion revet.

Stadionet var nesten like kjent for konsertene som ble arrangert der. I 1965 satte The Beatles rekord for fleste betalende tilskuere på en konsert med 55 600 tilskuere, og lanserte dermed store stadier som konsertarena. Etter The Beatles har også Grand Funk Railroad, Janis Joplin, Paul Simon, Creedence Clearwater Revival, Steppenwolf, Miles Davis, The Who, The Clash og Rolling Stones og The Police spilt på Shea Stadium.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
***Lissapterus tetrops*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Den lever i Australia.

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 25 millimeter), tettbygd, halvblankt svart hjortebiller. Hannens kjever er moderat forstørrede, litt kortere enn hodet. Hodet har en butt tann bak hvert fasettøye og har grove, grunne punktgroper på sidene, finere i midten. Pronotum er rektangulært, punktert bare langs kantene, dette gjelder også dekkvingene. Hunnen ligner hannen bortsett fra at kjevene ikke er forstørrede.

Levevis
-------

Arten lever under faste, falne, døde stammer av løvtrær på skogbunnen, helst i litt høyereliggende, fuktige skoger der skogbranner er sjeldne  Larvene lever i jorda rett under stokkene, eller delvis inne i dem. De voksne billene kan ikke fly, og kryper rundt på bakken om natten. De kan lever mange måneder som voksne, så de må ete et eller annet, men man vet ikke hva.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i New South Wales, Australia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Lissapterini*
						* Slekten *Lissapterus* Deyrolle, 1870
							+ ***Lissapterus tetrops*** Lea, 1916

Referanser
----------

1. ↑  George Hangay & Roger de Keyzer (2017): A Guide to the Stag Beetles of Australia. CSIRO Publishing. ISBN 978-1486302109

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Lissapterus tetrops* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Lissapterus tetrops* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Oversikt over artene
* Bildegalleri