recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Dicheirotrichus gustavii*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.

Utbredelse
----------

*Dicheirotrichus gustavii* finnes i nord til De britiske øyer, Norden og Baltiske land i Europa, østover i Asia til Sibir og nordvest i Kina. Den er registrert fra Norge.

Utseende
--------

*Dicheirotrichus gustavii* er 5,2-7,5 mm lang og er gult og svart farget i et broket mønster. Den mangler den korte (avkortede) skutullarstrimlen på dekkvingene. Dekkvingene har også fin kort hårbekledning. (Krever forstørrelse for å se). Antennens fjerde ledd med fine korte hår og en lang børste/børster i spissen.

Levevis
-------

*Dicheirotrichus gustavii* er vanligst i vegetasjonen nær havstrender. Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dicheirotrichus gustavii* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Dicheirotrichus gustavii* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Dicheirotrichus gustavii* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Dicheirotrichus gustavii* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Dicheirotrichus gustavii* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Dicheirotrichus gustavii* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Dicheirotrichus gustavii* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Dicheirotrichus gustavii* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Dicheirotrichus gustavii* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Dicheirotrichus gustavii* - Database Carabidae of the World Bilde
* *Dicheirotrichus gustavii* - Ground Beetles of Ireland
* Norsk Entomologisk forening
**Alan C. Cossar** er en bermudisk økonom, som var sentralbanksjef for Bermudas sentralbank (BMA) fra 2010 til 2012. 

Han overtok stillingen 12. januar 2010 etter at Alan Richardson gikk av 30. september 2009. På slutten av 2012 gikk han av, og ble i mars 2013 erstattet av Gerald Simons.

Cossar har sin bakgrunn hovedsakelig fra forsikringsbransjen, der han jobbet i 33 år før han begynte i sentralbanken. 29 av disse årene har vært hos Aon Captive Services Group, fram til 2005. Der var han bl.a. direktør for Amerika-regionen. Fra 1996 til 1997 var han president i *Bermuda Insurance Management Association*. Han har mange styreverv bak seg.

Han er utdannet fra University of Strathclyde i Skottland, der han har en BA i regnskap og økonomi *(Accountancy and Economics*). 

Han er medlem av Institute of Chartered Accountants of Scotland (tilsvarende Norges Statsautoriserte Revisorers Forening).

Referanser
----------

1. ↑  Government of Bermuda – *Alan Cossar BMA Board Chairman Announcement*, Pressemelding, 12. januar 2010 (PDF)
2. ↑  Bermuda Sun - *Gerald Simons new BMA chair* Arkivert 4. august 2016 hos Wayback Machine. besøkt 4. september 2013.
Döderhultarens verk *Apokalypsen*.
Kulturhusets og Döderhultarmuseets inngangsparti på Hantverksgatan
**Dödarhultarmuseet** er et kunstnermuseum i Oskarshamn.

I museet finnes over 200 verk av treskjæreren Axel Petersson, Döderhultarn. Museet ligger i sentralt i byen, i samme lokaler som biblioteket og Sjöfartsmuseet i Oskarshamn. Som en filial til museet finnes Döderhultarens atelier på et annet sted nær bykjernen. Der kan man besøke treskjærerens hjem og atelier, som er fullstendig bevart som det opprinnelig var. Museet ble renovert i 2011 og samlingen ble noe utvidet.

Historikk
---------

Allerede mens Axel Petersson levde ble Föreningen Döderhultarmuseet dannet den 12. april 1911. Dens oppgave var å kjøpe inn en del av Döderhultarens trearbeider og bevare dem for ettertiden. I juni samme år åpnet byens første Döderhultarmuseum i beskjedne lokaler ved Slottsgränd i det sentrale Oskarshamn. Et år etter at Axel Petersson hadde gått bort, anså Föreningen Döderhultarmuseet at de hadde fullført sin oppgave og deretter en dels av byens velforening, som tok over ansvaret for museumsvirksomheten.

En samling av Döderhultarens verker ble sommeren 1952 lånt ut til utstilling i Nationalmuseum i Stockholm. Deretter flyttet hele samlingen til nybygde lokaler på Hamngatan i Oskarshamn. Parallelt med dette museet fantes en utstilling i helt privat regi på Stora Torget. Der vistes en Döderhultarsamling hele året av kunsthandlerfamilien Karlsson. Döderhultarmuseet ble sist flyttet i 1976 til lokaler i det nybygde kulturhuset ved hjørnet Södra Långgatan-Hantverksgatan i Oskarshamn.

Döderhultarens atelier
----------------------

Döderhultarens forrige bosted, med atelieret i andre etasje, ligger på Garvaregatan 9 i Oskarshamn. Der bodde Döderhultaren 1907-25. Huset har vært rivningstruet et par ganger. Blant annet kjøpte landstinget i 1955 inn eiendommer for å ekspandere det gamle sykehusområdet. Planene ble oppgitt og sykehuset ble i stedet bygget en annen plass. Huset utgjør idag en filial til hovedmuseet og er åpent for almenheten.

Fotogalleri
-----------

* Självporträtt*Självporträtt*
* Häradsrätten*Häradsrätten*
* På dansbanan*På dansbanan*

Referanser
----------

1. ↑  Hembygdsföreningen, s.131
2. ↑  Hembygdsföreningen, side 160
3. ↑  Gren, s. 136
4. ↑  Hembygdsföreningen, s. 269
5. ↑  Gren, sid. 137

### Litteratur

* Gren, Thomas: *Oskarshamn - vid Smålandskusten*. Trykket 2006.
* Hembygdsföreningen Oskarshamn-Döderhult: *Oskarshamn under 150 år - Stora och små händelser i stadens historia 1856-2005*. Trykket 2006.

Eksterne lenker
---------------

* Turistkanalen.se om Döderhultarmuseet
* Döderhultarmuseet på Oskarshamns kommuns hjemmeside

Portaler: Kunst | Museum | Sverige
**Es Baluard** (mer presis: *Es Baluard museu d'art modern i contemporani de Palma* (Katalansk uttale: [əz βəɫuˈart]) er et kunstmuseum grunnlagt i 2004 som ligger i sentrum av Palma de Mallorca.

Beliggenheten er særegen og sentral: inne i den gamle Sant Pere-bastionen fra det 16. århundret, som ble formgitt av en italiensk festningsarkitekt kalt «El Fratin». Ombygging innvendig ga museet 5 027 kvm, hvorav ca halparten er utstillingsareal. Skulpturer i samlingen er også plassert utenfor, slik at det første en ser før en går inn porten, er en kirke snudd på hodet slik at den står med tårnspiret ned i bakken. Arkitekter for «innbygningen» var Jaime og Luís García Ruiz, Ángel Sánchez-Cantalejo og Vicente Tomás.

Museet har en fast utstilling som omfatter kunstnere fra, eller som har hatt tilknytning til Balearene. De skiftende utstillingene har trukket navn som Rebecca Horn (2004), Fabrizio Plessi (2004), Picasso (2006), Jaume Plensa (2006), Andy Warhol (2006), Joan Miró (2006 & 2008), Santiago Rusiñol (2007), Anselm Kiefer (2009), Robert Mapplethorpe (2009) , Joana Vasconcelos (2009), Juan Uslé (2010), Alberto García-Alix (2010), Eduardo Arroyo (2011) og Christian Boltanski (2011).

Museet drives formelt av en stiftelse:*Fundació Es Baluard* som er sammensatt av Govern de les Illes Balears, Consell de Mallorca, Ajuntament de Palma (Palma kommunestyre/bystyre) and Fundació d’Art Serra. Innkjøp foretas ved et internasjonalt ekspertutvalg nedsatt i 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (es) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Es Baluard – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portaler: Kunst | Museum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE **·** GeoNames
 |
Denne artikkelen omhandler sognepresten.  For dosenten i mekanikk, se Thore Godal (NTH).

**Thore Godal** (født 21. april 1856 i Fossan i Høgsfjord, død 21. januar 1928) var en norsk sogneprest og skolemann, kjent for sin gjerning innen skolevesenet i Aker.

I 1885 kom han som kapellan til Vestre Aker, og ble sogneprest i 1906. I Aker ble han etter hvert ansatt som skoleinspektør, sammen med sognepresten Ole Moe fra Østre Aker. 

Moe og Godal var en tid helt sentrale for skolevesenet i Aker. De to prestene var særs ulike, både av oppfatninger og av personlighet. De støtte blant annet i hop i skolestyret, der de vekslet om å være formann. Etter hvert oppsto et sterkt motsetningsforhold mellom dem. Som det heter i Akers historiebok: Moe var «energisk, streng, fordringsfull, Godal hjelpsom, velmenende og overbærende». «Moe var fryktet, Godal var elsket».

I Oslo er Godals vei på Tåsen oppkalt etter ham.

Referanser
----------

1. ↑   da.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Aftenposten, type referanse dødsannonse, utgitt 24. januar 1928[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Thore Godal», besøkt 26. desember 2021[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.kongehuset.no[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Folketelling 1910 for 0218 Aker herred Arkivert 3. oktober 2015 hos Wayback Machine.
6. ↑  Side 223, *Aker 1837-1934*, Aker kommune, Oslo 1940

Kilder
------

* Side 223 - 224, *Aker 1837-1934*, Aker kommune, Oslo 1940

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Cecilie Færden Schanke** (født 14. oktober 1944 på Hønefoss, død 13. juni 1975) var en norsk journalist og forfatter.

Schanke var journalist i *Aftenposten* og *Dagbladet* og medarbeider i kvinnetidsskriftet *Sirene*. Hun fikk sitt gjennombrudd som dramatiker da hun i 1974 vant Den norske hørespillprisen med «En høyst vanlig mann». Hennes to andre hørespill «Ikke tull'a» og «Trodde du hadde glemt meg» ble sendt i NRK Radioteatret etter hennes død.

I 1976 ga Cappelen Forlag ut minneboken *Trodde du hadde glemt meg* med hennes tre hørespill, et utvalg av artikler og noveller, samt et påbegynt skuespill for scenen. 

Cecilie Færden Schanke var datter av lyrikeren Gerd S. Færden (1913–1989).

Bibliografi
-----------

* 1974 – *En høyst vanlig mann*. Hørespill sendt i NRK Radioteatret 21. november 1974
* 1975 – *Ikke tull'a*. Hørespill sendt i NRK Radioteatret 26. juni 1975
* 1976 – *Trodde du hadde glemt meg*. Samling på Cappelens Forlag. ISBN 82-02-03466-3
* 1977 – *Tenk Pus, det går mennesker forbi*. Hørespill sendt i NRK Radioteatret 3. april 1977

Kilder
------

* Nettsiden *Skankebibliografi*, redigert av Bjørn Olav Skancke[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Digitaliserte bøker av Schanke hos Nasjonalbiblioteket

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Cecilia Sigurdsdatter** (født 1155, død 1186) datter av kong Sigurd Munn Haraldsson, og søster av kong Sverre Sigurdsson.

Cecilia ble som voksen sendt av Erling Skakke til Värmland i Sverige i 1177, hvor hun ble gift med Folkvid lagmann. Etter at kong Sverre hadde seiret over kong Magnus Erlingson, giftet han henne 1184 bort til sin lendmann Bård Guttormsson på Rein. Cecilia hadde forlatt sin mann Folkvid og reist tilbake til Norge – fordi hun «elsket ham lite». Kong Sverre satset mye på tilslutning fra Bård Guttormson til Rein. Dette viser seg blant annet at han lot sin «søster» Cecilia erklære at ekteskapet med Folkvid lagmann var ugyldig og giftet henne med Bård.

Ekteskapet mellom Bård Guttormsson og Cecilia ble mislikt av kirken og anfektet flere ganger ettersom ekteskapet ikke var blitt erklært ugyldig og Folkvid lagmann ennå levde. Da erkebiskop Øystein gjorde innvendinger, hevdet hun at hun aldri hadde vært virkelig gift med Folkvid, men bare vært hans frille. Tyve år senere tok imidlertid erkebiskop Eirik det standpunkt at hun hadde vært lovlig gift med Folkvid, og at ekteskapet med Bård derfor var ugyldig.

I ekteskapet med Bård Guttormsson ble Cecilia mor til den senere kongen, Inge Bårdsson (død 23. april 1217). Cecilia døde kort tid etter denne fødselen i 1185. Med den tidligere ektemannen, Folkvid lagmann, hadde Cecilia den siden så kjente sønnen Håkon Galen (død 1214). Håkon Galen var jarl i Norge og tronpretendent. I ekteskapet med Kristina Nilsdatter, datterdatter til Erik den hellige, fikk Håkon en sønn som ble døpt Knut. Cecilias andre ektemann Bård Guttormson på Rein døde 3. april 1194, i Bergen. Ekteskapet deres ble knappe året gammelt og ektemannen overlevde hustruen med 9 år.

Referanser
----------

1. 1 2   The Peerage person ID p11302.htm#i113012, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Sturla Tordsson, Soga om Håkon Håkonsson, Det norske Samlaget (1963)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Svenskt biografiskt lexikon
 |
En Zippo-lighter fra Værnes Flystasjon
**Zippo** er et registrert varemerke for lightere som er blitt produsert siden 1932 av Zippo Manufacturing Company i mer enn 400 millioner eksemplarer. Grunnmekanismen har i prinsippet ikke blitt endret siden de første lighterne ble laget, men selv skallet, som er platt og rektangulært forekommer i tusentalls forskjellige farge- og motivvarianter.

Hvis lighteren etterfylles med (nafta) og man bytter ut veke og ildstålet (en liten stift av auermetall) regelmessig, kan en Zippo fungere i mange år, og selskapet tilbyr en livstidsgaranti – hvis en Zippo-lighter går i stykker lover selskapet å enten reparere den eller bytte den ut gratis.

 En flaske med 125 ml Zippo Premium Fluid 
 En Zippo som blir antent.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Zippo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Zippo – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
De forskjellige mål på et skip. 
f indikerer her fribord. 
d er dypgående, 
w/l er lengde etter konstruksjonsvannlinjen, 
p/p er kjøllengde, 
o/a er total lengde. Den blå linjen på tegningen markerer havflaten.
Krav til fribord på et skip, er regulert av et lastelinjemerke. Dette merket er malt i vannlinjen på et skip, og regulerer minste fribord skipet skal ha i forskjellige farvann.
**Fribord** er brukt i maritim sammenheng om avstanden mellom fribordsdekket og lastelinjemerket på skroget, men i vanlig tale blir det ofte brukt om høyden fra havflaten og opp til værdekket. På skip over en viss størrelse reguleres fribordet av et lastelinjemerke.

Fribordsdekket er første dekk over vannlinjen som i sin helhet kan gjøres vanntett ved at alle rør, ventiler, dører og luker kan skalkes. Luftvolumet mellom vannlinjen og fribordsdekket gir dermed skipest reserveoppdrift for islast, sjø over dekk og reserve ved lekkasjer. På mindre fartøyer er ofte fribordsdekk, hoveddekk og værdekk sammenfallende.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Borussia VfB Neunkirchen** eller med fullt navn **Borussia Verein für Bewegungsspiele e.V. Neunkirchen/Saar**  er en tysk idrettsklubb fra byen Neunkrichen i delstaten Saarland. Klubben er kjent for sitt fotballag, men driver også med friidrett.

Etter den andre verdenskrigen ble Borussia Neunekirchen som alle andre tyske klubber og foreninger i første omgang forbudt. For å kunne drive videre måtte klubbene grunnlegges på nytt etter regler fastsatt av okkupasjonsmakten. I den franske okkupasjonssonen, som Neunkirchen lå i, fikk klubbene ikke lov til starte opp igjen unter sitt opprinnelige navn. Bourssia VfB Neukichen gjenoppsto derfor i 1945 under navnet **VfB Neunkirchen**. I 1951 tok klubben Borussia navnet tilbake og er fra da av kjent som *Borussia Neunkirchen* igjen.

Neunkirchen og de andre klubbene fra Saarland var utelukket fra det tyske ligasystemet i de tre sesongene fra 1948/49 til 1950/51. Neunkirchen spilte i denne tiden i en saarlands-liga og ble saarlandsmester i 1949.

I etterkrigstiden, fram til bundesligaen startet i 1963 spilte Neunkirchen, bortsett fra de tre sesongene i saar-ligaen, kontinuerlig i oberligaen, som var det øverste nivået i vesttysk fotball på den tiden. I 1963 fikk klubben ikke plass i den nystartede bundesligaen, men rykket opp til denne i 1964. Etter opprykket spilte klubben to bundesligasesonger før det gikk ned i regionalligaen igjen. Klubben spilte nok en bundesligasesong i 1967/68, men har senere aldri greid og hevde seg på dette nivået. Klubben spiller i dag i Oberliga Rheinland-Pfalz/Saar  som er det femte nivået i det tyske ligasystemet.

Referanser
----------

1. ↑  ***e.V.*** er forkortelsen for ***eingeschriebener Verein***. Dette betyr at klubben er registrert i et offentlig register. Dette er juridisk påkrevd for å opptre som klubb eller forening i Tyskland
2. ↑  
Fakta om Borussia Neunkirchen på klubbens egne hjemmeside Arkivert 5. september 2016 hos Wayback Machine.
3. ↑  Hardy Grüne: who’s who des deutschen Fußballs, side 540-542
4. ↑  
Aktuell tabell og aktuelle kamper i Oberliga Rheinland-Pfalz/Saar

Litteratur
----------

Hardy Grüne (1992). «Bundesrepublik Deutschland + Saar». *Enzyklopädie der europäischen Fupballvereine – Die Erstliga-Mannschaften Europas seit 1885* **(tysk)**. Kassel: Agon Sportsverlag. s. 155-172, 437-441. ISBN 3-928562-49-5. 

Hardy Grüne (1995). «Neunkichen (Saar), Bourussia + Neunkirchen (Saar), VfB». *who’s who des deutschen Fußballs – Deutsche Vereine seit 1903* **(tysk)**. Kassel: Agon Sportsverlag. s. 540-542. ISBN 3-928562-48-7.

Eksterne lenker
---------------

* Bourussia Neunkirchens offisielle hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Marit Synnøve Nordby** (født Gjeterud 16. juni 1925 på småbruket Gjeterud i Grue, død 17. april 2021 i Ullensaker) var en norsk forfatter, psykoterapeut og adjunkt som har skrevet bøker for barn og voksne.

Liv og virke
------------

Marit Nordby var adjunkt med utdannelse som spesialpedagog og gruppepsykoterapeut fra Nic Waals Institutt i Oslo. Hoveddelen av sin utdannelse fikk hun i Danmark, hvor hun også arbeidet fire år ved Børnepsykiatrisk Hospital i Århus. Hun var en tid bestyrer ved Bleiker behandlingshjem i Asker. Sine siste yrkesaktive år var hun tilknyttet pedagogisk/psykologisk tjeneste i Ullensaker kommune.

Under navnet Marit Gjeterud fikk hun i 1971 sin bokdebut med novellesamlingen *Over hundre knuter*, som utkom på Gyldendal. Hennes første roman, *Synnes verden* kom i 1975. Deretter skrev hun en rekke barnebøker, hvorav flere har den funksjonshemmede gutten Ole-Martin i hovedrollen. *Ole-Martin står på* ble i Tyskland i 1979 innstilt til prisen for årets beste bok om funksjonshemning. Hun har også skrevet bøker om Alzheimers sykdom, og på 2000-tallet et par selvbiografiske verker.

Familie
-------

Marit Nordby var datter av Petter Christiansen Gjeterud og Henriette Christine Halvorsdatter Vollsnes, og vokste opp på småbruket Gjeterud i Solør som den yngste av 11 søsken. Hun var søster av forfatteren Olga Gjeterud, som skrev under psevdonymet Ragne Solås. Hun ble gift med Harald Nordby (1917-1993).

Bibliografi
-----------

* 1971: *Over hundre knuter*, noveller, Gyldendal, Oslo
* 1975: *Synnes verden*, roman, Gyldendal, Oslo
* 1977: *Hvis de andre sier JA til meg*, Oslo
* 1978: *Ingen skygge uten lys*, fortellinger, Gyldendal, Oslo
* 1979: *Ole-Martin står på*, Oslo
* 1983: *Jeg er Ole-Martin*, Oslo
* 1990: *Den gangen far ikke var død*, Aschehoug, Oslo
* 1997: *Eirin og Anders – om samliv og Alzheimers sykdom*, INFO-banken, Vestfold
* 1998: *Anders på sykehjemmet – mer om Eirin og Anders*, INFO-banken, Vestfold
* 2009: *Barn jeg har møtt – en annerledes selvbiografi*, Oslo
* 2010: *Minner*, Kløfta
* 2015: *Med pensel og penn*, sammen med illustratøren Kari Edit Hafseng, Oslo

Referanser
----------

1. 1 2   Glåmdalen, side(r) 23, utgitt 22. april 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Barn i et grenseland». *Aktuell*. Oslo: Ukebladet aktuell. 1967. s. 40-41.
3. ↑  Nordby, Marit (1997). *Eirin og Anders*. Sem: INFO-banken. ISBN 8291054444.
4. ↑  Trøseid, Hans Marius (2000). *Grueboka*. Solør slektshistorielag. s. 121. ISBN 8299336627.
5. ↑  Trøseid, Hans Marius (2000). *Grueboka*. Solør slektshistorielag. s. 191. ISBN 8299336627.
6. ↑  Nordby, Marit (1990). *gangen far ikke var død*. Aschehoug. ISBN 8203164587.

Kilder
------

* *Norsk kvinnelitteraturhistorie*. Pax. 1990. s. 273. ISBN 8253014988.

Eksterne lenker
---------------

* Norske Serier: Marit Synnøve Nordby, besøkt 23/6 2020.

Portal: Litteratur
**Vestbjerg** er en drabantby til Aalborg, i Vendsyssel, i Aalborg kommune, Region Nordjylland, med 2 896 innbyggere i januar 2019. Vestbjerg ligger ca 11 km nord for Aalborg, og ligger nær morenejordbakken Hammer Bakker.

Geografi og klima
-----------------

Byen ligger ca 24 meter over havet. Gjennomsnittstemperaturen er 7,5°C, med gjennomsnitt i juli på 15,8°C som den varmeste måneden og -0,7°C i januar som den kaldeste måneden. Gjennomsnittlig nedbør 644 mm.

Historie
--------

Vestbjerg har vokst i perioder fra 1970-tallet, da det ble solgt tomter her i en sydvendt helling som ga gode solforhold. Dette fortsatte på 1980- og 1990-tallet, da nye tomter ble lagt ut for salg, og det ble bygd mange eneboliger her.

Vestbjerg i dag
---------------

Byen har en skole, Vestbjerg Skole, en idrettshall, et bibliotek og tre barnehager. Biblioteket ble lagt ned i 2010, og erstattet av en bokbuss. Det er flere mindre bedrifter her, og to dagligvarebutikker. Det er et bredt idrettstilbud her, med fotballag, badminton, tennis, håndball, gymnastikk, parkour, friidrett, petanque og volleyball. Det er også to speiderkorps i byen.

Kjente personer fra Vestbjerg
-----------------------------

* Rasmus Poulsen, rapper kjent som Raske Penge
* Christian Hjelm, musiker
* Troels Malling, skuespiller
* Claus Riis Østergaard, skuespiller

Referanser
----------

1. ↑  Statistikbanken - *Folketal 1. januar efter byområder og landdistrikter og tid - Vestbjerg*, besøkt 12. juni 2019.
2. ↑  Geonames - *Vestbjerg*, besøkt 12. juni 2019.
3. ↑  Climate-data.org - *Vestbjerg*, besøkt 12. juni 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (da) Aalborg kommune
* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |

Portal: Danmark
**Guro Else Gjellestad** (født 11. august 1914 i Bergen, død 11. januar 1972) var en norsk fysiker og dosent ved Universitetet i Bergen.

Guro Gjellestad var datter av overrettssakfører Axel Severin Gjellestad (1881–1932) og Thinka Marie Mathiesen. Hun var elev ved Schnitlers handelsskole i Bergen og arbeidet som kontordame for et forsikringsselskap fra 1933 til 1942. I 1939 tok hun *examen artium* og begynte senere å studere ved Universitetet i Oslo, hvor hun ble *cand. real.* i 1950. Fra 1951 til 1954 studerte hun i USA med et Fulbright-stipend, før hun vendte tilbake til Oslo som universitetsstipendiat i kosmisk magnetisme og magnetohydrodynamikk. I 1955 ble hun amanuensis ved Magnetisk byrå ved Universitetet i Bergen, og var dosent i jordmagnetisme og kosmisk fysikk fra 1959. Fra 1961 styrte hun det magnetiske observatoriet på Dombås.

I 1964 sørget hun for at den sovjetiske kosmonauten Jurij Gagarin besøkte Geofysisk institutt i Bergen.

Litteratur
----------

* *Studentene fra 1939*. Oslo, 1964

Eksterne lenker
---------------

* «Guro Gjellestad», UiB

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Guro von Germeten** (født 24. mai 1980 i Hammerfest) er en norsk vokalist, trekkspiller, låtskriver, produsent og vocal coach.

Karriere
--------

Guro von Germeten er utdannet ved Universitetet i Stavanger, Universität für Musik und darstellende Kunst Wien, Høgskolen i Oslo og ved Complete Vocal Institute i København. Siden 2010 har hun spilt med sitt Schwindelfrei Orchestra som består av Christian Svensson (trommer), Sebastian Haugen (bass), Line Grenheim (fele), og Erlend Barratt-Due Solum (klarinett). 

Hun har opptrådt på en rekke festivaler, som Kongsberg Jazzfestival, Canal Street, Slottsfjellfestivalen og Oslo World Music Festival. Guro von Germeten reiser også for Rikskonsertene og Den kulturelle skolesekken i produksjonene *Bad Dreams and Good Nightmares* og *Rubinrøde Trekkspill og Balkan Bluesette*. Hun har vært Vienna International Accordion Festivals ansikt utad og hun fikk spille for Aung Saan Suu Kyi da hun kom til Norge for å motta Nobels fredspris. I januar 2014 ble hun tildelt Prøysens Kunststipend pålydende 250 000 av Prøysenåret 2014, for å skrive sin første plate på norsk. 

Debutplaten Bad Dreams and Good Nightmares ble gitt ut i 2010 og er produsert av Anders Aarum og Hilde Louise Asbjørnsen. Oppfølgeren Come Stand Before Me ble gitt ut i januar 2013 og ble produsert av Jørund Fluge Samuelsen. Januar 2014 ga Guro von Germeten ut singlen *Don't Look Back (With Anger)*.

Diskografi
----------

* *Bad Dreams and Good Nightmares* (Sweet Morning Music, 2010)
* *Come Stand Before Me* (Sweet Morning Music, 2013)
* *Don't Look Back (With Anger)* (Sweet Morning Music, 2014)
*

Eksterne lenker
---------------

* www.vongermeten.no Arkivert 10. mars 2021 hos Wayback Machine.
* www.youtube.com/guroger444

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Bernard Moullier** (født 27. september 1957) er en fransk tidligere skihopper. Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka og verdenscupen i årene 1978-1980, og ble nummer 25 sammenlagt i verdenscupen den første sesongen, 1979/80. Han var tre ganger blant de 10 beste i enkeltrenn i verdenscupen – best var 2.-plass i normalbakken i Thunder Bay 19. januar 1980. I Hoppuka fikk han ingen toppresultater, og hadde 67.-plass i 1979/80 som beste sammenlagtplassering. I OL i Lake Placid i 1980 ble han nummer 24 i normalbakken og nummer 37 i storbakken.

Referanser
----------

Kilder
------

* Sports Reference: Bernard Moullier Arkivert 20. august 2011 hos Wayback Machine. (besøkt 13. juni 2011)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bernard Moullier – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Bernard Moullier – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Bernard Moullier – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
**Helge Fladby** (født 8. desember 1894 i Høland, død 18. juli 1971 i Kristiania) var en norsk tømrer og byggmester som syklet 175 km landeveisritt for Norge under Sommer-OL 1920 i Antwerpen den 13. august 1920. Han ble nr. 28 individuelt, og var best blant fire norske deltakere. De individuelle tidene ble lagt sammen (addert), og Norge med Fladby fikk da den åttende beste sammenlagte tid, i det som da utgjorde lagkonkurransen. Fladby var en av seks som ble sendt til OL etter å ha blitt blant de seks beste i det 150 km lange *Ridtet om Kongens vandrepræmie* avholdt den 11. juli 1920. Fladby hadde vunnet dette løpet som junior i 1917. Han representerte Kristiania Sportsforening og kom opprinnelig fra Høland, sønn av gårdbruker Ole Andreassen Flatby (født 1865) og Charlotte Andreasdatter (født 1868) som drev gården Flatby av Lunder.

Referanser
----------

1. ↑  At han var byggmester fremgår av *Dagens navn* i Aftenposten den 8. desember 1954.
2. ↑  Resultatene fra dette OL er detaljert i *Helge Fladby Arkivert 24. desember 2013 hos Wayback Machine.*.
3. ↑  *Ridtet om Kongens Vandrepræmie, Th. Stryken seiersherre. Den sidste uttagning til Olympiaden* i Aftenposten den 13. juli 1920.
4. ↑  *Cykleridtet i gaar. Th. Stryken vinner Kongens Vandrepræmie* i Norske Intelligenssedler den 16. juli 1917.
5. ↑  Dette ifølge Folketellingen 1910 for Høland, der Helge Fladby er benevnt som gaards- og skogsarbeider.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Helge Fladby – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Helge Fladby – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Helge Fladby – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Helge Fladby – Cycling Archives Rediger på Wikidata
Røde konvolutter, kalt *hóng bāo* på mandarin og *lai see* på kantonesisk.
«Ang Pow» pengegaver i røde konvolutter (Malaysia)
**Hong Bao** (kinesisk: 红包; tradisjonell kinesisk: 紅包; pinyin: *hóngbāo*, kantonesisk 利是, 利市、利事 *lei6 si6*, hokkien *Ang Pow*; vietnamesisk: *lì xì*) er røde konvolutter med pengegaver som overrekket til østasiatiske fester av kinesisk merke, som kinesisk nyttår eller ved bryllup.

Rødt er lykkefargen i kinesisk kultur. Konvoluttene kan utformes med stor flid med forsiringer i for eksempel gult eller gull, med bilder av lykkegyder som Fu Lu Shou. Beløpet som overrekkes er gjerne sammensatt etter kinesisk numerologi, for at det skal treffe lykketall.

Opprinnelse
-----------

Under Qin-dynastiet er det kjent at de eldre trådte mynter på rød tråd. Disse pengene ble kalt *yāsuì qián* (壓祟錢) det vil si «penger som jager vekk onde ånder», og det var tanken å beskytte en fra den yngre generasjon fra sykdom og død. Disse *yāsuì qián* ble erstattet med røde konvolutter etter at trykkekunsten kom i mer allmenn bruk. Med en liten skriveendring har uttrykket også fått en annen betydning.

Nyttårsfesten
-------------

Til det kinesiske nyttår (vårfesten) er det fremfor alt barn («ikke-voksne») som får slike pengekonvolutter, *yāsuì qián* (tradisjonell kinesisk: 壓歲錢). I kinesisk kultur regnes man tradisjonelt ikke for voksen før man er gift. 

Ved den såkalte løvedansen overrekkes løven symbolsk pengegaver i *Hong Bao* for å mildne den.

Bryllup
-------

Ved kinesiske bryllup inngår *hong bao* som fast innslag. Brudgommen må tilkjempe seg tilgang til sin tilkommendes dør, og ett av virkemidlene er utdeling av *hong bao*.

Referanser
----------

1. ↑  Hagen Bluck: *Chinesischer Löwentanz im Hung Gar Kung Fu* 19. august 2006
2. ↑  Norbert Arnold: *Reporter in Shanghai – Hochzeit* Arkivert 19. april 2008 hos Wayback Machine. 19. august 2006

Eksterne lenker
---------------

* (en) Red envelopes (gift) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Trinidad og Tobagos flagg Trinidad og Tobago |
| Friidrett: |
| Friidrett Samveldelekene |
| Sølv | Birmingham 2022 |  4x100 m |
| Friidrett U23-NACAC-mesterskapet i friidrett |
| Bronse | San José 2021 |  100 m |
| Friidrett Karibiske leker |
| Gull | Guadeloupe 2022 |  100 m |
| Sølv | Guadeloupe 2022 |  4x100 m |

**Kion Benjamin** (født 13. november 2000) er en trinidadisk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.

Idrettskarriere
---------------

### 2018

Benjamin deltok i det trinidadske U20-mesterskapet i friidrett i 2018, og fikk der sølv på 100 meter med tiden 10,52. Under det trinidadske mesterskapet i friidrett kom han på femteplass på 100 meter. I juli deltok han i U20-VM i friidrett 2018, der Trinidad og Tobago kom på sjuendeplass på 4 x 100 meter stafett.

### 2019

Han deltok i CARIFTA Games 2019, og ble der nummer åtte på 100 meter og fjerdeplass på 4 x 100 meter stafett. I det trinidadske U20-mesterskapet i friidrett vant han 100 meter.

### 2020

Han konkurrerte ikke internasjonalt i 2020. Han studerte ved University of Minnesota i USA, og i innendørssesongen der ble han nummer to på 60 meter under Jack Johnson Classic, han vant 60 meter under Cold Classic, og han kom på åttendeplass på 60 meter under Big Ten Conference Championships.

### 2021

Den 16. januar 2021 satte han personlig rekord på 60 meter innendørs med 6,73 sekunder. I mai vant han 100 meter under Big Ten Championships. Han deltok i U23-NACAC-mesterskapet i friidrett 2021, og fikk der bronse på 100 meter. Han representert Trinidad og Tobago på stafettlaget på 4 × 100 meter under Sommer-OL 2020 arrangert i Tokyo der laget ikke kvalifiserte seg til finalen.

### 2022

Han kom på andreplass på 100 meter under det nasjonale mesterskapet i friidrett i 2022, og han fikk gull på 4 x 100 meter stafett. Han deltok i Karibiske leker 2022 (U23), som var den første utgaven av Karibiske leker, og vant der 100 meter, og Trinidad og Tobago fikk sølv på 4 x 100 meter stafett. I august deltok han i Samveldelekene 2022, der han nådde semifinalen på 100 meter, og Trinidad og Tobago fikk der sølv på 4 x 100 meter stafett.

Referanser
----------

1. ↑   www.olympedia.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Kion BENJAMIN». *olympics.com*. Besøkt 24. oktober 2021.
3. 1 2 3 4 5  «Kion BENJAMIN | Profile». *worldathletics.org*. Besøkt 24. oktober 2021.
4. ↑  «Athletics – 4 x 100 metres Relay, Men - Results» **(engelsk)**. olympedia.org. 5. august 2021. Besøkt 24. oktober 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kion Benjamin – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Kion Benjamin – World Athletics Rediger på Wikidata
* (en) Kion Benjamin – University of Minnesota
**Reier Thorsen Lilleholt** (født 7. april 1806, død 21. mai 1886) var bonde, ordfører og stortingsmann fra Holt i Aust-Agder, sønn av Thor Reiersen Lilleholt, far til Ole Reiersen Lilleholt.

Allerede i 1823 tok Reier Thorsen Lilleholt over farsgården. Fra 1838 til 1843 var han medlem av kommunestyret. Fra 1849-53 og fra 1857 til 1861 var han ordfører[], deretter medlem 1867-71. Han var forlikskommissær 1861-76 og formann i matrikkelkommisjonen i kommunen fra 1864.

I 1848 var Lilleholt 1. representant fra Nedenes og Råbyggelagets amt på Stortinget. Han var medlem av bankkomiteen, komiteen om pengekrisen og komiteen om byenes skattevesen. Tre ganger kom han på varamannsplass ved stortingsvalg mellom 1844 og 1858.

Han døde på gården sin i 1876.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 548[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Tallak Lindstøl:*Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. Kristiania, 1914 side 548

Kilder
------

* Tallak Lindstøl:*Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. Kristiania, 1914 side 548

Eksterne lenker
---------------

* (no) Reier Thorsen Lilleholt hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
Ferdiglaget kimbap, klar til å spises.
**Kimbap** eller **gimbap** (hangul: 김밥) er en koreansk rett som består av *bap* (kokt ris) og forskjellige ingredienser som grønnsaker, fisk og kjøtt som rulles sammen, dekkes av *kim* (eller *gim*) – en form for tørket tang – og skåret ut i mindre runde stykker. Kimbap serveres gjerne som en del av en matpakke, eller som *torisak*, mat som er ment for å spises ved pikniker og utendørsarrangementer. Kimbap kan også serveres med *danmuji* (gul, syltet reddik) og kimchi.

Kimbap kan ha opphav fra japansk norimaki som ble introdusert under Japans kolonisering av Korea (1910–1945),[] eller som en modernisert versjon av *bokssam* fra Joseon-tiden.

Ingrediensene som brukes, utenom *kim* og *bap*, varierer. Populære ingredienser for kimbap er *danmuji*, skinke, biff, crabsticks, eggestrimler, kimchi, bulgogi, spinat, gulrot, agurk og tunfisk.

* Bambusmatte som blir kalt for kimbal eller gimbalBambusmatte som blir kalt for *kimbal* eller *gimbal*
* Ingredienser arrangeres på matten.Ingredienser arrangeres på matten.
* Kimbap blir rullet.Kimbap blir rullet.

Fotnoter
--------

1. ↑  McCune-Reischauer-romanisering
2. ↑  Revidert romanisering

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
Bretislav IIs grav
**Břetislav II** (født ca. 1060, død 22. desember 1100) var hertug av Böhmen fra 14. september 1092. Han var eldste sønn av kong Vratislav II og Adelheid, datter av Andreas I av Ungarn.

Han etterfulgte sin onkel Konrad I. Han bekjempet hedendommen og ortodoks innflytelse. Bretislav fikk innført seniorat, et system der tronen skulle gå i arv til den eldste prinsen i det premyslidiske dynasti, mens de øvrige prinser skulle være underordnede hertuger over hver sin region i Mähren. Dette skulle sikre at han ble etterfulgt av sin halvbror Borivoj II, og ikke av en av Konrad Is sønner. Bretislav ble myrdet i Zbecno.

Bretislav giftet seg i 1094 med Luitgard av Windberg. De hadde sønnen Bretislav, som ble drept i kamp mot Sobeslav I i 1130.

Referanser
----------

1. 1 2   Tsjekkias nasjonale autoritetsdatabase, NKC-identifikator mzk2005279409, besøkt 23. november 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bretislaus II, Duke of Bohemia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** NKC
 |

Portal: Tyskland
EMD G12
**GM-Gruppen** er en idealistisk forening for jernbaneinteresserte med spesiell interesse for diesellokomotiver fra General Motors (GM). 

Foreningen ble stiftet 2. mars 1989, men det første lokomotivet, G12 7707, var anskaffet av en gruppe entusiaster allerede i 1986. G12 7707 gikk sin «jomfrutur» i restaurert stand i 1992. GM-Gruppens restaurering av det unike lokomotivet vakte betydelig interesse hos GM i USA, og GM-Gruppen ble tildelt en ærespris fra GM for arbeidet. Ytterligere to GM-lokomotiver ble anskaffet fra Danske Statsbaner i 1993 (MX 1040 og MY 1104), og i 1998 inngikk Norsk Jernbanemuseum og GM-Gruppen avtaler om disponering av de to norske NOHAB-maskinene Di 3.602 og 3.616. Avtalene gav GM-Gruppen ansvaret for drift og vedlikehold i en 10-års periode. Som motytelse skulle foreningen restaurere enhetene, som da var nokså forfalne. 

GM-gruppen fikk i 1997 konsesjon for kjøring på det norske jernbanenettet, og bedrev i årene fremover medlemsturer og charterturer med eget og innleid materiell. Etter en revisjon i november 2003 trakk Statens jernbanetilsyn tilbake tillatelsen til å drive trafikkvirksomhet, blant annet på grunn av mangelfull dokumentstyring. De manglende trafikkinntektene førte foreningen inn i en prekær økonomisk situasjon som tvang frem salg av flere vogner og et lokomotiv (MX 1040). 

I september 2006 fikk GM-gruppen tilbake lisensen til å drive gods- og persontrafikk på det nasjonale jernbanenettet. Etter ytterligere revisjon av Statens jernbanetilsyn ble denne lisensen anbefalt trukket tilbake i februar 2007, og foreningen vedtok deretter å avvikle trafikkvirksomheten i egen regi. 

Foreningens materiell vil bli solgt eller hugget, og lokomotivene som ble disponert fra Norsk Jernbanemuseum vil bli levert tilbake. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Reinhard Tritscher** (født 5. august 1946 i Ramsau am Dachstein, død 20. september 2018) var en østerriksk alpinist.

I 1968 ble han østerriksk mester i storslalåm, og etter hvert en av de få utøverne som kunne gå til topps i alle de eksisterende disiplinene i verdenscupen. I 1969 vant han slalåmrennet i Wengen BE, det samme året også storslalåmrennene i Kranjska Gora og Squaw Valley Ski Resort. I 1969 kom han på tredjeplass sammenlagt i verdenscupen, og ble nummer to i storslalåmcupen. I 1972 gikk han til topps i utforrennet i Val-d’Isère. Han oppnådde totalt 36 topp 10-plasseringer i verdenscupen.

Under OL 1972 i Sapporo deltok han i storslalåm, der han ble nummer 8. I 1975 ble han østerriksk mester i kombinasjonsøvelsen. Samme sesong pådro han seg et beinbrudd, noe som førte til at han la opp som aktiv alpinist.

Verdenscupseire
---------------

| Dato | Sted | Disiplin |
| --- | --- | --- |
| 12. januar 1969 | Sveits’ flagg Wengen | Slalåm |
| 16. februar 1969 | Jugoslavias flagg Kranjska Gora | Storslalåm |
| 1. mars 1969 | USAs flagg Squaw Valley | Storslalåm |
| 10. desember 1972 | Frankrikes flagg Val-d’Isère | Utfor |

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (de) Reinhard Tritscher – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Reinhard Tritscher – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Reinhard Tritscher – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Reinhard Tritscher – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Reinhard Tritscher – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Reinhard Tritscher – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Reinhard Tritscher – ski-db.com Rediger på Wikidata
* Reinhard Tritschers hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |
**Reinhold Trampler** (født 26. juli 1877, død 21. desember 1964) var en østerriksk fekter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.

Trampler vant en olympisk sølvmedalje i fekting under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det østerrikske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i sabel bak Ungarn. Det var elleve lag som deltok og i finalerunden som besto av fire lag vant Østerrike to kamper og tapte en, mot gullmedaljevinnerne Ungarn. Deltakerne på det østerrikske sabellaget var Albert Bogen, Rudolf Cvetko, Friedrich Golling, Otto Herschmann, Andreas Suttner, Reinhold Trampler og Richard Verderber. I den individuelle konkurransen i florett ble Trampler utslått i første runden.

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Sølv Sølv i fekting, sabel lag Habsburgs flagg Østerrike

Eksterne lenker
---------------

* (en) Reinhold Trampler – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Reinhold Trampler – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Reinhold Trampler – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Reinhardswald** er et skogrikt høydedrag i det nordlige Hessen i Tyskland. Området ligger vest for Weserdalen, mellom Hann. Münden og Bad Karlshafen, og har høyder opp til 472 moh. (Gahrenberg – 472,1 moh. og Staufenberg – 472,2 moh.).

Reinhardswald dekker et areal på over 200 km², og er det største, sammenhengende skogområdet i Hessen. Skogen består hovedsakelig av eik og bøk; en del av skogen brukes til utmarksbeite. Reinhardswald er nesten ubebodd, og er et av de tynnest befolkede områdene i hele Tyskland.

Noen få veier krysser skogen, og ellers er området godt tilrettelagt for turgåere, med et stort antall informasjonstavler som forteller om flora og fauna og om områdets historie. Særlig gir den lange vandringsleden Wildbahn et inntrykk av områdets karakter. De dype skogene som forekommer i Brødrene Grimms eventyr kan godt tenkes å være Reinhardswald, i og med at Wilhelm og Jacob Grimm fikk mange av sine eventyr fra informanter som bodde i området.

Litteratur
----------

* Hermann-Josef Rapp (red.): *Reinhardswald. Eine Kulturgeschichte*. Kassel,2002. ISBN 3-933617-12-X

Eksterne lenker
---------------

* (en) Reinhardswald – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Edward Burne-Jones: *Perseus and the Graiae*, 1877.
**Graiene** (gresk: γραῖαι, «de gamle») (også benevnt *forkidene*) var i gresk mytologi døtre av Forkys og Keto. De var søstrene til gorgonene og, ifølge enkelte kilder, også hesperidene.

De dannet koret i det tapte skuespillet *Forkys* av Aiskhylos. Denne tragedien var en del av hans trilogi om Perseus. Ifølge Aiskhylos hadde de hoder og overkropper som gamle koner, men kropper som svaner. Graiene fremstilles i mytologien som gamle sjøhekser, gråhårete fra fødselen av, med én felles tann og ett felles øye som de brukte på omgang. Perseus stjal disse da han lette etter gorgonen Medusa, slik at heksene ble tvunget til å avsløre hvilket våpen som ville drepe denne søsteren deres.

Det var to - noen sier tre - graier. Hesiod nevner i *Theogonien* bare to, kalt Pemfredo og Enyo; Apollodorus tilføyer Deino, og Aischylos mener også det er tre av dem. Navnene deres er avskrekkende: **Deino** er «skrekkelig» (som i «dinosaur» = skrekkøgle), **Enyo** er «den krigerske» og **Persis** «den ødeleggende». En fjerde, **Pemfredo** (= veivisersken), fikk sitt navn for sin rolle i historien om Perseus.

I en annen versjon av sagnet kastet han vekk øyet slik at graiene ikke skulle kunne hjelpe sine søstre.

Referanser
----------

1. ↑  Apollodorus (1997). *The Library of Greek Mythology*. Oxford University Press. s. 29 (kap. 1.2.6.). ISBN 978-0-19-953632-0.
2. 1 2
3. ↑  Graiene
4. ↑  Svensk uppslagsbok 1955

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**En historisk kilde** er opphav til kunnskap eller informasjon. Det kan dreie seg om en person som har kunnskap om et saksfelt eller en bok om et tema. Det sondres gjerne mellom *kilden* (avsenderen) og *kildematerialet* (det som formidles som for eksempel muntlige utsagn, dokumenter eller digitalt materiale).

Et utsagn om fortiden må støttes av en referanse til historiske kilder for å ha troverdighet. Historiske kilder brukes av historikere som bevis for deres ideer og tolkninger.

Det sondres vanligvis mellom primærkilder, sekundærkilder og tertiærkilder. *Primærkilder* er det originale materialet, som dokumenter, brev og bilder. De er fra det aktuelle tidspunktet og kan omfatte førstehåndsfortellinger om den aktuelle hendelsen. *Sekundærkilder* er tolkninger av primærkildene, for eksempel historikerens fremstillinger. Som *tertiærkilder* regnes sammenfatninger av sekundærkilder. Det kan dreie seg om leksika, encyklopedier og andre oppslagsverker.

Se også
-------

* Kilde (journalistikk)

Referanser
----------

1. ↑  «kilde – opphav». *Store norske leksikon* **(norsk)**. 22. januar 2023. Besøkt 22. mars 2023.
2. ↑  «Getting started: Reading Primary Sources | Faculty of History University of Cambridge». *www.hist.cam.ac.uk*. Besøkt 22. mars 2023.
3. ↑  Howell, Chuck. «Research Guides: JOUR458M - Special Topics in Journalism: Sports, Protest and the Media: Primary, Secondary and Tertiary Sources». *lib.guides.umd.edu* **(engelsk)**. Besøkt 22. mars 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
Denne artikkelen omhandler SimCity-serien.  For spillet fra 2013, se SimCity (videospill fra 2013).
***SimCity*** er en videospillserie som ble skapt av Will Wright. Spillene går ut på å være borgermester i en by. Som borgermester må du bygge byen fra grunnen av, eller videreutvikle byen. Jobben gjøres vanskeligere av kriminalitet, katastrofer og transportproblemer.

Det første spillet i serien, *SimCity*, kom ut i 1989 for MS-DOS og kom senere i versjoner for Amiga, Atari, Commodore 64, SNES og Microsoft Windows 3.11. I dag heter originalspillet *SimCity Classic* og kan spilles gratis på internett..

Gameplay
--------

I de aller fleste Sim City-spillene er spilleren nødt til å fungere som en ordfører, og i det spillet skal begynne sitter man bare med et tomt kart. Deretter skal spilleren utvide resten av området sitt, med et bestemt budsjett. Etter hvert som byen utvikler seg, er spilleren i stand til å legge til forskjellige regjeringsbygninger eller andre «spesielle» bygninger (for eksempel et tinghus) avhengig av hvor stor byen er. Korrekt forvaltning av byen krever at alle innbyggerne kan få tak i grunnleggende verktøy eller andre muligheter (deriblant elektrisitet eller vann, og noen ganger håndtere avfall) sammen med offentlige tjenester som helse, utdannelse eller sikkerhet, en park eller ulike fasiliteter for idrett. Spilleren må også utvikle relevante bygninger, eller annen infrastruktur.

Utilstrekkelig finansiering av forskjellige tjenester kan føre til streik, eller annet forfall. Den primære inntektskilden i byen er beskatning, selv om noen inntekter også kan genereres ved legalisering av for eksempel gambling eller plassere enkelte «spesielle» bygninger som militærbaser eller fengsel i området. Spilleren kan også inngå en rekke avtaler med andre byer i området, for å selge eller kjøpe ulike tjenester. Spilleren blir også nødt til å håndtere forskjellige katastrofer, som brann og tornadoer, eller fiktive kriser - som monster-angrep.

Spillserien
-----------

| Spill | Utgitt |
| --- | --- |
| *SimCity* | 1989 |
| *SimCity 2000* | 1993 |
| *SimCity 3000* | 1999 |
| *SimCity 4* | 14. januar 2003 |
| *SimCity Societies* | 15. november 2007 |
| *SimCity Creator* | September 2008 |
| *SimCity 5* | 5. mars 2013 |
| SimCity: BuildIt | 2014 |

Alle versjonene som finnes er utviklet av Maxis Software, som har utviklet et lignende spill beregnet på barn under tittelen *SimTown*. I tillegg kommer andre *Sim*-videospill som *SimEarth*, *SimFarm*, *SimLife*, *SimAnt*, *SimIsle*, *SimHealth*, *SimTower*, *SimPark* og *The Sims*.

Se også
-------

* *The Sims*
* *The Sims 2*
* *The Sims 3*
* *The Sims 4*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *SimCity* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *SimCity* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *SimCity* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

Portal: Videospill

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |