recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bo Svensén** (født 1941) er en svensk leksikograf.

Han er Filosofie licentiat i latin og har Filosofisk doktorgrad. Fra 1988 til 2006 var han sekretær for Svenska Akademiens permanente sekretær, som er akademiets talsmann og den som kunngjør Nobelprisen i litteratur.

I 1987 ga han ut *Handbok i lexikografi - Ordböcker i teori och praktik*. Den er blitt stående som et standardverk i Norden innen leksikografi. I 1993 kom den ut i engelsk utgave og ble dermed standardverk også for resten av verden. Den har siden kommet i omarbeidet og forøket utgave i 2005.

Bo Svensén var også med i redaksjonen av Nordisk leksikografisk ordbok som Nordisk forening for leksikografi ga ut på Universitetsforlaget i 1997. Med i redaksjonen var også Henning Bergenholtz, Ilse Cantell, Ruth Vatvedt Fjeld, Dag Gundersen og Jón Hilmar Jónsson.

Etter at han i 1988 ble sekretær i Svenska Akademien, har han gitt ut en rekke bøker relatert til denne institusjonen. 

* 1998: *Svenska akademien från Gustaf III till våra dagar*
* 2010: *The Swedish Academy and the Nobel Prize in literature*
* 2010: *Ärans och minnets valuta - Svenska Akademiens minnespenningar 1786-2009*
* 2011: *De Aderton*
* 2013: *Svenska Akademiens jetonger och medaljer*
* 2015: *En skingrad skatt - Svenska Akademiens gamla biblioteks öden och äventyr*
* 2015: *Snille och smak - Svenska Akademien förr och nu*

Kilder
------

* Forfatterside hos norstedts.se

Referanser
----------

1. ↑  Omtale i sprakbruk.fi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Jenny Kummeneje** (født 27. september 1893 i Fredrikstad, død 16. mars 1965 i Alta) var en norsk sosialarbeider som gjorde en omfattende innsats for nødlidende under og etter andre verdenskrig.

Kummeneje var aktiv i Norske Kvinners Sanitetsforening i Finnmark både før og etter andre verdenskrig. En gate i Hammerfest bærer hennes navn. Under evakueringen høsten 1944 gjorde hun en stor innsats for evakuerende østfra som fikk ufrivillig opphold i Hammerfest under turen sørover. Hun skaffet mat og nødvendig sengetøy til syke og gamle om bord på overfylte båter som ble liggende på havna flere dager før de ble sendt videre til Tromsø

Etter krigen var Kummeneje formann for Finnmarkskomiteen for de evakuerte, og hun satt i styret for Nasjonalhjelpen fra 1945 til 1965.

Jenny Kummeneje var en ivrig hobbyfotograf som dokumenterte hverdagslige sysler i Finnmark fra 1920. Mange av bildene hennes er avgitt til Alta Museum og publisert i Digitalt museum.

Referanser
----------

1. ↑  Gjenreisningsmuseet og Hammerfest historielag: "Kvinnesak og valgkamp omkring 1913" |
2. ↑  Ottosen, Kristian; Nasjonalhjelpens fond for krigens ofre (1997). *Nasjonalhjelpen: et lys i mørket*. Oslo: Nasjonalhjelpens fond for krigens ofre. ISBN 9788203222184.
3. ↑  Jenny Kummenejes bilder på Digitalt Museum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
En sportsdansekonkurranse
**World DanceSport Federation** (**WDSF**) er det internasjonale idrettsforbundet for sportsdans, anerkjent av Den internasjonale olympiske komité og Den internasjonale paralympiske komité, og tilsluttet Association of IOC Recognised International Sports Federations.

WDSF er øverste internasjonale organ for sportsdans, som består av ti ulike danser: fem standarddanser (engelsk vals, quickstep, slowfox, tango og wienervals) og fem latindanser (cha-cha-cha, jive, pasodoble, rumba og samba).

WDSF ble stiftet i Wiesbaden i Tyskland den 12. mai 1957 under navnet International Council of Amateur Dancers og fikk sitt nåværende navn i 2011. Forbundet har forretningsadresse i Lausanne i Sveits, mens hovedkontoret ligger i Barcelona i Spania.

Antall nasjonale medlemsforbund i WDSF er 92.

Referanser
----------

1. ↑  WDSFs historie
2. ↑  Om WDSF
3. ↑  Medlemsforbund i WDSF

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Internasjonale idrettsforbund |
| --- |
| ASOIF (sommerolympiske) | 
* AIBA
* BWF
* FEI
* FIBA
* FIE
* FIFA
* FIG
* FIH
* FILA
* FINA
* FISA
* FIVB
* IAAF
* ICF
* IGF
* IHF
* IJF
* ISSF
* ITF
* ITTF
* ITU
* IWF
* UCI
* UIPM
* WA
* World Rugby
* WS
* WTF

 |
| AIOWF (vinterolympiske) | 
* FIL
* FIS
* IBSF
* IBU
* IIHF
* ISU
* WCF

 |
| ARISF (IOK-anerkjente) | 
* CMAS
* CMSB
* FAI
* FIA
* FIB
* FIDE
* FIM
* FIP
* FIPV
* FIQ
* FIRS
* IBAF
* ICC
* IFF
* IFNA
* IFS
* IFSC
* IKF
* ILS
* IOF
* IRF
* ISA
* IWUF
* IWWF
* TWIF
* UIAA
* UIM
* WBF
* WCBS
* WDSF
* WFDF
* WKF
* WSF

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Knut Bo Lennart Swenson** (født 1932 i Stockholm) er en svensk maler og grafiker.

Bo Swenson er utdannet fra Kungliga Konsthögskolan i Stockholm (1958-63) og gjorde studiereiser til Nederland, Frankrike og Italia. Han debuterte på Galerie Blanche, Stockholm 1963.

Swenson mottok Prins Eugen-medaljen 2013. Han er medlem av Konstakademien.

> Han älskar starka färger, särskilt rött. Hans dukar är stora och myllrande abstrakta. Rörelsen är ständigt närvarande i hans verk – poetisk och otålig och osentimental. Han målar för att minnas, men han målar också det som finns kvar. Här finns en japansk inspiration, en tunn andlighet. Här finns också vadställena, dammarna, rörelsen över floden, lövverken, stränderna. Han för också en dialog över decennier och sekler med andra målare.
> 
> 
>  Presentasjon av *Vadställen* 2007
> 
>

Bibliografi
-----------

* Beate Sydhoff: *Vadställen: målaren Bo Swenson*, 2007, ISBN 978 91 7331 119 9

Referanser
----------

1. ↑   www.degruyter.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Presentasjon av *Vadställen* Arkivert 17. mai 2014 hos Wayback Machine.

Kilder
------

* Lexikonett Amanda, lest 2014-05-14

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** KulturNav
 |
**Arild Hervik** (født 1949) er en norsk samfunnsøkonom. Han er professor ved Høgskolen i Molde. Hervik tok sosialøkonomisk embetseksamen i ved Universitetet i Oslo i 1975. Der var han en tid assistent for Arne Næss og Trygve Haavelmo. I 2015 ble han utnevnt til Ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden. Han var tidligere professor i næringsøkonomi ved Handelshøyskolen BI og han har arbeidet ved Statistisk sentralbyrå. Hervik er den som har deltatt i flest offentlige utredninger (NOU-er) i Norge (18 totalt). Han ledet til 2017 et offentlig utvalg som vurderte formidling av hjelpemidler til personer med nedsatt funksjonsevne (hjelpemiddelutvalget). Hervik er selv avhengig av rullestol og andre hjelpemidler på grunn av alvorlig sykdom. Han gikk av med pensjon 1. februar 2017.

Referanser
----------

1. ↑  «Arild Hervik blir Ridder av 1. klasse». *Aftenbladet*. 3. februar 2015. Arkivert fra originalen 3. juli 2015. Besøkt 23. juni 2017.
2. ↑  Heiene, Marit (10. februar 2015). «Her får Hervik ridderkorset». *Romsdals Budstikk*. Besøkt 23. juni 2017.
3. ↑  «– Deltaking i arbeid og fritid skal bli enklare». *NRK* **(norsk)**. 06.02.2017. Besøkt 23. juni 2017.
4. ↑  Waagbø, Arild Johan (6. februar 2017). «Professor Hervik leverte sin 18. ekspertrapport». *Panorama*. Arkivert fra originalen 3. desember 2017. Besøkt 23. juni 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** CRIStin
 |
**Ordulf av Sachsen** (født 1022, død 28. mars 1072), også kalt **Otto**, latinisert **Orthilius**, av huset Billung, var en av sønnene til hertug Bernhard II av Sachsen og Eilica av Schweinfurt. Ordulf etterfulgte faren som hertug i 1059 og hans tid som regent ble preget av striden mot venderne, en kamp han førte sammen med de kristne danskene. I 1061 bygde han seg en borg i Hamburg, den såkalte *Wasserburg* (også kalt *Neue Burg*) rett utenfor byvollen. Dette var en oppblomstringstid for Hamburg, og byen var året før blitt delt slik at erkebiskopen regjerte gamlebyen *(Altstadt)* og billungerhertugene den nye by *(Neustadt)*. Hamburg var på nytt blitt utgangspunkt for misjon både mot øst og nord. 

Det området som på 1000-tallet utgjorde Sachsen lå betydelig lenger nordvest i Tyskland enn den moderne delstaten Sachsen. Det lå hovedsakelig mellom elvene Rhinens og Elbes nedre løp og dekket områder som i moderne tid faller under Westfalen, Niedersachsen, Bremen, Hamburg, Holstein og den nordlige del av Sachsen-Anhalt.

Ordulf hadde i november 1042 giftet seg med Ulvhild (på tysk kjent som *Wulfhild*), datter av Olav den hellige og halvsøster av den da regjerende kong Magnus den gode av Norge (1035–1047) og Danmark (1042–1047). Dette ekteskapet styrket alliansen med skandinavene. Med henne fikk han sønnen Magnus, som etterfulgte ham som hertug. Før Magnus ble hertug drev han gjennom avsettelsen av erkebiskop Adalbert av Hamburg og Bremen i 1066 fordi han hadde utnyttet sin herskermakt til å berike kirken med krongods.

Ordulf hadde gjennom Magnus-grenen mange etterkommere, bl.a. i fyrstehuset Oldenburg, slik at via den linjen kan det nåværende norske kongehuset regne sine aner tilbake til sagatidens norske konger.

Ulvhild døde den 24. mai 1071. Ordulf ble da ennå i samme år gift for annen gang med Gertrud av Haldensleben, datter av grev Konrad, enke etter grev Fredrik av Formbach. Med henne fikk han sønnen Bernhard. Bernhard døde etter et fall fra sin hest den 15. juli i Lüneburg i et ikke nærmere angitt år, kanskje i 1083.

Ordulf ble begravet i St.-Michaelis-kirken i Lüneburg.

Litteratur
----------

* Adami Bremensis libri III *Gesta Hammaburgensis ecclesiae pontificum*

Eksterne lenker
---------------

* genealogie-mittelalter.de med genealogiske detaljer (tysk)

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Bernhard II av Sachsen** | **Hertug av Sachsen**(1059–1072) | Etterfølger:**Magnus av Sachsen** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
**André Jousseaume** (født 27. juli 1894 i Yvré-l'Évêque, død 26. mai 1960 i Chantilly) var en fransk rytter som deltok i flere olympiske leker, 1932 i Los Angeles, 1936 i Berlin, 1948 i London og 1952 i Helsingfors.

Jousseaume ble olympisk mester i dressur første gang under OL 1932 i Los Angeles. Med hesten «Sorelta» var han med på det franske laget som vant dressurkonkurransen De andre deltakere på dressurlaget var Xavier Lesage på hesten «Taine» og Charles Marion på «Linon».

Seksten år senere, under Sommer-OL 1948 i London, vant han sin andre olympiske tittel. Han og hesten «Harpagon», sammen med Maurice Buret på «Saint Quen» og Jean Saint-Fort Paillard på «Sous Les Ceps» vant lagkonkurransen i dressur.

OL-medaljer
-----------

* 1932 USAs flagg Los Angeles - Gull **Gull** i hestesport, dressur lagkonkurranse Frankrikes flagg Frankrike
* 1948 Storbritannias flagg London - Gull **Gull** i hestesport, dressur lagkonkurranse Frankrikes flagg Frankrike
* 1936 Tysklands flagg Berlin- Sølv Sølv i hestesport, dressur lagkonkurranse Frankrikes flagg Frankrike
* 1948 Storbritannias flagg London - Sølv Sølv i hestesport, dressur Frankrikes flagg Frankrike
* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Bronse Bronse i hestesport, dressur Frankrikes flagg Frankrike

Eksterne lenker
---------------

* (en) André Jousseaume – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) André Jousseaume – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
Orebakken borettslag
**Orebakken borettslag** er et borettslag i Vestre Aker i Oslo, som ligger rett øst for Mærradalen. Det ligger i den tidligere bydelen Røa.

Orebakken er et OBOS-borettslag som består av tretten boligblokker og ett parkeringshus. Elleve av boligblokkene har fire etasjer, og to har åtte etasjer. Det er områder med plen og beplantning mellom blokkene. Tomten på ca. 58 mål eies av borettslaget. Borettslaget består av 430 andeler.

Historie
--------

I 1974 stod den første blokken i Orebakken borettslag ferdig. Før dette var området dels jorder og dels skog. Skogkanten gikk omtrent der høyblokkene nå ligger, slik at garasjehuset, blokkene omkring flaggstangen og fotballbanen ligger der det før var jorder.

Hele Mærradalen (langs Mærradalsbekken), der det nå er plener, turvei og friarealer, var tidligere dekket av skog. Ved utbyggingen av Orebakken og området rundt, ble Mærradalsbekken lagt i rør fra enden av Røahagan og ned til andre siden av Sørkedalsveien (ved Huseby skole).

Barnevennlig og miljøvennlig
----------------------------

Orebakken har tre barnehager inne på borettslagets område, og syv lekeplasser i tillegg til de som hører til barnehagene. Borettslaget er bilfritt med parkering/garasjehus i utkanten av området.

Orebakken borettslag ble i 1990-årene kjent som det første borettslaget i Oslo som tillot hønehold, noe som fikk mye medieoppmerksomhet. Etter en mangeårig debatt med utgangspunkt i høneholdet i hagen til en av leilighetene i første etasje i Landingsveien 112 vedtok borettslaget i 1997 formelt å tillate hønehold på en ekstraordinær generalforsamling som bare behandlet denne saken. Blant dem som engasjerte seg til fordel for høneholdet var jusprofessor Dag Wiese Schartum, som selv bodde i borettslaget, og miljøforkjemperen Bergljot Børresen.

Referanser
----------

1. ↑  Bibi Plahte Vance: «Høne med borettslagets ja». *Aftenposten Aften*, 19. juni 1997 s. 1 og s. 3
2. ↑  *Klassekampen* 3. juli 1993 s. 3

Eksterne lenker
---------------

* Orebakken borettslags hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**André Isoir** (født 20. juli 1935 i Saint-Dizier, død 20. juli 2016) var en fransk klassisk musiker, organist og komponist.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Amdré Isoir studerte på École César-Franck (César Franck-skolen) med Édouard Souberbielle (orgel) og Germaine Mounier (piano). Ved Conservatoire de Paris studerte han under Rolande Falcinelli og tok førstepris i både orgel og improvisasjon i 1960.[]

### Organist

Han vant flere internasjonale orgelkonkurranser, bl.a. St Albans International Organ Festival i 1965, og tre år senere i Haarlem i Nederland vant han Prix du Challenge, den første franske organist som har oppnådd dette i historien.[] I 1974 fikk Isoir prisen fra Amis de l'Orgue (Orglets venner) for sine Variations sur un psaume Huguenot (Variasjoner over en Hugenott-salme).

Isoir har spilt inn mange CD-er og LP-er, særlig på plateselskapet Calliope. I 2006 utga han sin 36. innspilling. Isoir har fått tallrike priser for sine innspillinger. Han har spilt inn mer enn 20 CD-er med orgelmusikk av Johann Sebastian Bach. Isoirs innspillinger av César Francks musikk for orgel i katedralen i Luçon er blitt lovprist.[] Han har heller ikke glemt musikk av ukjente, men gode komponister.[] Isoir har også spilt inn komplette verker av Nicolas de Grigny.

Isoir var ansatt som organist i kirken Saint-Médard de Paris fra 1952 til 1967, og deretter ved kirken Saint-Séverin. I 1973 ble han organist ved den eldste kirken i Paris, Saint-Germain-des-Prés.

### Studenter

Isoir hadde mange orgelstudenter, blant dem noen norske - som Liv-Benedicte Bjørneboe og Oddbjørn Sæbø. Blant studenter fra andre land kan nevnes Jörg Abbing, Michel Bouvard, Jean Boyer, Monika Dabrowska-Beuzelin, Frédéric Denis, Frédéric Désenclos, François Espinasse, Pierre Farago, Yves Fossaert, Dominique Fournier, Jean-Louis Gil, Juliette Grellety-Bosviel, Emmanuelle Haïm, Makiko Hayashima, Léonid Karev, Joachim Kunze, Sven-Ingvart Mikkelsen, George Ritchie, Henri de Rohan, Pascale Rouet, Carolyn Shuster-Fournier, Christophe Simon, Liuwe Tamminga, Timothy Tikker, Jean-Michel Verneiges, Francis Vidil og Haru Yamagami.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   fichier des personnes décédées, deces.matchid.io, besøkt 14. januar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6gx4z4c, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.francemusique.fr[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.resmusica.com[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Carolyn Shuster-Fournier: « André Isoir, an eclectic French organiste », The Diapason,‎ 2009

Eksterne lenker
---------------

* (en) André Isoir – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) André Isoir på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) André Isoir på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) André Isoir på AllMusic Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Arild Jensen** (født 25. mars 1926 i Oslo, død 3. november 2018) var en norsk trombonist, filharmoniker og pedagog.

Familiebakgrunn
---------------

Arild Jensen var sønn av fiolinisten Olaf Jensen som spilte i Nationaltheatrets orkester og avsluttet karrièren i Den Norske Operas orkester. Arilds yngre bror var trompeteren Bjørn Jensen som spilte i Bergen filharmoniske orkester før han fikk ansettelse i Den norske operas orkester.

Filharmoniker
-------------

Knapt 18 år gammel ble Arild Jensen ansatt i Oslo Filharmoniske Orkester i 1944, og han spilte i orkestret til han nådde pensjonsalder i 1991 etter 47 års fartstid som filharmoniker. Ingen filharmoniker har noensinne hatt lengre sammenhengende tjenestetid i orkestret. Ved sin avgang ble han portrettert i Dagbladet. Jensen spilte vekselvis 2. og 1. trombone i Filharmonien hvor trombonegruppen de første 35 år av hans tjenestetid besto av Odd Raneid, Arild Jensen og Lyder Vengbo. Deretter fikk han sine tidligere elever Aline Nistad og Terje Midtgård som kolleger.

Trombonepedagog og korpsdirigent
--------------------------------

I en årrekke var Arild Jensen knyttet til Østlandets Musikkonservatorium hvor han utdannet mange trombonister som siden fikk ansettelse i norske profesjonelle orkestre. Blant elevene kan nevnes solotrombonistene i Oslo Filharmoniske Orkester Aline Nistad og Terje Midtgård. Trombonisten, komponisten og arrangøren Jens Wendelboe er også elev av Arild Jensen. I mer enn 30 år var han også dirigent og musikalsk leder for Bjølsen ungdomskorps som ofte spilte i Janitsjarhalvtimen i NRK Radio og hevdet seg godt i norsk korpsmiljø.

Studiomusiker
-------------

Arild Jensen og Lyder Vengbo var ettertraktede studiomusikere ved innspilling av filmmusikk og kommersielle plateutgivelser. Begge spilte blant annet i Radiostorbandet med kolleger som Tore Nilsen, Frode Thingnæs og Øivind Westby i tromboneseksjonen.

Referanser
----------

1. ↑   www.kongehusetsbarnesider.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Minneside for Arild Jensen». *jolstad.vareminnesider.no*. Besøkt 20. november 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arild Jensen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Alternativ stemmegivning** eller **Instant-runoff vote** (**IRV**) innebærer at velgerne kan rangere alle kandidater i den rekkefølgen de ønsker at kandidatene skal velges. Når systemet med enkel overførbar stemme skal velge bare én vinner, blir det instant-runoff.

Land med alternativ stemmegivning ved valg av president eller nasjonalforsamling pr 2017
Dersom ingen kandidater er førstevalget hos et flertall av velgerne, så blir den kandidaten med færrest stemmer strøket, og andrevalget til disse velgerne legges til de gjenværende kandidatene. Har fremdeles ingen flertall stryker man den som etter denne opptellingsrunden har færrest stemmer, og slik fortsetter man til en kandidat har majoritet. 

En effekt av metoden kan være at mandatet ikke nødvendigvis går til den kandidaten som hadde flest stemmer i første opptelling. Fordelen med metoden, sammenliknet med flertallsvalg i enmannskretser, er at den gir mer informasjon om velgernes preferanser (gitt at de kan rangere alle kandidatene).

IRV er egnet for valgkretser med flere kandidater der bare en representant skal velges. «Contingent vote» er en variant der det kun er to opptellingsrunder, og der kun de to med flest stemmer i første runde blir med til neste.

Alternativ stemmegivning brukes til presidentvalget i Irland, i Australia, i de amerikanske delstatene Alaska og Maine, i noen byer i USA, Storbritannia og New Zealand.

Se også
-------

* Valgsystem med to runder

Referanser
----------

1. ↑  NOU 2001: 3

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**John «Jonty» Alexander Skinner** (født i Cape Town i Sør-Afrika) er en tidligere sørafrikansk svømmer.

Karriere
--------

I det nasjonale svømmemesterskapet i Sør-Afrika 1973 vant Skinner på distansen 100 m fri og vant igjen på samme distanse året etter. Han ble da utropt til Årets sørafrikanske sportsutøver og ble også belønnet med de sørafrikanske nasjonalfargene i svømming og livredning.

Skinner bestemte seg senere for å flytte til USA for å studere ved University of Alabama. Under oppholdet sitt der tok han gull på 100 yard fri i et NCAA-mesterskap og ble valgt til Alabamas mest verdifulle svømmer i 1975, 1976 og 1977. Han ble også valgt til Årets sportutøver fra Alabama.

Skinner har senere også gjort karriere som svømmetrener.

I 1985 ble Jonty Skinner tatt inn i International Swimming Hall of Fame som æressvømmer.

Skinner er bosatt i Colorado Springs i Colorado.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**USAs flagg Jim Montgomery** | **Verdensrekordholder (langbane)100 meter fri**(14. august 1976–3. april 1981) | Etterfølger:**USAs flagg Rowdy Gaines** |
| Forgjenger:**Ingen** | **Verdensrekordholder (langbane)50 meter fri**(14. august 1976–3. juli 1977) | Etterfølger:**Joe Bottom** |
World of Hockey-pokalen ble designet av Frank Gehry i 1996
**World Cup i ishockey**, eller *World Cup of Hockey*, ble tidligere kalt *Canada Cup*, og er en ishockeyturnering med Canada, USA og de beste europeiske ishockeylandslagene. World Cup spilles på sensommeren/tidlig om høsten, i forkant av at de nasjonale ligaene starter. Dette gjør at alle de beste spillerne kan delta. Turneringen følger den Nordamerikanske NHL-regelboka (i motsetning til Verdensmesterskapet og OL-turneringene som bruker den internasjonale IIHF-regelboka) og kampene spilles på baner med amerikansk størrelse og mål. Hittil har derfor alle kamper i World Cup blitt spilt i Nord-Amerika.

Turneringen ble spilt første gang i 1976 og deretter i 1981, 1984, 1987 og 1991. Disse turneringene het Canada Cup. Fra 1996 ble turneringen spilt under navnet World Cup og ble samtidig utvidet fra seks til åtte lag. Disse blir delt inn i to avdelinger, en nordamerikansk (NA) og en europeisk (E). I den nordamerikanske spiller Canada, USA, Russland og Slovakia. I den europeiske avdelingen spiller Sverige, Finland, Tsjekkia og Tyskland.

Finaler i World Cup/Canada Cup
------------------------------

| År | Førsteplass | Andreplass | Tredjeplass/semifinalister | Finaleresultat
- |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 |  |  |  |  |
| 2004 |  Canada |  Finland |  Tsjekkia og  USA | 3-2 |
| 1996 |  USA |  Canada |  Russland og  Sverige | 3-4 ot, 5-2, 5-2 |
| 1991 |  Canada |  USA |  Finland | 4-1, 4-2 |
| 1987 |  Canada |  Sovjetunionen |  Sverige | 5-6 ot, 6-5 ot, 6-5 |
| 1984 |  Canada |  Sverige |  Sovjetunionen | 5-2, 6-5 |
| 1981 |  Sovjetunionen |  Canada |  Tsjekkoslovakia | 8-1 |
| 1976 |  Canada |  Tsjekkoslovakia |  Sovjetunionen | 6-0, 5-4 ot |

Medaljeliga
-----------

| Nasjon | Førsteplasser | Andreplasser | Tredjeplasser | Totalt |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Canada | 5 | 2 | 0 | 7 |
|  Sovjetunionen | 1 | 1 | 2 | 4 |
|  USA | 1 | 1 | 0 | 2 |
|  Sverige | 0 | 1 | 1 | 2 |
|  Finland | 0 | 1 | 1 | 2 |
|  Tsjekkoslovakia | 0 | 1 | 1 | 2 |
|

Se også
-------

* Ishockey under OL
* VM i ishockey

  


| * v
* d
* r
Canada Cup og World Cup i ishockey |
| --- |
| Canada Cup | 

|  |  |
| --- | --- |
| Turneringer | 1976 **·** 1981 **·** 1984 **·** 1987 **·** 1991 |
| Tropper | 1976 **·** 1981 **·** 1984 **·** 1987 **·** 1991 |

 |
| World Cup of Hockey | 

|  |  |
| --- | --- |
| Turneringer | 1996 **·** 2004 **·** 2016 |
| Tropper | 1996 **·** 2004 **·** 2016 |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Canadian Encyclopedia **·** Nationalencyklopedin
 |
**Byggmakker Norløff** ble etablert av Carl Norløff i 1885 under navnet Carl Norløff AS og er en av Drammens eldste forretninger, i starten lå butikken i Nedre storgate 7 på Bragernes. Butikken førte jernvarer, kjøkkenutstyr, verktøy, anleggsmateriell, sportsutstyr. Første etasje var til isenkramvarer, annen etasje med kjøkkenutstyr.

Historien
---------

Forretningen var en av de største og eldste i Drammen, i 1922 ble selskapet overtatt av Halfdan Norløff, nevø av Carl Norløff. Halfdan Norløff var viseformann i Drammens handelsforening og styre medlem av Norges jernvaregrossisters landsforening. Forretningen er da under navnet Norløffs Jernvareforretning.

I 1930 blir firmaet overtatt av Tor Reidar Kristiansen og L.B Krogstad, og hadde på det tidspunkt 42 ansatte. I 1956 ble forretningen bygget ut og modernisert. Etter ombyggingen ble butikkens grunnflate i overkant av 800 kvadratmeter og førte om lag 100 000 artikler, på dette tidspunkt hadde forretningen 60 ansatte og en omsetning på over 20 millioner kroner i året. Firmaet leverer på det tidspunkt varer med 7 lastebiler til daglig.

25. august 1965 etablerte forretningen nye lokaler på Åssiden i Ingv. Ludvigsensgt, og fikk da en grunnflate på 2500 kvadratmeter. Den nye forretningen på Åssiden fikk også et utvidet vareutvalg og solgte alt fra verktøy til leketøy for barn.

Norløff beholdt også forretningen på Bragernes helt fram til 1996, da alt flyttet til lokalene på Åssiden.

På 1980 tallet blir butikken på Åssiden utvidet til 4000 kvadratmeter og har 60 ansatte med en omsetning på over 60 millioner i året. I 1991 blir butikken medlem i Byggmakker kjeden, og bytter navn til Byggmakker Norløff as. I 2009 blir bedriften solgt til Carlsen Fritzøe Handel as. 2013 blir forretningen omprofilert igjen, da til Carlsen-Fritzøe Norløff, i 2020 ble Carlsen Fritzøe Handel as solgt til Byggmakker kjeden og lokalene er nok engang profilert som Byggmakker Norløff.

Referanser
----------

1. ↑  «Nasjonalbiblioteket». *www.nb.no*. Besøkt 23. mai 2021.
2. ↑  «Nasjonalbiblioteket». *www.nb.no*. Besøkt 23. mai 2021.
3. ↑  «Nasjonalbiblioteket». *www.nb.no*. Besøkt 23. mai 2021.
4. ↑  «Nasjonalbiblioteket». *www.nb.no*. Besøkt 23. mai 2021.
5. 1 2  «Nasjonalbiblioteket». *www.nb.no*. Besøkt 23. mai 2021.
6. ↑  «Norløff Jernvareforretning A/S | Drammen Byleksikon». *byleksikon.drmk.no*. Besøkt 23. mai 2021.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon
 |
**Anne Birgitte Breivik** (født 5. februar 1932 i Steinkjer, død 4. mai 2012 i Moss) var en norsk maler og grafiker. Hun vokste opp på Inderøy og fikk sin utdannelse i Trondheim, Oslo og Paris. Hun er utdannet ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole og Atelier 17 i Paris. Anne Breivik debuterte på Høstutstillingen i 1963. Siden deltok hun på nasjonale og internasjonale utstillinger. Hun holdt separatutstillinger i Norge og stilte også ut i Sverige, Danmark, Frankrike, USA, Sveits og Jugoslavia. Hun er innkjøpt av museer og samlinger i Europa, Japan og USA, bl.a. Victoria and Albert Museum i London, Musée d’art moderne i Paris, The Art Institute i Chicago, Smithsonian Institute i Washington D.C. National Museum of Modern Art i Tokyo og av nasjonalgalleriene i Norge, Sverige og Danmark. 

Sammen med Reidar Rudjord startet hun i februar 1963 Atelier Nord på Tøyen i Oslo, som skulle få stor betydning i fornyelsen av norsk grafikk. 

Høsten 2010 donerte Anne Breivik hele sin grafikksamling til Trondheim Kunstmuseum. I denne kunstgaven inngår Breiviks egne grafiske arbeider, samt et bredt arkivmateriale, korrespondanse og annen dokumentasjon relatert til hennes virke som kunstner.

Referanser
----------

1. ↑   Archive of Fine Arts, abART person-ID 75204[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID 4c778057-3948-4ca3-ad87-bb30deab0db2, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Kunstindeks Danmark, Kunstindeks Danmark kunstner ID 35996, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, nkl.snl.no[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Gøril Strømsholm, Brit H. Fuglevaag, Randi N. Lium og Pål Nordenborg: Nekrolog i Aftenposten16. mai 2012

Litteratur
----------

* Dag Solhjell (red.) *Anne Breivik; kunstner, gründer, kunstpolitiker*. Museumsforlaget, 2015. ISBN 9788283050257

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** BIBSYS **·** Kunstindeks Danmark **·** Kunstindeks Danmark **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ULAN **·** KulturNav
 |
**Isak Philip Hartvig Ree Barlag** (født 7. desember 1840 i Christiania, død 28. september 1913) var en norsk maler.

Familie
-------

Han var sønn av skolelærer Johan Herman B. og Fredrikke Louise Christensen. Han giftet seg med Gunda Mathilde Kristine Jenssen (født 1854).

Kunstnerisk virke
-----------------

Barlag var elev av David Arnesen fra våren 1858 til oktober 1860. Høsten 1858 begynte han på Den Kongelige Tegneskole, først i elementær- og gipsklassen. Fra 1861 til 1863 var han elev i Christopher Borchs frihåndsklasse. Han var elev ved J.F. Eckersbergs malerskole i perioden 1860–1864. Videre studerte han i München 1864–1865. I München gikk han ikke på kunstakademiet, men mottok privatundervisning.

Barlag mottok reisestipend til München-73, Berlin og Hamburg. Han besøkte ofte København og Stockholm. Fra 1861 foretok han også mange studiereiser i Norge.

Han utviklet en forkjærlighet for naturstudier og fordypet seg særlig i fjellandskapets mange uttrykk. Han har også etterlatt seg en rekke bilder malt ved fjorden, og mange malerier av naturen i vinterdrakt. Han sendte fra 1865 jevnlig sine naturtro bilder til kunstforeninger i Oslo, Bergen og Drammen. Han er representert i Nasjonalgalleriet og en rekke andre museer. I årene 1879–1912 var han ansatt ved SHKS og var lærer for en rekke norske kunstnere, bl.a. Otto Sinding.

Referanser
----------

1. ↑   Artists of the World Online, oppført som Isak Philip Hartvig Rée Barlag, AKL Online kunstner-ID 10105203[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   KulturNav, KulturNav-ID 00692bde-22a1-4c97-af93-b1c57856166d, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Philip\_Barlag, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Barlag, Isak Philip Hartvig Ree, oppført som Isak Philip Hartvig Ree Barlag, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   www.begravdeioslo.no, besøkt 6. februar 2020[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  Østby, Leif (20. februar 2017). «Philip Barlag». *Norsk kunstnerleksikon* **(norsk)**. Besøkt 21. mars 2019.

Kilder
------

* Philip Barlag; *Norsk kunstnerleksikon*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** Drammen byleksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** KulturNav
 |
***Odontolabis wollastoni*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En stor (hannen 41-78 millimeter), bred og kraftig, blankt svart hjortebille, dekkvingene vanligvis med brungule ytterkanter. Hannen har stort hode og forstørrede kjever, disse kan være lange og krumme eller korte og brede, men er alltid forholdsvis kraftige hos denne arten. Kjevene har gjerne flere kraftige tenner på innersiden, men mønsteret varierer mye og er ofte nokså ulikt på høyre og venstre mandibel hos samme individ. Hodet har en ganske liten, framoverrettet tann bak hvert fasettøye, hodet har kraftig, grov punktering. Pronotum er rundet med en utstikkende tann på hver side, sterkt innskåret bak denne. Dekkvingene er blanke, noe hvelvede, brungule med et bredt, kileformet svart midtfelt. Beina og undersiden er brunsvarte. Hunnen er bredere, dekkvingenes ytterkant mørkere og mer rødlig, uten forstørrede kjever, hodet med et rundet utskudd under fasettøynene, hodet fint, men tydelig punktert.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Vest-Malaysia og på Sumatra.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen *Odontolabini*
						* Slekten *Odontolabis* Hope, 1842 – 44 arter
							+ ***Odontolabis wollastoni*** Parry, 1864

Kilder
------

* Oversikt over artene

Eksterne lenker
---------------

* Bildegalleri over artene, foto: Benjamin Harink
* Bildegalleri
* (en) *Odontolabis wollastoni* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Odontolabis wollastoni* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Odontolabis wollastoni* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* (en) Odontolabis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
***Byggmester Bob*** er en britisk animert barneserie som omhandler figurene Byggmester Bob, Wenche, Rulle (dampveivals), Scuff (gravelaster), Svimle (sementblander), Løfte (mobilkran), Tralte (traktor), Strå (fugleskremsel), Maks, Pusen, Fugl, Bonden Sylte (bonde), Borgermester Bentheim og mange flere. Den originale serien gikk på BBC fra 1999 til 2011 og Channel 5 fra 2015 til 2018.

I programmene ser man hvordan Bob og vennene hans bygger og hjelper folk. Serien ble laget av Keith Chapman og har i Norge gått på TV 2.

Norske stemmer
--------------

* Lars Sørbø som Byggmester Bob og Tralte
* Øyvind B. Lyse som Løfte og Rulle
* Jannike Kruse som Svimle og Wenche
* Tommy Karlsen
* Anine Kruse
* Erik Skøld som Byggmester Bob
* Trond Teigen som Grabber'n

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bob the Builder – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Discogs
 |
| Slaget i Hölö skog |
| --- |
| Konflikt: Krigen mot Erik XIV |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | august 1568 |
| Sted | Hölö skog sør for Södertälje, Sverige |
| Resultat | Seier for opprørstyrkene |

 |
| Stridende parter |
| Kong Erik XIV av Sverige | Hertugene Johan og Karl |
| Kommandanter og ledere |
| Erik XIV |

Etter Sturemordene i mai 1567 der den svenske kongen hadde lidd et anfall av sinnssykdom var forholdet mellom den psykisk svekkede Erik XIV og det svenske aristokratiet gått fra vondt til verre. Idet det hemmelige ekteskapet med Karin Månsdotter ble offisielt med en stor bryllupsfest den 5. juli 1568, var misnøyen blant adelen kommet på kokepunktet. Den samme dagen reiste hertugene Johan og Karl opprørsbanneret mot deres eldre bror.

Ikke lenge etterpå var borgerkrigen mellom brødrene et faktum, etter at store deler av høyadelen hadde sluttet seg til hertugene. De fikk kontroll over de krigsvante styrker av leieknektene som sluttet seg til dem med flere viktige støttepunkter som Örebro slott ved begynnelsen. Etter mindre enn en måneds tid begynte opprørshæren marsjen østover inn i Södermanland med kurs for hovedstaden. De kongelige styrkene under Erik XIV kom hertugene i møte ved Södertälje, der et større slag oppstod.

Kampene mellom hertugene og kongen sluttet med at de kongelige styrkene ble slått på retrett.
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for USAs flagg USA |
| Turn: |
| Olympiske leker |
| Sølv | OL 1932 i Los Angeles |  Køller |

Dr. **Philip «Phil» Richard Erenberg** (født 16. mars 1909 i Ukraina, død 2. februar 2002) var en amerikansk turner.

Resultater
----------

Han deltok i køller (*indian clubs*) under sommer-OL 1932 i Los Angeles, der han fikk sølvmedalje. George Roth vant denne konkurransen.

På nasjonalt nivå ble han USA-mester i køller i 1932, foran Alfred Jochim.

Biografi
--------

Erenberg ble født i Ukraina, som den gang var en del av Det russiske keiserdømmet. Familien flyttet til Chicago i USA da han var 3 år gammel. Han hadde én bror og én søster.

Etter et år på high school i Chicago flyttet han til Los Angeles, og fortsatte utdanningen på Roosevelt High School. Denne skolen var bare ett år gammel da Erenberg begynte her. Etter å ha vært mye syk da han bodde i Chicago, endret dette seg da han kom til Los Angeles. Han ble mye mer frisk her, og via en gymlærer fattet han interessen for idrett. Skolen var imidlertid dårlig utstyrt med apparater, så de trente primært på tauklatring, køller og frittstående. Etter high school begynte han på college; UCLA. Her fortsatte han å drive med køller. Køller, og turn generelt, ble i denne perioden også mer utbredt, og han kunne etterhvert også delta i delstats- og nasjonale mesterskap.

Han vant et nasjonalt mesterskap i køllesvinging, og fikk etterhvert medlemskap i Los Angeles Athletic Club (LAAC), en klubb han senere konkurrerte for. Før OL i 1932 var det to kvalifiseringskonkurranser i USA; et i Los Angeles og et i New York. Det var ikke mange konkurrenter i hans kvalifisering i Los Angeles, så han kvalifiserte seg greit til OL.

Etter OL gikk han ferdig medisinske studier ved University of California, og etablerte et legekontor i Los Angeles. Dette var i 1934, og han hadde sin medisinske praksis i det samme kontoret i hele 53 år. Han begynte som fødselslege, men dreide over på indremedisin. Her har han fokusert på å også hjelpe vanskeligstilte.

Hans hobbyer har vært bl.a. golf og bowling.

Referanser
----------

1. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 25. januar 2016[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  AAU Championships 1885-1964

Eksterne lenker
---------------

* (en) Philip Erenberg – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Philip Erenberg – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Philip Erenberg – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
* Intervju med Erenberg Arkivert 8. januar 2009 hos Wayback Machine.
* Profil på DatabaseOlympics.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Anne Carine Tanum** (født 27. november 1954 i Oslo) er tidligere eier og administrerende direktør i bokhandlerkjeden Tanum AS. 

18. juni 2008 ble hun valgt til styreleder i DNB ASA etter å ha vært styremedlem siden 1999. Hun er også styreleder i DNB Bank ASA og stiftelsen Litteraturhuset i Oslo og styremedlem i Helse Sør-Øst RHF, Cappelen Damm AS, Try AS og Henie Onstad Kunstsenter. I 2011 ble hun kåret til Årets Styreleder - Chair of the Year av Styreinfo.no for styrelederarbeidet i DnB NOR asa.

Anne Carine Tanum var administrerende direktør i Tanum fra 1991 til 1994, og eier av Tanum fra 1991 til 2006. Hun var også styreleder i Den norske Bokhandlerforening fra 1994 til 1996 og styreleder i NRK fra 2001 til 2004. I tillegg er hun styreleder i Den Norske Opera & Ballett og styremedlem blant annet i DnB Holding, Den norske Bank, Vital Forsikring. Hun jobbet i Miljøverndepartementet fra 1982 til 1990.

Tanum er utdannet cand.jur. fra Universitetet i Oslo i 1982.

Privatliv
---------

Anne Carine Tanum er barnebarn av Johan Grundt Tanum.

Referanser
----------

1. ↑   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  FALO-posten nr. 3, 2008: Uredd førstedame[*død lenke*], s 8
3. ↑  Årets Styreleder 2011 Anne Carine Tanum
4. ↑  tanumbokhandel.no: The History of Tanum Arkivert 24. juli 2011 hos Wayback Machine.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Torger Reve** | **Styreleder i NRK**(2001–2004) | Etterfølger:**Eldbjørg Løwer** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
FLK «Hektoria» av Tønsberg med opphalingsslipp i hekken.
«Låvebrua» på FLK «New Sevilla».
FLK «C. A. Larsen» av Sandefjord med opphalingsslipp i baugen.
**Opphalingsslipp** er en innretning på flytende hvalkokerier hvor hvalen kan trekkes direkte fra sjøen og opp på dekket for videre bearbeiding. Opphalingsslippen består av et hull på høyde med vannflaten, vanligvis i akterenden av skipet, og et skrått plan, den såkalte «låvebrua», som fører opp til flenseplanet. Hvalen trekkes gjennom hullet og oppover «låvebrua» ved hjelp av en kraftig vinsj.

Petter Sørlle fikk i 1922 patent på oppfinnelsen. Frem til da hadde hvalen blitt flenset langs skutesiden, et arbeid som var forbundet med stor risiko og der utnyttelsesgraden var lav. Sammen med andre tekninske nyvinninger økte oppfinnelsen fangstresultatet til det mangedobbelte og var en viktig forutsetning for ekspansjonen av pelagisk hvalfangst etter 1927, som da ble uavhengig av britiske konsesjoner, lisenser og eksportavgift.

Opphalingsslippen ble først installert på FLK «Lancing» av Larvik og brukt i Antarktis i sesongen 1925/26.

Se også
-------

* Slipp

Referanser
----------

1. ↑  Hvalfangsten i Sørishavet ca. 1930. Østfold Hvalfangerklubb
2. ↑  «Petter Sørlle». Polarhistorie.no. Arkivert fra originalen 14. september 2014.
3. ↑  Oversikt over hvalfangstens historie. Hvalfangstmuseet
**Sars' gate** er ei gate på Sofienberg i bydel Grünerløkka i Oslo. Den går fra Jens Bjelkes gate ved Hersleb skole til Finnmarkgata like ved Carl Berners plass. Gata avgrenser Tøyen i øst, og var en del av riksvei 4 frem til 2010.

Gata er oppkalt etter zoologen Michael Sars. Første halvdel av gata utgjør vestgrensa av Botanisk hage, og Geologisk museum og Zoologisk museum i hagen har adresse Sars' gate 1.

På motsatt side av gata ligger to større kvartaler (blant annet Sars' gate 2), som er en del av Gråbeingårdene. Kvartalene er fra 1894, er tegna av arkitekt Rudolf Haeselich. De hadde opprinnelig rundt 450 små leiligheter, og blei renovert i 1980–83 av Oslo Byfornyelse (arkitekt Truls Thorenfeldt).

Ovafor dette[*bør utdypes*] ligger «baksida» av Lakkegata skole med forsamlingslokalet «Slurpen» (Lakkegata 79).

Resten av gata har leiegårder og boligblokker, i hovedsak fra ca. 1940 og noen tiår utover; på vestsida som karrébebyggelse (blant annet borettslaga Tøyenhus og Engelsborg), på østsida som lamellblokker.

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2000). «Sars' gate». *Oslo byleksikon* (4. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 380. ISBN 82-573-0815-3.

Eksterne lenker
---------------

* «Oslo kommune – Bydelsoversikt (S)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 7. november 2015.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Carina Jelling Ørnbo Christensen** (født 8. november 1972 i Fredericia) er en dansk næringslivsleder og konservativ politiker. Hun var medlem av Folketinget 2001–2011 og hadde flere ministerposter i Anders Fogh og Lars Løkke Rasmussens regjeringer.

Liv og virke
------------

Hun gikk gymnaset i Middelfart og studerte så internasjonale forhandlinger (en kombinert økonomisk og språklig-kulturell utdannelse) ved Syddansk Universitet i Odense. Hun ble uteksaminert med graden cand.negot. i 1998. Hun arbeidet ved Europaparlamentet og Odenses representasjonskontor i Brussel før hun gikk inn i ledelsen i familiens møbelfabrikk i Middelfart.

Christensen var valgt til Folketinget fra Fyns amtskrets 2001–2007 og – etter omleggingen av valgkretsene – fra Sydjyllands storkrets 2007–2011. Hun var også medlem av Fyns amtsråd. I 2006 ble hun familie- og forbrukerminister i Anders Fogh Rasmussens andre regjering, så etter valget i 2007 transportminister i Anders Fogh Rasmussens tredje regjering. Hun var kulturminister i samme regjering og i Lars Løkke Rasmussens første regjering 2008–2010. Deretter var Christensen de konservatives politiske ordfører i Folketinget frem til valget i 2011, da hun ikke ble gjenvalgt og besluttet å trekke seg fra politikken.

Christensen var 2012–2015 direktør i næringsselskapet UdviklingVejen, som arbeider med å tiltrekke virksomheter til Vejen kommune, og direktør i Nordisk råds innovasjonsselskap Nordic Innovation 2015–2017. I 2017 ble hun direktør i ITD, bransjeorganisasjonen for den danske veigodstransporten.

I 2008 ble hun utnevnt til kommandør av Dannebrogordenen.

Referanser
----------

1. 1 2  «Carina Christensen (KF)» **(dansk)**. Folketinget. Besøkt 1. januar 2019.
2. 1 2  «Carina Christensens profil» **(engelsk og dansk)**. LinkedIn. Besøkt 1. januar 2019. [*død lenke*]
3. ↑  Svansø, Vibeke L. (30. august 2002). «Møbler og politik i Middelfart». *Berlingske* **(dansk)**. Besøkt 1. januar 2019.
4. ↑  «Carina Christensen forlader politik» **(dansk)**. DR. Ritzau. 6. oktober 2011. Besøkt 1. januar 2019.
5. ↑  «Carina Christensen bliver direktør i Vejen». *Dagbladet Information* **(dansk)**. Ritzau. 21. november 2011. Besøkt 1. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Carina Christensen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (da) Carina Christensen hos Folketinget Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portaler: Konservatisme | Danmark
Da Vincis design på sin flygemaskin
En **oppfinner** er en person som finner på eller oppdager nye metoder, hjelpemidler eller anordning for å utføre en oppgave. Det hjelpemiddelet eller anordningen som blir funnet opp kalles som en fellesbetegnelse en oppfinnelse. 

Juridisk sett er en oppfinner en som har tatt et patent. Mange ting vil likevel ikke være mulig å patentere, eller er som oftest ikke patentert, men kan likevel bli betraktet som et produkt av arbeidet til en oppfinner. Eksempler er nye metoder eller produkter av kunstnerisk uttrykk og innen matematikk. Hva formelt oppfinnerskap gjelder, er når noen innenfor fagfeltet uttrykker overraskelse for hvordan den nye anordningen eller metoden virker innenfor fagområdet.

Kunstneriske og matematiske oppfinnelser
----------------------------------------

Et eksempel innen patentering av en kunstnerisk metode eller prosess var Yves Kleins patent på en spesiell blåfarge. Denne blåfargen er kjent som «Kleinan Blue» (kleinisk blå) eller International Klein Blue, se  for et fargeeksempel. 

Metoder innen matematikken blir ofte assosiert med en spesiell person, slik som Stirlings formel blir knyttet til James Stirling. Noen matematikere mener at matematiske metoder ikke kan bli oppfunnet. De sier at slike ting eksisterer uavhengig av matematikere, slik at matematikere bare oppdager dem. I så fall er Stirling bare oppdageren av «hans» formel, og ikke oppfinneren.

Oppfinnere
----------

* Artikler på Wikipedia om oppfinnere

Se også
-------

* Patent
* Gründer
* Produktutvikling
* Industridesign

Referanser
----------

1. ↑   Yves Kleins blåfargepatent (engelsk)

Eksterne lenker
---------------

* Oppfinnernett.no
* Veiledning for oppfinnere Arkivert 13. oktober 2008 hos Wayback Machine.
* About om oppfinnelser (engelsk) Arkivert 21. juli 2020 hos Wayback Machine.
* Kontoret for Håpløse Oppfinnelser

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** NKC
 |