recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Positronemisjonstomografi** (**PET**) er en nukleærmedisinsk billeddiagnostisk teknikk hvor man benytter seg av positronemitterende radionuklider og de resulterende 511keV annihilasjonsfotonpar som detekteres i koinsidens. De positronemitterende isotopene er bundet til molekyler som kan injiseres i pasienten. Det vanligste er injeksjon av fluorodeoksyglukose (FDG), dvs. en glukoseanalog merket med isotopen fluor-18, som brukes for å vurdere metabolismen i hjernen, i kreftsvulster og i andre vev med høyt energiforbruk.

Ulikt konvensjonell nukleærmedisin er det innenfor PET stort krav til radiokjemisk kompetanse og utrustning. I og med at de positronemitterende isotopene som benyttes innen PET har kort halveringstid vil de fleste atomer måtte radiomerkes i umiddelbar nærhet til en nukleærmedisinsk klinikk. Dette krever blant annet en partikkelakselerator, *syklotron*, for å lage positronemitterende radioisotoper og egnede laboratorier for å lage radiofarmaka opptil flere ganger daglig.

Det finnes en lang rekke andre teknikker som vanligvis benytter molekyler som bindes til spesielle organer, vev eller enkeltceller i kroppen for å kunne vurdere mengden og plasseringen av disse. For eksempel kan man ved hjelp av flumazenil merket med karbon-11 visualisere en type GABA-reseptor i hjernen. Dette brukes til å lokalisere utgangspunktet for epileptisk aktivitet.

Det er først og fremst innen onkologi at PET benyttes diagnostisk. PET brukes også mye i hjerneforskning, men mye av aktiviteten er flyttet til fMRI og har derfra begynt å flytte seg til MEG.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Positron emission tomography – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Internettforelesninger om PET og nukleærmedisin ved Universitetet i Bergen
* *Oslo universitetssykehus:* Privat innsamlingsaksjon gir PET-skanner til Oslo universitetssykehus

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
En **takke** eller **steiketakke / steketakke**, også kalt **bakstehelle**, er en plate til å steke mat på. Takker kan benyttes sammen med åpen ild, komfyr og elektrisk strøm og er kjent fra store deler av verden. Man kan bruke steiketakken med eller uten fett.

I norsk mattradisjon benyttes steiketakke når man steker flatbrød, sveler, pannekaker og lefser ettersom takken oppnår en jevn temperatur.[] Den elektriske steketakken er en norsk oppfinnelse, først produsert av oppfinner Magnus Engmark fra Tverlandet i 1955. Den produseres fremdeles på hans fabrikk Engmark Meteor i Groruddalen i Oslo

Bildegalleri
------------

* Tradisjonell lefsebakst demonstreres på Norsk Folkemuseum; i grua sees en lefse som stekes på takke over åpen ild.  Foto: Simone FontanaTradisjonell lefsebakst demonstreres på Norsk Folkemuseum; i grua sees en lefse som stekes på takke over åpen ild.  Foto: Simone Fontana
* Lefsesteking på elektrisk takke.Lefsesteking på elektrisk takke.
* To lefser stekes på en elektrisk takke.  Foto: MarkTraceurTo lefser stekes på en elektrisk takke.  Foto: MarkTraceur
* Comal, takke brukt av amerikanske urfolk.*Comal*, takke brukt av amerikanske urfolk.

Referanser
----------

1. ↑  «Steketakken». *ENGMARK METEOR*. Besøkt 11. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Griddles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
En illustrasjon av hvordan posisjonsvinkelen blir anslått gjennom et teleskopokular; primærstjernen er i sentrum.
**Posisjonsvinkel** forkortes vanligvis **PA**. Den er et mål avledet av observasjon av visuelle binærstjerner. Den er definert som vinkelforskjellen i grader mellom sekundærstjernen og primærstjernen, relativt til himmelens nordpol.

Som eksemplet illustrerer, kan man tenke seg at man observerer en hypotetisk binærstjerne med en PA på 135 grader, det betyr at en tenkt linje i okularet trukket fra himmelens nordpol (NCP) til primærstjernen (P) ville ha en forskjell fra sekundærstjernen (S) slik at vinkelen NCP-P-S ville være 135 grader.

Når man tegner grafer til visuelle binærstjerners baner, er NCP-linjen tradisjonelt tegnet nedover, det vil si med nord på bunnen, og PA målt mot klokka, fra 0 til 359 grader.

  

Definisjonen av posisjonsvinkel utvides også til å gjelde for utvidede objekter slik som galakser, der det refererer til vinkelen dannet av storaksen til objektet og NCP-linjen.

Videre lesning
--------------

D. Scott Birney, Guillermo Gonzalez, David Oesper (2007). *Observational Astronomy*. Cambridge University Press. s. 75. ISBN 0-521-85370-2. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

Eksterne lenker
---------------

* Banene til 150 visuelle binærstjerner, av Dibon Smith (Aksessert 2/26/06)
**Takkekort** er skrevne beskjeder som uttrykker takk for en gave eller oppmerksomhet. Det er mottakeren av en slik gave som med takkekortet overbringer sin takknemlighet til giveren av gaven. Å sende takkekort i etterkant av brylluper, dåp, konfirmasjon og fødselsdager regnes som normal høflighet.

Hensikten med et takkekort er å gi giveren en positiv følelse av å ha ytt noe overfor gavemottaker. Uansett grad av reelt behov for den mottatte gave eller oppmerksomhet, må avsenderen av takkekortet aldri uttrykke eventuell misnøye med gaven i takkekortet. En vanlig tekst vil kunne være: "Tusen takk for de fine blomstene jeg fikk til min fødselsdag. Du kan tro jeg satte pris på dem. Hjertelig hilsen..." 

Den rutinerte takkekortskriver vet at om man bestemmer seg for å skrive et takkekort for hånd, er halve jobben gjort bare ved å sørge for at man har tilgang på egnet skriveverktøy. Tusjer med bred filt vil egne seg dårlig fordi de lett avsetter en bokstavbredde som vil være vanskelig å lese for mottaker. En god fyllepenn eller blyant vil i de aller fleste tilfeller egne seg ypperlig for den påtenkte oppgave. Man bør bestrebe seg på å skrive tydelig og med sin vakreste håndskrift. En viss grad av gjennomtenkt komposisjon og visuelt vakker sammenstilling av ord og setninger er også viktig å prøve å få til. Det vil lett bli oppdaget av mottaker hvis avsender av takkekortet har slurvet med selve utformingen av teksten; uansett hvor hjertelig ordene kan lyde i kortet må det nemlig også se ut som om man virkelig mener det man har skrevet. 

Takkekort har den ulempe at de kan være kostbare å få av gårde, i verste fall overstiger utgiftene den materielle pengeverdi av de mottatte gavene. Skal man basere seg på de prefabrikkerte takkekort som finnes i rikholdig utvalg i bokhandlene, og i tillegg bruke postverket som forsendelseskanal, vil kostnadene raskt kunne bli betydelige. Et kostnadseffektivt og hurtigere alternativ er det derfor å sende takkekortet som e-post eller tekstmelding. Slike takkekort er riktignok ikke like sjarmerende å motta som de tradisjonelle håndskrevne takkekortene, men de har den fabelaktige egenskap å spare gavemottaker for uønskede merkostnader og besværende og tidkrevende reise til nærmeste posthus.

Se også
-------

* Postkort
Dr. **Morten Gaston Ender** (født 1960) er en amerikansk professor i sosiologi ved Department of Behavioral Sciences and Leadership ved United States Military Academy, også kjent som West Point som er den amerikanske hærens krigsskole. Ender har hatt åtte år som West Points programansvarlig for sosiologi. Han har to ganger mottatt Outstanding Book Award fra Peace, War, and Social Conflict Section of the American Sociological Association. Han er også en prisbelønt lærer ved både Universitetet i Maryland og West Point. Hans tidligere forskerstillinger inkluderer ansettelser ved Defense Equal Opportunity Management Institute ved Patrick Air Force Base, Cocoa Beach, Florida og Department of Military Psychiatry, ved Walter Reed Army Institute of Research, Washington DC. Han har undervist ved University of Maryland European Division, University of Maryland at College Park, American College of Norway, og University of North Dakota.

Ender er mangeårig medlem av Editorial Board i Armed Forces & Society, som er et internasjonalt og interdisiplinært ledende samfunnsvitenskapelig tidsskrift med militærets organisering, virksomhet og plass i samfunnet som spesialområde.

Bibliografi
-----------

(Ikke komplett)

* Steve Carlton-Ford & Morten G. Ender, *The Routledge Handbook of War and Society: Iraq and Afghanistan* (Routledge, 2011)
* Morten G. Ender, *American Soldiers in Iraq: McSoldiers or Innovative Professionals?* (Routledge, 2009)
* Betsy Lucal & Morten G. Ender, *Inequalities: Readings in Diversity and Social Life* (Pearson, 2007)
* Morten G. Ender, *Military Brats and Other Global Nomads: Growing Up in Organization Families* (Praeger, 2002).

Referanser
----------

1. ↑   Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase, NKC-identifikator jo2015866459, besøkt 8. juni 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   NUKAT, NUKAT autoritetspost n2010146682[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   CONOR.SI, CONOR.SI-ID 194550883, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 9. august 2016. Besøkt 17. juni 2016.
5. ↑  «Ansatt profil ved West Point». Arkivert fra originalen 9. august 2016. Besøkt 17. juni 2016.
6. ↑  List of Board of Editors Armed Forces & Society

Eksterne lenker
---------------

* Akademisk profil på ResearchGate
* Akademisk profil på Academia.edu
* Ansattprofil West Point

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Kosovos beskyttelseskorps**, forkortet **TMK** (forkortelse for Trupat e Mbrojtjes së Kosovës, engelsk: Kosovo Protection Corpses, norsk: Kosovos beskyttelseskorps), er Kosovos sivilforsvar dannet i 1999 som et ledd i demilitariseringen av det som var Kosovos frigjøringshær (UÇK). De fleste som er med i TMK er tidligere UÇK-soldater. Medlemmene er i hovedsak albanere men serbere, bosnjaker og tyrkere er også representert. TMK er delt inn i 6 «beskyttelses soner» og bruker forsvarsanlegg som tidligere tilhørte det Jugoslaviske forsvaret. Albanere ser på TMK som Kosovos fremtidige forsvar. 

Medlemmer av TMK under oppstilling.
Noen av TMKs oppgaver er:

* Hjelpe til med fjerning av miner
* Bidra til gjenoppbyggingen av landet
* Tilby humanitær støtte
* Gjennomføre søke- og redningsoperasjoner
* Hjelpe til ved store branner, natur katastrofer, industriulykker eller giftige forurensinger.

Agim Çeku var TMKs første kommandant. Çeku trakk seg fra denne stillingen da han ble statsminister i 2006. Sylejman Selimi, også han tidligere UÇK-medlem, tok over og er fortsatt TMKs øverste kommandant.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmesiden til TMK
**Følbar varme** eller **merkende varme** er potensiell energi i form av termal energi eller varme. Dette er energi som er knyttet til molekylbevegelsene i et legeme, som er en del av den indre energien. Om trykket eller volumet til en «pakke med tørr luft» er konstant, er temperaturen et direkte mål for den indre energien i pakken.

Det termale legemet må ha en temperatur som er høyere enn omgivelsene (se også latent varme). Denne varmen kan transporteres via konduksjon, konveksjon, stråling eller en kombinasjon av disse. Mengden eller størrelsen av den følbare varmen er et produkt av massen til legemet, den spesifikke varmekapasiteten til legemet og temperaturen til legemet over en referansetemperatur. I mange tilfeller er referansetemperaturen regnet som lufttemperaturen i omgivelsene eller «romtemperaturen». 

{\displaystyle \ Q=mc(T-T\_{0})}
der *Q* er følbar varme, *m* er massen til legemet, *c* er spesifikk varmekapasitet, *T* er temperaturen til legemet og *T0* er referansetemperaturen. 

Dette viser mer eksplisitt varme som blir tilført et legeme når legemet er i en slik tilstand at denne varmen ikke blir omformet til latent varme, eller energi som blir tilført ikke blir brukt opp til å endre tilstanden til systemet (som i latent varme). 

I atmosfæren blir storskala transport av varme fra tropene til polområdene påvirket av følbar varme i form av varmluft som flytter seg mot polene, og av latent varme i form av kaldluft som flytter seg mot ekvator. Denne bevegelsen blir hovedsakelig drevet av syklonisk blanding i ferrelcellene på midlere bredde. Sistnevnte er assosiert med faseendringer i atmosfærisk vanndamp, hovedsakelig fordampning og kondensasjon.

Varmen som blir tilført eller fjernet kan måles ved temperaturendringen i en væske i en varmemåler.

Varmen som må til for å endre temperaturen i et stoff blir kalt følbar varme.

Referanser
----------

1. ↑  Kåre Utaaker (1991). *Mikro- og lokalmeteorologi - Det atmosfæriske miljø på liten skala*. Bergen: Alma Mater. ISBN 82-419-0063-5.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Trinoparvus*** er en slekt av biller som hører til familien klannere (Dermestidae). De lever av dødt animalsk materiale, for eksempel kjøtt, hud, pelsverk og ull. Mange arter kan gjøre betydelig skade på lagrede matvarer, tekstiler og biologiske samlinger. En del av disse artene har blitt spredt med handel over store deler av verden.

Utseende
--------

Bittesmå (ca. 1 millimeter), bredt ovale og hvelvede, blanke, brunlige til svarte klannere, påfallende hårete. Antennene er klubbeformede. Oversiden er kledt med lange, oppstående hår. **Hodet** er forholdsvis lite og ofte skjult under brystskjoldet. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, sett ovenfra nærmest halvsirkelformet. Det har ingen tydelig forhøyninger eller groper. **Beina** er temmelig korte og kan foldes tett inntil kroppen. **Larvene** er mer eller mindre kjegleformede og kledt med lange hår.

Levevis
-------

Klannerne lever av dødt dyrisk materiale og kan klare seg med svært lite fuktighet, slik at de kan spise tørrfisk, nålede tørre insekter, lær og andre tørre materialer. Ute i naturen lever de av kadavere, matrester i fuglereir, insektrester i vepse- og humlebol og lignende. De nyklekte larvene er svært aktive og kan komme seg inn gjennom ganske små åpninger.

Utbredelse
----------

Den kjente utbredelsen til slekten per i dag er svært spredt, men én art hver i Madagaskar, Thailand og Ny-Caledonia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien klannere, Dermestoidea – bare én familie
			* Familien klannere, Dermestidae
				+ Underfamilien **larveklannere**, Trinodinae Casey, 1900
					- Slekten ***Trinoparvus*** Háva, 2004
						* *Trinoparvus laboriosus* Háva, 2004 - Madagaskar
						* *Trinoparvus majeri* Háva, 2014 - Thailand
						* *Trinoparvus villosus* Háva, 2004 - Ny-Caledonia

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 2. oktober 2020. Besøkt 2. oktober 2020.
2. ↑  Jiří Háva (2004) World keys to the genera and subgenera of Dermestidae (Coleoptera), with descriptions, nomenclature and distributional records. *Acta Musei Nationalis Pragae, Series B, Natural History* 60(3-4): 149-164.
3. ↑  Jiří Háva (2014) *Trinoparvus majeri* sp. nov. from Thailand (Coleoptera: Dermestidae: Trinodinae: Trinoparvini). *Arquivos Entomoloxicos* 12: 191-193.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Trinoparvus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Trinoparvus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Trinoparvus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* *Trinoparvus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Sally Ann** er et butikk- og bistandskonsept som tar sikte på å utvikle lønnsom rettferdig handel mellom U-land og I-land. 

For å oppnå rasjonell drift og konkurransedyktighet i markedene, utnyttes Frelsesarmeens samlede ressurser og nettverk samt alliansemuligheter med eksterne. Ideen vokste fram i Bagladesh, der Birgitte og Bo Brekke hadde en visjon om å skape arbeidsplasser for tidligere prostituerte. Gjennom kontakt med Jan Aasmann Størksen i Norge, begynte konseptet å ta form. Samarbeid med kjente designere i kombinasjon med en våknende interesse for rettferdig handel har gjort prosjektet til en suksess i Norge. Sally Ann er i ferd med å etablere seg i andre land i Europa. Produksjonen har spredd seg til ulike deler av verden som f. eks. Peru, Kenya og Moldova. 

I 2005 publiserte Bo Brekke boka: *"Sally Ann - Poverty to hope"* sammen med fotografen Knut Bry. Boka illustrerer med ord og bilder hvilken forandring 'Sally Ann'-konseptet har betydd for mange mennesker. 

Konseptet endret i 2013 navn til Others. I 2018 var totalt 1160 personer involverte i produksjonsarbeid for Others. Bo Christoffer Brekke er i 2020 daglig leder for Others.

Referanser
----------

1. ↑  «Om 'Others'». Besøkt 19. januar 2020. [*død lenke*]
**Fønikiaeiner** (arabisk «arâr») (*Juniperus phoenicea*) er en art av bartrær som tilhører einerslekten *Juniperus* i sypressfamilien. Den vokser ved Middelhavet, nærmere bestemt i Marokko, Portugal, Spania, Italia, Balkan, Hellas, Tyrkia, nordlige Syria, Libanon, Algerie, i Tunisia og Egypt. Videre vokser den på Madeira og Kanariøyene, samt lengre øst i det vestre fjellområdet i Saudi-Arabia, langs Rødehavet. Den når opp til 2 400 moh. i Atlasfjellene i Marokko.

*Juniperus phoenicea* fotografert i Petra
Treet er lavt, tidvis en busk, blir 2–12 meter høyt, og kan ha en diameter på 1 meter. kronen er rund eller irregulær formet. Nålene på unge skudd sitter i grupper av 3 og er inntil 10 mm lange, voksne nåler er grønne, skjellaktig tette og inntil 2 mm. Den er oftest særbu, med hann- og hunnblomster på separate individer.

Frøkonglene modner til brun-oransje bær med et tidvis hvit-rosa vokslag, 6–14 mm store, runde eller ovale. Hannkonglene inntil 2–4 mm store.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Fønikisk einer* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Fønikisk einer* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Fønikisk einer* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Fønikisk einer* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Fønikisk einer* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Juniperus phoenicea* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Juniperus phoenicea* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Juniperus phoenicea* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Conifer Specialist Group – «Juniperus phoenicea» fra IUCN Red List.
* Conifers.org – «Juniperus phoenicea» beskrivelse.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Trinovanternes område er i øst
**Trinovantene**, eller **trinobantene** var en keltisk stamme som levde i dagens England før romernes invasjon. Deres område lå på nordsiden av Themsen, i dagens Essex og Suffolk, og inkluderte også områder som i dag er del av London. Navnet betyr «de sterke». Hovedstaden lå der romerne anla Camulodunum, dagens Colchester. Dette regnes som et mulig sted for det mytiske Camelot.

Da Julius Cæsar invaderte De britiske øyer i 55 f.Kr. ble trinovantene styrt av Cassivelaunus, som var høvding for catuvellaunerne. Deres egen høvding hadde antagelig blitt avsatt av Cassivelaunus, og arvingen Mandubracius søkte tilflukt hos romerne. Han ga viktig informasjon til romerne, som til gjengjeld fikk han innsatt som høvding over trinovantene. Da romerne i år 9 ble slått av teutonerne under Arminius ble deres oppmerksomhet fjernet fra Mandubracius, og catuvellaunernes leder Cunobelin angrep dem og tok Camulodunum. 

Trinovantene forsvant dermed en tid som selvstendig stamme, men dukket opp igjen i 61, da de sluttet seg til Boadiceas opprør. Navnet hadde da fått en ny form, Troi-novantes («Det nye Troja»), noe som er kilden til Geoffrey av Monmouths påstand om at det keltiske Britannia var grunnlagt av Brutus, som hadde sitt opphav i Troja. 

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Ebaeus thoracicus*** (Fourcroy 1785) er en bille i delgruppen (underfamilien) blærebiller i familiegruppen børstebiller, som har oppblåsbare blærer nær forhjørnene av brystskjoldet (pronotum) og på sidene av bakkroppen. Den finnes lengre sør i Europa. Den er ikke registret i Norge.

Utseende
--------

Kroppen er 2,5 millimeter lang og har en metallisk blåsvart farge og en rødgul flekk på sissen av dekkvingene, samt at brystskjoldet er rødt. Den ligner *Ebaeus pedicularius* men skilles fra denne på størrelsen og fargen på brystskjoldet. Antennene er svartbrune med noe av rotleddene gule. De er festet noe foran fasettøynene, de har elleve ledd. Brystskjoldet jevnt bredt og ikke smalere i bakkanten enn på midten og det er bredere enn det er langt. Dets fram- og bakhjørner er bredt avrundet. Hodet er noe smalere enn brystskjoldet, som begge har en glatt overflate uten en fin mikrostruktur. Dekkvingene har en punktert overflate. De er uten en mørk oppstående behåring sammen med en finere liggende behåring. Dekkvingene slutter ved sidekanten og mangler en innoverbøyd fortsettels litt inn under bakkroppen. Beina er gule med enkelte rødsvarte parti. Beina er ganske slanke, alle føtter har fem ledd.

Levevis
-------

**Ebaeus thoracicus** tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Litteratur
----------

* Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). *Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera)* Danmarks Fauna 44. Side 71. (344 sider) ISBN 8712166936
* Lindroth, C.H. 1993. *Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem* (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ebaeus thoracicus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Ebaeus thoracicus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Ebaeus thoracicus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Ebaeus thoracicus* hos NCBI Rediger på Wikidata
* '*Ebaeus thoracicus* - Fauna Europaea - om europeiske dyr
***Saljut, Marija!*** (originaltittel: *Салют, Мария!*) er en sovjetisk film fra 1970, regissert av Iosif Khejfits.

Handling
--------

Historien begynner i 1919. I det tidligere russiske imperiet raser det en borgerkrig. I Europa er første verdenskrig nettopp avsluttet, og vinnerne planlegger en militær intervensjon i Russland for å hjelpe Den hvite armé i kampen mot kommunistene. Til en av havnene i det særlige Russland kommer et skip med tropper, inkludert fra Spania. Den russiske Maria møter snart den spanske sjømannen Pablo, og kjærlighet begynner å vokse mellom dem. Den russiske borgerkrigen er snart overstått, og i Russland tar sovjet-makten større og større grep.

Men her drømmer folk om en verdensomspennende revolusjon. Etter en lang separasjon møtes Marija og Pablo igjen, og de reiser sammen til Spania for å forberede en lokal revolusjon - og samtidig drive etterretningsvirksomhet. De ender opp med å få en sønn. Men lykken varer ikke lenge, og nazistene dreper Pablo. I Spania bryter det ut borgerkrig. Sønnen til Marija, nå en jagerflypilot, dør i en luftkamp. Etter å ha mistet både ektemannen og sønnen sin, vender Marija endelig hjem. Der skaffer hun seg jobb som instruktør ved en sovjetisk etterretningsskole.

Skuespillere
------------

* Ada Rogovtseva som Marija Tkatsjova
* Angel Gutierrez som Pablo Luis Alvarez
* Vitalij Solomin som Seva Tsjudrejev
* Vladimir Tatosov som Ignacio Mures
* Valentina Vladimirova

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Internet Movie Database*, IMDb-nummer tt0171714, Wikidata Q37312,
2. ↑  ; besøksdato: 13. juli 2016.
3. ↑  САЛЮТ, МАРИЯ
4. ↑  Салют, Мария!

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Saljut, Marija!* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
| **Romstasjonen Saljut 1 / (DOS-1)** |
| --- |
| Romstasjonen Saljut 1 var verdens første romstasjon da den ble skutt opp i 1971. |
| Omtrentlige dimensjoner |
| **Lengde:** | 13–15 m |
| **Diameter:** | 4 m |
| **Volum:** | 90–100 m³ |
| **Vekt:** | 18-19.000 kg |
| Statistikk |
| **Skutt opp:** | 19. april 1971 |
| **Retur til jordatm:** | 11. oktober 1971. |
| **Mannskap:** | 3 |
| **I bane rundt jorden:** | 175 dagar |
| **Bebodd:** | 24 dagar |

**Saljut 1 / (DOS-1)** (russisk: Салют-1) var den første romstasjonen skutt opp i bane rundt jorden. Romstasjonen ble skutt opp 19. april 1971.

De første som besøkte romstasjonen var mannskapet fra Sojuz 10. De fikk fysisk kontakt med romstasjonen, men de greide ikke å koble seg til skikkelig. Tilkoblingen var for usikker til at de kunne åpne dørene mellom fartøyet og stasjonen. Det viste seg at låsen i Sojuz 10 hadde kilt seg og etter 5 timer bestemte de seg for å gi opp forsøket med å komme inn i stasjonen. Deretter viste det seg at de også hadde problemer med å koble seg fra romstasjonen igjen, selv om de til slutt fikk det til. De tre kosmonautene ombord i Sujoz 10 returnerte til jorden uten å ha vært ombord i romstasjonen.

Det andre mannskapet som besøkte romstasjonen var Sojuz 11 som etter tre timer koblet seg til romstasjonen og var ombord i romstasjonen i 23 dager før de returnerte med Sojuzfartøyet til jorden. En ventil som skulle utligne lufttrykket i fartøyet ved tilbakekomsten til jorda åpnet seg allerede ved frakobling fra romstasjonen. All luften forsvant ut i rommet og mannskapet på tre omkom ved tilbaketuren.

11. oktober 1971 brann Saljut 1 opp ved den planlagte tilbakekomsten til jordens atmosfære
**Følling** (Fyling) er navnet på gårdsnummer 13 i Gaular kommune. Gården ligger i dalføret på sørsiden av Føllingsvatnet i Eldalsdalen. Topografien på Følling er variert med en del brattlendt terreng og noe flatere mot vannet. Det ligger fire gårdsbruk på Følling, og det blir idag drevet med jord- og/eller skogbruk på alle.

Bruksinndeling
--------------

Gården er delt i følgende bruk

* Bruk 1, Ytre Fyling – gården som ligger lengst vest. Her holder også firmaet Følling Maskin til.
* Bruk 2
* Bruk 3, Indre Fyling (delt fra bruk 2 i 1889)
* Bruk 4, Øyra (Indre Fyling, delt fra bruk 3 i 1902)
* Bruk 14, delt fra i 1990 (til bolig)

I perioden 1904–32 eksisterte bruk 5, *Føllingsøyra*. Det ble delt fra bruk 2 og senere sammenslått med bruk 4.

Historisk
---------

Gården finnes i kilder fra midten på 1500-tallet, den var da et bruk. 

På bruk 1 finnes det en bautastein som trolig er over 1000 år gammel. Steinen er ca. 50 cm bred ved foten og rundt 230 cm høy.

Annet
-----

Geografiske koordinater: 61°20′1,9″N 6°8′36,3″Ø

Referanser
----------

1. ↑  Digitalt Fortalt *Bautastein på Følling i Eldalsdalen*

Kilder
------

* Timberlid, Jan Anders, *Bygdebok for Gaular Band IV, Gardar og folk. Viksdalen Sokn (s.127-142)*, Oslo 1998. ISBN 82-994538-2-8

Eksterne lenker
---------------

* Følling maskin Arkivert 23. august 2013 hos Wayback Machine.
Ebbas hus i 2007  Foto: jorchr 
**Ebbas hus** er et lite museum på Snapperupsgatan 10 i det sentrale Malmö. Bygningen tilhører Malmö museer. 

Gatehuset med aner fra 1700-tallet er et eksempel på hvordan vanlig folk bodde i Malmö før i tiden. Hele innredningen fra 1910–tallet er bevart, med vedkomfyr og utedass.

Snøremakersken Ebba Olsson bodde i huset den største delen av sitt liv. Hennes bestefar, bymåler Jöns Olsson kjøpte huset 1873. Hennes far Olof, som også var bymåler, overtok huset i 1911. Bebyggelsen rundt omkring endret seg med årene og mye ble revet i 1960-årene, men Ebba Olsson, som siden 1961 bodde alene, vegret å selge. Da hun flyttet i 1984 donerte hun huset til Malmö Museer og da hun døde i 1989 kjøpte museet møblene og plasserte dem hvor de tidligere hadde stått. I 1991 ble Ebbas hus åpnet for besøkende.

Referanser
----------

1. ↑  *malmo.se* **(svensk)** .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
2. ↑  Malmö bys nettsted - Ebbas hus[*død lenke*]

Portal: Sverige
**Odd Wangen** (født 30. mars 1930, død 6. januar 1986) var en norsk fotballspiller for Strømmen Idrettsforening, som i 1950-årene var faste deltaker i Hovedserien. Han er en av få i landet med seks mål i samme kamp på norsk toppnivå, det skjedde da Strømmen slo Steinkjer 10-0 den 23. mai 1957. I september 1957 ble han for første av tre ganger uttatt til B-landskamp. 

Wangen debuterte for Strømmen IF høsten 1947 og spilte sin siste sesong for klubben i 1964. I løpet av de 18 sesongene fikk Wangen 239 obligatoriske kamper for klubben og skåret 117 mål (131 kamper og 57 mål i Hovedserien). Wangen er den eneste Strømmen-spiller som skåret i alle klubbens sesonger i Hovedserien 1949 – 1961. Rangert som nummer to da Romerikes Blad i 2015 kåret «Klubblegender i Strømmen IF». I det sivile var han kontormedarbeider.

Referanser
----------

1. ↑  «Arbeiderbladet 30.05.57». *www.nb.no*. Besøkt 19. april 2021.

Kilder
------

* Klubblegende #2, Romerikes Blad
* Arne Brustad, red. (1952). *Aktive fotballspillere*. Oslo: Idrettsforlaget A/S.
* Strømmen Idrett

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Ebba Lind** (født 27. mai 1928 - død 4. februar 2020) var en norsk barnebokforfatter.

Hun debuterte som så mange på den tiden i Barnetimen for de minste; med fortellinger om Per-Pål-Espen som kom i bokform i 1959 og 1960: *Per-Pål-Espen på Sommerøya* og *Per-Pål-Espen i Agategate*. Begge er oversatt til dansk. Hennes senere bøker om Belle (*Belle om våren*, 1981; *Sommer med Belle*, 1982 og *Høst er en trøst, sier Belle*, 1983) er memoaraktige bøker fra en tid som ligner forfatterens egen barndom. 

Hun fikk Kirke- og undervisningsdepartementets pris for den andre boka om Per-Pål-Espen. Tonje Strøm fikk illustratørprisen for begge bøkene.

Bibliografi
-----------

* *Nei : fire om kvinner i forsvaret*, med Kari Borg Mannsåker, Birgit Borgersen Wiig og Bente Lund (1954)
* *Per-Pål-Espen på sommerøya* (1959)
* *Per-Pål-Espen i Agategate* (1960)
* *Per-Poul-Esben på sommerøen* (1960)
* *Per-Poul-Esben i Agategade* (1961)
* *Belle om våren* (1981)
* *Sommer med Belle* (1982)
* *Høst er en trøst, sier Belle* (1983)
* *Operasjon Rokk* (1990)

Referanser
----------

1. 1 2   www.domstol.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Ebba Lind på biblioteksøk

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Odd Sigvald Olsen åpner letekampanjen etter olje og gass på Andøya tidlig i 1970-årene.
Ekofisk feltet i Nordsjøen hvor Norminol hadde eierandel i feltet og omliggende infrastruktur.
**Odd Sigvald Olsen** (født 13. mars 1938 i Rødøy på Helgeland, død 20. februar 2017 i Bodø) var en norsk forretningsmann.

Han regnes som en av oljepionerene i etablering av olje- og gassutvikling i Norge fra tidlig i 1970-årene, etter at han grunnla oljeselskapet Norminol i 1971.

Odd Sigvald Olsen tilhørte en pionérfamilie i nordområdene fra det 19. århundre innenfor olje og gass, politikk, polar fangstovervinteringer og kultur.

Liv og virke
------------

Olsen var født i Rødøy på Helgeland og bodde mesteparten av sitt liv på Andenes i Vesterålen.

Han var uteksaminert som høyere skipsfører, militær sjøoffiser og dispasjør.

### Utmerkelser

Han fikk tildelt utmerkelsen Admiralens UR i 1959 som beste kullelev ved Sjøforsvarets offisers utdanning.

### Pionerfamilien Nøis Olsen

Odd Sigvald Olsen var gift med Marit K. Olsen, som var barnebarn til fangstmannen Johan Nilsen Nøis, og de fikk fire barn. Det var Johan Olsen, Liv Nina Myklebost, Odd Ivar Nøis Olsen og Hugo Andre Olsen.

### Karriere

Olsen grunnla det opprinnelig oljeselskapet Norminol i 1971, som var det andre oljeselskap som ble etablert i Norge. Opprinnelige Norminol eierandeler på norsk sokkel ble solgt til Equinor ASA.

Han var grũnder og eier av bedriftsrådgivningsselskapet OSO Consult som hadde merkantile arbeidsoppgaver for Norminol i 1970- og 1980-årene.

Odd Sigvald Olsen var i 1974-75 styreformann i Studieselskapet for nord-norsk næringsliv.

Referanser
----------

1. ↑  Polarhistorie.no: *Høis, Hilmar*
2. 1 2  Issuu.com: *Næringsrapport*
3. ↑

Eksterne lenker
---------------

* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
**Polyteknikk** er tradisjonelt en samlebetegnelse på «tekniske» fag og vitenskaper. Ordet «teknisk» kan i denne sammenhengen forstås svært bredt. Begrepet kommer fra gresk πολύ (polú eller polý), dvs. «mange», og τεχνικός (tekhnikós), det vil si «kunster», og ble kjent gjennom den franske ingeniørskolen École polytechnique. Etter fransk mønster har en lang rekke institusjoner i andre land fått betegnelsen *polyteknisk* i navnet. Internasjonalt har betegnelsen *polyteknisk* siden 1800-tallet særlig vært brukt om ingeniørhøyskoler og i forlengelsen av dette om skoler og høyskoler som er mer anvendte og yrkesrettede. Slike skoler kunne på 1900-tallet i noen land også omfatte for eksempel sykepleier- og lærerutdannelse, og andre mer praktisk rettede utdannelser. I Storbritannia ble de polytekniske skolene etter 1992 omdannet til «nye universiteter», hvorav flere bruker eller har brukt betegnelsen «metropolitanuniversitet» i navnet.

Se også
-------

* Polyteknisk Forening
* Polyteknisk Tidsskrift
* Den Polytekniske Høgskolen (1995–2002)

Læresteder (utvalg)
* St. Petersburgs statlige polytekniske universitet
* Politechnika Łódzka
* Politecnico di Torino
* Politechnika Warszawska

Referanser
----------

1. ↑  G. S. Brosan. «The Development of Polytechnics in the UK». *Paedagogica Europaea*, vol. 7, 1972
2. ↑  J. Pratt. *The Polytechnic Experiment 1965–1992*. Society for Research into Higher Education/Open University Press, ISBN 0-335-19564-4
**Odd Wentzel-Larsen** 
(født 23. september 1919,
død 26. juli 1988)
var en norsk musiker (fiolin og trompet), opprinnelig fra Raufoss. Han var ansatt som 2. fiolinist i Oslo Filharmoniske Orkester fra 1950 til 1960 og deretter som 1. fiolinist i Kringkastingsorkestret til oppnådd pensjonsalder i 1984. I ett år virket han som konsertmester i Den norske Operas orkester.

Han var i årene fra 1944 til 1960 gift med sangerinnen Åse Wentzel som han møtte under engasjement i Trondheim, der han
ledet orkesteret ved byens Theatercafé samt swingbandet *Sunda Wentzel Swing Band*. Paret flyttet til Oslo der
han i 1951 tok konservatoriets kapellmester-eksamen. I Oslo ble han tidlig
engasjert av Einar Rose til Karl Westbys orkester i Rosekjelleren. Han spilte på utgivelser fra 1940, og medvirket i band ledet av Willy Andresen. Odd Wentzel-Larsen var en velskolert fiolinist med fin musikalsk smak og streng selvkritikk. Han hadde blikk for bildekunst og ervervet en betydelig samling malerier og grafikk.
Han var far til jazzmusiker Magni Wentzel
og onkel til bluesmusiker Geir Wentzel.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   Sigarett Stomp – Jazz i Norge 1940–1950, side(r) 275[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Åse Wentzel Arkivert 3. oktober 2008 hos Wayback Machine. biografi fra Norsk Musikkinformasjon
4. ↑  Mangfoldig retningsflukt av Bjørn Stendahl i Ny Tid (21.3.03)

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Karl Holberg** (født 19. november 1921 i Frol, død 16. desember 1999 i Bærum) var en norsk ingeniør, kjent blant annet som pådriver i flere pioneerprosjekt for norsk krigføring og informasjonsteknologi.

Han tok eksamen ved Danmarks Tekniske Høgskole i København 1949 og jobbet som amanuensis i telegrafi og telefoni (1949–50), før han ble engasjert i Forsvarets forskningsinstitutt i 1951. Her ble han til han gikk av med pensjon i 1989. Han hadde et opphold ved Massachusetts Institute of Technology 1952–53. 

Han arbeidet i den tidlige fase med kybernetikk, men ble etterhvert forskningssjef ved avdeling for elektronikk (1957). Holberg var blant annet sentral i utviklingen av TERNE-rakettene (ASDIC for Sjøforsvaret utviklet 1957-59), telesatellitt-stasjon på Råø, telemetristasjoner på Andøya og Tromsø, ODIN et feltartilleri-system, og rakettene i Penguin-prosjektet. Innenfor informasjonsteknologi var han ansvarlig for utviklingen SAM (1962). Han satt i *Regnemaskinkomiteen* ved NTH som presset frem anskaffelsen av GIER-maskin (1963). Han var også sentral da Norge ble det andre land innlemmet i Internett (1972).

Ellers var han styremedlem i Chr. Michelsens Institutt, i Tandberg Data, medlem i Norges Tekniske Vitenskapsakademi (1971–), mottok NTNFs ærespris (1971) og Norske Sivilingeniørers Forening's hederstegn (1977).

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Karl\_Holberg[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  (no) Karl Holberg i Norsk biografisk leksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon
 |
**Odd Steinar Albrigtsen** (født 10. januar 1985 i Tromsø, Norge) er en norsk jazzgitarist som har vært med i Trondheim Jazzorkester og bandet Hijack.

Karriere
--------

Albrigtsen ble utdannet ved Kongsbakken vgs. i Tromsø (2001-04), Piteå Musikkonservatorium i Sverige (2004-05), og Sund folkehøgskole. Han har en bachelor i jazzgitar og samspel fra jazzlinja på Trondheim Musikkonservatorium (2008-10). Han spilte i bandet Afrocadabra med Chillton James (vokal, bass), Hanna Paulsberg (saksofon), Julius Charo Shutu (perkusjon), Thomas Torstrup (tangenter) og Ernst-Wiggo Sandbakk (trommer). Han har ledet Albrigtsen/Formo/Østvang Trio og Odd Steinar Albrigtsen Kvartett, en kvartett med musikere som bor i Oslo. Musikken deres kan beskrives som melodiøs jazz inspirert av både amerikansk og latinamerikansk musikk, og består av Kasper Værnes (saksofon), Trygve Waldemar Fiske (kontrabass) og Tore Sandbakken (trommer).

Han har også vært medlem av bandet Clockwork, dannet i Trondheim i 2009. Albrigtsen ga ut albumet *The Contest* (2012), mikset og mastret av Jonas Kullhammar i Moserobie Studio. Dette norsk-/svenske bandet holder seg til sine røtter i den Amerikanske bebop tradisjon, men også med sans for melodisk moderne jazz.

Albrigtsen jobbet som en gitarlærer ved Trondheim Kommunale Musikkskole og senere på Norstrand Kulturskole i Oslo.

Diskografi
----------

**Med Clockwork**

* *Konkurransen* (Recorda, 2012)

Referanser
----------

1. ↑  «Hijack». AskerJazz.no. Besøkt 8. desember 2012.
2. 1 2  «Gitarlærere». NordstrandKulturskole.no. Arkivert fra originalen 18. februar 2013. Besøkt 8. desember 2012.
3. ↑  «Urban Connection + Clockwork». TravelMixed.com. Besøkt 8. desember 2012. [*død lenke*]
4. ↑  Falch, Janne. «Jazzverket er åpnet». Tidens Krav TK.no. Besøkt 8. desember 2012.
5. ↑  Hareuveni, Eyal. «Clockwork: The Contest (2012) – Track Review». AllAboutJazz.com. Besøkt 31. august 2013.

Portaler: Norge | Jazz
***Mord uten grenser*** er en belgisk-dansk-sveitsisk-tysk-østerriksk TV-serie med det internasjonale navnet *The Team* som hadde premiere på norsk tv i februar 2015.

Handling
--------

En kvinne blir funnet myrdet på en bestialsk måte i København. Kun få timer senere oppdages to andre kvinner i Antwerpen og Berlin drept på samme måte. Mordet trekker spor til Belgia og Tyskland. Europol setter sammen et lag av etterforskere fra flere land, som forsøker å oppklare forbrytelsene..

Medvirkende
-----------

Medvirkende er blant andre Lars Mikkelsen som *Harald Bjørn*, Jasmin Gerat som *Jackie Müller*, Veerle Baetens som *Alicia Verbeeck*, Nicholas Ofczarek som *Marius Loukauskis*, Sunnyi Melles som *Iris Gabler*, Miriam Stein som *Natascha Stark* og Ida Engvoll som *Kit Ekdal*.

Seriens tittelmelodi blir fremført av det belgiske bandet *Intergalactic Lovers*.

Referanser
----------

1. ↑  *Mord uten grenser*, nrk.no. Besøkt 29. mars 2015
2. ↑  *Mord uden grænser*, dr.dk. Besøkt 14. april 2015
3. ↑  *DR-serie beskyldes for propaganda*, bt.dk. Besøkt 14. april 2015
4. ↑  *Intergalactic Lovers levert titelsong van internationale serie*, deredactie.be. Besøkt 14. april 2015

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Mord uten grenser* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *Mord uten grenser* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Mord uten grenser* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
**Odd Solem** (født 23. mars 1941 i Stangvik på Nordmøre) er en norsk oberst som var sjef for den norske FN-kontingenten ved UNPROFOR i Jugoslavia fra mars 1992. 

Solem gikk Den militære forskole i Trondheim 1959 til 1961. Deretter gikk han befalsskolen 1961 til 1962, øverste avdeling 1965 til 1966. Han gikk politiskolen 1972 til 1973 og Hærens stabsskole I og II i 1983. I 1994 gikk han Forsvarets høgskole. Så gjorde han tjeneste ved Brigade Nord 1962 til 1965 og 1973 til 1975. Siden var han instruktør, kompanisjef og sjef for Militærpolitiskolen ved Hærens transportkorps sin skole og øvingsavdeling (HTKSØ). I 1987 ble han NK/HTKSØ i 1987. 

Han hadde FN-tjeneste ved UNFF i 1964 som MP-befal og i UNIFIL 1978 til 1979 som MP-sjef og sjef for MP Coy i oppstarten. Han forteller i boka *Norske FN-styrker i Libanon* om hva som møtte ham da han kom til Libanon i september 1978:

> «Ved UNIFIL var imidlertid ingen forberedelser gjort for å ta imot en ny avdeling. Det manglet alt fra forlegning og kontorer til kjøretøy og samband, skrivemaskiner, fotoutstyr og ellers alt som trenges for å drive politiarbeid. Ja, endog det viktigste, en lov eller instruks å arbeide etter. De fleste tar det for gitt at en politimann eller MP-mann som bærer synlige tegn på sin verdighet har myndighet til å gjøre nesten alt. Så enkelt er det imidlertid ikke. Politimyndighet må følges av lov, eller i det minste av en instruks, som gir ansvar og myndighet og begrens ninger av samme.»
> 
> 
> Det første personellet som kommer, er en norsk fenrik og tre korporaler. Som først settes til å ta kontroll med grensepasseringen mellom Libanon og Israel.
> 
> 
> Organisering
> ------------
> 
> 
> Instruks utarbeides, organisasjonsstruktur – med ledelse, trafikkseksjon og etterforskningsseksjon i Naqoura – godkjennes av FC, og infrastrukturen kommer på plass. Skriveblokker og blyanter blir supplert med den mest grunnleggende utrustning: biler, skrivemaskiner og fotoutstyr. Like fullt er manglene store; spesielt når det gjelder sambandsutstyr – og særlig under utrykning nattetid. Forståelsen for behovene var der, erindrer Solem, men det var først da oberst Martin Vadset, UNIFILs DCOS og Norco, engasjerte seg, at det virkelig ble fart i
> sakene. Etter to–tre måneder hadde avdelingen fått arbeidsforhold som gjorde at den kunne virke etter hensikten.
> 
> 
> *I kamp for fred* side 227
> 
>

Kilder
------

* Hvem Hva Hvor 1993 side 134

1. ↑  - I kamp for fred (elektronisk utgave[*død lenke*]
**Julie Dahle Aagård** (født 30. desember 1978 i Flatanger) er en norsk sanger, utdannet sangpedagog ved Jazzlinja (NTNU) i 2002.

Hun har også vært aktiv i scenefaget, først i hennes egen kabaret, *Julie, heilt ålein* (1998), senere i *Lady Arbuthnott* på Sunndalsøra, *Mack & Mabel* på Hedmark Teater og *Havet legg aldri stilt* (Norveg). Hovedrolle på Det Norske Teatret i oppsetningen *Piaf* (2005) og i juni 2010 som trellen Anna i det historiske spillet Håkon og Kark (Korsvikaspillet) på Lade i Trondheim.

Første utgivelse var soloplaten *Det klaraste lyset*, laget av Åge Aleksandersen, og urfremført under ski-VM 1997 i Trondheim (Norske Gram, 1997). Hun ga også ut *Goodnight stranger* (Jo Vestly Produksjon, 2001). Hun er med i Ketil Gutviks Gutvik 5, bandet Cannonballs, samt Reggae Kings.
Hun var frontfigur i kvintetten Subtonic fra 2003, der hennes tekster figurerer på utgivelsen *In this house*. I noen år har hun turnert med Trondheim Voices. I 2009 kom hun ut med albumet *Stumpin' Feet* som ble nominert til Spellemannprisen 2009 i kategorien kvinnelig artist.

Utgivelser
----------

* *Det klaraste lyset*, 1997
* *Stompin' Feet* (2009)
* *Lauvet* (2015)

Referanser
----------

1. ↑   sceneweb.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Julie Dahle Aagård; nrk.no, 3.11.2003
3. ↑  «rockipedia.no». Arkivert fra originalen 19. november 2021. Besøkt 16. februar 2016.
4. ↑  Ville gjemme seg etter spellemannominasjonen; adressa.no, 5.5.2015
5. ↑  Julie på dialekt strålende mottatt Arkivert 23. februar 2016 hos Wayback Machine.; Flatangernytt, 10.5.2015
6. ↑  Lauvet; grappa.no
7. ↑  Julie Dahle Aagård; herrnilsen.no

Eksterne lenker
---------------

* (en) Julie Dahle Aagård – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Julie Dahle Aagård på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Julie Dahle Aagård hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (en) Julie Dahle Aagård på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Julie Dahle Aagård på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Julie Dahle Aagård på Songkick Rediger på Wikidata
* (en) Julie Dahle Aagård på Myspace Rediger på Wikidata

  

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Polyteisme** er troen på, eller dyrkelsen av, flere guder. Ordet er konstruert fra greske *polytheia*, fra *polys*, «mange», og *theos*, «gud». Det motsatte er monoteisme, troen på en eneste gud.

Polyteisme er en form for teisme. Innenfor teismen står polyteismen i kontrast med monoteismen, troen på én Gud. Polyteister tilber ikke alltid alle gudene likt, men kan være henoteister, som tilber én bestemt guddom uten å fornekte at det finnes andre.

Polyteisme var den vanligste formen for religion i bronsealderen og jernalderen, opp til aksetiden og den gradvise utviklingen av monoteisme eller panteisme og ateisme. Det er godt dokumentert i historiske religioner antikken, særlig gresk polyteisme og romersk polyteisme, og senere i germansk paganisme og slavisk mytologi. 

Flere ulike polyteistiske religioner praktiseres i dag, for eksempel hinduisme, shintoisme, kinesisk folkereligion, thelema, wicca, taoisme, åsatru og candomblé. Hinduisme er den mest utbredte polyteistiske religionen i dag.

Noen polyteistiske religioner
-----------------------------

* Egyptisk mytologi
* Gresk mytologi
* Hinduisme
* Romersk mytologi
* Shintoisme
* Sumerisk mytologi
* Åsatro

Referanser
----------

1. ↑  «Polyteisme», *Bokmålsordboka*
2. ↑  «Polytheism», *Online Etymology Dictionary*
3. ↑  «Monoteisme», *Bokmålsordboka*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |