recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Hexanodes*** er en slekt av biller som hører til familien klannere (Dermestidae). De lever av dødt animalsk materiale, for eksempel kjøtt, hud, pelsverk og ull.

Utseende
--------

Små, blankt svarte biller, kroppen kledt med nokså lange, utstående hår. Kroppsformen er oval og hvelvet. Antennene er tynne med en avlang, tre-leddet klubbe. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, sett ovenfra trapesformet. Det har ingen tydelig forhøyninger eller groper. **Dekkvingene** er oftest noe flate. **Beina** er temmelig korte og kan foldes tett inntil kroppen. **Larvene** er mer eller mindre kjegleformede og kledt med lange hår.

Levevis
-------

Klannerne lever av dødt dyrisk materiale og kan klare seg med svært lite fuktighet, slik at de kan spise tørrfisk, nålede tørre insekter, lær og andre tørre materialer. Ute i naturen lever de av kadavere, matrester i fuglereir, insektrester i vepse- og humlebol og lignende. De nyklekte larvene er svært aktive og kan komme seg inn gjennom ganske små åpninger.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt på New Zealand.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien klannere, Dermestoidea – bare én familie
			* Familien klannere, Dermestidae
				+ Underfamilien **larveklannere**, Trinodinae Casey, 1900
					- Slekten ***Hexanodes*** Blair, 1941
						* *Hexanodes vulgata* (Broun, 1880)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 2. oktober 2020. Besøkt 2. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hexanodes* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Hexanodes* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Hexanodes* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Hexanodes* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Baula** er et vulkansk fjell som ligger på den vestre delen av Island i nærheten av Hringvegur (ringveien). Bifröst University og de naturskjønne Grábrókkraterne ligger i nærheten.

Den røde og oransje fargen kommer av rhyolitt. Geologisk sett er fjellet klassifisert som en intrusjon (eller mer spesifikt en batolitt), som er en smeltemasse som har blitt dannet under jordskorpen, men siden blitt presset opp. Denne prosessen har trolig tatt rundt 3,5 millioner år.

To karakteristisk trekk ved fjellet er at det er formet som en nesten perfekt kjegle, og at det har en mindre søsterfjell kalt *Litla-Baula*, hvor det har blitt funnet sjeldne søyleformede strenger av rhyolitt. Sammen blir Baula og Litla-Baula ofte beskrevet som Islands vakreste fjellpar.

Andre gode eksempler på lignende intrusjoner på Island er fjellene Mælifell på Snæfellsnes-halvøya, og Hlíðarfjall i nærheten av innsjøen Mývatn nord i landet.

Se også
-------

* Vulkansk aktivitet på Island

Portal: Island

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GeoNames
 |
Georg Brustad til høyre.  Foto: Narve Skarpmoen / Nasjonalbibliotekets bildesamling 
**Georg Antonius Brustad** (født 23. november 1892 i Kristiania, død 17. mars 1932 i Oslo) var en norsk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.

Brustad vant en olympisk bronsemedalje i turn i OL i 1912. Han var med på det norske laget som kom på tredje- og sisteplass i lagkonkurransen i mangekamp svensk system bak Sverige og Danmark. Det var kun tre lag fra tre nasjoner som var med i konkurransen som ble avholdt på Stockholms stadion.

Brustad var også bokser, bokseinstruktør og boksedommer. Han vant gull i mellomvekt i NM 1916 og i tungvekt i NM 1917 og NM 1918. Han bokset i alt 22 kamper som profesjonell.

Brustad var bokseinstruktør og trener for flere av 1920-tallets store boksere, blant annet Pete Sanstol, Otto von Porat, Edgar Norman Christensen, Haakon Hansen, Sverre Sørsdal, Aage Steen, Johannes Røhme med flere. Han var lagleder og trener for bokserne i OL i 1920 og OL i 1924.

Brustad representerte Oslo Turnforening og IF Ørnulf og etablerte senere Den Private Bokseklub. Han var boksedommer i en rekke profesjonelle kamper i Norge, Sverige og Danmark. Han var redaktør av *Atletjournalen* og var aktiv skribent i tidsskriftet *Idrætsliv*. Brustad er forfatter av kapittelet om boksing i *Træningsboken* fra 1918 og av boken *Boxedommeren* som kom i 1922. Han skrev kapittelet om boksing i *Idrætsboken* fra 1923, som også kom ut som særtrykk i boken *Boksning* i 1924.

* Brødrene Brustad 1916  Foto: Narve Skarpmoen / NasjonalbiblioteketBrødrene Brustad 1916  Foto: Narve Skarpmoen / Nasjonalbiblioteket
* Georg Brustads Boxedommeren utgitt 1922Georg Brustads *Boxedommeren* utgitt 1922
* Georg Brustads Boksning utgitt 1924Georg Brustads *Boksning* utgitt 1924
* Georg Antonius Brustad på bommen under olympiaden 1912 i StockholmGeorg Antonius Brustad på bommen under olympiaden 1912 i Stockholm

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Bronse Bronse i turn, lagkamp svensk system Norges flagg Norge

Referanser
----------

1. ↑   Boxrec, boxrec.com, BoxRec bokser-ID 47708[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Georg Antonius Brustad – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Georg Antonius Brustad – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Georg Antonius Brustad – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Georg Antonius Brustad – BoxRec Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Gil Bellows
**Gil Bellows** (født 28. juni 1967 i Vancouver i Britisk Columbia) er en canadisk skuespiller på TV og film. 

Bellows studerte ved Magee Secondary School sammen med en rekke andre fremtidige skuespillere som f.eks. Carrie-Anne Moss. Etter endt eksamen begynte han på sin karriere som skuespiller og studerte ved American Academy of Dramatic Arts i Los Angeles, California. Bellows er best kjent for sine roller som Tommy Williams i The Shawshank Redemption fra 1994, Billy Thomas i TV-serien Ally McBeal og som CIA-agent Matt Callan i TV-serien The Agency. 

Bellows har også dukket opp i den psykologiske thrilleren Chasing Sleep som etterforsker Derm, der han spilte mot skuespiller Jeff Daniels. Bellows dukket opp i The Weather Man som en pervertert rehabilitering rådgiver. Han spilte i den franske filmen Un amour de sorcière som Michael Firth i 1997. I 2007 fullførte han filming til *Kill Kill Faster Faster* som er basert på den kritikerroste romanen med samme navn, skrevet av forfatter Joel Rose. 

Bellows hadde også en mindre rolle i spillefilmen 24: Redemption, en TV-film prequel før til syvende sesongen av TV-serien 24 med Kiefer Sutherland i hovedrollen. Bellows hadde også en mindre rolle i TV-serien Smallville i sesong ni. I 2010 hadde Bellows en tilbakevendende rolle i TV-serien FlashForward som karakteren Timothy. Samme år spilte Bellows sammen med Steve Austin og Eric Roberts i actionfilmen Hunt to Kill, og samme år spilte han sammen med Macha Grenon og Julia Stone i The Year Dolly Parton was my mom. Gil Bellows er gift med Rya Kihlstedt og har to barn som heter Ava Emanuelle (født i 1999) og Giovanni (født i 2001).

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm0004743, besøkt 13. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Notable Past Students, www.aada.edu[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gil Bellows på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Gil Bellows i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Gil Bellows på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (da) Gil Bellows på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Gil Bellows på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Gil Bellows på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Gil Bellows hos Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) Gil Bellows hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
**Georg August Thilesen** (født 20. desember 1837 i Fredrikshald, død 20. desember 1917 i Kristiania) var en norsk jurist, industrimann og statsråd fra partiet Venstre.

Han var indreminister i Johan Sverdrups regjering fra desember 1888 til regjeringens fratredelse i juli 1889. Samme post hadde han fra 1898 til 1899 i Johannes Steens andre regjering, og var deretter ved Statsrådsavdelingen i Stockholm fra 1899 til 1900 og finansminister fra mai til november 1900.

Thilesen tok juridisk embetseksamen i 1860 og var sorenskriverfullmektig i Karmsund og Hesbø sorenskriveri fra 1860 til 1863. Deretter kom han til Buskerud, der han først var sorenskriverfullmektig i Eiker, Modum og Sigdal sorenskriveri i 1863, senere samme år overrettssakfører i Hokksund og fra 1865 i Drammen.

Han deltok i etableringen av flere treforedlingsbedrifter, blant andre Hofsfoss træsliperi ved Hønefoss, Hofs træsliperi, Skien Cellulosefabrik, Ørje Brug og Meraker Brug, samt Numedals Skogaktieselskap.

Han tok initiativ til etableringen av Drammen og Oplands Privatbank i 1874, der han var direksjonsformann frem til 1898. Fra 1900 var han bosatt i Kristiania, og fra 1901 til 1906 var han sjef for Kristiania Industri- og Vekselbank.

Thilesen var ordfører i Drammen 1883–1884 og kommunens juridiske konsulent og sakfører 1890–1898.

Han ble i 1889 utnevnt til ridder av St. Olavs Orden, og forfremmet til kommandør av 1. klasse i 1895.

Georg August Thilesen var sønn av lærer i Fredrikshald, senere tollbetjent i Drammen, Thile Thilesen og hustru Karen Nyquist. Han ble i 1872 gift med Aagot Faye (1854–1916).

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 1004[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 60[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* *Den Kongelige norske Sankt Olavs orden 1847-1947*, utgitt av ordenskanselliet ved O. Delphin Amundsen, Grøndahl & Søns Forlag, Oslo, 1947

Eksterne lenker
---------------

* (no) Georg August Thilesen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
Et nederlandsk middelalderdiplom fra 1361
**Middelalderdiplom** er diplomer utstedt i middelalderen. De utgjør en sentral kilde for historieforskningen, ettersom de kan gi opplysninger om blant annet politiske hendelser, rettsforholdene, statsforfatningen og økonomiske forhold. Spesialvitenskapen som beskjeftiger seg med disse diplomene kalles diplomatikk.

Norske middelaldrebrev er samlet i *Diplomatarium Norvegicum*.

Formelverk
----------

Middelalderdiplomene ble skrevet etter et strengt formelverk; det var bygget opp av flere deler, som hadde hver sin funksjon. Oppbygningen kunne variere med tid og sted og hensikt, men noen av bestanddelene er med i nesten alle diplomer.

Kunsten å forfatte et diplom ble kalt *ars dictandi*. Det fantes egne lærebøker i brevskrivning, kalt *dictamen* eller *summa dictaminis*, som inneholdt retningslinjer for utformingen av diplomene. I tillegg fantes det formularbøker, som inneholdt samlinger av typiske brev som kunne etterlignes.

Elementer i et middelalderdiplom:

* Protokoll (innledning)
	+ *Invocatio* (påkallelse av Gud i form av et tegn (krismon) eller tekst)
	+ *Intitulatio* eller *superscriptio* (navngivelse av utstederen)
	+ *Inscriptio* (adresse, navngivelse av mottakeren)
	+ *Salutatio* (hilsningsformel)
* Kontekst (tekst)
	+ *Arenga* (en retorisk motivering eller begrunnelse av den følgende hovedteksten)
	+ *Promulgatio* (kunngjørelse eller viljeserklæring, ofte kalt *publicatio* eller *notificatio*)
	+ *Narratio* (beskrivelse av faktiske forhold eller et rettsgrunnlag som er bakgrunnen for utstedelsen av diplomet)
	+ *Dispositio* (vedtak)
	+ *Sanctio* (opplysning om straffen som følger av en overtredelse av *dispositio*)
	+ *Corroboratio* (bekreftelse, opplysninger om vitner, segl og lignende)
* Eskatokoll (avslutning)
	+ *Subscriptio* (underskrifter, monogrammer)
	+ Datering etter år, indiksjon, herskerår, med stedsangivelse
	+ *Apprecatio* (avsluttende lykkønskning)

Forskjellige slags middelalderbrev
----------------------------------

* *Charta*
* Gavebrev
* Kjøpsbrev
* *Notitia*
* Privilegiebrev
* *Vidimus* eller *vidisse*

Litteratur
----------

* Lars Hamre: *Innføring i diplomatikk*. Oslo: Universitetsforlaget, 1972
**Georg Anton Krohg** (født 13. mars 1817 på Munkvoll, død 13. april 1873 i Kristiania) var en norsk publisist, sønn til Christian Krohg, far til Christian Krohg.
Krohg ble student i 1835, cand. jur. i 1842, kopist i Finansdepartementet 1844 og ved dettes deling 1846 i det nye Indredepartementet, hvor han ble fullmektig 1857. Tross denne beskjedne banen hørte Kroghs navn i samtiden til de mest kjente i alle nordiske riker. Hans liv var fylt av åndelige interesser, hans fremste sysselsettelse var studiet — også i kildeskrifterne — av de nordiske landenes historie og språk ved siden av den gamle greske litteratur og hans samtids politiske historie.

Hans liv og virke var preget av en begeistret tro på skandinavismens idé. Nordens enhet i enhver retning, også politisk-dynastisk, var emne eller formål for hele hans 30 års journalistiske forfatterskap, og i denne idés tjeneste ofrede han ikke bare sin penn, men ga også sin personlige innsats idet han straks ved krigens utbrudd 1848 dro som frivillig til Danmark, hvor han en tid sto som menig i 10. lette bataljon, senere var bereden ordonnans hos general Schleppegrell. 

Hans journalistiske arbeid i en mengde norske blader (1846—47 i *Den Constitutionelle*, 1847—51 i *Rigstidenden*, fra 1856 av utelukkende i *Aftenbladet*) var bygget på rare kunnskaper, men hans artikler var verken lettleste eller underholdende, og hans språk ble med årene mer og mer et for ham ganske spesielt «nordisk Maalstræv». Så lenge *Nordisk Universitets Tidsskrift* utkom, (1854—65), var han dets norske redaktør, og på liknende måte var han medarbeider av Hamiltons *Nordisk Tidskrift* 1866 ff. 

Et utvalg av *Islandske Folkesagn*, som han utgav 1862 i *Oversettelse og Samendrag* etter Arnason, Maurer o. fl. fikk liten utbredelse, for en stor del på grunn av språkformen. Den samme hindring la han i veien for lesernes tilegnelse av de *Nygræske Folkesange* som han oversatte i tidsskriftet *Norden*. Fra Danmark, hvor han hadde en stor krets av venner — hans nærmeste var Carl Ploug og historikern Allen — skaffet han seg i 1848 også sin hustru, en prestedatter fra Møn. På den store idealistens grav reiste venner i 1881 en bautasten med innskriften: «Tro imod Norden, sit Folk og sin Gud».

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 10474500n[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* (da) Artikkelen bygger på det danske Salmonsens konversationsleksikon 2. utgave (1915–1930).

Litteratur
----------

Per R. Christiansen: *"Med Sverd og med Bog" - Georg Anton Krohg og skandinavismen*, Kolofon forlag 2023. ISBN 9788230025291

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Middelborg** er et sted like sør for Årøysund og nord for Stranda på Nøtterøy i Færder kommune. Stedet hører til grunnkretsen Årøysund og delområdet Torød. Middelborg ligger midtveis mellom Nordre og Søndre Årøy og karakteriseres av en rekke eneboliger som ligger langs sjøen, med tilhørende brygger. En blindvei sørover langs sjøen, Middelborgveien, skiller bryggene og boligeiendommene på stedet. 

Middelborg kan sies å være en del av det større tettstedet Årøysund, men formelt finnes det et klart navneskille mellom Årøysund og Middelborg. Denne grensen kan sies å gå ved Tollstasjonen i Årøysund. Sør for denne ligger Middelborg.

* De 6 bildenes rekkefølge er fra sør til nord i Middelborgveien, alle er datert 1966. Foto: Widerøe/VestfoldmuseeneDe 6 bildenes rekkefølge er fra sør til nord i Middelborgveien, alle er datert 1966. Foto: Widerøe/Vestfoldmuseene
* Foto: Widerøe/Vestfoldmuseene Foto: Widerøe/Vestfoldmuseene
* Foto: Widerøe/Vestfoldmuseene Foto: Widerøe/Vestfoldmuseene
* Foto: Widerøe/Vestfoldmuseene Foto: Widerøe/Vestfoldmuseene
* Foto: Widerøe/Vestfoldmuseene Foto: Widerøe/Vestfoldmuseene
* Foto: Widerøe/Vestfoldmuseene Foto: Widerøe/Vestfoldmuseene

Navn
----

Navnet Middelborg skal være brukt om stedet siden omkring 1740. *Mitta* har også vært i bruk om stedet, men dette navnet er ikke lenger vanlig i dagligtalen. Begge disse navnene har klare preferenser til beliggenheten midtveis mellom Nordre- og Søndre Årøy.

Referanser
----------

1. ↑  Lorens Berg: Nøtterø – En bygdebok, 19922 –  Under Roppestad

Eksterne lenker
---------------

* Zoombart kart over Middelborg
* Kart over steder på Nøtterøy
* Nøtterøy en bygdebok – Seksjon under Roppestad
**Cours de civilisation française de la Sorbonne** (CCFS) er et privat kursprogram i fransk språk og fransk kultur som har blitt tilbudt i Paris siden 1919. Kursene henvender seg til utenlandske studenter, og de fleste studentene kommer fra USA. Kursene tas særlig av utenlandske studenter som ønsker å studere i Frankrike for å forbedre kunnskapene i fransk før de begynner på andre studier, eller som et mer allmenndannende kurs etter avsluttet videregående skole. Programmet omfatter en rekke forskjellige kurs av ulik varighet, fra en måneds intensivkurs til kurs som varer to semestre (et knapt år), og CCFS tildeler forskjellige språksertifikater. Kursene har hovedvekt på språkøvelser og forbedring av språkferdigheter. Programmet har rundt 7000 studenter årlig. Programmet forutsetter at studentene allerede har grunnleggende ferdigheter i fransk.

Referanser
----------

1. ↑  Whitney Walton, *Internationalism, National Identities, and Study Abroad: France and the United States, 1890–1970* (s. 63), Stanford University Press, 2009

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
En **åndelig oppfølger**, er oppfølgeren til enten et videospill, en film, en roman, en tegneserie, et teaterstykke eller en TV-serie. Istedenfor å være en typisk oppfølger, deler gjerne åndelige oppfølgere sjanger, tema, stil og ofte også samme forfatter, uten å fortsette på en tidligere historie. Åndelige oppfølgere pleier også å være en del av to eller flere forskjellige franchiser i motsetning til vanlige oppfølgere som er en del av samme franchise. Ordet åndelig oppfølger brukes som oftest angående videospill.

Grunner til at det lages åndelige oppfølgere
--------------------------------------------

Forfattere av det originale innholdet, beholder ikke alltid opphavsretten på innholdet. Dette fører ofte til at det ikke blir mulig å lage en oppfølger. For å komme seg rundt dette problemet, kan forfatteren lage et nytt produkt med innhold som ligner på det originale produktet, altså en åndelig oppfølger.

Ved andre tilfeller, kan en åndelig oppfølger bli laget når originalproduktet endte opp som en flopp. Å lage en vanlig oppfølger til en flopp, kan føre til at folk ikke vil kjøpe oppfølgeren, basert på den negative erfaringen med det første produktet. 
Ved å gi det originale produktet et nytt navn og forandre på innholdet (men alikevell beholde samme sjanger, tema og/eller stil), så vil ikke folk lenger forbinde det med originalproduktet, og det nye produktet blir kanskje derfor en større suksess enn det en vanlig oppfølger ville blitt.

Eksempler på åndelige oppfølgere
--------------------------------

* Videospillet *BioShock* har blitt referert til av sine skapere, som den åndelige oppfølgeren til *System Shock 2*.
* Videospillet *Crysis* blir sett på som den åndelige oppfølgeren til *Far Cry*.
* Videospillet *Perfect Dark* blir sett på som den åndelige oppfølgeren til *GoldenEye 007*.

Referanser
----------

1. ↑  «BioShock Preview». GameSpy. 10. mai 2006. Besøkt 8. mai 2007.
2. ↑  «Crysis». CVG.
3. ↑  «First Look: Perfect Dark». GamePro.

Portal: Videospill
**Phonero** er et tidligere selvstendig norsk teleselskap som nå er en del av Telia Norge AS og opererer som en av Telias merkevarer i Norge. Phonero ble etablert i 2008 og tilbyr telefoniløsninger til bedrifter og offentlig sektor. Selskapet har hovedkontor i Kristiansand og regionskontorer i Oslo, Stavanger, Bergen og Trondheim.

Phonero ble i november 2016 kjøpt opp av Telia Company, som en del av deres satsing på å være den desiderte utfordrer til Telenor på det norske telemarkedet. Fra høsten 2017 benyttes Telia som leverandør av dekning. Phonero benyttet tidligere Telenors mobilnett. 

Phonero var tidligere eid av Sveaas-kontrollerte Kistefos. Mobiltelefoniselskapet Phonero kjøpte i 2014 opp konkurrenten Ventelo, og hevder selv at de ble Telenors største utfordrer på bedriftsmarkedet ved at de ble tre ganger så store som før.

Referanser
----------

1. ↑  NRK. «Telia får kjøpe Phonero». *NRK* **(norsk)**. Besøkt 3. april 2017.
2. ↑  «Driftsikker kommunikasjon». Arkivert fra originalen 18. juni 2015. Besøkt 18. juni 2015.
3. ↑  Enge, Caroline (1. juli 2014): «Phonero kjøper opp konkurrent - blir tre ganger så stort», *E24.no*

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Åmunde Gyrdsson**, eller **Amund Gyrdsson** (død ca. 1150), var en norsk høvding og lendmann i borgerkrigstiden i Norge. Åmunde var fosterfar for kong Inge Haraldsson Krokrygg. Inge ble konge bare to år gammel, og mens han ennå var barn, var Åmunde hans formynder, samt en av lederne for barnekongens hird.

Leder for Inge Haraldssons hird
-------------------------------

Åmunde Gyrdsson var fra Ranrike (Båhuslen), og her hadde han til oppfostring Inge Haraldsson, en av sønnene til kong Harald Gille. Etter Haralds død i 1136 fikk Åmunde, sammen med Inges mor Ingerid Ragnvaldsdatter og lendmannen Tjostolv Ålesson, kåret den to år gamle Inge til konge på borgartinget. Inges to år eldre bror Sigurd ble på sin side kåret til konge over trønderne. Åmunde og Tjostolv ble nå kong Inges fremste menn.

Da Inges kongedømme ble truet av hans fetter, den avsatte kongen Magnus Blinde, var Åmunde og Tjostolv parate til å forsvare det, blant annet i slaget ved Krokaskogen i 1137, da Magnus samarbeidet med den svenske jarlen Karl Sunesson. Åmunde og resten av Inges menn greide imidlertid å slå Karl og mennene hans.

Da tronpretendenten Sigurd Slembe, i samarbeid med Magnus Blinde, angrep Inges og broren Sigurds menn i slaget ved Holmengrå, var Åmunde blant dem som fikk fanget Sigurd Slembe etter slaget. I dette slaget ble Magnus Blinde drept, og Sigurd Slembe ble henrettet etter at han ble fanget av Åmunde og resten av kongene Inges og Sigurds menn.

Åmunde døde en gang i løpet av Inges barndom, og etter hans død, overtok Gregorius Dagsson og Erling Skakke som Inges fremste menn. Åmunde hadde en sønn, Gyrd, som ble en del av Inges hær. Gyrd ble gift med Gregorius Dagssons søster Gyrid, og ble senere drept av kong Håkon Herdebrei, Inges nevø og rival.

Åmunde var trolig etterkommer av Lov-Besse, en vikværing som er kjent som mannen bak deler av Borgartingsloven. Lov-Besse skal ha vært far til Gyrd, Åmundes far.

Referanser
----------

1. ↑  Helle (1974): 43-44
2. ↑  Haraldssønnenes saga, kap. 2
3. ↑  Haraldssønnenes saga, kap. 11
4. ↑  Haraldssønnenes saga, kap. 21
5. ↑  Håkon Herdebreis saga, kap. 2
6. ↑  Håkon Herdebreis saga, kap. 4
7. ↑  Snorre: Haraldssønnenes saga, kap. 1
8. ↑  Norseng (2005): 31-32

Litteratur
----------

* *Fagerskinna*, oversatt av Edvard Eikill. Saga Bok, Stavanger 2007
* Helle, Knut: *Norge blir en stat. 1130-1319*. Universitetsforlaget, Oslo 1974
* Norseng, Per G. *Østfolds historie. Bind 2. I Borgarsysle*. Østfold Fylkeskommune, Sarpsborg 2005
* Snorre: Haraldssønnenes saga, Håkon Herdebreis saga. I: *Norges Kongesagaer*, oversatt av Anne Holtsmark. Gyldendal, Oslo 1979
**Ignacio Camacho Barnola** (født 4. mai 1990) er en spansk tidligere fotballspiller.

Klubbkarriere
-------------

Camacho startet sin fotballkarriere i fødebyens store klubb, Real Zaragoza, før Atlético Madrid oppdaget han og fikk han med til klubbens akademi i 2005. Etter å ha spilt for Atlético B, Atléticos andrelag, i starten av 2007-2008 sesongen ble unggutten flyttet opp til A-laget på våren 2008. Trener Javier Aguirre ga 17-år gamle Ignacio sin debut mot selveste Barcelona 1. mars 2008, og hvilken kamp han gjennomførte. Han herjet på midtbanen og var en av Atléticos beste spillere, og hjalp laget til en overraskende 4-2 seier på hjemmebane.

Videre samme sesong fikk han ytterligere ni kamper for "Los Colchoneros deriblant mot Sevilla og Recreativo. Mot sistnevnte motstander scoret han til og med sine to første mål på seniornivå, i en kamp Atlético Madrid vant 3-0.

2008-2009 sesongen var ventet å bli suksessrike med tanke på spilletid for Camacho, men han ble for det meste henvist til benken. Med en ny defensiv midtbanespiller i Paulo Assunçao, stortalentet Raúl Garcia, et innlånt talent i Éver Banega og en utskjelt Maniche med fornyet tillit ble det vanskelig for Ignacio å slippe til på midtbanen til Atlético. Han fikk dog åtte kamper for de rød-hvite, hvor to av dem var fra start mot storklubbene Liverpool og Real Madrid. Begge endte med sluttresultatet 1-1, uten noe ekstra storspill av unggutten Camacho.

Landslagskarriere
-----------------

Camacho har gått igjennom de alle U-landslagene Spania har å tilby, men et lite høydepunkt var da han storspilte for Spanias U-17 lag i 2007. Spania klatret helt til topps i U-17 EM med selveste Camacho som kaptein. Han deltok også for samme alderslandslag senere i 2007, da i U-17 VM. Spania tok seg helt til finalen, men der ble Nigeria for sterke for de spanske ungguttene.

Han debuterte på Spania landslag 18. november 2014 da han ble byttet inn for Sergio Busquets i en vennskapskamp mot Tyskland som endte 0-1.

Meritter
--------

### Spania

* 2007 UEFA under 17 EM

Referanser
----------

1. ↑   Diario AS, oppført som Ignacio Camacho Barnola, AS.com athlete ID ignacio\_camacho/17219[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 58874, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ignacio Camacho – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Ignacio Camacho – UEFA Rediger på Wikidata

* (en) Ignacio Camacho – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Ignacio Camacho – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Ignacio Camacho – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Ignacio Camacho – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Ignacio Camacho – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Ignacio Camacho – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Ignacio Camacho – FBref Rediger på Wikidata

* (es) Ignacio Camacho – as.com Rediger på Wikidata
* Stats at Liga de Fútbol Profesional[*død lenke*]
* BDFutbol profile
* Futbolme profile
* Web on Camacho: news, pictures, etc.
**Igman** er et fjell som ligger sentralt i Bosnia-Hercegovina, like sørøst for Sarajevo og ved siden av fjellet Bjelašnica og landsbyen Ilidža. Det høyeste punktet til Igman er *Vlahinja* på 1 502 meter, som dermed er et av de laveste Sarajevo–fjellene.

Igman er et populært turiststed for gå– og skiturer, og er fremdeles et av de største turistattraksjonene i Sarajevo. Under vinter-OL 1984 ble det avholdt flere øvelser her, i tillegg til nabofjellene Bjelašnica og Jahorina. Det er ført opp flere bygninger ved Igman, hvorav mange fremdeles bærer preg av konflikten i 1992–1995. Et turistmål er hoppbakkeanlegget fra de olympiske leker, hvor premeutdelingspodiet har flere kulehull i seg etter at det ble brukt som henrettingsplass under krigen. Det har i nyere tid blitt planlagt en taubane mellom Igman og Ilidžas Hrasnica. 

Fjellet har for øvrig også rekorden som den kaldeste plassen i regionen med en minimumsteperatur på −43 °C. Ved klarvær kan man fra toppen av fjellet se helt til Montenegro og Adriaterhavet.

Se også
-------

* Igman-Olympiabakkene

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Junkers W 33** er et tysk, lav-vinget, en-motors transportfly bygget helt i metall.

Efter første verdenskrig var den tyske flyindustrien og luftfarten hardt rammet av Versaillestraktaten som forbød Tyskland all bruk av militære fly og et totalforbud mot flybygging. Tyskland omgikk Versailestraktatens bestemmelser ved å bygge sine fly utenlands. Junkers anla i 1922 en stor fabrik i Fili i Sovjetunionen og inngikk i 1925 avtale med AB Flygindustri (Afi) i Sverige om å bygge Junkers fly på lisens. Store deler av flyene ble imidlertid bygget av Junkers i Dessau og ble satt sammen i fabrikkene utenlands, der også modifiseringen av militærvariantene ble foretatt.

Junkers W 33 ble konstruert i 1926 som et passasjerfly, helt bygget av duraluminium. Flyet var en utvikling av Junkers F13, men med større lastekapasitet og en vannkjølet, 6-sylindret Junkers L 5 rekkemotor. Første flyvningen med W 33 ble foretatt den 7. juni 1926 i Tyskland. Første W 33 fra den svenske flyfabrikken Afi ble klart i mai 1930 og ble levert to måneder senere til Mitsubishi i Japan. Dette flyet ble i 1932 benyttet til et rekordforsøk i å gjennomføre en flyvning over Stillehavet til USA, men flyvningen var mislykket og flyet forsvant. Til tross for at det ble søkt etter spor i de neste seks måneder fant man verken vrakrester eller spor etter mannskapet. Ytterligere et rekordførsøk ble gjort med en W 33 «Bremen» da to tyske flyvere i 1928 lykkedes å krysse Atlanterhavet fra Europa til USA.

En militær variant fikk betegnelsen Junkers K 43 Denne var utstyrt med luker i tak og gulv for maskingevær.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Holometabole insekter** er insekter med såkalt *fullstendig forvandling* (eller *holometabol utvikling*), dvs. med en individualutvikling som inneholder både larvestadier og et puppestadium før voksenstadiet (*imago*).
Larvenes kroppsbygning og økologi avviker sterkt fra imagoens.
I løpet av det ubevegelige puppestadiet gjennomgår larven en gjennomgripende metamorfose.
Under metamorfosen forsvinner noen av larvens organer, mens voksenorganene (bl.a. fasettøynene) blir dannet på nytt.
«Knoppene» eller anleggene til flere voksenorganer (bl.a. vingene) er imidlertid allerede til stede i larven, men er gjemt som såkalte imaginalskiver under kutikulaen (huden).

Holometabole insekter er en svært suksessrik insektgruppe.
To av tre kjente dyrearter er holometabole insekter.
Den fullstendige forvandlingen er sannsynligvis en del av forklaringen til denne suksessen:
Ved at larvene kan leve i helt andre miljøer og dermed utnytte helt andre ressurser enn de voksne, er konkurransen internt i arten sterkt redusert.
Eksempler er billelarver, som lever et underjordisk liv, mens voksne biller lever overjordisk.
I flere grupper lever larvene limnisk (i ferskvann), mens det voksne dyret lever et terrestrisk liv (f.eks. fluer og mudderfluer).
Også sommerfuglåmer lever av andre planter enn de voksne sommerfuglene.

Inndelingen av de holometabole insektene (gjengitt i hierarkisk skrivemåte) er den følgende:

* **Neuropteriformia**
	+ **Neuropteroidea**
		- [Gruppe uten navn]
			* Mudderfluer (Megaloptera)
			* Kamelhalsfluer (Raphidioptera)
		- Nettvinger (Neuroptera, Planipennia)
	+ **Coleopteroidea**
		- Viftevinger (Strepsiptera)?
		- Biller (Coleoptera)
* **Mecopteriformia**
	+ Vepser (Hymenoptera)
	+ **Mecopteroidea**
		- **Antliophora**
			* [Gruppe uten navn]
				+ Skorpionfluer (Mecoptera)
				+ Lopper (Siphonaptera)?
			* Tovinger (Diptera)
		- **Amphiesmenoptera**
			* Vårfluer (Trichoptera)
			* Sommerfugler (Lepidoptera)

Spørsmålstegnene antyder at viftevingenes og loppenes posisjon i stamtreet fremdeles er litt usikker.

Referanser
----------

1. ↑  Jabr, Ferris. «How Did Insect Metamorphosis Evolve?». Scientific American. Besøkt 28. november 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *holometabole insekter* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *holometabole insekter* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *holometabole insekter* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *holometabole insekter* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Endopterygota* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Endopterygota* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Oskar Kristiansen** (født 15. oktober 1856 i Kristiania, død 6. oktober 1936) var en norsk stortingsreferent og historiker, som utga flere bøker om norsk økonomisk og sosial historie i første halvdel av 1800-tallet.

Liv
---

Han var sønn av departementsbud Jens Christiansen (1819–1884) og Karen Anne Johannesen (død 1860). Etter å ha vært elev ved Kristiania borger- og realskole og Kristiania katedralskole studerte han ved universitetet og fikk graden cand.mag. i 1880. Alt i 1874 ble han ansatt som referent ved Stortingets stenografkorps (også kalt referentkorps), hvor han senere ble revisor, og hvor han i 1901 ble utnevnt til referentsjef. Han gikk av fra denne stillingen i 1918. Fra 1881 til 1896 var han dessuten lærer ved Otto Anderssens skole.

Kristiansen var ofte på reiser og hadde i løpet av livet besøkt de fleste landene i Europa. Fra 1883 til 1884 bodde han i Paris for å lære fransk, og i perioden 1896–1897 bodde han i Berlin. Ved sin død testamenterte han alt han etterlot seg til Nansenfondet.

Historiker
----------

Han utga et par lærebøker i historie: *Læsebog i Nordens historie for middelskolen* (1895) og *Lærebog i historie for folkeskolen* (1897).

Etter å ha gått av fra stillingen i Stortinget utga han en rekke studier over norsk økonomisk og sosial historie på begynnelsen av 1800-tallet: *Penge og kapital, næringsveie* (1925), *Samfærsel i Norge 1814–1830* (1926), *Norges finanser 1814–1830* (1931), *De fattige i Norge 1814–1845* (1934) og *Edruelighetsforhold i Norge 1814–1848* (1934). I *Historisk tidsskrift* for 1924 skrev han en artikkel om «Norges skibsfart 1815–30». Ottar Dahl kaller Kristiansens skrifter «grunnleggende for den økonomiske historie i første del av 1800-tallet».

Referanser
----------

1. 1 2 3  *Dødsfall*. Arbeiderbladet. 7. oktober 1936. CS1-vedlikehold: Dato og år (link)
2. ↑  *Testamentarisk gave til Nansen-fondet*. Bergens Arbeiderblad. 26. oktober 1936.
3. ↑  Dahl, Ottar (1959). *Norsk historieforskning i 19. og 20. århundre*. Universitetsforlaget. s. 245.

Litteratur
----------

* *Studenterne fra 1874*. [Kristiania]: [s.n.] 1899.
* *Studentene fra 1874*. Kristiania. 1924.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
| Slaget om Mehran |
| --- |
| Konflikt: Irak-Iran-krigen |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 14-17. mai 1986 |
| Sted | Mehran, en iransk grenseby nordøst for Al Kut |
| Resultat | Irakisk seier |

 |
| Stridende parter |
| Irak | Iran |
| Kommandanter og ledere |
| Generalstaben i Bagdad og general Tawfiq som korpskommandant av 2nd. irakisk korpset | Ukjent |
| Styrker |
| 25 000 mann fra 2nd. irakiske korpset | 5 000 soldater |
| Tap |
| Ukjent | Ukjent |

**Slaget om Mehran** (14.-17. mai 1986) var en trefning under Irak-Iran-krigen. Dette slaget er mer å betrakte som et propagandastunt enn en militær offensiv rettet mot et viktig objekt. Saddam Hussein hadde etter nederlaget i slaget om Al-Faw behov for å innkassere en lett seier, og valgte å angripe den iranske grensebyen Mehran som med bare 5 000 iranske soldater i området hadde et svakt forsvar.

Den 10. mai var 25 000 soldater fra det 2. irakiske korpset deployert til Mehran-området, som lå relativt åpent med omkringliggende høydedrag som lengre østover ble til fjell. Fire dager senere startet irakerne offensiven, og regimet i Bagdad sørget for bred publisitet om militæraksjonen. Hensikten var å vise den irakiske befolkningen at også deres hær kunne vinne seire, tross de store tapene som de irakiske styrkene hadde lidd tidligere samme år.

De irakiske styrkene var overlegne våpenmessig, og klarte uten store problemer å erobre de viktige høydene omkring Mehran og fem mindre landsbyer. De fåtallige og dårlige utrustede iranske forsvarsstyrkene ble jaget opp i høyden og opp i fjellene. Der bygget iranerne nye forsvarsstillinger omkring byen Mehran og de nærliggende høydedragene. Irakerne kunne ikke angripe disse sterke stillingene som lå i opptil 1 500 meters høyde, fordi de irakiske styrkene for en stor del bestod av stridsvognstropper (kavaleri) med lite infanteristøtte.

General Tawfiq foreslo overfor Saddam Hussein å rette et angrep mot den strategiske viktige Dehloran mot sørøst, men Saddam sa nei. Følgelig beholdt iranerne sine sterkeste stillinger på høydedraget øst for Mehran. Irakernes unnlatelse av å aksjonere mot Dehloran straffet seg under Operasjon Karbala 1, der grepet om de høyere stillingene ble avgjørende.

Litteratur
----------

* Cordesman, Anthony H.; Wagner, Abraham R. (1990). *The lessons of modern war: 2: The Iran-Iraq war*. 2. Boulder, Colorado: Westview Press. ISBN 0813309557.

Se også
-------

* Liste over slag under Irak-Iran-krigen

| * v
* d
* r
Iran–Irak-krigen |
| --- |
| Irakisk invasjon | Khorramshahr **·** Abadan |
| Iransk offensiv (1982) |  Thamen-ol-A’emeh **·** Jerusalem Way **·** Undeniable Victory **·** Jerusalem **·** Ramadan |
| 1983-1984 | Operasjon Før Daggry **·** Daggry 1 **·** Daggry 2 **·** Daggry 3 **·** Daggry 4 **·** Daggry 5 **·** Den første byenes krig **·** Operasjon Kheibar **·** Daggry 6 **·** Daggry 7 |
| 1985-1986 | Majnun **·** Daggry 8 **·** Den andre byenes krig **·** Mehran **·** Den tredje byenes krig **·** Karbala 4 |
| 1987-1988 | Den fjerde byenes krig **·** al-Anfal-felttoget |
| Andre internasjonale hendelser | Osirak-angrepet **·** Iran Air Flight 655 |
Jødiske fanger i konsentrasjonsleiren Buchenwald nær Jena i Tyskland, 16. april 1945.
**Holocaust-teologi** er et begrep som dekker en rekke teologiske og filosofiske debatter og refleksjoner og beslektet litteratur, først og fremst innen jødedommen. Begrepet er et forsøk på å begripe flere motsetningsfylte syn på Guds rolle i universet og den menneskelige verden sett i lys av holocaust da rundt 11 millioner mennesker, blant dem 6 millioner jøder, ble ofre for nazistisk folkemord. Teologien om holocaust refereres også til som «Theologie nach Auschwitz» (tysk for «Teologi etter Auschwitz» eller «Post-Auschwitz Teologi»), på grunn av den vanlige praksis med å bruke navnet «Auschwitz» for å referere til holocaust som sådan.

Jødedom, kristendom og islam har tradisjonelt lært at Gud er allmektig, allvitende og fullstendig godhet. Disse påstandene kan synes å være i skurrende konflikt med det faktum at det finnes mye ondskap i verden. Kanskje det vanskeligste spørsmålet monoteister møter er hvordan man kan forene dette synet på Gud med det ondes eksistens. Det er dette problemet som er beskrevet i *Jobs bok* i *Bibelen*.

Innenfor alle monoteistiske troer har mange svar blitt foreslått (Teodicéproblemet). Imidlertid, i lys av den uhyrlige ondskap som kan sees i holocaust, har klassiske syn på disse emnene blitt undersøkt på nytt. Et vanlig spørsmål er: «Hvordan kan mennesker fortsatt ha noen form for tro etter holocaust?»

Se også
-------

* Det ondes problem

Eksterne lenker
---------------

* Nettsted for holocaust-teologi, «Verker av betydningsfulle jødiske teologer» (engelsk)
***A Prisoner of the Harem*** er en amerikansk stumfilm fra 1912, regissert av Sidney Olcott.

Handling
--------

Alice Durand, etter uker med motløshet, leser følger annonse i New York Herald: «Guvernante søkes. Ung amerikansk kvinne, godt utdannet, må snakke både fransk og tysk, kan få lukrativ stilling hos en fremtredende egypter.» Alice sikrer seg denne stillingen, og sju uker senere setter hun kursen mot Kairo. Pasjaen møter Alice på en stasjon i Kairo, og hun blir ført til hans harem - hvor hun blir introdusert for pasjaens kvinner og hans barn.

Men i løpet av få dager viser pasjaen sitt egentlige ansikt, og Alice oppdager ut at hun er hans fange i haremet. Hun skriver derfor en beskjed, og slipper den gjennom skoddene rundt et vindu. En ung amerikaner knyttet til et utenlandsk konsulat i området, oppdager snart denne meldingen. Men når han går inn i haremet, blir han raskt overmannet av evnukkene.

Skuespillere
------------

* Robert G. Vignola som egypteren Mahmoud Pasha.
* Gene Gauntier som Alice Durand.
* Alice Hollister som Zorah.
* J.J. Clark som Jack Howard.

Referanser
----------

1. ↑  A PRISONER OF THE HAREM

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Prisoner of the Harem* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *A Prisoner of the Harem* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Oskar Gustav Jæger** (født 16. juni 1863 i Bergen, død 19. august 1933 i Oslo) var en norsk studentaktivist, spaltist, politiker, jurist og sosialøkonom.

Han var sønn av Nicolai Henrik Jæger (1818–64) og Othilia Henriette Elisabeth Foss (1825–68) og bror til Hans Jæger. Jæger var med i den sosialistiske kretsen rundt tidsskriftet «Fram» og agitatoren Olaus Fjørtoft i studieårene, og var en tid formann i Studentersamfundet. Han ble ikke med i Kristiania-bohemen slik broren ble, men var frisinnet og tilhørte venstrefløyen i Venstre. I 1909 gikk Jæger med i Frisinnede Venstre som brøt ut av moderpartiet, og utviklet en anti-sosialistisk kurs uten dermed å gå med i Høyre da frisinnede Venstre forsvant i 1927.

I 1893 tok han en doktorgrad på avhandlingen «Den moderne statsøkonomis grundlæggelse ved Adam Smith». Oskar Jæger var professor i sosialøkonomi ved Universitetet i Oslo, og studerte særlig finansteori, konjunkturteori og annen makroøkonomi. Han var stipendiat fra 1898 og professor 1902–1930. Han sto likevel i opposisjon til det dominerende fagmiljøet ved slutten av sin karriere, etter at sosialøkonomimiljøet i Oslo ble mer radikalt. Men før den såkalte Osloskolen dominerte ved Universitetet i Oslo, var det Jæger som var den anerkjente, norske autoritet innen studiet av makro- og statsøkonomien. Jæger var påvirket av Den østerrikske skole, han stilte seg helt bak kapitalrenteteorien og marginalnytteteorien fremmet av dem. Jæger innså i likhet med kollegaen, den mer politisk sosialistiske Ragnar Frisch, at staten måtte øke kostnadene under krise og stimulere produksjon og forbruk, men fikk ikke de borgerlige partiene til å omfavne denne innsikten.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, oppført som Oskar Gustav Jæger, Store norske leksikon-ID Oskar\_Gustav\_Jæger[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Oskar Gustav Jæger, Norsk biografisk leksikon ID Oskar\_Jæger, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6cp9tbz, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Svein Carstens, *Oskar Jæger* i Norsk biografisk leksikon.
5. ↑  Isaksen, Asbjørn (1911). *Professorer, docenter, amanuenser, stipendiater samt øvrige lærere og tjenestemænd 1911: kortfattede biografier med 164 portrætter og et gruppebillede av Det akademiske kollegium*. Kristiania: Gyldendal.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** CiNii
 |
**Torbjørn Dahl** (født 27. januar 1912 på Skatval, død 16. september 1974 i Levanger) var en norsk musikkpedagog og dirigent.

Han vokste opp i Levanger, og tok lærereksamen ved Levanger lærerskole og sanglærereksamen og eksamen i orkesterdireksjon ved Musikkonservatoriet i Oslo. Han stiftet og ledet Inntrøndelag symfoniorkester 1945–1956, var dirigent for Oslo Håndverkersangforening 1964–1971, og var president i Norske Amatørsymfoniorkestres Landsforbund (NASOL) fra 1957. Dahl var medlem av Statens musikkråd 1961–1965 og hadde stillingen som statens musikkonsulent 1962–1972. Han var første rektor ved Toneheim folkehøgskole, landets første musikkfolkehøgskole, fra 1972 og frem til sin død. Dahl utgav dessuten en del pedagogisk litteratur og sanger.

Han var sønn av stasjonsformann på Levanger stasjon Erling Dahl og hustru Gjertrud Buland. Torbjørn Dahl og Leif Granli var søskenbarn på morssiden.

Han er begravet på Vestre gravlund i Oslo.

Referanser
----------

1. 1 2  «Dødsfall». *Levanger-Avisa*: 2. 19. september 1974.
2. ↑  Fiskaa, Haakon M. og Myckland, Haakon Falck (red.) (1956). *Norges bebyggelse. Nordlige seksjon. Herredsbindet for Nord-Trøndelag. Søndre del*. Oslo: Norsk faglitteratur. s. 42. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
3. ↑  Flere forfattere (1953). *Stjørdalsboka. Gards- og slektshistorie. Band V, del I: Hegra herad*. Stjørdal. s. 471–472 og 530–531.
4. ↑  Gravferdsetaten i Oslo kommune

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Torbjørn Dahl i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Torbjørn Dahl i BIBSYS
* (no) Torbjørn Dahl i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Geni **·** CRIStin
 |
MG42, tysk *Maschinengewehr 42* fra andre verdenskrig, montert på en *Lafette 42* lavett.
Kanoner oppstilt på affutasjer på Fredrikstad festning Foto: 2011 
**Affutasje** (fra fransk *affûtage*, avledet av *affûter*, 'legge et trestykke under') eller **lavett** (fra tysk *Lafet*, fra fransk *l'affût*, 'underlaget') er et underlag, understell eller monteringsstativ til tunge våpen.

Betegnelsen kan benyttes om et kanonunderlag, kanonvogn eller morterstativ, men benyttes også om et stativ til fast montasje av lette eller tunge maskingevær på kjøretøy, eller bare stående på jorden eller på et skip.

Fordelen er bedre kontroll over våpenet under skyting og dermed større skuddvidde. Det finnes affutasjer til montering av 2, 3 eller 4 like maskingevær, såkalte tvilling-, trilling- og firlingaffutasjer, som kan være manuelt eller maskinelt rettet. Fordelen er her at en enkelt skytter kan yte større ildkraft, da avtrekkermekanismene betjenes synkront. Slike affuteringer anvendes hovedsakelig på luftvernsvåpen.

Betegnelsen lavett (for eksempel kanonlavett) er etymologisk beslektet med affutasje (gjennom tysk fra fransk l'affût). Kannonlavetter er vanligvis utstyrt med hjul for transport. På eldre munnladere er lavetten utstyrt med ladestokk, pussesaker og annet ustyr til kanonen. På nyere feltkanoner har lavetten ofte en skjold for å beskytte mannskapet mot skudd og splinter.

Referanser
----------

1. ↑  Oppslagsordet 'affutasje' i *Det Norske Akademis ordbok*
2. ↑  Oppslagsordet 'lavett' i *Det Norske Akademis ordbok*

Eksterne lenker
---------------

(en) gun-carriages – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Om affutasje, fra *Store norske leksikon*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |