recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**«Because»** er en sang av The Beatles, utgitt i 1969 på albumet *Abbey Road*.

«Because» er en ballade skrevet av John Lennon, men er som sedvanlig kreditert Lennon-McCartney. Sangen følger på platen rett etter «Here Comes the Sun» og innleder en lengre medley – en «suite» bestående av flere kortere og lengre sanger som henger sammen.

Innspillingen av «Because» er bygget opp rundt et vokalarrangement for ni sangere, realisert gjennom at Lennon, McCartney og Harrison sang trestemt i tre opptak lagt på hverandre. Dette gir en rik og tett klang, som sammen med den langsomme melodien gir et inntrykk som kan karakteriseres som drømmeaktig og eterisk. På *Anthology 3* finnes en versjon der lyden av alle instrumentene er fjernet, og kun de ni sangstemmene står igjen, som en illustrasjon av The Beatles' virtuose beherskelse av flerstemmig sang.

Det hevdes iblant at denne sangen er egentlig Ludwig van Beethovens «Måneskinnssonaten» spilt baklengs. Selv om dette ikke er helt riktig, var faktisk «Måneskinnssonaten» en viktig inspirasjon for sangens tilblivelse.

*«Jeg lå på sofaen hjemme hos oss»*, har Lennon fortalt, *«og hørte på at Yoko spilte Beethovens ‘Måneskinnssonaten’ på pianoet. Plutselig sa jeg; ‘kan du spille de akkordene baklengs?’ Det gjorde hun, og jeg skrev ‘Because’ rundt dem. Sangen høres også ut som ‘Måneskinnssonaten’...»*

Det er visse likheter mellom komposisjonene; i akkordstrukturen , i bruken av arpeggio (de enkelte tonene i hver akkord spilles en for en, ikke samtidig), og i det faktum at begge går i tonearten Ciss-moll, men «Because» er ikke «Måneskinnssonaten» spilt baklengs, selv om Lennon selv må ta noe av ansvaret for at denne misforståelsen har oppstått. Det er mer presis å beskrive «Because» som *inspirert* av «Måneskinnssonaten» spilt baklengs; og da først og fremst *akkordprogresjonen*.

Lennon uttrykte senere en viss reservasjon i forhold til arrangementet, men både McCartney og Harrison har framhevet «Because» som en av de beste sangene på *Abbey Road*. Det er også en av de første innspillingene (både når det gjelder Beatles og rock generelt) som benyttet en *Moog* synthesizer. Harrison hadde blitt eier av en slikt instrument, og jobbet på denne tiden iherdig med å lære seg å beherske det.

Teksten til «Because» er enkel, og samtidig nesten kosmisk:

*Because the world is round it turns me on*
*Because the world is round...aaaaaahhhhhh*
En coverversjon av «Because» ved sangeren Elliott Smith ble brukt under rulletekstene av filmen *American Beauty*.

Eksterne lenker
---------------

* Moonlight Sonata vs Because—diskuterer likhetene mellom Beethoven og Beatles
Til venstre: Statue av Bernhard Letterhaus i tårnet,rådhuset i Köln
**Bernhard Letterhaus** (født 10. juli 1894 i Barmen, død 14. november 1944 i Berlin) var en tysk katolsk fagforeningsmann og militær som var delaktig i motstanden mot nazismen. Han ble dømt til døden og henrettet for sin deltakelse i 20. juli-attentatet.

Liv og virke
------------

Bernhard Letterhaus vokste opp i Barmen. Etter læretid i en tekstilfabrikk ble han aktivt medlem av og sekretær for Zentralverband der christlichen Textilarbeiter. Han deltok i første verdenskrig hvor han ble såret og fikk Jernkorset i begge klasser. Etter det ble han sekretær for den katolske arbeiderbevegelsen i Mönchengladbach. Han flyttet til Köln hvor han kom i kontakt med Nikolaus Gross, katolikk og nazimotstander.

Han ble innkalt til Wehrmacht ved utbruddet av andre verdenskrig. Han ble plassert ved OKW i Berlin hvor han fikk kontakter med 20. juli-attentatets medsammensvorne inkludert Carl Goerdelers gruppe. Hvis forsøket på å drepe Hitler hadde lyktes var han var utsett til å bli statsråd for gjenoppbyggingen. Han ble arrestert kort etter attentatet, stilt for Volksgerichtshof (folkedomstolen) og dømt til døden av Roland Freisler. Han ble henrettet i Plötzenseefengselet dagen etter.

Litteratur
----------

* *Encyclopedia of the Third Reich* **(engelsk)**. New York: McGraw-Hill. 1976. s. 208–209. ISBN 0-07-059525-9.

Referanser
----------

1. ↑   Ökumenisches Heiligenlexikon, Ökumenisches Heiligenlexikon ID B/Bernhard\_Letterhaus.html[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Biografi av Bernhard Letterhaus

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Bernhard Paus** (født 16. april 1909 i Oslo, død 7. mai 1970) var en norsk industrileder som var administrerende direktør for Nora Fabrikker i perioden 1946–1970.

Han tok eksamen ved Krigsskolen i 1928 og ble sekondløytnant i 1929. Han studerte deretter sosialøkonomi og språkfag i Belgia, Frankrike, Tyskland og England, før han ble ansatt i rederiet Wilh. Wilhelmsen. Han arbeidet senere i Fellesbanken, Christiania Spigerverk, Hamar Jernstøperi og som soussjef for Askim Gummivarefabrik. Under andre verdenskrig var han løytnant i hæren og tjenestegjorde som adjutant i betaljon I/I R.6 under krigen i 1940. Han ble senere leder for Milorg i Askim og ble arrestert 16. september 1942 for å utgi illegale aviser og satt i tysk krigsfangenskap på Grini og i Schildberg-leiren til 1945. I 1946 ble han administrerende direktør for Nora Fabrikker, en stilling han hadde til sin død.

Han hadde en rekke verv i bransjeorganisasjoner og foreninger samt offentlige verv, bl.a. som styremedlem i Askim elektrisitetsverk 1945–46, varamedlem av Askim herredsstyre 1945–46, formann for Arbeidsløshetsnemda i Askim 1945–46, formann i Askim Kunstforening, styreformann for Solo-foreningen fra 1948, styreformann for A/S Isi-Cola fra 1949, nestleder for Mineralvannindustriens Landslag fra 1949 og styremedlem i Kjøpmannskreditt AL. Han var i flere år litteraturkritiker i *Hamar Stiftstidende* og publiserte flere artikler om økonomiske og politiske emner. Sammen med Hallvard Sand Bakken og Adolf Fredrik Munthe utgav han boken  *I tysk krigsfangenskap: Norske offiserers opplevelser i Polen og Tyskland 1942–1945* (Gyldendal Norsk Forlag, 1950).

Han tilhørte «Drammens-grenen» av slekten Paus og var sønn av industrilederen Augustin Paus og var barnebarn av skolemannen Bernhard Cathrinus Pauss og pedagogen Anna Henriette Wegner, og av skipsreder i Flekkefjord og stortingsrepresentant Hans Sivert Jacobsen. Hans et år yngre fetter, kirurgen Bernhard Paus, hadde samme navn som ham. Han ble gift i 1935 med Agnes Kaas (f. 1908), datter av overrettssakfører og byråsjef Harald Kaas.

Han er begravet på Vestre gravlund.

Referanser
----------

1. ↑  «Paus, Bernhard», i *Norsk fangeleksikon: Grinifangene*, Oslo, Cappelen, 1946, s. 167
2. ↑  «Paus, Bernhard», i *Næringslivets menn i Norden : biografisk håndbok over ledere av skandinaviske firmaer*, Oslo, Eckardts bokhandel, 1950, s. 965

Portal: Andre verdenskrig

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Fangeregisteret

 |
**Bernhard Lösener** (født 27. desember 1890 i Fürstenberg (Oder), død 28. august 1952 i Köln) var en tysk jurist og nazistisk embetsmann. Han virket fra 1935 som "Rassenreferent" med arbeidet med Nürnberg-lovene.

Han var sønn av en lavere embetsmann. Han deltok i den første verdenskrig og begynte deretter ved Tübingen universitet. Han ble med i NSDAP i 1930 og etter maktovertagelsen i 1933 fikk han en stilling i Innenriksdepartementet. Han var viktig i skrivingen av flere anti-jødiske lover, særlig Nürnberg-lovene fra 1935 og konsentrerte seg særlig om problemer knyttet til "mischlinger".

I henhold til Löseners egen forklaring jobbet han systematisk for å sikre at "kvart-jøder", "halvjøder" og "fulljøder" i blandete ekteskap skulle sikres fra nazistisk forfølgelse og tilintetgjørelse. Han mente at så mange som 100 000 mischlinger var reddet fra deportasjon og død på grunn av hans motvilje mot å klassifisere dem som fulljøder. I 1943 forlot han Innenriksdepartementet og ble utnevnt til dommer.

I november 1944 ble han arrestert, mistenkt for å ha hjulpet et ektepar som var involvert i kuppforsøket mot Hitler. Han ble ekskludert fra partiet og forble fengslet frem til krigens slutt.

Lösener ble arrestert to ganger etter 1945, men ble til slutt frigitt og vendte tilbake til sitt arbeid som embetsmann inntil sin død i 1952.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 26. april 2014[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Bernhard Severin Sannerud** (født 1. januar 1860 i Furnes i Hedmark, død 3. februar 1941 i Drøbak) var en norsk skolemann og politiker for Venstre.

Sannerud studerte og blei cand.philos. i 1883. I studietida var han privatlærer i Heddal i Telemark. Fra 1884 var han lærer ved Flekkefjord middelskole. Seinere var han bestyrer av Eidsvoll kommunale høyere allmennskole fra 1918 til 1926 og Drøbak kommunale høyere allmennskole fra 1927 til 1930.

I Flekkefjord var Sannerud aktiv del i både det offentlege og det sivile samfunnsliv. Han var medlem av bystyret fra 1898 til 1918, da han flytta fra byen, ordfører i periodene 1907–10 og 1916–18. Han hadde verv i både Flekkefjord Sparebank og Flekkefjord Privatbank, likeså i elektrisitetsverket, det lokale aksjebakeriet, musikkforeninger, arbeidersamfunnet og Venstre-laget. Etter at han var blitt pensjonist, var han medlem av formannskapet i Drøbak.

I perioden 1916–1918 satt han på Stortinget for bykretsen Flekkefjord. Han var medlem av protokollkomiteen.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 624[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  Vilhelm Haffner: *Stortinget og statsrådet 1915–1945*, bind 1, Oslo 1949, side 624.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Bernhard Severin Sannerud hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
**Charles Marving Green Jr.** (født 16. oktober 1950 i Georgia, død 10. desember 2017 i Sør-Carolina), bedre kjent som **Angry Grandpa**, var en amerikansk YouTube-kjendis. YouTube-kanalen til Angry Grandpa ble internasjonalt kjent gjennom sønnen hans, Michael Green, som filmet han i mens han ødela og destruerte ting, i takt med å skrike. Kanalen hans på YouTube, TheAngryGrandpaShow, har i 2018 litt over 4 000 000 milioner abonnenter og over 1 milliard avspillinger. Charles Green hadde også en annen kanal, GrandpasCorner. Charles Green viste svært mye kjærlighet for sine seere som han kalte for "youngins", og var en inspirerende kilde for mange gjennom sine råd. TheAngryGrandpaShow er nå kontrollert av sønnen hans. Kanalen er svært uaktiv etter AngryGrandpas død. Han hadde tett kontakt med mange kjente Youtubere, deriblant Keemstar, Boogie2988 og McJuggerNuggets. Videoene hans ble brukt i blant annet en av HLN's serie *Dr. Drew*, TruTV's serie *Rude Tube*, MTV's serie *Pranked.*

Referanser
----------

1. ↑  «YouTube's 'Angry Grandpa' dies at 67». *The Independent* **(engelsk)**. 11. desember 2017. Besøkt 11. april 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Angry Grandpa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Angry Grandpa på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* Angry Grandpa på Twitter Rediger på Wikidata

* Angry Grandpa på YouTube Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** MusicBrainz
 |
Chop suey
**Chop suey** (kinesisk: 杂碎, pinyin: *zasui*, jyutping: *zaap6 seoi3*, som betyr «blandede biter») er en kinesisk matrett oppfunnet i Nord-Amerika mot slutten av 1800-tallet bestående av noen slags i biter hakket kjøtt snarstekt med grønnsaker som så anrettes med en stivelsesjevnet saus. 

Retten serveres vanligvis med ris men kan også serveres med kinesiske nudler.

Det finnes en rekke historier om hvordan retten skal ha blitt til, men det mest sannsynlige er at den er inspirert av en eldre rett fra provinsen Guangdong, som så er blitt tilpasset etter tilgjengelige råvarer. Opprinnelsen er imidlertid omstridt.

Musical
-------

I den amerikanske musicalen *Flower Drum Song* (Richard Rodgers og Oscar Hammerstein II, 1958) er sangen *Chop Suey* et av hovedinnslagene.

Referanser
----------

1. ↑  Chan Mun-yan, The Source of Cantonese Cuisine, Food and Drink World Publications Co, Hong Kong, 1988

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** TasteAtlas
 |
Peter Fonda på en chopper
**Chopper** er en motorsykkel hvor man fjerner (*chopper* av) originaldeler, og kjører uten, eller erstatter dem med mindre deler.

Spesialbygde choppere
---------------------

Fra å «strippe» originalsykler begynte man etterhvert å bygge motorsyklene fra bunnen av, og laget dem så minimalistiske som mulig. Man forlenget frontgaffelen, og senket gjerne rammen, i tillegg til at man satte på bukkehornstyre og flyttet frem fothvilerne. Sykkeltypen ble populær etter filmen *Easy Rider* fra 1969 med Peter Fonda, da han og sidekicken Dennis Hopper kjørte hver sin chopper. I ettertid har det vokst frem en hel industri i USA med å bygge spesielle choppere, og kjente produsenter er Jesse G. James' West Coast Choppers og Orange County Choppers, hvor begge produsentene har hatt egne TV-serier.

Originalchoppere
----------------

På slutten av 1970-tallet plukket motorsykkelprodusentene opp choppertrenden og begynte å lage choppermodeller ferdig fra fabrikk. Man begynte med forsiktige ombygginger, og gikk stadig lengre og lengre etterhvert som syklene viste seg å selge bra. Suzuki for eksempel introduserte sine første «lette» choppere med GS-L modellene i 1979, og rundt samme tid introduserte Yamaha sine «US Custom» motorsykler. I USA var Harley Davidson raskt ute med sine choppermodeller, og merket har etterhvert blitt synonymt med choppere, da de også er yndede objekter til spesialbygg.

Tråsykler
---------

Tråsykkelprodusentene tok også opp trenden, og norske Den Beste Sykkel laget blant andre apachesykkelen.

Bilder
------

* Suzuki GS1100L originalchopperSuzuki GS1100L originalchopper
* 1969-type chopper1969-type chopper
* Fargerik chopperFargerik chopper
* Svensk chopperSvensk chopper
* Patriot-chopper fra OCCPatriot-chopper fra OCC
* DG20 Pro-Street,DG20 Pro-Street,
* Tråsykkel-chopperTråsykkel-chopper
* Honda-chopperHonda-chopper

Eksterne lenker
---------------

* (en) Chopper (motorcycle) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Chongzuo i Guangxi
Klippemaleriene i Huafjellet
**Chongzuo** (kinesisk: 崇左 ; pinyin: *Chóngzuǒ*) er et byprefektur i Guangxi i Folkerepublikken Kina.

Historie
--------

Chongzuo er et av de eldste sentra for zhuangfolkets kultur. Det er viktige funnsteder for denne som dateres til steinalderen. I perioden fra 500 f.Kr. til 200 e.Kr. ble klippemaleriene i Huafjellet ved elven Ming til. Dette er en av de største grupper av piktografer i Kina og hele verden. Over et stort område på klippeveggen skildres i rød farge et stort slag. Det er lett å gjenkjenne livaktige figurer, våpen og dyr.

I 214 f.Kr. under Qindynastiets tid, var Chongzuo del av kommanderiet Xiang (象郡). 

Den kinesiske general Feng Zicai (馮子才) slo i fylket Pingxiang tilbake et fransk angrep her i slaget ved Bang Bo i 1885. Sun Yat-sen (孫中山) avfyrte det første kanonskuddet i et anti-Qing-opprør i Chongzuo i 1907. 

I 1930-årene, etter å ha oppildnet til opprør i andre deler av Guangxi, hjalp Deng Xiaoping (鄧小平) med å organisere bønder og arbeidere her under Longzhouoppstandet og grunnla etterhvert Den røde armés 8. armé. 

I 1979 angrep den kinesiske hær Vietnam herfra.

Flora og fauna
--------------

Chongzuo har en stor biodiversitet med mer enn 4000 plantespecier og mer enn 450 dyrearter. Mer enn 30 av dyreartene er sjeldne og vernede, som hvithodede og indokinesiske svarte bladaper, neshornfugler, skjelldyr, and treleoparder.

Kulturminner
------------

Klippemaleriene i Huafjellet i fylket Ningming (*Huashan yanhua*, 花山岩画) fra de stridende staters tid til det østlige Han-dynastis tid ble i 1988 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Administrative enheter
----------------------

Byprefekturet Chongzuo har jurisdiksjon over ett distrikt (区 *qū*), ett byfylke (市 *shì*) og 5 fylker (县 *xiàn*).

| Kart |
| --- |
|  |
| # | Navn | Hanzi | Hanyu Pinyin | Befolkning(2004 est.) | Areal (km²) | Tetthet(/km²) |
| **Distrikter** |
| 1 | Jiangzhou | 江州区 | Jiāngzhōu Qū | 340 000 | 2 902 | 117 |
| **Byfylker** |
| 2 | Pingxiang | 凭祥市 | Píngxiáng Shì | 100 000 | 650 | 154 |
| **Fylker** |
| 3 | Fusui | 扶绥县 | Fúsuí Xiàn | 420 000 | 2 876 | 146 |
| 4 | Daxin | 大新县 | Dàxīn Xiàn | 350 000 | 2 756 | 127 |
| 5 | Tiandeng | 天等县 | Tiānděng Xiàn | 410 000 | 2 159 | 190 |
| 6 | Ningming | 宁明县 | Níngmíng Xiàn | 400 000 | 3 779 | 106 |
| 7 | Longzhou | 龙州县 | Lóngzhōu Xiàn | 270 000 | 2 318 | 116 |

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Chongzuo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Huashan Cliff Painting[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Choptank**, eller **choptank-folket**, var en amerikansk indianerstamme som levde i Maryland, på den østlige delen av Delmarvahalvøya. 
Folket snakket språket algonkin og hadde sin egen kultur, men de var kulturelt og språklig beslektet med nanticoke-stammen, som holdt til sør for choptank-folket. Choptank-folket hadde gode relasjoner med de engelske kolonistene og de ble etter hvert, som følge av giftemål, assimilert med storsamfunnet. I likhet med mange andre indianerstammer er choptankene som folk betraktet som utdødd, men etterkommere finnes.

Den amerikanske marinen hadde en taubåt med navnet «Choptank», som var i drift 1918 til 1946, og var oppkalt etter folket.

Referanser
----------

1. ↑  "Choptank River Basin" Arkivert 20. april 2011 hos Wayback Machine. Dept of Natural Resources, Maryland, accessed 18 Mar 2010
2. ↑  Wayne E. Clark, "Indians in Maryland, an Overview", *Maryland Online Encyclopedia*, 2004-2005, accessed 18. mars 2010
3. ↑  «"Choptank" - Naval History». History.navy.mil. Arkivert fra originalen 7. desember 2010. Besøkt 13. juli 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Samefolkets fond** er et statlig fond opprettet i 2000. Formålet var å gi en kollektiv erstatning for de skadene og den uretten som fornorskingspolitikken har påført det samiske folket. I 2014 ble avkastningen erstattet med en årlig bevilgning. Bevilgningene fordeles av Sametinget.

Fondet besto i 2000 i en fondsavsetning på 75 millioner kroner. Avkastningen av fondet ble satt lik renten på statsobligasjoner med ti års løpetid. Den årlige avkastningen av fondet var 4,65 millioner kroner fra opprettelsen til 2010. Da ble renten justert og avkastningen falt til 2,535 millioner kroner. Fornyings-, administrasjons- og kirkedepartementet bestemte at avkastningsmodellen skulle erstattes med ordinære, årlige bevilgninger. Endringen medførte at de årlige bevilgningene økte til fem millioner i 2014.

Bevilgningene skal gå til ulike tiltak for å styrke samiske språk og samisk kultur. Prioriteringer fastsettes av Sametinget i de årlige budsjettvedtakene.

Referanser
----------

1. 1 2  «I Prop. 1 S, Fornyings-, administrasjons- og kirkedepartementet» (PDF). Fornyings-, administrasjons- og kirkedepartementet. s. 65–66.
**Same** (gresk: Σάμη) er det antikke navnet på en homerisk øy i det joniske hav (ikke til å forveksles med Samos) som ligger nær de faktiske øyene Ithaka og Kefallinia. De to sistnevnte øyer navngis også av Homer, men de faktiske øyer er ikke nødvendig overlappende med Homers Ithaka og Kefallinia. I Homers *Iliaden*, bok II, i «Katalog over skip», er Same beskrevet som en del av Odyssevs' kongedømme. I Homers *Odysseen* er det en interessant geografisk beskrivelse:

*«Ute i bølgene ligger en ø med takker og tinder*
*midt mellom Itakas kyst og det fjellkranste Samos' strander,*
*Asteris kallet, ei stor; men bukter med dobbelte innløp*
*danner en havn, hvor akaierne lå og lurte på helten.»*
Fra dette avsnittet er det åpenbart at Homers Same ikke er den greske øya Samos i Egeerhavet ettersom Same skal bli lokalisert i det joniske hav. Det skal dessuten ligge i nærheten av Homers Itaka, og det skal være minst en øy med fjell mellom de to øyene. Dessuten, skal denne øya ligge sør for Homers Ithaka hvor Telemakhos ville komme fra sørvest på Peloponnes.

Basert på denne informasjonen foreslår Wilhelm Dörpfeld i sitt essay «Alt-Ithaka: Ein Beitrag zur Homer-Frage» at Same var det som er dagens Ithaka. Andre forfattere har støttet Dörpfelds teori. C.H. Goekoop har samsvart «Same» med «Thiaki», «den lille øya Asteris» til «Arkoudi» og «bukten til Phorkys» til «bukten Syvota» ved Leukas. I dag er Arkoudi en ubebodd, bergkledd liten øy, akkurat som Asteris var beskrevet av Homer, men små båter og skip kan fortsatt ankre opp ved dens øst- og vestkyst.

Odyssevs' yngre søster Ktimene kom til Same for å gifte seg med Eurylochos for en meget stor brudepris.

En av frierne, Ktesippos fra Same, er foruten spydig og frekk, beskrevet som:

*«Lov eller vedtekt aktet han ei. Hans hjem var på Same.*
*Mannen var grunnrik på gods, og stolende trygt på sin rikdom*
*fridde han frekt til Odyssevs' vis, mens drotten var borte.»*

Referanser
----------

1. ↑  Homer: *Odysseen*. «Fjerde sang». Oversatt av P. Østbye, Gyldendal 2. oppl. 1996. s. 69, 844-847
2. ↑  Goekoop, Cees H. (2010): *Where on Earth is Ithaca? A Quest for the Homeland of Odysseus*. Eburon Uitgeverij B.V. ISBN 978-90-5972-344-3
3. ↑  Homer: *Odysseen*, «Femtende sang», 363
4. ↑  Homer: *Odysseen*. «Tyvende sang», 288

Eksterne lenker
---------------

* Koordinatene for den lille øya Arkoudi: 38°33′12″N 20°42′39″Ø
Heidi's Bier Bar i København
**Rekomgroup** er en dansk kjede innen serveringsbransjen med vekt på bar- og diskotekdrift som omfatter rundt 200 serveringssteder i Norden. Den er blant de største i sitt segment i Europa.[]

Etablering
----------

Rekom ble etablert i 2007 i Danmark ved at flere restauratører slo seg sammen for å få et bedre utgangspunkt i forhandlinger med leverandører og større fotavtrykk[*klargjør*] i utelivsbransjen.[]

Ekspansjon
----------

Hurtig vekst i Danmark førte til ekspansjon i utlandet, og i 2015 ble Heidi's Bier Bar i Oslo etablert, hvorpå flere byer i Norge fulgte etter. Deretter fulgte Finland etter i 2019 og grupperingen gjorde et større oppkjøp av Deltic group i England 2020.

I 2018 ble over halvparten av Rekom gruppen kjøpt opp av selskapet Catacap.

Konsepter driftet av selskapet
------------------------------

Tijuana, Wine/House , Sportsbaren, Kuda, Mackkjelleren, Steinbeck & Shaw, Eden, Liquid, Play, Fiction, Terrace, Unit1, JJ`s, Bar&Beyond, Vinyl retro club, Tru, Unit 7, Cameo, Atik, Unit 17, Pryzm, Aloha beach bar, Aya, Proud Mary Pub, Zurf, Mandalay, Kasket, Hvide lam, Dansebar, B, Baren, Alibi, Gamla, Stortorvet gjestgiveri, Johns, Lawo, London, Rustik, Mørk`s, Crazy daisy, James Bond 007, Tyren, Skjenken bar & bakgård, Bar mix, Tema bar, Dansebar & Einstein, Roxy malt, Glød, Eskes, Pioner bar, Lola, Natcafeen, Rosengaardens vinstue, Hygge, Circus, Sportscafe, Beverly, Butchers, Kokomo, Dorsia, Eldorado, The Mint, \*ISM, Tørst, Stereo bar, Sjus, Simpelt V, Rhino bar, No stress, Little green door, Rabalder bar, Farfar, Davinchi bar, Cucaracha, Bæst, Andy`s Bar 7, Den Nordjuske Ambassade, Loulou, Dandy, Kj10, Nox, Giraffen, Fabrikken, Andy`s, Hornsleth bar, Dampmøllen, Skaal, Sprutten, Den glade gris, Mexi, Box, LA bar, Tyrolia,, Musen & elefanten, La boucherie, Hive, The drinken flamingo, Cafe Guldhornene, Heidis Bier Bar.

Referanser
----------

1. ↑  "Barkonge ejer halvdelen af Gaden: Nu har stor kapitalfond købt sig ind"; forfatternavn: Michael Qureshi.
2. ↑  "Heidis Bier Bar, L.A. Bar og Guldhornene: Barkonge sælger ud af sit imperium"; *Berlingske*; forfatternavn: Søren Olsen; besøksdato: 30. august 2019.
3. ↑  «Catacap has entered a partnership». Catacap. 14. mars 2018. Besøkt 15. september 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**RFB Fantrainer 400** (eller *Fan Trainer*) er et tysk toseters skolefly med en turbopropmotor som driver en skyvende propeller. Flyet er utviklet og produsert av Rhein-Flugzeugbau GmbH (RFB) på slutten av 1970-tallet, og benyttet av det tysk og det thailandske flyvåpen. Det vant en konkurranse i Tyskland ved å vinne over sveitsiske Pilatus PC-7 Turbo Trainer og amerikanske Beechcraft Mentor som den beste løsningen for det tyske flyvåpenet grunnutdanning. Imidlertid ble det ikke bestilt fly da Tyskland hadde forpliktet seg til å kjøpe amerikanske kampfly, F4 Phantom og F-104 Starfighter, som inkluderte en avtale om utdannelse av piloter i USA.

I samsvar med påtenkt ny produksjon av Fantrainer, ved initiativ av Fanjet Aviation GmbH i Tyskland, ble Fantrainer 600 omdøpt til *Fanjet 600* (se bilde).

Beskrivelse
-----------

Flyet er et toseters skolefly der lærer og elev sitter i tandem. Flyet forsynt med et konvensjonelt opptrekkbart understell med to hovedhjul sentralt på flykroppen samt et nesehjul. Flyet er for en stor del fremstilt i komposittmaterialer. Etter den første leveransen til det tyske flyvåpen endret fabrikken den første serien. Flyet be utstyrt med en Allison 250-C30 turboprop motor som ga 230 h/k mer. Varianten fikk betegnelsen Fantrainer 600. Ytterligere en oppgradering var Fantrainer 800, som fikk lengre skrog og metallvinger.

Thailand
--------

I august 1982 skrev flyvåpenet i Thailand en kjøpskontrakt om deler og lisensrettigheter for å sluttmontere flyet. De to første flyene ble levert ferdige fra RFB, mens 30 eksemplarer Fantrainer 400 og 15 Fantrainer 600 ble montert i Thailand med deler som ble levert fra Tyskland. Kort tid etter at flyene ble levert til flyskolen i Thailsnd oppsto det problemer med komposittmaterialet og det thailandske flyvåpen valgte å bytte til metallvinger av aluminium.

Referanser
----------

1. ↑  Fanjet Aviation GmbH Arkivert 18. oktober 2016 hos Wayback Machine. flyets nye eiere
2. ↑   RFB Rhein Flugzeugbau Fantrainer, *Flugzeuginfo*
3. ↑   Aviation Industry, *Global Security*

Eksterne lenker
---------------

(en) RFB Fantrainer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Fantrainer 600 info og spesifikasjoner hos *Virtual Aviation Museum*
* Fantrainer, 400 bilder hos *Airliners.net*
*For filmen, se De glade tyveårene*.
**«Jazzgossen»** er en svensk revykuplett fra 1922 med tekst av Karl Gerhard til den danska melodien «En lille rystedans» av Edvard Brink. Den danske originalteksten ble skrevet av Alfred Kjærulf.

Sangen ble skrevet til revyen *Ställ er i kön* på Folkan i 1922, hvor den ble fremført av forfatteren selv sammen med Eric Abrahamsson, Carl-Gunnar Wingård og Eric Gustafson, alle iført storrutete frakker med belte.

Den første plateinnspillingen ble gjort samme år for Skandinaviska grammophon og Karl Gerhard gjorde også en innspilling i 1954. Fira år senere, i 1958, fremførte han sangen på nytt i Hasse Ekmans film med samme navn, da med Gunnar Lindkvist, Mille Schmidt og Alf Östlund som kor. Teksten driver med en effeminert type av moteriktige och sysselløse unge menn, samtidig som den gjorde at begrepet "jazz" dette året fikk sitt virkelig gjennombrudd som moteord i det svenske språket.

Lille Gerhard har spilt inn sangen på EP-platen Swe-Disc SWEP 106. Den ble utgitt i 1963. Magnus Uggla har spilt inn sangen. Den ble utgitt på albumet *Va ska man ta livet av sig för när man ändå inte får höra snacket efteråt* (1977)  og *Ett bedårande barn av sin tid* (2006).

Brinks melodi var fremgangsrik ikke bare i Danmark og Sverige, men ble populær under forskjellige titler også i andre land, slik som Tyskland («Im Hotel zur Grünen Wiese»), Belgia («Alle dagen bruine Bonen»), Storbritannia («From Top to Toe») og Sovjetunionen.

Referanser
----------

1. 1 2  Palm Anders, Stenström Johan, red. (1997). *Den svenska sångboken* **(swe)**. Stockholm: Bonnier. s. 518. ISBN 91-0-056433-8.
2. 1 2 3  Ericson Uno, Engström Klas, red. (1991). *Myggans nöjeslexikon: ett uppslagsverk om underhållning. 9, Högq-Kome* **(swe)**. Höganäs: Bra böcker. s. 82. ISBN 91-7752-267-2.
3. ↑  «Jazzgossen / sjunget af Karl-Gerhard». Svensk mediedatabas. Besøkt 20. april 2012.
4. ↑  «Va' ska man ta livet av sig för när man ändå inte får höra snacket efteråt / Magnus Uggla». Svensk mediedatabas. Besøkt 20. april 2012.
5. ↑  «Ett bedårande barn av sin tid / Magnus Uggla sjunger Karl Gerhard». Svensk mediedatabas. Besøkt 20. april 2012.

Kilder
------

* Jan Bruér og Bengt Nyquist: teksthefte til CD-en *Varning för jazz* (del 1 i *Svensk jazzhistoria*)
**Je Suis Animal** er et norsk-engelsk indiepopband med tilhold i Oslo. Bandet ble etablert i 2004.

I 2008 ga bandet ut sin første plate, *Self-taught Magic from a book*. Etter denne utgivelsen fikk bandet fremføre sin indiepop på festivalen By:Larm i Oslo.

Kunstnerisk virke
-----------------

I 2004 dannet kunststudentene Elin Grimstad, Merete Hald, Matt Bagguley og Anthony Barratt bandet som de ga navnet Je Suis Animal. De bodde da alle fire i Oslo. Musikken deres hadde klare referanser til band som My Bloody Valentine, Stereolab og the Shop Assistants. Ikke lenger etter at de hadde begynt å spille sammen spilte de inn en demo med to sanger i en korridor på Hersleb skole i Oslo. I 2005 ble en av sangene fra denne demo-en, låta «Fortune Map», brukt på lydsporet til filmen *Tommys Inferno*, som var regissert av Ove Raymond Gyldenås. 

Plateselskapet Perfect Pop Records fikk også nyss om demoen, og ga bandet muligheten til å arbeide videre i selskapets platestudio Spendless Studio. Imidlertid fant de unge musikerne etter hvert ut at de ikke taklet å jobbe i et profesjonelt platestudio. «Det var det å spille sammen som vi følte oss trygge på,» forklarte Anthony i et intervju i 2008, «og derfor fikk vi ikke til å legge lag på lag med ett instrument av gangen.» En venn av bandmedlemmene foreslo at de i stedet skulle dra til et nedlagt forsamlingshus i Hedalen, og der ble debutalbumet spilt inn. Alle sporene på albumet ble spilt inn ved hjelp av en åttespors opptaksmaskin og et knippe mikrofoner.

Albumet *Self-Taught Magic from a Book* ble lansert av Perfect Pop Records i 2008. Senere ble utgivelsen lisensiert over til Lost & Lonesome Recording Co. og Angular Recording Corporation.

Noen tid etter etableringen ble bandet utvidet med Pål Anders Barth Larsen som nytt medlem.

Diskografi
----------

* *Self-Taught Magic from a Book* (2008) Perfect Pop Records
* *"Fortune Map" 7"* (2009) Lucky Number Nine Records
* *Painted in my Face* / *"Photograph" 7"* (2009) Cloudberry Records
* *The Mystery of Marie Roget* / *Secret Place* 7" (2009) Angular Recording Corporation

Referanser
----------

1. 1 2 3  Rykkje, Karin (5. januar 2012). «Unge forfattere med nye bøker». *Sunnmørsposten - smp.no*. Arkivert fra originalen 23. juni 2018. Besøkt 23. juni 2018.
2. ↑  Reges, Margaret Je Suis Animal Allmusic. Retrieved on 2 January 2010.
3. ↑  Eardrums Interview Arkivert 2009-07-22, hos Wayback Machine..
4. ↑  Reges, Margaret Je Suis Animal Allmusic. Retrieved on 2 January 2010.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Je Suis Animal på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Je Suis Animal på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Je Suis Animal på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Je Suis Animal på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Je Suis Animal på AllMusic Rediger på Wikidata
* Je Suis Animals offisielle Facebook-side - besøkt 23. juni 2018
* Je Suis Animals kanal på YouTube - besøkt 23. juni 2018
* Je Suis Animal Arkivert 27. september 2018 hos Wayback Machine. opptrer på BBC - Music

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Høydalen** er ei grend i Øksnes kommune i Nordland. Stedet ligger ved fylkesvei 938 mot Nyksund, ca. 4 km fra kommunesentret Myre.

Gården har 49 innbyggere (2009) fordelt på spredt bebyggelse. Høydalen er et gammelt jordbruksområde med dyrkede jorder som nå leies ut til andre bønder i kommunen. Siste gårdsbruket i Høydalen ble nedlagt i 2005. Høydalen har gårdsnummer 66 i Øksnes.

Historie
--------

Høydalen ble mest sannsynlig ryddet så langt tilbake som før vikingtiden. Gården ligger lunt og solrikt til med grunnmark og fruktbar jord. Fjellene rundt gav også ett godt sommerbeite. Husdyrhold og fiskeri har alltid vært en del av hverdagen til innbyggerne.

Gården het opprinnelig «Gaukhøydalen», da det var en annen gård med samme navn på Skogsøya. Da denne gården ble tatt av ras rundt 1680, var Høydalen den eneste igjen med bosetning, og ble alene om navnet.

Høydalen ligger langs ei vid, vestvendt bukt som grenser til Kråknes i nord, Myre i sør og Sørvågen i øst.

Navnet Høydalen kommer av *høy* i betydningen «tørket gress» eller gressvokst, beite; stedet ligger ikke spesielt høyt på øya i noen forstand.

Fiskeri
-------

Høydalen ligger gunstig til med kort vei til de store fiskefeltene og inn til fjordene, men ei god havn har stedet aldri hatt. Mye drag i sjøen og åpent eksponert mot elementene fra vest har gjort strandlinjen vanskelig tilgjengelig, da alle støene til fiskebåtene lå vestvendt til mot storhavet. Alle båtene måtte derfor tas på land under storm og uvær. Høydalen har i alle år hatt dyktige fiskere som har vært sentrale i utviklingen da Myre ble den største fiskerihavnen i regionen. Stedet har også måtte tåle mange tragiske forlis.

Kjente personer fra Høydalen
----------------------------

* Borgny Østensen – Kunstner

Referanser
----------

1. ↑  Se omtale av Høydalen på Skogsøya på Kuling.net[*død lenke*] og Oluf Ryghs Norske Gaardnavne.
2. ↑  Borgny Østensen Arkivert 28. januar 2011 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* Kuling.net: Høydalen[*død lenke*]
**Banafsha bint Abdullah al-Rumiyyah** (arabisk: بنفشة بنت عبد الله الرمية ; død i 1201 i Bagdad) var mor til abbasidekalifatets kalif, Al-Mustadi (regj. 1170–1180).

Hun var opprinnelig fra Det bysantinske rike og var blitt plassert som slavekonkubine (*saqaliba*) i abbasidenes harem, der hun som seden var ble tvunget til å konvertere til islam og anta et nytt navn. Hun ble en favorittkonkubine til kalifen, som frigav henne og giftet seg med henne, og bygde henne et eget palass. 

Hun var barnløs, men støttet sin stesønn Al-Nasir mot hans bror, og fikk derfor en innflytelserik stilling etter at hennes stesønn besteg tronen i 1180. Hun ble som enke kjent som filantrop og donator.

Referanser
----------

1. ↑  al-Sāʿī, Ibn; Toorawa, Shawkat M.; Bray, Julia (2017). *كتاب جهات الأئمة الخلفاء من الحرائر والإماء المسمى نساء الخلفاء: Women and the Court of Baghdad*. Library of Arabic Literature. NYU Press. s. 66–68. ISBN 978-1-4798-6679-3.

Litteratur
----------

* Ibn al-Sāʽī, Consorts of the Caliphs: Women and the Court of Baghdad, ed. by Shawkat M. Toorawa, trans. by the Editors of the Library of Arabic Literature (New York: New York University Press, 2015)
**Graham Williams** (født 24. mai 1945, død 17. august 1990 i Tiverton i Devon i England) var en produsent og manusredaktør, som er mest kjent for å ha jobbet på science fiction-serien *Doctor Who* hos BBC.

Han var produsent for serien fra 1977 til 1980 mens Tom Baker spilte Doktoren. Han produserte noen av de mest populære historiene i serien og fikk i den siste episoden av *City of Death* over 16 millioner seere. Han skrev også en stor del av manuset for denne historien og *The Invasion of Time*.

Han jobbet med tre manusredaktører på serien: Robert Holmes, Anthony Read og Douglas Adams, som også skrev den populære *Haikerens guide til galaksen*.

I 1989 skrev Williams en bok basert på *The Nightmare Fair*, som var en historie som egentlig skulle produseres for 1986-sesongen før denne ble satt på pause.

Han var også manusmanusredaktør på *The View from Daniel Pike* (1971), *Sutherland's Law* (1973), *Z Cars* (1975–1976) og *Barlow at Large* (1975).

Williams døde i en skyteulykke i 1990.

Referanser
----------

1. 1 2   Internet Speculative Fiction Database, ISFDB forfatter-ID 3714, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, oppført som Graham C. Williams, Find a Grave 22166, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Graham Williams på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) Graham Williams på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Graham Williams hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** NKC **·** MusicBrainz
 |
**Jan Kjærulff** (født på Maglegård i Gentofte 30. desember 1943, død 25. august 2006) var en skipsingeniør og seilbåtkonstruktør. Han er mest kjent for å ha konstruert utallige konstruksjoner for Elvstrøm, Bianca og Granada. Han ble utdannet skipsingeniør i 1966 og begynte å jobbe ved Knud E. Hansens designkontor i København. Men da Kjærulff var mer interessert i seilbåter enn skip forlot han København til fordel for New York, hvor han arbeidede med Sparkman and Stephens, et av verdens mest anerkjente designkontor av seilbåter. I 1969 konstruerte han sin første seilbåt Commander 31. Da han returnerte til Danmark i 1971 ble han mannskap på Paul Elvstrøms Soling og vant det Europeiske Mesterskap. Sammen dannede de Elvstrøm & Kjærulff Yacht Design for å konstruere og seile en ny ½-Tonner. Året etter seilte de den nye båt til seier og salgssuksess. Skroget dannet siden grunnlag for Elvstrøm ½ Ton, Elvstrøm 32 samt familiebåtene Elvstrøm Cruiser, Luffe 32 og Blue Dane 32.

Hans konstruksjoner ble ikke preget av IOR-tidens brede skrog og i 70-årene kom Granada 23, 27 og 31, som ble solgt i flere hundrede eksemplarer. Han konstruerte også flere Bianca-modeller samt Nordisk Familiebåt. I 1977 konstruerte han den langsmale entypebåten Aphrodite 101 som ble meget populær med mer enn 500 eksemplarer. Og Kjærulff eksperimenterte videre med sin viten fra skipingeniørtiden og monterte en bulb på en 6mR som viste seg å være rask på slør, men tapte på bidevind. Ikke desto mindre konstruerte han Elvstrøm Coronet 38 med bulb, en av de eneste serieproduserte seilbåter med bulb. 

I sin karriere konstruerte han også flere regattabåter, de mindre båter som Elvstrøm ¼ Ton, Mosquito og 717 One Design med lavt deplasement. Og de større og raske Dynamic 35, 43 og Vision 46. Sistnevnte vant Gotland Rundt. Han konstruerte også «SAS Baia Viking» som var Danmarks deltakerbåt i Whitbread Round the World Race 1985–86 (i dag Volvo Ocean Race). Båten var den minste som gjennomførte og endte på en sisteplass.

I 1984 dannet seiler-konstruktørduoen Elvstrøm-Kjærulff hver sitt designkontor; Elvström Yacht Design og Kjærulff Yacht Design. Jan Kjærulff preget dansk seilsport gjennom mange år, både i samarbeidet med Elvstrøm, men også senere som selvstendig konstruktør.

Kilder
------

* 80 forfattere (2006). Lucia del Sol Knight og Daniel Bruce MacNaughton, red. *The encyclopedia of yacht designers* **(engelsk)** (1 utg.). New York • London: W. W. Norton & Company. s. 528. ISBN 0-393-04876-4.
* Dan Ibsen (28. august 2006). «Jan Kjærulff blev 62 år» **(dansk)**. Dansk Sejlunion. Arkivert fra originalen 16. august 2007. Besøkt 11. desember 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jan Kjærulff – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Jan Kjærulff – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jan Kjærulff – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

Portal: Danmark
**Jan Kowal** (født 8. juli 1967 i Zakopane) er en polsk tidligere skihopper som representerte WKS Zakopane.

Han deltok i verdenscupen og den tysk-østerrikske hoppuka i årene 1983-1992. Hans beste sammenlagtplassering i verdenscupen var 34.-plass i 1988/89; best sammenlagt i Hoppuka var 24.-plass i 1987/88. Beste plassering i enkeltrenn var 7.-plass i normalbakken i Lake Placid 11. desember 1988.

Kowal var med i VM i 1985, 1987, 1989 og 1991, med 14.-plass i normalbakken i Oberstdorf i 1987 som beste individuelle plassering. Han deltok i VM i skiflyging i 1986 og 1988, og ble nummer 12 i Bad Mitterndorf (Kulm) i 1986 og 26 i Oberstdorf i 1988. I OL i Calgary i 1988 ble han nummer 34 i normalbakken og 37 i storbakken.

Jan Kowal ble polsk mester individuelt sju ganger og like mange ganger i lagkonkurranse. Av yrke er han snekker. Hans to sønner Dawid og Kamil Kowal er også skihoppere.

Referanser
----------

Kilder
------

* Sports Reference: Jan Kowal Arkivert 16. desember 2012 hos Wayback Machine. (besøkt 4. september 2011)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Polski Komitet Olimpijski: Kowal Jan (polsk, besøkt 4. september 2011)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jan Kowal – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jan Kowal – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (pl) Jan Kowal – Polens olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Jan Kowal – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
Guangzhouwan, 1909
Europeiske territorier i det sørligste Kina, fra Guangzhouwan i vest til Macao og Hongkong i øst, ca 1900.
**Guangzhouwan** (forenklet kinesisk: 广州湾; tradisjonell kinesisk: 廣州灣; pinyin: *Guǎng​zhōu wān*; eller *Kwangtschouwan*, *Kouangzhouwan*, *Kwangchowwan*, *Kuang-tschou-wan*, *Tschankiang*) var et franskstyrt territorium i en bukt på halvøya Leizhou i provinsen Guangdong, nord for øya Hainan.

Området var fra 1899 til (de facto) 1943 fransk traktatområde med sete i Fort Bayard (Zhanjiang). Det hadde et areal på 842 km2 og en befolkning på 250 000 innbyggere (1935).

Historie
--------

Den 27. mai 1898 inntok franske styrker dette området, og året etter fremtvang Frankrike ved en traktat med Qing-dynastiet et forpaktelsesavtale for en periode på 99 år - på linje med avtalene britene og tyskerne hadde over områder i Hongkong og i Kiautschou.

Hovedhensikten var de franske ønsker om å utvikle sin handel i Sørkina, fremfor alt fra Guangdong og innover til Yunnan og Sichuan, og byggingen av jernbaner gjennom dette området. Dette var også det område man ville befeste som fransk innflytelsesområde i Kina, det vil si i forlengelsen av Fransk Indokina mot nord. Men ettersom fattigdommen var svært stor i disse områdene, kom ikke franskmennene særlig langt med sine ambisjoner. 

Gwangzhouwan var ikke et selvstendig koloniområde og fikk derfor ingen egen guvernør. Det ble som *Territoire de Kouang-Tchéou-Wan*understilt guvernøren for Fransk Indokina.

Etter Frankrikes nederlag under annen verdenskrigs tidlige fase (juni 1940) anerkjente Chiang Kai-sheks kinesiske regjering *Det fri Frankrike* under Charles de Gaulle og tilkjente det suvereniteten over denne kinesiske enklaven. Dermed var administrasjonen i Guangzhouwan lojal overfor de vestlige allierte, og fulgte ikke Fransk Indokina inn under Vichyregimet.

Men i februar 1943 ble området okkupert av Japan, og den 30. juli 1943 avstod Vichy-Frankrike det til Wang Jingweis regjering, det vil si en japansk marionettregjering som verken var anerkjent av *Det fri Frankrike* eller Republikken Kina.

Formelt ble området til slutt avstått av Frankrike til Kina den 28. februar 1946.

Eksterne lenker
---------------

Liste over de franske kolonialforvaltere
Beliggenhet Arkivert 2. april 2012 hos Wayback Machine.
Kart

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** SUDOC
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Storbritannia Storbritannias flagg |
| Orientering |
|  Seiere sammenlagt i Verdenscupen: 0 |
| Verdenscupseiere, enkeltløp: 0
(1 pallplassering) 
*Per 20. oktober 2016* |
| Verdensmesterskap |
| Gull | 2008 Tsjekkias flagg Olomouc |  Stafett |

**Graham Gristwood** (født 31. mai 1984 i Woking) er en britisk orienteringsløper. Gristwood er verdensmester i stafett. Han representerer den finske orienteringsklubben Kalevan Rasti.

Karriere
--------

Høydepunktet i Gristwoods karriere kom under VM i tsjekkiske Olomouc i 2008. Da løp han første etappe av VM-stafetten som Storbritannia sensasjonelt vant foran Russland og Sveits. De to øvrige løperne på laget var Jon Duncan og tidligere sprintverdensmester Jamie Stevenson. Dette er fremdeles det eneste verdensmesterskapet i stafett Storbritannia har vunnet.

Gristwood løper nå for Kalevan Rasti. Han har tidligere representert den svenske klubben IFK Moras OK som han var en del av da de ble nummer sju på Jukola i 2015. Han har også løpt for Södertälje-Nykvarn Orientering, hvor han har vært med på flere plasseringer blant de fem beste lagene i orienteringssportens største klubbstafetter, Jukola og Tiomila. Briten har også løpt for IFK Lidingö (4.-plass Jukola 2007) og norske IL Tyrving.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Graham Gristwood – World of O Rediger på Wikidata
**Birger Dahl** (født 24. november 1916 i Moss, død 12. august 1998 i Oslo) var en norsk interiørarkitekt og industridesigner, og professor ved SHKS.

Dahl var utdannet fra Statens håndverks- og kunstindustriskole, opprinnelig i tegning. Han ble i 1947 overlærer ved SHKS, og ble i 1985 professor. 

Som industridesigner arbeidet han som sjefsdesigner for Sønnico 1945–57, og formga lamper. Snorpendelen «Dokka» fikk 1954 gullmedalje ved Triennalen i Milano, og en annen lampe, «Jenta», fikk en lignende utmerkelse tre år senere. Han tegnet også elektriske ovner, dørbeslag og tapetmønster. Som industridesigner var Dahl med på en dreining av faget fra å bare gjelde det estetiske til å også omfatte «det produksjonsmessige og det funksjonelle og ergonomiske. […] Ut fra et designhistorisk synspunkt er det interessant å merke seg hvor lite stipreget Dahls arbeider er. De har snarere fått sin logiske form som resultat av et indre press som ligger i selve konseptet til produktene; hvordan de skulle produseres og brukes. De er ypperlige eksempler på 'formen følger funksjonen'-ideologien». Dahl ble den første formann i Interiørarkitektenes forening ved stiftelsen i 1945, og var også en av stifterne av industridesignerforeningen i 1955. 

Han har fått Merket for god design seks ganger, fem ganger for elektriske ovner og en gang for et dørbeslag. Han fikk Oslo bys stipend 1966 og Jacobprisen 1968. Han ble æresmedlem av Norske interiørarkitekters og møbeldesigneres landsforening i 1995.

Som pensjonist skrev han i 1994 boken *Venezia, et kulturhistorisk eventyr*.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Birger\_Dahl[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Birger\_Dahl, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   KulturNav, KulturNav-ID 5b32dc88-3a20-410d-bf60-b58a861f26bf, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  (no) Birger Dahl i Norsk biografisk leksikon
5. ↑  Nekrolog i Aftenposten 19.8.1998
6. ↑  futuraclassics Dahls lamper
7. 1 2  Leena Mannila. *God form i Norge, Jacob-prisens vinnere 1957–1995*. Messel forlag / Norsk Form, 1996. ISBN 82-452-0011-5. (ebok)
8. ↑  norskdesign.no Søk i designpriser[*død lenke*]
9. ↑  Tell forlag, 1994. ISBN 82-7522-031-9

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI **·** SUDOC **·** KulturNav
 |