recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.
Unionen i Lublin slo Polen og Litauen sammen til ett rike.
Polen-Litauen i dets storhetstid.
**Den polske gullalder** eller **Det gyldne hundreår** (*Zloty Wiek*) pågikk på 1500-tallet og sammenfaller med den polske stormaktstiden fra sent 1300-tall til midten av 1600-tallet. Perioden kan sies å være høydepunktet i den polske stormaktstiden. 

I denne «gullalder» vokste Polen på den økonomiske, politiske, militære og kulturelle arena og var et kulturelt drivhus for Sentral- og Øst-Europa: Særlig Russland tok til seg og imiterte de polske fremskritt innen arkitektur og urbanisering. Sverige ble påvirket av polsk musikk (Gustav Vasa hadde polske hoffmusikere) og danser, (poloneser, polkaer og masurkaer); dette smittet også over til Norge. Polen var et av Europas største, folkerikeste og mest velstående land takket være personalunionen med storfyrstedømmet Litauen som i 1569 ble omgjort til en realunion, noe som skapte Det polsk-litauiske samvelde. 

Ved det polske hoff oppholdt det seg vitenskapsmenn, poeter og kunstnere og kokker fra Italia og Frankrike, noe som var med på å prege den polske kultur. I Gdańsk ble det for eksempel bygd opp et Shakespeare-teater som årlig fikk besøk av gjestespillende skuespillertropper fra London. Også polske forfattere, for eksempel Mikołaj Rej og Jan Kochanowski - som nå forlot latinen til fordel dor det polske språk - nådde tidligere uante litterære høyder og utviklet det polske språk. 

En av de mest kjente innenlandske polske vitenskapsmennene på denne tid kanniken Mikolaj Kopernik (Nikolaus Kopernikus). Perioden ble kjennetegnet av en stor toleranse og generøsitet mot annerledes tenkende som var nærmest unik i det samtidige Europa som ble revet opp av religionskriger, forfølgelser og konflikter. Mange jødiske, armenske, muslimske og protestantiske flyktninger som ble forfulgte eller diskriminerte i omkringliggende stater fikk et fristed i det tolerante Polen.

Den polske krones økonomiske forvaltning av statens innkomster på 1500-tallet ble imidlertid vanskeliggjort av den mektige adelen som beskar kongenes makt og ble i det nærmeste helt fri fra skattebetalinger. Dette i kombinasjon med innenrikspolitiske kriser og militære konflikter med ytre fiender som i prinsipp uavbrutt skulle pågå i hele 1600-tallet svekket både den polske økonomi og kulturen. Det polsk-litauiske samvelde ble svekket gradvis gjennom hele 1600- og 1700-tallsperioden til den milde grad at riket opphørte å eksistere i og med at det ble delt mellom nabolandene, det vil si mellom Østerrike, Preussen og Russland.

Kilder
------

 *Denne artikkelen er helt eller delvis basert på materiale fra* Polen *i Nordisk familjebok, utgitt mellom 1904 og 1926 – i dag offentlig eiendom.*
Bjugn kirke
**Bjugn prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Fosen prosti. Det omfattet sogn i Bjugn kommune i Sør-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Bjugn kirke.

Bjugns kirkesogn er nå en del av Ørland kirkelige fellesråd, og underlagt Fosen prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Bjúgnar sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Bjugn antas å være lagt under Ørland i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

I Reformatsen 1589 inngikk Bjugn og Stjørna i Ørland hovedsogn, mens Nes var anneks til Ørland prestegjeld, og Jøssund kirke anneks til Åfjord prestegjeld.

Ved åpent brev 31. januar 1633 ble det tillatt å bygge kirke i Bjugn. Det var en benådningskirke for sildefiskerne, og kirken fikk ikke status som sognekirke før ved delingen av Ørland prestegjeld. Ved kgl.res. av 21. juli 1852 ble Bjugn og Stjørna i hovedsognet og Nes sogn i Ørland utskilt som *Bjugn prestegjeld*, med Bjugn som hovedsogn og Nes og Stjørna som annekssogn. Det ble tillatt å bygge kirke for Stjørna på gården Heggvik. Delingen skulle tre i kraft når Stjørna (og Værnes) kirke var ferdig. Ved kgl.res. av 15. januar 1876 ble det tillatt å bygge ny kirke for Nes sogn på Hellemsflotten. Den gamle kirken på Nes ble solgt til Austefjorden i Volda. I brev fra KUD til stiftsdireksjonen 8. september 1966 ble det bestemt at Jøssund sogn i Åfjord prestegjeld skulle overføres til Bjugn, gjeldende fra 1. januar 1967.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde/har tre menigheter og fire kirker:

* Bjugn
* Nes (med Tarva kapell)
* Jøssund

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1901). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 33.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 110.
3. ↑  Prestegjeld og sogn i Sør-Trøndelag, arkivverket.no
4. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
5. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
*Se også: Oppsal menighet*
Oppdal kirke
**Oppdal prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Gauldal prosti. Det omfattet sogn i Oppdal kommune i Sør-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Oppdal kirke.

Oppdals kirkesogn er nå en del av Oppdal kirkelige fellesråd, og underlagt Gauldal prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Uppdalr* eller *Vangr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Oppdal prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

I Reformatsen 1589 hadde *Opdalls Præstegjeld* en kirke og en prest. Sognepresten betjente hovedkirken på Oppdal *huer hellig dag*.

Ved kgl.res. av 8. juni 1770 fikk Halvard Lønset og 44 andre menn lov til på egen kostnad å bygge et lite kapell, der det før hadde stått et kapell. Lønset kapell ble innviet 20. januar 1771.

Opdal prestegjeld dannet grunnlaget for Opdal formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Grensen mellom Sunndal og Oppdal prestegjeld ble fastsatt ved kgl.res. av 14. juni 1935, tidligere hadde grensen gått lenger vest i Drivdalen, inntil 1700-tallet sognet bygden Gjøra til Oppdal. Fagerhaug kapell ble oppført i 1959.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Oppdal
* Fagerhaug
* Lønset

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1901). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 178,191.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 106.
3. ↑  Hamre, Anne-Marit (1983). *Trondhjems reformats 1589 ; Oslo domkapittels jordebok 1595*. Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. s. 42-7. ISBN 8270612960.
4. 1 2 3  Prestegjeld og sogn i Sør-Trøndelag, arkivverket.no
5. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
6. ↑  *Norske kongebrev*. xx#: Universitetsforlaget. 1995. s. 59. ISBN 8290176813.
7. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
8. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Agnete Marie Hielmstierne** (født 21. juli 1752, død 3. september 1838) var en danskfødt grevinne av Rosencrone. 

Hun ble født som datter av boksamleren Henrik Hielmstierne og adelsdamen Andrea Kirstine Kiærulf (1730–1806). 28. juni 1773 giftet hun seg i København med Marcus Gerhard af Rosencrone (1738–1811) fra Bergen. Ved ektepakten besluttet Agnete Maries far at hans verdifulle samlinger av bøker, manuskripter, kart og portretter skulle forbli i familien og være et fideikommiss.

Rosencrone ble samme år opphøyet til friherre (baron) i adelsstanden og opprettet heretter stamhuset Rosendal. I 1783 ble han opphøyet til greve, og Agnete Marie kunne bære tittelen grevinne (komtesse) av Rosencrone. 

I København førte paret et stort og representativt åpent hus ikke bare for de stedlige dipomatiske representanter, men også for kunsterne og åndslivets folk.

Hielmstierne-Rosencronske Bogsamling
------------------------------------

Da grevinnens far døde arvet hun en av landets beste boksamlinger. Motsatt farens ønske gikk den ikke videre i familien, men ble i 1807 opstillet i Det Kongelige Bibliotek under navnet «den Hielmstierne-Rosencronske Bogsamling». Da ekteskapet var barnløst stiftet paret i 1809 *Den grevelige Hielmstierne-Rosencroneske Stiftelse* til fremme av humanitært og kulturelt arbeide.

Grevinnen overlevde sin mann med 27 år. Hun døde 3. september 1838 og ble bisatt i Sankt Petri kikre i København. Her hviler paret i to store marmorsarkofager i kirkens gravkapell.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Dansk Biografisk Leksikon, 3. utgave[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Bricka, Carl Frederik. «467 (Dansk biografisk Lexikon / VII. Bind. I. Hansen - Holmsted)». *runeberg.org* **(dansk)**. Besøkt 4. oktober 2019.
4. 1 2  Storsveen, Odd Arvid (28. september 2014). «Marcus Rosencrone». *Norsk biografisk leksikon* **(norsk)**. Besøkt 4. oktober 2019.
5. ↑  «Marcus Gerhard Rosencrone | Gyldendal - Den Store Danske». *denstoredanske.dk* **(dansk)**. Besøkt 4. oktober 2019.
6. ↑  Bricka, Carl Frederik. «467 (Dansk biografisk Lexikon / VII. Bind. I. Hansen - Holmsted)». *runeberg.org* **(dansk)**. Besøkt 4. oktober 2019.
7. ↑  «Den Hielmstierne-Rosencroneske Stiftelse». *www.hielmstierne-rosencroneske-stiftelse.dk*. Besøkt 4. oktober 2019.
8. ↑  «Sankt Petri Kirke» (PDF). *Danmarks Kirker*. 1 (1): 352.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
15-spill i plast, trolig fra 1960-tallet.15-spill i plast, trolig fra 1960-tallet.
15-spill utformet som reklamerekvisitt.15-spill utformet som reklamerekvisitt for Jernbanepersonalets Interessekontor.
**15-spill** (engelsk: game of 15 eller 15-puzzle) er et puslespill som består av 15 nummererte og flyttbare brikker montert i en ramme med plass til 16 brikker. Den ledige plassen brukes til å manøvrere de øvrige brikkene på plass. Brikkene har not og fjær, slik at de ikke kan tas ut av rammen Man kan velge ulike mønstre som løsning, tallene sortert vannrett, loddrett, høyrestilt eller venstrestilt. Andre varianter av spillet kan ha en tegning eller et bilde som løsning.

Amerikaneren Sam Loyd (1841–1911), som fant opp en rekke kunnskapsspill, sjakkproblemer og lignende, hevdet at det var han som hadde funnet opp spillet i 1878. Senere har det blitt påvist at spillet eksisterte før den tid. Rundt 1880 ble spillet brått voldsomt populært over hele Europa.

Referanser
----------

1. ↑  «Sam Loyd | American puzzlemaker». *Encyclopedia Britannica* **(engelsk)**. Besøkt 15. desember 2020.
2. 1 2 3  «Fifteen Puzzle | game». *Encyclopedia Britannica* **(engelsk)**. Besøkt 15. desember 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** MathWorld
 |
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.

**Hikaru Nakamura** (中村光 *Nakamura Hikaru*, født 9. desember 1987 i Hirakata) er en amerikansk stormester i sjakk (GM). I den internasjonale ratinglisten for april 2022 var Nakamura rangert som verdens 11. beste spiller med en rating på 2750.

Biografi
--------

Nakamura ble født i Hirakata, nær Osaka i Japan av en japansk far og amerikansk mor. I en alder av to år, flyttet han og foreldrene til USA. Han begynte å spille sjakk i en alder av 7 år, veiledet av sin srilankiske stefar, FIDE-mester Sunil Weeramantry. Nakamura har alltid hatt en stor lidenskap for ishockey, og hans favorittlag er Calgary, Edmonton og St Louis og Columbus.

I en alder av 10 år og 79 dager, fikk Nakamura tittelen sjakkmester av det amerikanske sjakkforbundet. Nakamura ble med det den yngste amerikaneren gjennom tidene til å oppnå denne tittelen. I 2003, i en alder av 15 år og 79 dager, fikk Nakamura tittelen stormester i sjakk (GM). Han ble dermed tidenes yngste amerikaner til å oppnå denne tittelen ved å slå Bobby Fischers rekord med 3 måneder.

Nakamura ble verdensmester i fischersjakk i 2022 etter at han slo Jan Nepomnjasjtsjij i finalen.

Referanser
----------

1. ↑   Chessgames.com spiller-ID 10084[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   365Chess, 365Chess.com spiller-ID Hikaru\_Nakamura[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Chessgames.com, Chessgames.com spiller-ID 10084[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hikaru Nakamura – FIDE Rediger på Wikidata

* (en) Hikaru Nakamura – US Chess Federation Rediger på Wikidata

* (en) Hikaru Nakamura – chessgames.com Rediger på Wikidata

* (en) Hikaru Nakamura – OlimpBase Rediger på Wikidata

* (en) Hikaru Nakamura – Chess.com Rediger på Wikidata

* (en) Hikaru Nakamura – 365Chess.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Emil Leopold Gigas** (født 23. august 1849 i København, død 8. september 1931 i samme by) var en dansk romanist, litteraturhistoriker og bibliotekar.

Liv
---

Han var sønn av grosserer V. T. Gigas, ble student i 1868 og studerte klassisk filologi. Etter reiser i utlandet fattet han interesse for de romanske språkene og tok derfor magistergraden med italiensk som hovedfag i 1876. I 1877 fortsatte han studiene i Paris, og i 1880 drev han historiske undersøkelser i arkivet i Simancas. Fra 1883 var han ansatt som assistent ved Det Kongelige bibliotek. Samme år fikk han doktorgraden for en avhandling om «Grev Bernardino de Rebolledo», den spanske gesandten i København 1648–59. I 1907 ble han utnevnt til bibliotekar og beholdt denne stillingen til 1915.

Gigas utga blant annet en samling av brev fra Kongelige bibliotek, *Lettres inédites de divers savants de la fin du XVIIe et du commencement du XVIIIe siècle* (1890–93). Han skrev bøker om *Spanien omkring 1789*, *Spaniens Storhedstid* og *Ersamus Rotterdam og Spanien*, samt oversettelser fra spansk til dansk. Dessuten var han musikkanmelder i avisene *Fædrelandet* og *Dagbladet*.

Referanser
----------

1. 1 2   biografiskleksikon.lex.dk[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Dansk biografisk leksikon, Dansk Biografisk Leksikon-ID Emil\_Gigas[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 10216005w[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Thor Sundby: «Gigas, Emil Leopold», i *Dansk biografisk Lexikon* VI. Bind. Kjøbenhavn: Gyldendalske Boghandel, 1892
* H. A. Paludan: «Emil Gigas», i *Dansk biografisk leksikon*, 2. utgave

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Hans Gustav Vilhelm Korlén** (født 27. januar 1915 i Falun, død 10. oktober 2014) var en svensk germanist og professor i tysk ved Stockholms universitet 1952–1991.

Liv
---

Han var sønn av Arthur Korlén, lektor i tysk ved gymnaset i Falun, og Ingeburg Hansen, som stammet fra Kiel i Tyskland. Siden begge foreldrene døde tidlig og han ikke hadde noen slektninger i Sverige, vokste han opp hos en ungdomsvenn av faren, juristen Robert Malmgren i Lund.

Fra 1933 til 1936 studerte Korlén tysk og engelsk ved Universitetet i Lund. Senere studerte han i Kiel, Paris og Uppsala og fikk i 1945 doktorgraden under Erik Rooth ved Universitetet i Lund for en avhandling om *Die mittelniederdeutschen Texte des 13. Jahrhunderts* («De middelnedertyske tekstene fra det 13. århundre»). Han ble dosent i tysk i Lund samme år og var fra 1952 til 1991 professor ved Stockholms universitet.

Verk
----

Korléns doktoravhandling handlet om middelnedertyske tekster fra 1200-tallet, hvor han på grunnlag av dette materialet påviser ulike dialektområder i det nedertyske språkområdet på denne tiden. Senere foresto han en utgave av de nedertyske byrettene fra Stade og Lübeck. Sammen med Bertil Malmberg utga han en lærebok i *Tysk fonetik*.

Som professor i germanistikk arbeidet Korlén for å utvide undervisningen i tysk fra ren språkvitenskap til også å omfatte klassisk og moderne tysk litteratur. Han arbeidet blant annet for å opprette et studium i tysk oversettelse ved universitetet, og bidro til å knytte Walter Berendsohn til universitetet som foreleser i tysk litteratur, særlig eksillitteraturen. Han var en av stifterne av Svensk-tyska sällskapet. I 1964 arrangerte han et møte i den tyske forfattergruppen *Gruppe 47* i Sigtuna.

Utmerkelser
-----------

Korlén var medlem av Kungliga Vitterhetsakademien fra 1972. På grunn av sin utgave av den lybske byretten ble han utnevnt til æresborger i Lübeck. Han var også æressenator ved Universitetet i Münster og korresponderende medlem av Deutsche Akademie für Sprache und Dichtung. For sitt arbeid for å fremme tysk litteratur i Sverige mottok han Goethe-medaljen og *Konrad-Duden-Preis*.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 124715633, catalogue.bnf.fr, besøkt 31. desember 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.adk.de[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   www.goethe.de[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* «Korlén, Hans Gustav Vilhelm», i *Vem är det*. Stockholm: Norstedt, 1962
* «Korlén, Gustav», i *Linguisten-Handbuch*. Tübingen: Gunter Narr, 1994
* Birgit Stolt: «Gustav Korlén», i Kungliga Vitterhetsakademiens Årsbok 2015, s. 41–48 ISBN 978-91-7402-441-8

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
**Mette Falksdatter Gøye** (født før 1554, død 15. november 1584) var en dansk adelsdame. 

Hun var datter av Falk Gøye til Skjersø (d. 1554) og Ide Truidsdatter Ulfstand (d. før 1604). Den 20. august 1575 ble hun gift på Bollerup i Skåne med Axel Ottesen Brahe, bror til astronomen Tycho Brahe. Gøye var på det tidspunkt ved hoffet tilknyttet dronning Sophies jomfrukammer. Tiden tilbragte de på Elvedgaard, siden på Rugaard ved Odense. De fikk seks barn sammen, hvorav et døde som liten.

Gravsted
--------

Selv døde Mette Gøye den 14. novmeber 1584 på Rugaard,  og ble bisatt i Veflinge kirke på Fyn. I kirkens nordvegg er oppsatt en gravsten med anevåpen over ektemannen og hans to hustruer Mette Gøye og Kirsten Hardenberg (d. 1639). På stenen, som ifølge innskriften er utført i 1591, ses de tre avdøde som skjeletter i liklakener. Under Mette Gøyes figur ses et svøpt barneskjelett. Stenen, som opprinnelig har vært overmalt med farver, er tegnet av Søren Abildgaard.

Referanser
----------

1. 1 2   Genealogics[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Bricka, Carl Frederik. «588 (Dansk biografisk Lexikon / II. Bind. Beccau - Brandis)». *runeberg.org* **(dansk)**. Besøkt 2. november 2019.
3. ↑  Susanne Lykke Vølzgen Nielsen (1996). «Hiellp gudt / Birgitte Brahe (1576-1619) - en biografisk skitse og en bogreol» (PDF). *Personalhistorisk Tidsskrift*. 2: 105.
4. ↑  «Axel Brahe | Gyldendal - Den Store Danske». *denstoredanske.dk* **(dansk)**. Besøkt 2. november 2019.
5. ↑  «Veflinge\_kirke». *www.nordenskirker.dk*. Arkivert fra originalen 6. mai 2021. Besøkt 2. november 2019.
6. ↑  «Gravsten». *Nationalmuseets Samlinger Online* **(dansk)**. Besøkt 2. november 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** WikiTree
 |
Folke Filbyter statue i Linköping.
**Folke Filbyter** er i henhold til sagnene stamfar til Bjälboætten og dermed også Folkungaætten. Skikkelsen Folke er en mytisk figur og kan like gjerne være en litterær konstruksjon. Han finnes ikke i noe historisk kildemateriale som kan bevis hans eksistens. Derimot er Folke hovedperson i første del av den svenske dikteren Verner von Heidenstams verk *Folkungaträdet*, som ble utgitt i 1905, og anmelderen og litteraturviteren Oscar Levertin mente at «Folke Filbyter är en ny nationaltyp i den svenska litteraturen.»

Tilnavnet «Filbyter» påstås å komme fra en eldre svensk form for ‘følbiter’, altså ‘hestebiter’ i betydningen som et kallenavn for at Folke skal ha kastrert hester, kanskje til og med ved å bruke egne tenner, men i den grad dette har en historisk kjerne ble det nok benyttet en form for tenger.

Skikkelsen opptrer også i Frans G. Bengtssons fortelling om vikingen *Röde Orm* i romanen ved samme navn.

Kunstneriske fremstillinger
---------------------------

En bronseskulptur av den svenske skulptøren Carl Milles står på Stora Torget i Linköping. Den viser hvordan Milles forestilte seg Folke Filbyter på søken etter sin forsvunne sønnesønn. En annen avstøpning av den samme skulpturen finnes i Missouri Botanical Garden i USA.

Barn
----

* Ingevald Folkesson (Bjälboætten)
* Ingemund Folkesson (Bjälboætten)
* Halsten Folkesson (Bjälboætten)

Se også
-------

* Folkungaætten
* Bjälboætten

Referanser
----------

1. 1 2  Levertin, Oscar (1920). «Folkungaträdet: Folke Filbyter». *runeberg.org* **(svensk)**. Besøkt 12. april 2021.
2. ↑  «Folke Filbyter» **(engelsk)**. Regional Arts Commission of St. Louis. Besøkt 12. april 2021. «One of Milles’ most mysterious characters is Folke Filbyter. Milles had been inspired by an episode in the Swedish author and Nobel Laureate Verner von Heidenstam’s novel Folkungaträdet when he created Folke Filbyter, who was the heathen ancestor of the Folkunga dynasty. According to an old Swedish myth, Folke Filbyter was searching for his grandson who had been kidnapped by the monks. In this sculpture, he is apparently crossing a brook while engrossed in his search. | Courtesy of the Missouri Botanical Garden. | Dimensions: 12′ x 8′ x 5′ - Year Completed: 1928 - Material: Bronze - Owner: On loan from the St. Louis Art Museum»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** WikiTree
 |
Vassås kirke i Bindal
**Bindal prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Sør-Helgeland prosti. Det omfattet sogn i Bindal kommune i Nordland fylke, og hovedkirken var Vassås kirke.

Bindals kirkesogn er nå en del av Bindal kirkelige fellesråd, og underlagt Sør-Helgeland prosti i Sør-Hålogaland bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Vatsáss sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Bindal antas å være lagt under Brønnøy i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. I Reformatsen 1589 hørte Bindal til Brønnøy prestegjeld med kirke på Vassås.

Sund korshus i Vik sogn ble søkt av oppsitterne i Ytter-Bindalen, men det ble nedlagt i 1643, og det ble bygd kirke på Solstad. Ved kgl.res. av 18. september 1815 ble Bindal sognekall opprettet ved at Nordbindalen med Vassås og Sørbindalen med Solstad kirker ble utskilt fra Brønnøy prestegjeld. Sognepresten skulle ha bolig på gården Vassås.

Bindalen prestegjeld dannet grunnlaget for Nordbindalen formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 15. desember 1885 ble det tillatt å bygge ny kirke for Solstad sogn på gården Holm. Solstad gamle kirke ble ved kgl.res. av 29. oktober 1888 flyttet til gården Lande i Tosen for å gjenoppføres som kapellkirke for Tosen og Vassbygda i Bindal hovedsogn. Ved kgl.res. av 12. mai 1939 ble sognegrensen mellom Vassås sogn og Foldereid i Kolvereid prestegjeld i Nord-Trøndelag fastsatt. Tosen kapelldistrikt ble ved kgl.res. av 10. mai 1963 overført fra Bindal til Velfjord prestegjeld, gjeldende fra 1. januar 1964.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Vassås
* Solstad

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1905). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 9.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 118.
3. ↑  Haugen, Odd (2000). *Narvik og kirken*. Narvik menighetsråd. s. 14.
4. ↑  Hamre, Anne-Marit (1983). *Trondhjems reformats 1589 ; Oslo domkapittels jordebok 1595*. Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. s. 75-77. ISBN 8270612960.
5. ↑  (no) «Sund kirkested». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
6. 1 2  Prestegjeld og sogn i Nordland, arkivverket.no
7. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
8. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
9. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Andrea Alejandra Álvarez González**, best kjent under forfatternavnet **Zelá Brambillé**, (født 8. juni 1994 Monterrey i Mexico, død 4. august 2021 i Saltillo) var en meksikansk forfatter som ble godt kjent gjennom nettverket Wattpad. Ett av hennes verker, *Miradas Azucaradas*, ble lest over 20 millioner ganger i Wattpad.

Biografi
--------

Fra svært ung alder var hun interessert i litteraturens verden og skapte sine egne fortellinger. I 2013 startet hun med å laste opp sine bøker på internet, og med (2021) mer enn 70 millioner nedlastinger. I 2017 publiserte *Nova Casa Editorial* hennes bøker «Luz de luciérnaga» og «Somos electricidad», og senere «Miradas azucaradas». I 2018 var hennes verk «Tiempo de ceniza» finalist i kåringen av «II Premio Oz de Novela», arrangert av *Oz Editorial*.

Hun døde 4. august 2021 av covid-19, i en alder av 27 år, i Saltillo i Mexico.

Verker
------

* 2017: *Luz de luciérnaga*
* 2017: *Somos electricidad*
* 2018: *Miradas azucaradas*
* 2018: *Tiempo de ceniza*
* 2019: *Gardenia*

Referanser
----------

1. ↑  La biblioteca de los millennial
2. ↑  Zelá Brambillé, conversando con una luciérnaga (in Spanish)
3. ↑  Zelá Brambillé (autora)
4. ↑  Tiempo de ceniza
5. 1 2 3 4 5 6  «Zelá Brambillé, una joven estrella de la escritura que fue arrebatada por la COVID-19». *La Opinión* **(spansk)**. Besøkt 7. august 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
*Se også: Vik prestegjeld*
Sømna kirke
**Sømna prestegjeld**, inntil 1940 **Vik prestegjeld**, var et prestegjeld tilhørende Sør-Helgeland prosti. Det omfattet sogn i Sømna kommune i Nordland fylke, og hovedkirken var Sømna kirke.

Sømnas kirkesogn er nå en del av Sømna kirkelige fellesråd, og underlagt Sør-Helgeland prosti i Sør-Hålogaland bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Víka sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Vik antas å være lagt under Brønnøy i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. I Reformatsen 1589 var Wigens kircke annekskirke til Brønnøy prestegjeld med kirke på Vik og korshus på Sund.

Ved kgl.res. av 12. januar 1901 ble Vik sogn utskilt som eget *Vik prestegjeld*. Inndelingsnavnet Vik ble ved Innenriksdepartementets forordning av 13. november 1940 endret til Sømna, gjeldende fra 1. desember 1940 .

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Sømna

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1905). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 15.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 118.
3. ↑  Haugen, Odd (2000). *Narvik og kirken*. Narvik menighetsråd. s. 14.
4. ↑  (no) «Sund kirkested». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
5. ↑  Hamre, Anne-Marit (1983). *Trondhjems reformats 1589 ; Oslo domkapittels jordebok 1595*. Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. s. 77-93. ISBN 8270612960.
6. ↑  Prestegjeld og sogn i Nordland, arkivverket.no
7. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
8. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
En bruker har foreslått å slette denne siden. Siden vi setter pris på alle forsøk på å forbedre leksikonet, inviteres du til å gi uttrykk for dine synspunkter ved å følge denne lenken: **Wikipedia:Sletting/Ivar Rødningen**.

**Ivar Rødningen** (født 1957) er en norsk illustratør, karikaturkunstner og konseptdesigner fra Lørenskog. Han har utdannelse fra Westerdals Reklameskole i Oslo, men er selvlært som modellbygger og modellør.

I perioden fra 1982 til 1990-årene formet Ivar Rødningen karikerte figurer i plastilin (modellérmasse) og skapte en mengde illustrasjoner for særlig norsk reklame- og forlagsbransje. Fotografier av karikaturportretter og detaljerte miljøer ble gjengitt på bokomslag og plakater, i tidsskrift og annonser.

Rødningen har også arbeidet med TV og film, først og fremst som formgiver for animasjoner. Han har blant annet laget spesialeffektene til Vibeke Idsøes *Jakten på nyresteinen* fra 1996, arbeidet på *Solan, Ludvig og Gurin med reverompa* fra 1998, regissert og animert *Pølse* fra 1999, en dokkefilm i stop-motion-teknikk, stått for scenografi og karakterdesign i den dataanimerte filmen *Slipp Jimmy fri* fra 2006 og samarbeidet om figurer og formgivning i *Trolljegeren* fra 2010.

Rødningen har laget mange illustrasjoner med nisser og troll fra norske folkeeventyr, deriblant til bøkene *Trollturen* skrevet av Lillian Waaden og utgitt første gang i 2010 og til *I Trollheimen* av Åse Børset og Gøran Bolme fra 2022.

Ivar Rødningen mottok gull og sølv i henholdsvis Form 82 og Form 83, Kreativt Forums forløpere til designkonkurransen Gullblyanten. Han fikk seinere priser i blant annet den amerikanske Three-Dimensional Illustrators Awards.

Referanser
----------

1. ↑  Deichmans bibliotek om bøker illustrert av Ivar Rødningen
2. 1 2 3  Om retrospektiv utstilling i Fotografiens Hus med foto av Ivar Rødningens figurer og modeller
3. 1 2 3  «Romerikes Blad 1984.01.13». Norge; Viken; Lillestrøm. 13. januar 1984. s. 16.
4. ↑  Ivar Rødningens egenpresentasjon
5. ↑  Eksempler på eldre modellarbeider av Ivar Rødningen
6. ↑  *Solan, Ludvig og Gurin med reverompa*. Cappelen. 1998. s. 73. ISBN 8202184533.
7. ↑  *Pølse*, animasjonsfilm fra 1999
8. ↑  *Rushprint*. no. 2006. s. 17.
9. ↑  Ivar Rødningen på imdb.com
10. ↑  Animert reklamefilm for «Toro grøt» fra cirka 1999
11. ↑  Foto av trollmodeller
12. ↑  Rødningen: *Troll* (Fotokalender 2024)
13. ↑  *Trollturen*. Trondheim, Norway: Aune. 2010. ISBN 9788280570406.
14. ↑  Rødningen: *Trollturen*
15. ↑  *I Trollheimen*. iTrollheimen forlag. 2022. ISBN 9788269278002.
16. ↑  «Sør-Trøndelag 2022.09.17». Norge;Trøndelag;;Orkanger;;;;. 20220917. s. 36–37.  Sjekk datoverdier i `|dato=` (hjelp)
17. ↑  Kort omtale ved utstilling i 2010

Eksterne lenker
---------------

* Ivar Rødningens hjemmeside
* Ivar Rødningen illustrator, egenpresentasjon på Facebook
* (en) Ivar Rødningen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Ivar Rødningen i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) Ivar Rødningen på AllMovie Rediger på Wikidata

Portaler: Litteratur | Kunst
En veltepetter.
**Veltepetter** er en sykkel, hvor det spesielle ved konstruksjonen er at det store forhjulet (diameter opptil 1,52 m) er langt større enn bakhjulet. Det formelle navnet er velosiped. Pedalene er montert direkte på forhjulet, og sykkelen har derfor ikke kjedetrekk. Setet er plassert over det høye forhjulet og det gjør det til et kunststykke å komme opp på sykkelen. Navnet er en omskrivning av det franske *velocipede*, men henspiller også på at det var lett å velte med den. Veltepetter regnes også som den aller eldste sykkelen. Veltepetteren var den dominerende sykkeltypen på 1800-tallet, men den ble fra ca. 1890 avløst av «sikkerhetssykkelen» som har holdt seg stort sett uforandret fra den kom på banen.

I Norge foregikk de første sykkelritt på en bane som i dag er Billingstadsletta; også på Majorstuen (Frognerbanen) og Bygdøy (Kongskogen) var det sykkelbane.

Vanligvis demonstrerer Norsk Folkemuseum på Bygdøy veltepetter hver søndag, sommeren igjennom.

Litteratur
----------

* Georg Apenes: *Hjulrytterne kommer*, Cappelen, ISBN 82 02 14100 1.

Galleri
-------

* 
* 
* 
* 
* Veltepetter i Sverige, 2008.Veltepetter i Sverige, 2008.
* Veltepetter i Los Angeles 1886.Veltepetter i Los Angeles 1886.

Referanser
----------

1. ↑  (no) Veltepetter i Store norske leksikon

Eksterne lenker
---------------

* (en) Penny-farthings – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Magdalene Charlotte Hedevig Numsen** (1731–1796) var en dansk adelsdame, gift Løvenskiold. 

Hun var datter av generelaløytnant og overkrigssekretær Michael Numsen (1686-1757) og overhofmesterinne Margrethe Thomasine von Ingenhaeff (1705-1776). Den 9. mai 1749 giftet hun seg med godseier og sekondløytnant i Livgarden, Severin Leopoldus Løvenskiold. Han var fra en velhavende norsk kjøpmannsfamilie, som hadde tjent seg rik på trelasthandel og jernstøperi, og som i 1736 hadde flyttet til Danmark. Slektene Numsen og Løvenskiold var nyadlet, og en ekteskapelig forbindelse var til gavn for begge.

Kulturliv
---------

Ekteparet bodde på Løvenborg på Sjælland om sommeren, og i hovedstaden om vinteren. Fru Løvenskiold var engasjert i tidens kulturelle liv, og inngikk i kretsen omkring utenriksminister Andreas Peter Bernstorff og hans hustru Henriette Frederikke Stolberg (1747–1782). Digterne Johannes Ewald og Jens Baggesen kom i hjemmet likesom teologen N.E. Balle. 

Fra 1771 bodde ektemannens slektning, Inger Schubart (født Løvenskiold) sammen med barna Charlotte og Sibylle på Løvenborg. Fru Løvenskiold tok seg av døtrenes oppdragelse og utdannelse, og ga dem adgang til hennes rikholdige bibliotek.

Godseier
--------

I 1776 døde ektemannen, som fire år tidligere hadde fått opphøyet Løvenborg til lensbaroni. Fru Løvenskiold overtok driften av godset, og fikk rettet opp på en skrantende økonomi. I 1789 overlot hun godset til sønnen Michael. Hun døde seks år senere, og ble bisatt i Nørre Jernløse.

Referanser
----------

1. ↑  Hiort-Lorenzen og Thiset (1906). «Numsen». *Danmarks Adels Aarbog*. 23: 333.
2. 1 2  Birgit Løgstrup (2003). «Magdalene Charlotte Hedevig Løvenskiold». *Dansk kvindebiografisk leksikon*.
3. ↑  Helleberg, Maria (15. mai 2015). *Kvinder der forandrede Danmark* **(dansk)**. Lindhardt og Ringhof. ISBN 978-87-11-44342-2.
4. ↑  «Danmarks Kirker» (PDF). *Nørre Jernløse Kirke*. 5 (IV). 1994.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk kvindebiografisk leksikon **·** Geni **·** WikiTree
 |
**Ditlev Luth** (født 10. mai 1723 i Christiania, død 17. juni 1774 i Moland) var en norsk prest som virket i Telemark og Agder. Han omtales som antikvar og forfatter av en beskrivelse over Øvre Telemark, men ingen skrifter av ham er bevart.

Liv
---

Han var sønn av branndirektør Johannes Luth og Margrethe Walter. Etter å ha gått ut av Christiania skole studerte han teologi, men på grunn av pengemangel måtte han i flere år være huslærer, slik at han ble forsinket i studiene. Han fikk attestas i 1750, og ble året etter utnevnt til personalkapellan i Hjartdal i Telemark. I 1766 ble han residerende kapellan i Valle i Audnedal, og i 1769 den første sognepresten i det nyopprettede prestekallet Moland i Telemark.

Hans Jacob Wille omtaler i sine skrifter om Telemark Luth som en av Norges største antikvarer, men det er ikke bevart noen spor etter en slik virksomhet. Wille nevner en beskrivelse over Øvre Telemark som Luth skulle ha skrevet rundt 1760, men denne var forsvunnet allerede ved Willes besøk i Moland i 1786.

Luth hadde en rekke fettere i Hjartdal hvor han var kapellan, de såkalte «Lars-Linds-sønnene», som er beskrivet i M. B. Landstads sagn. Ifølge tradisjonen skal han ha gitt sitt søskenbarn Ditlev Larsen absolusjon for et begått drap. Ifølge et annet sagn skal han ha gitt absolusjon til en drept fredløs mann, slik at mannens gjenferd kunne finne ro i graven.

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Qvisling, J.L. (1888). *Fyresdals Prestegjelds og Presters Historie*.
* Daniel Thrap: «Luth, Ditlev», i *Dansk biografisk lexikon*. Kjøbenhavn: Gyldendalske Boghandel, 1896

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Engelbrektopprøret i 1434** var et opprør sommeren 1434 med utgangspunkt i Bergslagen og Dalarna til resten av Sverige. Opprøret begynte som et bondeopprør blant bergverksarbeiderne i Dalarna, de såkalte «bergmennene», og ble ledet av lavadelsmannen Engelbrekt Engelbrektsson. 

Det var flere grunner til bondeoppstanden i Sverige. For det første var mange av bøndene misfornøyde med de høye skattene man måtte betale til kronen som en følge av krigen mellom kong Erik av Pommern og Hansaforbundet.[] Fogdene på landsbygda var ansvarlige for å kreve inn kongens skatter, og ble raskt svært upopulære. Disse var ofte utlendinger som hadde lite kunnskap om lokal lov og skikk, og fór hardt fram mot lokalbefolkninga under skatteinnkrevingen.[]

Krigen førte også til en boikott fra hansaen mot unionen. Dette satte en stopper for eksporten av kobber og jern fra Dalarna, og var nok også en del av grunnen til at opprøret begynte nettopp blant bergmennene fra Dalarna.[]

Litteratur
----------

* *Engelbrekts gravskrift*. Stockholm. 1946.
* *Om Engelbrekt Engelbrektsson och betydelsen af hans verk*. Stockholm: F. & G. Beijers Bokf.-aktb. 1893.
* *Engelbrekt Engelbrektsson : frihetshjälten och hur hans minne blivit vårdat*. Norberg. 1951.
* *Frihetshjälten : Engelbrekt Engelbrektssons sällsamma saga berättad för ungdom*. Stockholm: Harrier. 1944.
* *Engelbrekt Engelbrektsson och 1430-talets svenska uppror*. Stockholm: Norstedt. 1984. ISBN 91-1-843212-3.
* *Bilder av Engelbrekt : en fotspårsguide*. Norberg: Norbergs kommun. 2008. ISBN 9789197117739.
* *Till 500-årsminnet av Engelbrekts fosterländska gärning d. 27 maj 1935*. Stockholm. 1935.
* *Engelbrekt*. Stockholm: Geber. 1915.
* *Engelbrekt*. Stockholm: Seligmann. 1882.
* *Lefnadsteckning öfwer Engelbrecht Engelbrechtsson*. Stockholm. 1875.
Det gamle markgrevskapet er lysebrunt, merk årstallene.
**Markgrevskapet Baden** var et territorium i det tysk-romerske rike som eksisterte fra 1112 til 1803. Territoriet lå ved østsiden av Oberrhein i det som nå er det sørvestre Tyskland.

Tittelen markgreve av Baden ble første gang benyttet av Herman II i 1112. Herman II var sønn av Herman I, som selv var sønn av Berthold I av Zähringen, hertug av Kärnten og markgreve av Verona.

I 1535 ble markgrevskapet delt i to: Baden-Durlach og Baden-Baden. De to delene ble gjenforent under Karl Fredrik av Baden i 1771. I 1803 ble Baden kurfyrstedømme og med noen territorielle tillegg var Baden fra 1806 til 1918 et storhertugdømme.

Referanser
----------

1. ↑  Gerhard Köbler: *Historisches Lexikon der deutschen Länder. Die deutschen Territorien vom Mittelalter bis zur Gegenwart*, 7. utgave, München: C.H.Beck, 2007, s. 36.

Kilder
------

* *Nordisk familjebok* , 1904

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Mette Olufsdatter Rosenkrantz, til Vester Vallø og Totterupholm** (født ca. 1533, død 2. april 1558) var en av Danmarks rikeste adelskvinner. 

Hun var datter av riksråd Oluf Nielsen Rosenkrantz til Vallø (d. 1545) og Ide Munk (d. 1586). I sin barndom hadde hun den senere berømte teologen Niels Hemmingsen som lærer. Ca. 14 år gammel ble hun trolovet med senere riksråd Steen Rosensparre til Skarholt (1523–1565), ekteskapet ble inngått omkring 1551.

Godseier
--------

Etter at Rosensparre faldt i slaget ved Axtorna satt hun som enke inntil hun den 14. september 1567 giftet seg på Vallø med rikshovmester Peder Oxe til Nielstrup. Da ekteskapet med Peder Oxe var barnløst, hadde han ved sin død sikret henne på livstid med besittelse av godsene Gisselfeld, Løgismose og Tølløse, halvparten av Holmegaard på Sjælland, Togerup i Skåne og Tange på Fyn. Dessuten hadde hun stadig sammen med sine barn av første ekteskap del i Skarholt (Skarhult) i Skåne. 

Selv eide hun halvparten av Vallø (Vester Vallø), mens den annen halvpart (Øster Vallø) tilhørte hennes eldre søster Birgitte Rosenkrantz (d. 1592), enke etter riksråd Peder Bille til Svanholm (d. 1580). Etter morens død i 1586 arvet Mette Rosenkrantz også Totterupholm (Rosendal). Gjennom den store arv og sin sterke personlighet, kom hun til å innta en fremragende stilling i samtiden.

I hennes religiøse livvsyn inngikk troen på trolldom, og da hun som eldre ble syk, la hun skylden på en trollkvinne i Malmø og lot henne fengsle på Skarholt. 

Etter ektemannen Oxes død planla hun oppførelsen av et praktfullt gravmæle i Vor Frue i København, men det ble avvist av kongen blant annet fordi det var for dominerende. I stedet ble det til mere alminnelige gravminner dels i Vor Frue dels i Bråby kirke ved Gisselfeld. Hun døde selv i 1558, hvoretter hun ble begravet i Skarholt kirke. Formentlig ble liket senere overført til Vor Frue i København.

Mette Rosenkrantz' etterlatte brev er preget av særlig rettskrivning og sterk dialekt, og er blant annet derfor av stor språklig og kulturhistorisk interesse.

Referanser
----------

1. ↑   British Museum person-institution thesaurus, British Museum-ID 184961, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10   Dansk biografisk leksikon, runeberg.org, besøkt 22. juni 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   collection.britishmuseum.org[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Bricka, Carl Frederik. «263 (Dansk biografisk Lexikon / XIV. Bind. Resen - Saxtrup)». *runeberg.org* **(dansk)**. Besøkt 17. januar 2020.
5. ↑  «Dansk Kvindebiografisk Leksikon - Mette Rosenkrantz». *www.kvinfo.dk*. 15. mai 2003. Besøkt 17. januar 2020.
6. ↑  «Mette Rosenkrantz | Gyldendal - Den Store Danske». *denstoredanske.dk* **(dansk)**. Besøkt 17. januar 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** Dansk kvindebiografisk leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** WikiTree
 |

Portal: Danmark
Et gårdstun i Norge
Et gårdstun i USA
Et portrom
**Gårdstun**, **tun** eller **gårdsplass** er et åpent, sentralt samlingssted innenfor et gårdsbruk. Som romlig begrep oppstår et tun når driftsbygningene blir plassert så tett at de danner et romlig fellesskap.

Samlokalisering av våningshus kan skje når en større gård blir oppdelt ved arveskifte, der bønder samler husene sine for å oppnå driftsfordeler eller for gjensidig beskyttelse. I bymiljø har portrommet og borggården lignende funksjon.

Et tradisjonelt gårdstun kan være sammensatt av ett eller to våningshus, ildhus, bur, stall, ulike typer fjøs og låve. Badstue (for tørking av korn o.a.) og smie er gjerne trukket unna av hensyn til brannfaren.

Ofte er tunets midtpunkt markert ved et *tuntre*.

Historie
--------

Begrepet *tún* er av gammelgermansk opprinnelse, og har utviklet seg ulikt i de enkelte språkavleggerne. På engelsk er *town* blitt betegnelsen for en samling av hus eller grend. På tysk er *Zaun* blitt ordet for gjerde. På nederlandsk er *tuin* blitt ordet for hage. På islandsk betegner nå *tún* en åker.

I Norge er det flere regionale byggeskikker med tun. Skikkene har også endret seg over tid. I Setesdal forekommer rekketun med innhus og uthus i hver sin rekke. På Sør- og Vestlandet forekommer klyngetun. Mot slutten av 1700-tallet utviklet det seg en byggestil på Østlandet med færre og større bygninger samlet omkring et firkantet tun. Samtidig ble det i Trøndelag bygget lukkede firkanttun. Lukkede firkanttun er også vanlig i Sverige, Danmark og Nordtyskland. I Gudbrandsdalen ble det utviklet totunsløsninger med et skille mellom *inntun* og *uttun*. Langs kysten i Nord-Norge ble det bygget sjøtun, med våningshus og uthus plassert ovenfor naust og brygge.[]

I nyere tid er begrepet tun også brukt om andre samlinger av bygninger, som f.eks. «helsetun» og «bygdetun».

Referanser
----------

1. ↑  Ulike tuntyper[*død lenke*]; tronderskbyggeskikk.no
2. ↑  Trøndertunet[*død lenke*]; tronderskbyggeskikk.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Thomas Lund** (født 19. november 1970) er en norsk tidligere fotballspiller. Han spilte spiss, og hadde en kort elite-karriere i Brann.

Lund slo gjennom som målfarlig spiss på 1.divisjonslaget Åsane i relativt moden alder. Som en av ligaens målmaskiner på et heller middelmådig lag ble han fort linket til Brann. Etterhvert fikk Branns sportslige ledelse øynene opp for hans kvaliteter, og i 2002 signerte han kontrakt med eliteserieklubben 31 år gammel. Hans debut i eliteserien ble imidlertid ingen hyggelig affære; den endte med 1-6 tap for Rosenborg.

Før karrieren i Brann hadde Lund kombinert spill for Åsane med jobben som frisør. Hans yrkesutdannelse ble stadig referert til i mediaomtalen av hans sportslige prestasjoner. 

Totalt spilte Lund 31 seriekamper for Brann, og scoret 6 mål. Høydepunktet må nok sies å være kampen mot Fredrikstad 13. juni 2004 der han kom inn som innbytter en halvtime før slutt. I tillegg til 2 scoringer skaffet han straffespark og ble kåret til banens beste.

Som 33-åring fikk Lund ikke forlenget sin Brann-kontrakt da den gikk ut i 2004. Han gikk da tilbake til frisøryrket.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 26218, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   «Rosenborg vant 6-1 i Bergen». **NRK**. 22. april 2003.
3. ↑  «Lunds Tivoli». **Nettavisen**. 13. juni 2004. [*død lenke*]
4. ↑   «Hårfin Mjelde». **Bergensavisen**. 13. juni 2004.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Thomas Lund – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Lund – FBref Rediger på Wikidata
2008 var **Internasjonalt år for poteten** og markerte FNs anerkjennelse av potetens betydning i verdensbefolkningens kosthold. Målet var å rette oppmerksomheten mot potetens rolle i å gi sikringskost og forhindre fattigdom. FAO sto for tilretteleggingen av markeringen.

Det tilhørende vedtaket av 25. november 2005, som omhandlet tilrettelegging for gjennomføringen av markeringen, begrunnet dette med 

> 
> "behovet for offentlig oppmerksomhet rundt sammenhengen mellom fattigdom, matsikkerhet, feilernæring og det potensielle bidraget fra poteten i kampen mot sult." 
> 
> 
> 

Dette er en av flere FN-markeringer for spesielle dager, måneder og år. Året 2008 var også Internasjonalt år for hygiene.

Målet var at betegnelsen "Internasjonalt år" ville gjøre for poteten det Internasjonalt år for ris gjorde for denne matvaren i 2004. Det vil si, inspirere til utstillinger, utdanningsprogrammer, filmer, publikasjoner og skape økt internasjonal oppmerksomhet om flernasjonale initiativer for å sikre våre matressurser.

2008 var også nasjonalt år for poteten i Peru.

Referanser
----------

1. ↑  Mal:UN document
2. ↑  Mal:UN document

Eksterne lenker
---------------

* International Year of the Potato
* FAO
* FAO 2005 resolutions
* International Potato Center
* Potato Information & Exchange
* The Potato Museum