recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sverre By** (født 4. februar 1897, død 5. mars 1975) var en norsk lærer og barnebokforfatter fra Trøndelag.

Han debuterte i 1946 med *På livet laus*, og skrev i alt 21 bøker. Best kjent er kanskje *Raudmerra* (1948), som han fikk Kirke- og undervisningsdepartementets premiering for, og oppfølgerne *Raudmerra er di* (1956) og *Samstadprinsen* (1961). Han fikk den samme prisen i 1951 for *Turid og dei andre*. Et hovedtema i forfatterskapet er en realistisk skildring av brytningen mellom det gamle bondesamfunnet og det moderne industrisamfunnet i samtida. 

By er morfar til fotballtreneren og litteraturkritikeren Ola By Rise.

Referanser
----------

1. 1 2   www.strindahistorielag.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Historisk befolkningsregister, histreg.no[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Gunvor Risa. «Sverre By som barnebokforfattar» I: *Årbok for Trøndelag*, 1975
* Birkeland, Risa, Vold. *Norsk barnelitteraturhistorie*. 2. utg. Samlaget, 2005 ISBN 82-521-5933-8

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Nea Kameni** (gresk: Νέα Καμένη) er en liten gresk, ubebodd øy av vulkansk opprinnelse i Egeerhavet som ligger innenfor krateret til den større øya Santorini. Nea Kameni og den lille naboøya Palea ble dannet over de siste 2000 år ved gjentatte utbrudd av stivnet lava og aske fra vulkanen Santorini. De største utbruddene over de siste 300 år skjedde i årene 1707–1712, 1866–1870, 1925–1928, og 1939-1941. Det siste mindre utbruddet skjedde i 1950 og førte til utstøting av lavadom.

Nea Kameni er ganske rund og har en diameter på rundt 2 km og et areal på 3,4 km². Nea Kameni blir overvåket nøye av forskere fra Instituttet for studier og overvåking av Santorini-vulkanen (ISMOSAV) og er et beskyttet vitenskapelig område. Øya har mange aktive sulfuråpninger, foruten også et teppe av røde, gresskledde sukkulenter på den tynne jordoverflaten i sommermånedene.

Den nærliggende golde øya blir besøkt daglig av dusinvis med turistbåter i sommermånedene. Besøkende klatrer opp en grussti for å nå opp til det 139 meter høye vulkankrateret hvor det er mulig å gå helt rundt.

* Nea Kameni i midten foran, Palea Kameni foran til venstre og Therasia bakNea Kameni i midten foran, Palea Kameni foran til venstre og Therasia bak
* Santorinikrateret med Nea Kameni i midtenSantorinikrateret med Nea Kameni i midten
* Vulkansenteret på Nea KameniVulkansenteret på Nea Kameni
* Båter som legger til store lavablokkerBåter som legger til store lavablokker

Referanser
----------

1. ↑  «Global Volcanism Program | Santorini | Synonyms and Subfeatures» Arkivert 16. november 2011 hos Wayback Machine.. *Volcano.si.edu*
2. ↑  «Global Volcanism Program | Santorini | Eruptive History» Arkivert 13. juni 2021 hos Wayback Machine.. *Volcano.si.edu*.
3. ↑  «Institute for the Study and Monitoring of the Santorini Volcano». Arkivert fra originalen 13. april 2009. Besøkt 17. mai 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nea Kameni – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nea Kameni Virtual Tour, virtuell tur i 360 grader.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Sverre Birger Kroken** (født 27. februar 1915 i Rauma, død 13. april 1993 i Rauma) var en lokal kjøpmann og XU-agent under andre verdenskrig.

Kroken var XU-agent med kodenavn M35. Han tilhørte XU- agentgruppa i Rauma med base på Åndalsnes. Kroken var en av agentene som hadde det viktige ansvaret med å rapportere tyske bevegelser i Romsdalen. Spesielt transportbevegelser ved tyskernes transportsentral på Nerhole (i dag museum) ved tettstedet Romsdalshorn. Her lå også Raumabanens lokale togstasjon, Romsdalshorn stasjon. Som var viktig å holde oppsyn med. Spesielt da Norges gullbeholdning sto gjemt på et sidespor ved stasjonen i flere dager fra 20 april 1940. Før gullebeholdningen ble fraktet videre til Molde, og derfra med båt til England. Ved Sogge utenfor Åndalsnes hadde tyskerne stasjonert over 200 mann. Der var det også mange brakker og utstyr. Fra denne basen dro tyskerne ut og bygde bunkere og andre stillinger i nærområdet, og rundt i fylket. Det var viktig å melde fra om aktiviteter herfra.

Kroken hadde tett kontakt og samarbeid med tungtvannssabotøren, Joachim Rønneberg. Rønneberg var ofte i Tafjordfjellene og inne i fjellheimen i Romsdalen. Der trente han sammen med de lokale XU-agentene. Både Kroken og Rønneberg var med på å ta imot engelske flyslipp med våpen og ammunisjon. Som blant annet ved Torsvatnet mellom Romsdalen og Tafjordfjellene i 1944. Kroken fikk opptrening i å utføre sprengnings- og sabotasjeoppdrag. Som blant annet et ledd i å bremse tyskernes tilgang til togtransport på Raumabanen.

Sverre Krokens yrke var kjøpmann. På Åndalsnes drev han kles- og skoforretning. Han var gift med Tordis Kroken, f. Slemmen. De hadde én datter. På fritiden var Sverre Kroken en ivrig og dyktig jeger- og laksefisker.

Kilder:

Krigshistoriker- og krigsmuseumsbestyrer, Tor Christian Jevanord, Rauma.
Leder for Grytten historielag, Sigurd Nora, Rauma.
Tidligere historielærer og kjentmann, Hans Hendset, Rauma.
e verdenskrig.

forlegninger.

Romsdalen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
Ole Sverres signatur på fasaden.
**Sverre-gården** eller **Sverreslottet** er en monumental leiegård som tok navnet etter sin arkitekt, Ole Sverre. Det ble bygd mellom 1894 og 1897 og har adresse Drammensveien 42 (tidligere 44B) og Thomles gate 4-6.

Bygningen
---------

Leiegården er oppført på en løkke Ole Sverres far hadde kjøpt. Faren fungerte og som byggmester under byggingen. 
Gården karakteriseres av sine mange spir, karnapper og forseggjorte smijernsdetaljer. Stilmessig befinner bygget seg i tysk-dansk nyrenessansestil. 
Arkitektens signatur er en av mange detaljer som er å finne i fasaden, noe som er svært sjeldent i Oslo. Et annet eksempel på slik signering er Groschgården ved Karl Johans Gate.

Bygningen er oppført på Byantikvarens gule liste.

Referanser
----------

1. ↑  Se f.eks. kart fra 1940 hos Oslo byarkiv.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sverre-gården – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Oslo kommune – Byantikvaren
* Ole Sverre – utdypning (NBL-artikkel)
* Byantikvaren – Gul liste
* «Sverre-gården». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
**Europeiske Reiseforsikring** er Norges eldste og eneste spesialselskap innen reiseforsikring, og er en del av If Skadeforsikring.

Selskapet forsikrer hvert år mer enn én million nordmenn på reise og håndterer årlig nærmere 80 000 skadesaker over hele verden.

Det finnes i dag 20 Europeiske-selskap i Europa, og disse utgjør European Travel Insurance Group (ETIG).

Europeiske Reiseforsikring ble stiftet i 1921 i Norge, og ble en del av If Skadeforsikring gjennom fusjonen med Storebrand i 1999.

Produkter
---------

Europeiske tilbyr helårs- og enkeltreiseforsikringer til privatpersoner, blant annet studentforsikring, ungdomsforsikringer og spesialforsikringer, for eksempel til ekspedisjoner.

Innen bedriftsmarkedet tilbyr Europeiske behovstilpassede forsikringer for tjenestereiser, inkludert fritidsreiser. Det tilbys også spesialforsikringer for bedrifter som har ansatte stasjonert i utlandet.

Historie
--------

I 1905 fikk en mann fra Ungarn med navn Max von Engel en idé om å forsikre reisende mot uforutsette hendelser. To år senere, i 1907, ble det første Europeiske-selskapet etablert i Budapest. Europäische Reisegepäckversicherung ble det kalt og var det første av sitt slag. Tanken bak selskapet var å gi togpassasjerer på Orientekspressen en mulighet til å forsikre bagasjen sin, og behovet for bagasjeforsikring spredte seg raskt utover Europa. 

Allerede i oktober 1921 ble Europeiske Reiseforsikring stiftet i Norge, og har siden den gang vært en viktig del av mange nordmenns reisehverdag. Selskapet opplevde spesielt en økning i salget av reiseforsikringer på 1960-tallet. Stadig flere reiselystne nordmenn vurderer Europeiske som beste alternativet på reiseforsikring i Norge, og i 2011 hadde rundt 1,5 millioner nordmenn forsikring i selskapet.

I 1999 slo Storebrand og Skandia seg sammen skadeforsikringsvirksomhetene sine til å bli If Skadeforsikring. Europeiske Reiseforsikring er i dag en del av If Skadeforsikring.

Internasjonalisering av norsk næringsliv
----------------------------------------

Et nytt utviklingstrekk er internasjonaliseringen av norsk næringsliv, som gjør at stadig flere norske bedrifter vil forsikre utestasjonerte nordmenn. Som eneste norske forsikringsselskap har Europeiske utviklet et spesialtilpasset forsikringskonsept for norske bedrifter, som har ansatte i utlandet. Nærmere 3 500 nordmenn som jobber i utlandet er forsikret gjennom Europeiske, det inkluderer også utenlandske statsborgere ansatt i norske bedrifter.

Referanser
----------

1. ↑  «Om Europeiske | Europeiske Reiseforsikring». *www.europeiske.no*. Besøkt 8. mars 2019.
2. ↑  «EUROPEISKE». *Den norske Forsikringsforening*. Besøkt 27. november 2015.
3. ↑  «90 år siden Europeiske Reiseforsikring ble etablert». *web.archive.org*. 8. desember 2015. Archived from the original on 8. desember 2015. Besøkt 8. mars 2019. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
4. ↑  «Europeiske levert reiseforsikring i 110 år». *www.europeiske.no*. Besøkt 8. mars 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
Kart over sterkningen, fargelagt etter delstrekningenes åpningsår
.
Den høyeste stasjonen i verden Tang Gu La - 5068 moh.
**Qingzangbanen** (kinesisk: 青藏铁路; pinyin: *Qīngzàng Tiělù*) er en 1972 km lang jernbanestrekning som knytter Xining i provinsen Qinghai, med Lhasa i Den autonome region Tibet i Kina. Den er den første jernbanen til Tibet.

Linjen ble innviet 1. juli 2006. Den er verdens høyeste jernbanelinje, og når 5 072 meter over havet. Toget har trykkabin for å forhindre høydesyke, og det finnes oksygengassystem for passasjerene. Det er to separate oksygengassystemer for dette formål på toget: Oksygengasskonsentrasjonen er høynet til cirka 26 %, og via egne gassuttak kan man få ytterligere tilskudd via nesedyser.

Media
-----

|  |  |
| --- | --- |
| A train approaching at Naqu railway station in Tibet. (15.46 MB, ogg/Theora format). | A journey through Fenghuoshan tunnel, the world's highest railway tunnel. (5.41 MB, ogg/Theora format). |

* Nanshankou jernbanestasjonNanshankou jernbanestasjon
* Nachitai jernebanestasjonNachitai jernebanestasjon

Referanser
----------

* M.W.H. Railroad in the clouds, *Trains* March 2002


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** NKC
 |
Den restaurerte Ekebergrestauranten i 2005. Foto: Kjetil Bjørnsrud 
Ekebergrestauranten sett fra Bjørvika.  Foto: C. Hill, 2008 
Utsikt fra Ekebergrestauranten over Oslo mot nordøst. Foto: Kjetil Bjørnsrud 
Ekebergrestauranten, interiør 1929 Foto: Oslo Museum 
**Ekebergrestauranten** er en restaurant i Ekebergåsen med utsikt ned mot Bjørvika i Oslo (Kongsveien 15), oppført for Oslo kommune 1927–1929. Bygningen ble tegnet av arkitekt Lars Backer og er et av de fineste eksempler på klassisk funksjonalisme i Norge.[]

Bygningen
---------

Restauranten er bygd med flatt tak, store opprutede vindusflater, terrasse og et buet inngangsparti i et lavt hjørnetårn. Arkitekten la stor vekt på maksimalt antall vindusplasser. Fasaden er upusset betong som er støpt i høvlet og oljet forskalling. Avtrykket av de jevnbrede bordene skulle opplinjere veggene og gi liv til betongflatene, skrev Backer. Utvendig ble bygningen opprinnelig behandlet med mineralittmaling i tre nyanser av varmt gulbrunt, for at anlegget ikke skulle kunne oppfattes som et sår i åssiden.

Historie
--------

Bygningen var i sin tid en av byens mest populære danserestauranter, men gikk på 1980-tallet inn i langvarig forfall og ble i 1997 stengt. Restauranten har senere vært gjennom en omfattende restaurering og ble gjenåpnet i mars 2005. Nåværende eier (2005) er Christian Ringnes og firmaet Eiendomsspar. Restauranten drives av Fursetgruppen restaurant group ved Bjørn Tore Furset. Interiøret i den nye Ekebergrestauranten er designet av Thomas Ness.

Restauranten ble tidligere kalt «Åreknuten» på folkemunne. Det var «fordi det var et litt slitent sjekkested for folk over 60»

Den norske spillefilmen *Fifty-Fifty* er delvis spilt inn på restauranten.

Tidligere bygning
-----------------

Den første og opprinnelige Ekebergrestauranten ble oppført i 1916. Den var Tiedemanns Tobaksfabriks paviljong på Jubileumsutstillingen på Frogner 1914, etterpå gitt til kommunen og oppført som restaurant på Ekeberg, men revet da den nåværende ble bygd.

* 
* 
* (1916)(1916)

Kulturminne
-----------

Ekebergrestauranten er et kulturminne og har nummer 87639 i Riksantikvarens kulturminnebase.

Referanser
----------

1. ↑  Arne Gunnarsjaa: *Norges arkitekturhistorie*. Oslo, Abstrakt, 2006, side 385. ISBN 82-7935-127-2
2. ↑  E24 om Ekebergrestauranten

Eksterne lenker
---------------

* Ekebergrestauranten – Hjemmeside
* Ekebergrestauranten opp av asken[*død lenke*]
* Nye Ekebergrestauranten[*død lenke*]
* «Ekebergrestauranten». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

### Om historien på BLFs nettsider

* Ekebergrestauranten 1 Arkivert 23. juli 2008 hos Wayback Machine.
* Ekebergrestauranten 2 Arkivert 23. juli 2008 hos Wayback Machine.
* Ekebergrestauranten 3 Arkivert 23. juli 2008 hos Wayback Machine.
* Ekebergrestauranten 4 Arkivert 26. mai 2008 hos Wayback Machine.
* Ekebergrestauranten 5 Arkivert 27. oktober 2007 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon **·** VIAF **·** Riksantikvaren kulturminne
 |
**Nils Fredriksen Bakke** (født 1887 på Oppdal, død 1969 i Kristiansund) var en norsk folkemusiker (fiolin og hardingfele), kjent for sitt virtuose spill.

Han arbeidet blant annet ved Løkken Verk og ved Gideon Motorfabrikk i Molde. På Løkken komponerte han den kjente valsen *Draum* til direktørens datter. Han flyttet endelig til Kristiansund, der han ved Dødeladen på Innlandet drev undervisning, samt komponerte *Markussvingen*, *Tahiti* og *Soloppgangen*. I byen finner vi «Nils Bakkes vei», og der er avdekket en minnesten om Bakke, og til anledningen forfattet Ingvar Hestnes et dikt. Man finner elleve opptak av Bakke på platen *Slåtter på vandring* (Etnisk musikklubb, 2002). Etterkommeren Laila Yrvum har lagt komposisjonen *Valsedraum* til sitt album *Se min ild* (2006), samt hatt oppsetninger med Bakkes verker, i samarbeid med Helge Husby.

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Nils Bakke, (10.januar 1887 - 11.august 1969).», besøkt 14. februar 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Draum av Nils Bakke, fra tore.tatere.no.[*død lenke*]
3. ↑  Møte i kulturutvalgetved Kristiansund kommune (3.4.03) Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine.
4. ↑  Latjo Drom, Nils Bakke Arkivert 18. mai 2015 hos Wayback Machine. bilde og omtale fra en utstilling ved Glomdalsmuseet, fra museumsnett.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** Discogs
 |
**Nils Weyer Arveschoug** (født 19. februar 1924, død 17. februar 2015) var generalmajor i Luftforsvaret. Han var generalinspektør for Luftforsvaret fra 1975 til 1978.

Arveschoug var ved flyskolen ved Little Norway i Canada 1944 til 1945, og fortsatte i Luftforsvaret etter krigen. Han har vært skvadronsjef ved 330 skvadron og sjef ved Ørland hovedflystasjon. I tillegg var han fra 1971 til han ble generalinspektør for Luftforsvaret i 1975 kommandør for Luftstridskreftene i Nord-Norge. I 1978 trådte han ut av Luftforsvaret og ble direktør ved Drammen sykehus (seinere Buskerud sentralsykehus). Etter dette var han markedsdirektør i AS Medirad.

Arveschoug var blant de første som etablerte Royal Air Forces Association Norwegian Branch og var sterkt engasjert i å ta vare på krigsveteranene. Han var meget «engelsk» av seg og internasjonalt orientert mot Royal Air Force. Dette brukte han i arbeidet for et moderne, operativt og effektivt luftforsvar i Norge.

Arveschoug ble i 1976 utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden.

Se også
-------

* Nils Weyer Arveschoug (1807-1894)

Referanser
----------

1. 1 2  Rygg, Per-Egil (4. mars 2015): «Nekrolog: Nils Weyer Arveschoug», *Aftenposten*

Litteratur
----------

* Maaø, Ole Jørn/Sanderød, Steinar (red) (2017). "Luftforsvarets historie - sett ovenfra". Fagbokforlaget. ISBN 978-82-450-2183-7
**Danske Gymnastik- og Idrætsforeninger** (**DGI**) er en dansk sammenslutning av idrettslag. Den omfatter 5 000 lokale idrettslag og 1,3 millioner idrettsutøvere. I motsetning til Danmarks Idræts-Forbund har DGI et mye større fokus på breddeidrett, og har tradisjonelt hatt turn som den viktigste idretten. Gradvis har imidlertid andre idretter, slik som badminton, fotball, håndball og svømming, også vokst til en anselig andel av DGIs virksomhet.

De Danske Skytte- Gymnastik og Idrætsforeninger ble grunnlagt i 1862, og den store årlige begivenheten var landsstævnet.

Danske skyttere hadde vært med i de første moderne olympiske leker i 1896, men De Danske Skytteforeninger (DDS) fokuserte på mer nasjonal skyting og forsvarssaken istedenfor internasjonal sportsskyting. Derfor ble Dansk Skytte Union (DSU) opprettet i 1913.

Gymnastikk ble tatt inn i DDS, og i 1919 endret De Danske Skytteforeninger navn til De Danske Skytte- og Gymnastikforeninger. I 1929 dannet forøvrig en annen gruppe gymnastikere et konkurrerende forbund kalt De Danske Gymnastikforeninger. DDS endret i 1930 igjen navn, denne gangen til De Danske Skytte-, Gymnastik- og Idrætsforeninger.

I 1947 ble feltskyting med rifle tatt inn som ny disiplin og fikk navnet *terrænskydning*. I 1952 feiret DDSG&I 90-årsjubileum. DDSG&I drev i starten i hovedsak med rifleskyting,[] men tok i 1972/1973 også opp pistolskyting som konkurranseprogram. Landsstævnet ble for første gang dekket med TV-sendinger i 1971. I 1978 startet DDSG&I med feltskyting med pistol.

DGI ble dannet i november 1992 som en sammenslåing av De Danske Gymnastik- og Ungdomsforeninger (DDGU) og De Danske Skytte-, Gymnastik- og Idrætsforeninger (DDSG&I). I 2013 ble De Danske Skytteforeninger (DDS) slått sammen med DGI, og ble til DGI Skydning. I 2016 hadde DGI Skydning omtrent 50 000 medlemmer fordelt på 870 foreninger.

Se også
-------

* Skytterbevegelsen i Danmark
* Svenska Skyttesportförbundet
* Det frivillige Skyttervesen

### Andre skytterforbund i Danmark

* Dansk Sportsskytte Forbund
* Dansk Skytte Union
* Danske Sortkrudtsskytter

Referanser
----------

1. ↑  Rigsarkivet, Arkivserie: Skyttefester og landsstævner (1862 - 1950), Arkivskaber: De Danske Skytte-, Gymnastik- og Idrætsforeninger (1862-1950)
2. 1 2 3 4 5  «Kjøbenhavns Skytteforening - Skydningens historie». Arkivert fra originalen 19. juli 2019. Besøkt 19. juli 2019.
3. 1 2  Skytteforeningens historie - Afsnit 4
4. ↑  Skytteforeningens historie - Afsnit 3
5. ↑  DGI Skydning – Store norske leksikon

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) DGI – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* DGI Skydning: Skyttebogen | Ultimativ guide til regler

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark
Nils Aas Kunstverksted fra Nergata mot Muustrøparken på Straumen i Inderøy.
**Nils Aas Kunstverksted** er et lite museum og kunstverksted på Straumen i Inderøy kommune i Nord-Trøndelag. Museet ble åpnet 3. september 1996 av daværende kulturminister Åse Kleveland. Museet er oppkalt etter billedhoggeren Nils Aas (1933–2004) som vokste opp på Straumen.

### Museet

Det er en fast samling med Nils Aas sine verker som er i museet til enhver tid. Det er også forskjellige kunstnere som bytter på å ha ustillinger i museet. Dette var et ønske Nils Aas hadde, om et museum skulle åpnes i hans navn. Museet er en del av det konsoliderte museet Stiklestad Nasjonale Kultursenter. Det har vært medlem av Den Gyldne Omvei siden starten i 1997. Daglig leder er kunstner og kurator Inger Marie Lillesand. Daglig leder 2009-2013 var Henning Lystad.

Lokalene består av en museumsdel på fondveggen, et galleri for vekslende utstillinger, et verkstedsrom for kurs i tegning, maling og skulptur, og en kunstbutikk.

### Vedkubbe-bauta

I anledning åpningen av museet bygde Nils Aas en bauta av vedkubber av selje, bjørk og or. Verket er ment som en hyllest til fiskere og andre håndverkere på Straumen. Denne bautaen står ennå den dag i dag, plassert sentralt i hovedetasjen på Nils Aas Kunstverksted. Om man leter lenge kan man også finne et hjerte som er skåret inn i en kubbe i bautaen. Et lignende verk ble oppført ved Galleri F15 i 1985 med tittelen «Mile».

Inngangen til Nils Aas Kunstverksted

### Kunstverksted

Ulike former for arbeid inne på verkstedet inngår i alle formidlingstilbudene som tilbys gjennom Den kulturelle skolesekken. Verkstedet benyttes også av den kommunale kulturskolen og andre grupper som ønsker et tilbud inne på verkstedet. Ellers er verkstedet tilgjengelig for barn og unge som besøker museet sammen med foresatte. I 2009 fikk over 1600 barn og unge undervisning på kunstverkstedet.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Nils Aas Kunstverksted – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Stiklestad Nasjonale Kultursenter er konsolidert museum for Innherred og Stjørdalen |
| --- |
| Stiklestad Nasjonale Kultursenter **·** Egge museum **·** Stjørdal museum Værnes **·** Levanger Fotomuseum **·** Nils Aas Kunstverksted |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Senefelderplatz undergrunnsstasjon** er en stasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Den befinner seg under Senefelderplatz parallelt med Schönhauser Allee i Berlin-distriktet Pankow. Den ble åpnet 27. juli 1913 i forbindelse med at strekningen Alexanderplatz-Nordring ble tatt i bruk. Den blir i banefortegnelsen til BVG omtalt som Sz og ligger 595 meter fra Rosa-Luxemburg-Platz undergrunnsstasjon og 1065 meter fra Eberswalder Straße undergrunnsstasjon. Plattformen er 7,6 meter bred og 119,2 meter lang, hallen er mellom 2,6 og 3,1 meter høy og blir på grunn av sin lave beliggenhet omtalt som Unterpflasterbahn. Stasjonen har siden 26. april 2010 hatt en heis ved den nordlige utgangen av plattformen og omtales dermed som barrierefri.

Trivia
------

Plassen som har gitt stasjonen navn er oppkalt etter litografen Alois Senefelder (1771–1834).

Referanser
----------

1. ↑  Jürgen Meyer-Kronthaler: *Berlins U-Bahnhöfe – Die ersten hundert Jahre.* be.bra Verlag, Berlin 1996, S. 251, ISBN 3-930863-16-2
2. ↑  Neuer Aufzug am U-Bahnhof Senefelderplatz *[*død lenke*]*, BVG, 26. April 2010
3. ↑  «Herkunft des Platznamens bei luise-berlin.de». Arkivert fra originalen 4. mars 2016. Besøkt 14. juli 2010.

| **Forrige stasjon** |   |  Berlins undergrunnsbane |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Rosa-Luxemburg-PlatzRuhleben |  | U2 |  | Eberswalder StraßePankow |
Flagg benyttet på Flensborghus med Sønderjyllands våpen.
Kart med tyske, danske og nordfrisiske stedsnavn.
**Den danske minoriteten i Sør-Slesvig** er en folkegruppe som regner seg som dansker, og som bor i den nordlige delen av delstaten Schleswig-Holstein i Tyskland. Medlemmene av den danske minoriteten er normalt tyske statsborgere, selv om de har dansk som morsmål. Selv kaller de seg **danske sydslesvigere**.

Språket er dansk (rigsdansk, ofte som sørslesvigsk dialekt) og sønderjysk. Her finnes også en frisisk minoritet som snakker frisisk. Tysk blir mer og mer vanlig som hjemmespråk.

Det danske mindretallet omfatter om lag 50 000 menneske som er organisert i et rikt foreningsliv. Det er om lag 50 skoler, og like mange barnehager, kirker, bibliotek, fritidshjem, en dansk avis og et politisk parti.

Den danske minoriteten skyldes at området mellom Eider og dagens grense mellom Danmark og Tyskland var styrt av danske konger fram til 1864. Hertugdømmet Slesvig var både dansk len og i personalunion med Danmark, i og med at den danske kongen også var hertug av Slesvig.

Etter den andre slesvigske krig ble styringen av Slesvig overtatt av Preussen. Etter første verdenskrig ble det i 1920 foretatt en folkeavstemning som avgjorde at Nord-Slesvig skulle gjenforenes med Danmark.

Se også
-------

* Genforeningen

Eksterne lenker
---------------

* (en) Danish minority in Schleswig-Holstein – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Sydslesvig.de
* Dansk mindretal (på tysk)
**Ekebergtunnelen** ligger langs en arm av europavei 6 under Ekebergåsen i Oslo, den ble åpnet i 1995. 

Den er den nest østligste delen av Operatunnelen, og binder sammen deltunnelene Bjørvikatunnelen på E18 i vest med Svartdalstunnelen i øst. Den har i tillegg utkjøring mot nord via Lodalsbruene og Vålerengtunnelen på E6, denne strekningen hadde tidligere betegnelsen riksvei 190, men er siden 2010 en del av E6.

Tunnelen er svært viktig for trafikkavviklingen i Oslo og den avlaster særlig Gamlebyen for gjennomgangstrafikk. Tunnelanlegget består av en 100 m lang betongtunnel med to løp, mens det resterende er to fjelltunneler, hver med to gjennomgående kjørefelt.

Siden 20. september 2010 er Ekebergtunnelen en del av Operatunnelen etter at Bjørvikatunnelen åpnet. Operatunnelen består av Festningstunnelen, Bjørvikatunnelen, Ekebergtunnelen og Svartdalstunnelen.

Ekebergåsen: Tunnelinnslaget er omtrent midt på bildet

Se også
-------

* Veitunneler i Norge

Referanser
----------

1. ↑  «Trafikkdata Ev6 Ekebergtunnelen sørgående». Statens vegvesen.
2. ↑  «Trafikkdata Ev6 Ekebergtunnelen nordgående». Statens vegvesen.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |

| * v
* d
* r
Veitunneler i Oslo |
| --- |
| Nåværende | 
* Bjørvika
* Bryn
* Ekeberg
* Festning
* Framnes
* Granfoss
* Gromheta
* Grønlia
* Hammersborg
* Herligheta
* Ljabru
* Løren
* Opera
* Ryen
* Sjølyst
* Smestad
* Storo
* Svartdal
* Tåsen
* Vaterland
* Vålereng
* Økern

 | tunnel |
| Planlegges | 
* *Fossumdiagonalen (Rv 4)*
* *Manglerudprosjektet (E6)*

 |
| Tidligere | 
* Sjursøya

 |
**Benjamin Alexander Huseby** (født 1976 i Oslo) er en norsk bildekunstner og fotograf.

Huseby har portrettert blant annet artisten Björk og skuespillerne Tilda Swinton og Scarlett Johansson. Fotografiene hans har vært publisert i tidsskrifter som *Vogue* og *Dazed & Confused*.

Huseby er utdannet ved Chelsea College of Arts i London. Han debuterte i Norge med en utstilling av fotografier og silketrykk i Galleri Schaufenster i Oslo i 2003. Han hadde da allerede stilt ut i London og Sidney. Han har senere hatt separatutstillinger i Berlin og i Fotogalleriet i Oslo.

I 2009 viste han en videoinstallasjon på Momentum i Moss, et samarbeid med Lars Laumann.

Han har utgitt boka *Weeds & Aliens – an unnatural history of plants* med plantebilder. Prosjektet ble i 2016 videreutviklet med en utstilling på Henie Onstad Kunstsenter som «sidekick» til en større mønstring av Nikolai Astrups kunst.

Huseby er oppvokst i Bærum og fra sju års alder på Hamar og Furnes. Han har norsk-pakistansk bakgrunn.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Hanna Stoltenberg: «Outsideren som ble internasjonal motefotograf», *Aftenposten* 26. april 2015, kulturseksjonen, side 4–5.
2. ↑  «– Modigere samtidskunst», i *Aftenposten* 18. juli 2003, side 23.
3. ↑  Kjetil Røed: «Makeløs presentasjon av Nikolai Astrup», i *Aftenposten* 11. juni 2016, kulturseksjonen, side 8.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Benjamin Alexander Huseby på Discogs Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Discogs
 |
***The Legend of Zelda*** er en amerikansk animert eventyrserie fra 1989, basert på de to første spillene i *The Legend of Zelda*-serien til Nintendo Entertainment System.

Handling
--------

Hver episode av *The Legend of Zelda* fulgte eventyrene til helten Link og Prinsesse Zelda som beskyttet kongedømmet Hyrule fra en ond trollmann kalt Ganon. De fleste episodene bestod av Ganon (eller hans undersåtter) som enten prøvde å kapre Triforce of Wisdom fra Zelda, kidnappe Zelda i egen person, eller bruke en eller annen ond plan til å bekjempe Hyrule.

En vanlig gjentakende vits i serien var Links flere mislykkede forsøk på å overbevise Zelda om at han fortjente et kyss for sine heltedåder. Links fevenn, Sprite, var derimot alltid villig til å gi ham et kyss helt gratis, men på grunn av hennes lille størrelse la han aldri merke til dette. Den gjentakende vitsen var høyst sannsynlig inspirert av de siste stundene av *Zelda II: The Adventure of Link*, som også videreførte troen på at Link og Zelda er romantisk involvert i senere spill.

Zelda hadde en større protagonistrolle i TV-serien enn i videospillene, hvor hun simpelthen er rollefiguren som spilleren må redde. Mens Link måtte redde Zelda i noen få episoder, slåss hun vanligvis side ved side med ham, og brukte som oftest pil og bue som hennes våpen.

Episoder
--------

1. «The Ringer»
2. «Cold Spells»
3. «The White Knight»
4. «Kiss 'N Tell»
5. «Sing for the Unicorn»
6. «That Sinking Feeling»
7. «Doppelganger»
8. «Underworld Connections»
9. «Stinging a Stinger»
10. «A Hitch in the Works»
11. «Fairies in the Spring»
12. «The Missing Link»
13. «The Moblins Are Revolting»

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Legend of Zelda* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Legend of Zelda* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata

* (en) *The Legend of Zelda* på Metacritic Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
The Legend of Zelda-serien |
| --- |
| 
* Raser
* Hyrule
* Triforce
* TV-serie

 |

Portal: Videospill
Toppen av Snøhetta, tegnet av Acland for Lamottes bok. Senere brukt som frimerkemotiv i Norge.
**Alex Lamotte** var en fransk forfatter og reisende som i 1807 besøkte Norge og deretter skrev om det i boka *Voyage dans le Nord de l'Europe, consistant principalement de promenades en Norwege … dans l'anneé MDCCCVII*. Boka utkom på fransk i London i to ulike utgaver i 1813.

Lamotte ledsaget to unge engelskmenn som han hadde vært lærer for; deres reise gikk fra Svinesund gjennom Moss, Christiania, Dovrefjell, Trondheim, Røros, Østerdalen, Kongsvinger, Kongsberg, Holmestrand og tilbake til Svinesund. Reisen omtales flere steder i norsk memoarlitteratur, og et bearbeidet utdrag fra boka ble gjengitt i Adresseavisen 8. og 15. desember 1895 og i bokform i 1900.

Boka er forsynt med 14 raderinger av bilder fra reisen, utført av den ene av de reisende: Thomas Dyke Acland (1787–1871). Et av disse motivene, utsikten mot Snøhetta fra Kongsvoll, ble i 1965 brukt som motiv på et norsk frimerke.

Referanser
----------

1. ↑  Schiøtz, Eiler H. (1970). *Utlendingers reiser i Norge*. Oslo: Universitetsforlaget. s. 259f.
2. ↑  Bernhardt, Børge (1970). *La Norvege : livres et articles en langue française : traductions littéraires : bibliographie*. Universitetsforlaget. s. 23.
3. 1 2  Koren, Kristian (1900). *Fra fordums dage*. Lie & Sundt bogtrykkeri.
4. ↑  Huitfeldt, Carl (1932). *Norge i andres øine*. Oslo: Gyldendal. s. 122–125.
5. ↑  «Fra fordums dage». *Trondhjems Adresseavis 8. desember 1895*. Trondheim. 1895. s. 1.
6. ↑  Francis Bull (1923). «Dovre i sagn og diktning». *Den norske turistforenings årbok 1923*. Oslo: Norske turistforening. s. 62-78.
7. ↑  Fjellandskap ved Snøhetta; NK564; grinebiter.com
**The Leaky Cauldron** er en Harry Potter-fanside. Den inneholder nyheter, fora og en podcast de kaller «PotterCast». Den nåværende redaktøren for siden er Melissa Anelli, en journalist for Staten Island Advance.

J.K. Rowling, forfatteren av Harry Potter-bøkene, har priset *The Leaky Cauldron* på sin hjemmeside, og gitt den sin «Fan Site Award». Etter lanseringen av *Harry Potter og Halvblodsprinsen* inviterte Rowling Anelli (sammen med Emerson Spartz, redaktøren på MuggleNet) til sitt hjem i Edinburgh i Skottland for at de skulle få intervjue henne. Nettsiden mottar også informasjon fra andre viktige kilder i Harry Potter-verdenen, slik som Arthur A. Levine Books, Bloomsbury og Warner Bros.

I tillegg til nyheter og diskusjonsfora, inneholder *The Leaky Cauldron* intervjuer, omtaler og annen informasjon og underholdning. Nettsiden er medlem av «Flumnettverket», et nettverk som består av en del sider som omhandler Harry Potter.

En av nettsidens mest karakteristiske trekk innen Harry Potter-sider er veldedighetsarbeidet den driver med. Den stifter regelmessig nye fond for å øke verdens lese- og skriveferdigheter, et prosjekt som ble startet i 2002. *The Leaky Cauldron* holder en veldedighetsinnsamling et par ganger i året, og har samlet inn mer enn $30 000 til dags dato.

Referanser
----------

1. ↑  «J.K.Rowling Official Site - Harry Potter and more». 2005. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp).

Eksterne lenker
---------------

* The Leaky Cauldron
* Leaky Lounge Leakys diskusjonsforum
* Flumnettverket
	+ «The Harry Potter Lexicon»
	+ Quick Quotes
	+ The Hogwarts Galleries
	+ The Cauldron Shop
* PotterCast
* Potterfester
* «Being Wild About Harry, Online» - Cincinnati Post, 20 jul 2005
* «Harry Potter Fans Mourn Character's Death» – USA Today, 18 juli 2005
* «Feeding Her Fan Base» – Newsday, 12 juli 2005
* Rowlings «Fan Site Award»
* Hva Rowling sa om å bli intervjuet av Melissa og Emerson

  

Portal: Litteratur
**Alexander Lange Johnson** (1910–1989) var en norsk teolog som var biskop i Hamar bispedømme 1964–1974.

Liv og virke
------------

Johnson ble født den 26. oktober 1910 i Antsirabe i Madagaskar. Han ble *cand.theol.* i 1933 og ordinert i 1935. Fra 1935 til 1939 arbeidet han som landssekretær i Norges Kristelige Studenterbevegelse. Han var leder for samme organisasjon fra 1939 til 1946. I okkupasjonstiden var Johnson aktiv i motstandskampen og medlem av hjemmefrontens koordinasjonskomité.

Han var hjelpeprest i Uranienborg menighet i Oslo fra 1939, residerende kapellan i Elverum fra 1946, prest i Frogner i Oslo fra 1953 og studentprest i Oslo fra 1960. Fra 1954 til 1964 var han også formann i Oslo Indremisjon. I 1961 ble Johnson rektor ved Det praktisk-teologiske seminar ved Universitetet i Oslo.

I 1964 etterfulgte Johnson Kristian Schjelderup som biskop i Hamar. Han gikk av som biskop på grunn av sykdom i 1974.

Alex Johnson har skrevet flere bøker, blant annet *Mann og kvinne skapte han dem* (1939) og *Eivind Berggrav. Et liv i spenning.* (1959). Biskop Johnsons interesse for liturgi og kirkemusikk førte til et tett samarbeid med domorganist Ragnar Røgeberg.

Etter endt bispetid ble han frimurer i Den Norske Frimurerorden. Han døde den 20. april 1989 i Oslo.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Norsk biografisk leksikon, Norsk biografisk leksikon ID Alex\_Johnson[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Gjelsvik, Tore (1916–2006) (1977). *Hjemmefronten: den sivile motstand under okkupasjonen 1940–1945*. Oslo: Cappelen. ISBN 8202038995.
3. ↑  «Da Alex Johnson ble biskop fikk hans søster, som er nonne, FRIDAG FRA KLOSTERET». *Aktuell Vol. 19 Nr. 21*. 1964. s. 16–17.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alexander Lange Johnson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Kristian Schjelderup** | **Luthersk biskop av Hamar**(1964–1974) | Etterfølger:**Georg Hille** |

Portal: Andre verdenskrig

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Fangeregisteret

 |
Gammelt postkort av en Hl.-Marta-feiring i Tarascon.
Statue av tarasquen.
Sankta Marta og dragen (tarasquen).
**Tarasquen** (fransk: *(La) Tarasque*) var et fryktinngydende dragemonster. Legenden om tarasquen er kjent fra en rekke kilder, men særlig fra historien om den hellige Marta i *Legenda Aurea*.

Ifølge de gamle fabler levde den i områdene i Tarascon og ødela landskapet i stort omfang. Tarasquen var en slags drage med seks korte ben, likesom en bjørn, okselignende kropp dekket av et skildpaddeskjold, og en skjellet hale med en skorpionbrodd. Den hadde en løves hode og en hests øre, og ansiktet fra en gammel mann.

Kongen av Tarascon hadde angrepet tarasquen med riddere og katapulter, men til ingen nytte. Men Sankta Marta fant uhyret og sjarmerte det med lovprisninger og bønner. Så tok hun den tamme tarasque med tilbake til byen. Folk ble forferdet av uhyret og angrep det da det kom nær. Uhyret gjorde ingen motstand og døde der. Marta preket så til folkene og konverterte mange av dem til kristendommen.

Litteratur
----------

* Ditte und Giovanni Bandini: *Das Drachenbuch*. DTV, München 2002, ISBN 3-423-24318-X, S. 101–102.
* Ingersoll, Ernest, et al. (2013). *The Illustrated Book of Dragons and Dragon Lore*. Chiang Mai: Cognoscenti Books. ASIN B00D959PJ0
* Shuker, Karl (1995). *Dragons: A Natural History*. New York: Simon & Schuster. ISBN 9780684814438. OCLC 32236086.

Referanser
----------

1. ↑  "The Life of Saint Martha" Arkivert 30. mars 2010 hos Wayback Machine. tekst fra *Legenda Aurea* (Den gyldne legende).

Eksterne lenker
---------------

(en) Tarasque – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |
***The Law of the Land*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Maurice Tourneur.

Handling
--------

For å redde moren sin fra skam, gifter Margaret seg med Richard Harding selv om hun egentlig er forelsket i Geoffrey Morton. Fem år senere har de fått en liten sønn, men Margarets liv har blitt nesten uutholdelig på grunn av ektemannen sin. Hun lever for ingenting annet enn sønnen deres. Geoffrey Morton, som kommer tilbake etter å ha vært bortreist i to år, får vite at Harding har kommet med en rekke falske anklager mot ham.

Morton reiser derfor hjem til dem, hvor han blir vitne til Hardings grusomhet når han plager den lille sønnen sin. Etter at Morton reiser fra hjemmet deres, truer Harding med å slå gutten enda mer, og Margaret forteller ham at hun kommer til å skyte ektemannen sin hvis han gjør dette. Harding trosser Margarets bønner, og hun gjennomfører derfor trusselen sin. Sammen plasserer Hardings sekretær og Margaret revolveren slik at det skal se ut til å være et selvmord. Men politiet lar seg ikke narre så lett.

Skuespillere
------------

* Olga Petrova som Margaret Harding.
* Wyndham Standing som Richard Harding.
* Mahlon Hamilton som Geoffrey Morton.
* J.D. Haragan som Brockland.
* Robert Vivian som Chetwood.
* Riley Hatch som Inspektør Cochrane.

Referanser
----------

1. ↑  The Law of the Land
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Law of the Land* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Law of the Land* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Law of the Land* på Silent Era Rediger på Wikidata
**The Lawrence Arms** er et punk rock band fra Chicago, Illinois i USA. Bandet ble dannet i 1999 og består av Brendan Kelly (Bass og vokal), Chris McCaughan (Gitar og vokal) og Neil Hennessy (Trommer). The Lawrence Arms har til nå gitt ut 6 album, inklusiv ett samlealbum med b-sider. De er for tiden signert til plateselskapet Fat Wreck Chords, etter å ha startet karrieren på Asian Man Records. The Lawrence Arms har tatt navnet sitt etter et boligkompleks i Chicago hvor bandmedlemmene Brendan Kelly og Chris McCaughan tidligere delte en leilighet. 

The Lawrence Arms har to distinkte vokalister i Brendan Kelly og Chris McCaughan. Brendan Kelly kjennetegnes med sin røffe og hese stemme, mot Chris McCaughans mer avslipte og melodiøse stil. Tekstmessig henter The Lawrence Arms inspirasjon fra hjembyen Chicago, men man finner også ofte referanser til både historie, litteratur-historie og Amerikansk populærkultur.

Foruten å være medlemmer i The Lawrence Arms, dannet Brendan Kelly og Neil Hennessy sammen med Dan Andriano (Alkaline Trio) og Todd Mohney (Rise Against) i 2004 bandet The Falcon, som foreløpig har gitt ut en EP og ett album. 
Mens Brendan Kelly og Neil Hennessy har vært opptatt med The Falcon, har Chris McCaughan startet som soloartist, og ga den 13. mars 2007 ut det akustiske albumet "Four One Five Two" under artistnavnet Sundowner.

Diskografi
----------

* 1999: A Guided Tour Of Chicago (Asian Man Records)
* 2000: Ghost Stories (Asian Man Records)
* 2002: Apathy & Exhaustion (Fat Wreck Chords)
* 2015: TBA (Epitaph Records)

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Lawrence Arms – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) The Lawrence Arms på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) The Lawrence Arms på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) The Lawrence Arms på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) The Lawrence Arms på SoundCloud Rediger på Wikidata

* (en) The Lawrence Arms på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) The Lawrence Arms på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) The Lawrence Arms på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) The Lawrence Arms på Genius — sangtekster Rediger på Wikidata

* (en) The Lawrence Arms på AllMusic Rediger på Wikidata
* The Lawrence Arms på Twitter Rediger på Wikidata

* The Lawrence Arms på Facebook Rediger på Wikidata

* The Lawrence Arms på Instagram Rediger på Wikidata

* The Lawrence Arms på YouTube Rediger på Wikidata

* The Lawrence Arms på Myspace Rediger på Wikidata
* (en) The Lawrence Arms offisielle webside
* (en) Fat Wreck Chords

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Italias flagg Italia |
|  i skihopping: |
| Langrenn Junior-VM |
| Sølv | 2013 Liberec | Normalbakke |

**Evelyn Insam** (født 10. februar 1994) er en italiensk skihopper som representerer Sci Club Gardena Raiffeisen.

Hun debuterte i kontinentalcupen med 32.-plass (av 36 deltakere) i Toblach 18. januar 2006. Hennes beste plassering i kontinentalcupen er 2.-plass i Toblach 21. januar 2009. Sammenlagt i kontinentalcupen ble hun nummer 13 i sesongen 2009-10.

Evelyn Insam deltok i junior-VM i 2008, 2009 og 2010, med 8.-plass i Zakopane i 2008 og Štrbské Pleso i 2009 som beste plassering. I det første senior-VM for kvinner i Liberec i 2009 ble hun nummer 13.

Under VM på ski 2011 i Holmenkollen kom hun på åttendeplass i normalbakke. Daniela Iraschko vant dette rennet, foran Elena Runggaldier og Coline Mattel.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Evelyn Insam – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Evelyn Insam – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Evelyn Insam – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Evelyn Insam – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Evelyn Insam – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Evelyn Insam – skijumping.pl Rediger på Wikidata
**Benjamin Brueyre** (kinesisk navn: 與艾方濟, født 20. mai 1808, død 24. februar 1880 i Xianxian i Zhili i Kina) var fransk katolsk prest og Kinamisjonær tilhørende jesuittordenen. 

Han kom til Shanghai i 1842, tett etter de to første jesuitter kom til landet etter at ordenen var blitt gjenopprettet av paven. Den apostoliske vikar for Kiangnan, biskop de Besi, gav pater Brueyre i oppdrag å etablere et presteseminar i Shanghai, og det ble åpnet den 2. februar 1843, med 23 studenter. I 1853 ble det nyetablert i bedre lokaliteter i Song-kia-tu.

Han virket senere i Shandong og i Zhili, der han døde i byen Xianxian.

Litteratur
----------

* Joseph Burnichon, SJ: *Histoire d'un siècle*, tome III, Paris, 1919, p. 290
* Bernadette Truchet: *Construction de l'identité de l'autre. Un exemple en Chine au XIXe siècle*, in « Identités autochtones et missions chrétiennes  », Paris, Karthala, 2006
* Bernadette Truchet: *Un début d'inculturation en Chine au dix-neuvième siècle: le père Gonnet en Chine (1815-1895)*, Mémoire spiritaine, N°23, 1er semestre 2006

Se også
-------

* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen
**Psikveldfly** (*Acronicta psi*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Denne grå arten har fått navn etter en svart tegning på forvingen som kan se ut som den greske bokstaven psi. Arten er meget lik den sjeldne arten bjørkekveldfly (*Acronicta tridens*), og man må undersøke kjønnsorganene for å kunne skille de to artene med sikkerhet.

 Video av ung spisende larve
 Larve av psikveldfly, siste stadium

Utseende
--------

Et middels stort (vingespenn 38 – 43 mm), kraftig, lysgrått nattfly. Antennene er trådformede, kroppen kledt med lysgrå hår. Forvingen er lysgrå, jevntover litt lysere enn hos bjørkekveldfly, men dette kan variere. Den er streket med svart, med en kraftig lengdestrek ved roten (med en kryssende strek), en tilsvarende strek ved bakhjørnet og en X-formet tegning midt på nær fremkanten. Bakvingene er hvite hos hannen, gråpudrete hos hunnen. Larven er svart eller mørkegrå med gul ryggstripe, hvit sidestripe og røde vorter langs siden. På ryggen av tredje kroppsledd har den en høy, svart pukkel med lange, svarte hår, ellers er den sparsomt kledt med temmelig lange, grålige hår.

Levevis
-------

Denne arten lever i skog, skogbryn og hager og kan slik for det meste skilles fra bjørkekveldflyet på levestedet. Larven kan finnes på ulike busker og løvtrær. De voksne sommerfuglene flyr om natten i mai – september, den lange flygetiden tyder på at det i alle fall delvis er to generasjoner.

Utbredelse
----------

Arten finnes i Nord-Afrika, gjennom det meste av Europa og videre østover til Øst-Sibir. I norge er den temmelig vanlig på Sørlandet og på Østlandet nord til Lillehammer. Den er bare funnet et par ganger på Vestlandet.

Kilder
------

* Norges sommerfugler – Psikveldfly [*død lenke*]
* Aarvik, L. Beggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Nordk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *psikveldfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *psikveldfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *psikveldfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *psikveldfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *psikveldfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *psikveldfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Acronicta psi* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Acronicta psi* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Acronicta psi* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |