recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sara Carter** (født 21. juli 1898, død 8. januar 1979) var en amerikansk countrymusiker. Hun var vokalisten i gruppen The Carter Family, som hadde sin storhetstid på 1920- og 1930-tallet.

Hun ble født Sara Dougherty i Copper Creek i Virginia. Sara var datter av William Sevier Dougherty og Nancy Elizabeth Kilgore.

Sara giftet seg med A.P. Carter den 18. juni 1915. De separerte seg i 1933, og i 1936 tok de ut skilsmisse. A.P. og Sara hadde tre barn sammen, Gladys, Janette og Joe. 

I 1927 startet hun og A.P og hennes kusine Maybelle, som også var gift med A.Ps bror Ezra Carter, den aller første kommersielle countrygruppen, som ble kalt for The Carter Family.

Sara giftet seg på nytt i 1939 med A.Ps fetter, Coy Bayes og de flyttet til hans hjem i California. I 2001 ble hun og resten av gruppen innviet til International Bluegrass Music Hall of Honor.

Referanser
----------

1. 1 2   Discogs, oppført som Sara Carter (2), Discogs artist-ID 597639, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w60c6g4g, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Freebase-data fra Google[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sara Carter på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Sara Carter på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Utmerkelser

|  |  |
| --- | --- |
| Krigskorset med sverd | Forsvarsmedaljen |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forsvarets INTOPS-medalje med to stjerner | Forsvarets operasjons-medalje Afghanistan | Forsvarets operasjons-medalje Tsjad |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Hærens vernedyktighets-medalje med 3 stjerner | FN-medaljen (UNPROFOR) | NATO-medaljen (Kosovo) |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| NATO-medaljen (ISAF) | FN-medaljen (MINURCAT) | Forsvarets medalje for skyting |

 |

**Kåre Emil Brændeland** (født 10. oktober 1972) er en norsk oberst. Han ble i 2014 tildelt Krigskorset med sverd.

Tjeneste i Bosnia-Hercegovina
-----------------------------

Brændeland tjenestegjorde i 1994 som fenrik i Bosnia-Hercegovina. Han var sjef for sanitetsgruppen NORMEDUNIT i NORMEDCOY-kompaniet i UNPROFOR. Da sykehuset i Gorazde ble beskutt med stridsvogner og bombekastere og 32 pasienter ble drept, måtte Brændeland på 40 minutters varsel ta kommandoen over 35 norske soldater og lede evakuering av overlevende. 285 pasienter og 21 pårørende ble evakuert på tre dager.

Senere virke
------------

Brændeland tjenestegjør i dag som forsvarsattaché/militærrådgiver ved den norske FN-delegasjonen i New York.

Utmerkelser
-----------

Brændeland ble i statsråd 4. april 2014 tildelt Krigskorset med sverd «for på særlig fremragende måte å ha utvist tapperhet og ledelse under kamp i internasjonale operasjoner i Bosnia i 1994.»

Brændeland er også tildelt Forsvarsmedaljen, Forsvarets medalje for internasjonale operasjoner med to stjerner, Forsvaret operasjonsmedalje for Afghanistan, Forsvaret operasjonsmedalje for Tsjad, Hærens vernedyktighetsmedalje med tre stjerner, FN-medaljen (UNPROFOR), NATO-medaljen (Kosovo), NATO-medaljen (ISAF), FN-medaljen (MINURCAT), Forsvarets medalje for skyting.

Referanser
----------

1. 1 2  «Utmerket for heltedåd» Arkivert 7. april 2014 hos Wayback Machine. Forsvaret, 4. april 2014.
2. ↑  «Krigen på Balkan tema i «Brennpunkt» Bør urutinerte norske soldater brukes i Kosovo?», *Aftenposten Aften*, 27. april 1999, s. 46.
3. ↑  Katrine Svilland: «Inn i Goradze», *Veteran*, oktober 2013, s. 16–22.
4. ↑  Robert Veiåker Johansen: «Dagbok fra helvete», *Aftenposten*, 3. mai 2014.
5. ↑  «Offisielt frå statsrådet 4. april 2014», regjeringen.no.
6. ↑  «BOSNIA-HERCEGOVINA I 1994» Arkivert 13. februar 2020 hos Wayback Machine. lop.no.
**Kåre Gramer** (født 10. desember 1922 i Slagen, død 29. mai 2009 i Tønsberg) var en norsk sabotør og motstandsmann mot det nasjonalsosialistiske Tyskland. Gramer var en av få som var medlem av både Osvald-gruppen og Milorg under andre verdenskrig.

>  Vi ble dyrket som helter, mens Osvald-organisasjonen innsats ble forbigått i taushet. Det var en luksuskrig vi drev med i Milorg i forhold til Osvald, det viser også tapstallene. Hvis ikke Osvald-organisasjonen hadde eksistert, hadde det vært en meget mager motstand i Norge 
> 
> 
> Kåre Gramer om motstandsarbeidet under 2. verdenskrig
> 
>

Innsats under krigen
--------------------

Kåre Gramer ble rekruttert til Osvald-gruppen våren 1944. Kort tid etter var han med å sprenge arbeidskontoret i Tønsberg. I likhet med flere av Osvald-gruppens medlemmer gikk Kåre Gramer over i Milorg etter at Osvaldorganisasjonen ble oppløst høsten 1944. I 2009 ble Gramer og andre gjenlevende medlemmer fra Osvald-gruppen lovet Krigskorset for deres innsats under andre verdenskrig. Stikk i strid med løftene til SV-leder Kristin Halvorsen fikk Gramer og andre gjenlevende medlemmer allikevel ikke utdelt korset.

Morten Conradi som har laget en dokumentar om Osvald-gruppen mente det var en «skam og skandale» at motstandsfolk ble behandlet på denne måten.

>  Jeg var en av «gutta på skauen», selve symbolet på frigjøringskampen. Vi hadde flust med våpen og sprengningsutstyr, men ikke noe av det ble brukt. Det var vi som ble helter mens Osvalds innsats ble forbigått i taushet. Men det vi gjorde i Milorg var bare blåbær mot det Asbjørn Sundes gutter gjorde. Det viser jo tapstallene. – Asbjørn Sunde trosset regjeringen i London og foretok en rekke bankran. Men det viktigste var at Osvald-organisasjonen på ulovlig vis hadde fått tak i Milorgvåpen. Det glemte aldri Milorg. Det var et svik, mente de. Du kan kalle det hva du vil, men de våpnene ble i hvert fall brukt
> 
> 
>  Kåre Gramer til *Haugesunds Avis* like før sin bortgang .
> 
>

Referanser
----------

1. ↑  «Inn i varmen – ut i kulda», *NRK* 23. mars 2010.
2. ↑  «Glemte Sabotører» Arkivert 3. januar 2013 hos Wayback Machine. *Frifagbevegelse* 24. mars 2010.
3. 1 2  «Får likevel ikke krigskorset» Arkivert 28. mars 2010 hos Wayback Machine. *Klassekampen* 23. mars 2010.
4. ↑  «Krigshelten som tapte freden», *Haugesunds Avis* 19. juli 2012.

Litteratur
----------

* Sunde, Asbjørn (2009): *Menn i mørket*. 1947, nytt opplag Spartacus Forlag. ISBN 978-82-430-0467-2.

Portal: Andre verdenskrig
**Kåre Dæhlen** (født 23. oktober 1926, død 23. mai 2020) var en norsk diplomat og ambassadør.

Dæhlen var cand.philol av utdannelse med hovedfag i geografi (1954). Han begynte sin diplomatiske karriere i 1954 og ble attaché ved den norske ambassaden i Warszawa. Han tjenestgjorde deretter i Chicago, Madrid og London. Han ble chargé d'affaires i Athen i 1971, og var i fra 1974 til 1976 Norges første ambassadør i Hellas på tolv år. I 1976 ble han byråsjef i Utenriksdepartementet. Fra 1981 til 1986 var han ambassadør i Warszawa, deretter ambassadør til India 1986–1990 og sideakkreditert til Colombo, Dhaka, Katmandu, Male og Thimpu. Han var ambassadør i Wien fra 1990 til 1994.

Referanser
----------

1. ↑  *Jubilanter* i Aftenposten den 23. oktober 1996.
2. ↑  *Ny ambassadør i Warszawa, første på 12 år* i Aftenposten den 12. oktober 1974.
3. ↑  Tidligere utenriksråd Kjell Eliassen: *Kåre Dæhlen* - Minneord i Aftenposten 11. juni 2020

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Kåre Foss** (født 10. april 1895 i Kristiania, død 21. oktober 1967) var en norsk litteraturhistoriker og professor ved Universitetet i Oslo.

Liv
---

Han var sønn av disponent Torstein Foss (1866–1914) og Anna Valstad. I 1922 ble han *cand. philol.* med hovedfag i norsk, og var deretter ansatt som lektor ved Sorbonne-universitetet i Paris fra 1923 til 1927. Fra 1928 var han overlærer ved Oslo handelsgymnasium, hvor han i 1937 ble direktør. I 1934 fikk han doktorgraden for en avhandling om *Ludvig Holbergs naturrett på idéhistorisk bakgrunn*. Han ble utnevnt til professor i litteraturhistorie ved Universitetet i Oslo i 1948.

Som litteraturhistoriker tilhørte han den historisk-biografiske retningen. Han skrev artikler i *Edda* om Ludvig Holberg og om franske forfattere som La Bruyère og Dangeau.

Utmerkelser
-----------

Foss var ridder av Æreslegionen og medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi.

Litteratur
----------

* *Studentene fra 1913*. Oslo: Bokkomiteen for studentene fra 1913. 1938.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Kåre Foss i Store norske leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Päronsoda** er en norsk musikkduo som spiller en blanding av hiphop, jazz og sval techno. Gruppen består av Marius Våreid og Espen Enger, begge fra Kongsvinger. 

Gruppen ble etablert midt på 1990-tallet, under navnet *Frydenstund*, senere kalt *Phileas Fog*, og fra 1998 *Päronsoda*. De har gitt ut tre plater, den første under navnet *Phileas Fog*: *The Lost Adventures of Princess Summer Fall Winter Spring* (1997, som Phileas Fog), *A Nightclub in Tunisia* (1998) og *2* (2002). Alle platene er utgitt på C+C Records. 

De vant Spellemannprisen 1998 i klassen dance for *A Nightclub In Tunisia*.

Diskografi
----------

* *The Lost Adventures of Princess Summer Fall Winter Spring* (1997) (som **Phileas Fog**)
* *A Nightclub in Tunisia* (1998)
* *2* (2001)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Päronsoda på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Päronsoda på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Päronsoda på AllMusic Rediger på Wikidata
* (no) mic.no artikkel fra *Norsk pop- og rockleksikon*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Garnbøting på slutten av arbeidsdagen ved Pátzcuarosjøen
**Pátzcuarosjøen**, spansk *Lago de Pátzcuaro*, er en innsjø 62 kilometer vest for byen Morelia i delstaten Michoacán, Mexico. Sjøen er en av de største turistattraksjonene i delstaten. Strandlinja rundt sjøen er 55 kilometer lang, og det er fem øyer ute i sjøen. Den største heter Janitzio, de fire andre er La Pacanda, Yunuén, Tecuén og den lille holmen la Tecuencita. 

Rundt sjøen ligger det skogområder av furu og andre treslag med et rikt fugle- og dyreliv. I selve sjøen er det et rikt dyreliv, og ikke mindre en fem fiskearter lever i sjøen. Den mest kjent er matfisken *pescado blanco* («Hvit fisk»), som er truet av utryddelse, og ørret. Livet i sjøen trues imidlertid av spredningen av *lirio*, vannhyasint, en aggressiv søramerikansk plante som har etablert seg i sjøen, og som dekker store arealer og hindrer sollyset i å nå ned i vannet. 

Turisttrafikken er konsentrert rundt båtturer til øya Janitzio. Underveis stopper båtene opp, og fiskere fra purépecha-folket demonstrerer fiske med de tradisjonelle sommerfuglhåvene. Spesielt er trafikken stor under på allehelgensaften, som feires med lys og mat på gravene til de døde på øya Janitzio og i landsbyene rundt.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GeoNames
 |
**Skjermingsfradrag** er i norsk skatterett et inntektsfradrag for personlig skattyter som beskattes etter den såkalte aksjonærmodellen. Skjermingsrenten skal sikre finansieringsnøytralitet ved at den avkastningen skattyteren alternativt kunne oppnådd på en sikker, passiv kapitalplassering unntas fra ekstrabeskatning under aksjonærmodellen.

Aksjeutbytte og -gevinster (aksjeinntekter) som overstiger avkastningen av en risikofri kapitalplassering, oppjusteres med en oppjusteringsfaktor og beskattes som alminnelig inntekt på fysiske aksjonærers hånd. Utbytte som ligger innenfor avkastningen av en risikofri alternativ investering, skjermes for skatt gjennom skjermingsfradraget. Skjermingsfradraget fastsettes ved å multiplisere aksjens skjermingsgrunnlag (inngangsverdi/kostpris med tillegg for eventuelt ubenyttet skjermingsfradrag fra tidligere år) med skjermingsrenten (risikofri markedsrente etter skatt). Ubenyttet skjerming kan fremføres og fradras i utbytte på samme aksje senere år. Ubenyttet skjerming tillegges også neste års skjermingsgrunnlag. Ved realisasjon av aksjen kan ubenyttet skjerming fradras i eventuell gevinst.

Skjermingsrente, prosent| År | Aksjonærmodellen og deltakermodellen | Foretaksmodellen |
| --- | --- | --- |
| 2006 | 2,1 | 3,0 |
| 2007 | 3,3 | 4,6 |
| 2008 | 3,8 | 5,2 |
| 2009 | 1,3 | 1,8 |
| 2010 | 1,6 | 2,2 |
| 2011 | 1,5 | 2,1 |
| 2012 | 1,1 | 1,6 |
| 2013 | 1,1 | 1,5 |
| 2014 | 0,9 | 1,2 |
| 2015 | 0,6 | 0,8 |
| 2016 | 0,4 | 0,5 |
| 2017 | 0,7 | 0,9 |
| 2018 | 0,8 | 1,1 |
| 2019 | 1,3 | 1,7 |
| 2020 | 0,6 | 0,8 |
| 2021 | 0,5 | 0,6 |
| 2022 | 1,7 | 2,1 |

Se også
-------

* Aksjonærmodellen

Referanser
----------

1. ↑  Ot.prp. nr. 1 (2004-2005) Skatte- og avgiftsopplegget 2005 - lovendringer, kapittel 5
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑  Skatteetaten. *www.skatteetaten.no* **(norsk)**. Besøkt 13. februar 2016.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
12. ↑
13. ↑  Skatteetaten (24. oktober 2012). «Skatteetaten - Skjermingsrente for aksjer og enkeltpersonforetak». *www.skatteetaten.no* **(norsk)**. Besøkt 27. februar 2018.
14. ↑  «Skatteetaten - Skjermingsrente for aksjer og enkeltpersonforetak 2018». Skatteetaten.
15. ↑  «Skatteetaten - Skjermingsrente for aksjer og enkeltpersonforetak 2019». Skatteetaten.
16. ↑  «Skatteetaten - Skjermingsrente for aksjer og enkeltpersonforetak 2020». Skatteetaten.
17. ↑  «Skatteetaten - Skjermingsrente for aksjer og enkeltpersonforetak 2021». Skatteetaten.
18. ↑  «Skatteetaten - Skjermingsrente for aksjer og enkeltpersonforetak 2022». Skatteetaten.
**Stord MC Club** er en av Norges eldste motorsykkelklubber. Den ble startet i 1967 i kantina på Aker Stord. (Aker Solution) De første årene hadde ikke klubben eget klubbhus, så all mekking og møtevirksomhet skjedde i private garasjer og hjemme hos medlemmene.

Klubbens historie
-----------------

### Det første klubbhuset

Det første klubbhuset som Stord MC Club fikk i stand, var skolehuset på Børtveit. Dette var et lokale som ikke hadde verksted og var derfor bare egnet som møteplass for klubbmedlemmer, ikke til mekking.

### Klubbhuset på Kattatveit

I begynnelsen av 1980-årene startet Stord MC Club arbeidet med å pusse opp låven på Kattatveit og gjøre den om til klubbhus. I første etasje ble det verksted, mens andre etasje inneholder lokale for medlemmene, kjøkken, kontor og lager.

### Stord-treffet

De to første årene (1974–1975) ble Stord-treffet arrangert på en campingplass i Fitjar kommune. Deretter ble MC-treffet flyttet til Lundastølen (på Stord-fjellet). Der ble Stord-treffet arrangert fram til og med 2005.
**Raphael Henrich Tønder** (født 19. juli 1740, død 21. oktober 1814) var en dansk-norsk marineoffiser. Tønder oppnådde den militære graden kontreadmiral.

Bakgrunn
--------

Tønder var sønn av oberst Henrik Andreas Tønder. I februar 1770 giftet han seg med Elisabeth de Hemmer (født 28. mars 1750, død 1. mars 1808), datter av plantasjeeieren J.P. de Hemmer på St. Croix.

Tønder var faren til den danske forfatteren Jens Peter Tønder.

Militære virke
--------------

Tønder ble beskrevet som en offiser av den gamle skolen, autoritativ og djevelsk i sin tale, mer fryktet enn likt av sine underordnede.

Han ble i 1759 andreløytnant i marinen, 1763 førsteløytnant, kapteinløytnant i 1772, kaptein i 1776, øverstkommanderende og kommandant i 1797. I 1803 ble han kontreadmiral.

Etter en reise med skipet *Sejeren* i 1762 var han kommandant for en marineavløsning i Vestindia fra 1765 til 1770. I 1770 gjorde han en ekspedisjon med skipet *Sophie Magdalene.* Han var i 1771-72 provisorisk utstyrsmester på Gammelholm, 1773-74 var han igjen på reise, 1778-80 tilbake i Vestindia. I 1781 ledet Tønder fregatten *Søridderen*, som var et vaktskip på Copenhagen Red, men ble samme år sendt til Newport i Irland for å ta kommandoen over fregatten *Bornholm*, hvis kommandant Mathias Bille var død.

I 1787 og 1788 var han kommandør av kadettfregattene og i de følgende årene som linjekommandør i de store skvadronene utstyrt for beskyttelse av nøytralitet. Da de danske-norske myndighetene i 1800 sendte ut en skvadron som demonstrasjon mot en engelsk flåte som under admiral Manley Dixon oppførte seg truende i Lyden, ledet han skipet *Odin* i denne situasjonen. I slaget ved Reiret i 1801 deltok han derimot ikke. I 1805 ledet han en skvadron i Sound.

Referanser
----------

1. ↑  Topsøe-Jensen, T. A. (1919). *Personalhistoriske oplysninger om officerer af det danske søofficerskorps 1. januar 1801-19. september 1919: udgaaet fra Søkadetakademiet, Søofficersskolen, eller Kadetskolen* **(dansk)**. Gyldendalske boghandel, nordisk forlag.
2. ↑  «Danish painters, 18th-19th century».
3. ↑  *Norske Samlinger, udgivne af et historisk Samfund i Christiania* **(dansk)**. Feilberg. 1860.
4. ↑  *Det norske historiske Kildeskriftfonds Skrifter: Norske Samlinger, efter offentlig Foranstaltning udgivne* **(dansk)**. Feilberg & Landmark. 1860.
5. 1 2 3 4  Topsøe-Jensen og Marquard, T. A. Emil. *Officerer i Den Dansk-Norske Søetat 1660-1814 og Den Danske Søetat 1814-1932*. København. s. 653–655.
6. ↑  Garde, Hans Georg (1835). *Efterrentninger om den danske og norske søemagt* **(dansk)**. Udgiverens forlag.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
Revsvatnet med den gamle Preikestolhytta på høyre side.
**Preikestolen fjellstue** er var opprinnelig et turistforeningshyttekompleks i Strand kommune, som ble bygd av Stavanger Turistforening. Fra sommeren 2019 er Preikestolen Fjellstue og tilhørende bygg og eiendom eid og drevet av reiselivsselskapet Norwegian Experience. 

Preikestolhytta

Den gamle Preikestolhytta ble oppført i 1949, og nybygget Preikestolen fjellstue åpnet 18. november 2008, av Stavanger Turistforening. Fjellstuen er et helårsanlegg med ulike overnattingskonsepter, kiosk og cafe, salg av suvenirer, utleie av tur-utstyr, og restaurant, og er startpunkt for turer til blant annet Preikestolen. Rett nedenfor ligger Refsnvatnet med gode bademuligheter og utleie av kajakk, kano og SUP. 

Hytta ligger omtrent 6 km fra riksvei 13 og det er bussforbindelse om sommeren.

Historie
--------

Preikestolhytta ble bygget i 1949, like ved der fjellgården Vatne lå. Det var den gang ikke vei opp dit, og alt av transport måtte gå opp fjellsiden fra Lysefjorden. En motordrevet taubane ble bygget for å lette transport av materialer, mat og annet nødvendig. Skogen i området ble hugget og saget opp nede ved vannet, og brukt til bygging av hytta.

I 1961 ble driften kraftig forandret. Da kom den seks kilometer lange bilveien på plass, og det ble mulig for turister å nå fram til Preikestolen som en dagstur. 

Stavanger Turistforening hadde i mange år vurdert å utvide eller bygge nytt i Preikestol-området. I 2004 fikk de økonomisk bidrag til dette av Skagenfondene.

Fire arkitektfirmaer fra Stavanger ble invitert til å levere inn forslag til bygg. Helen & Hard leverte det bidraget (tegnet av Reinhard Kropf) som passet best til konseptet som ble satt av Stavanger Turistforening. Konstruksjonen består av Holz 100 massivtre-elementer som holdes sammen av gjennomgående bøkeplugger, ikke med lim. Preikestolen fjellstue ble i 2009 tildelt Statens byggeskikkpris.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Helen & Hards offisielle nettsted
* Norwegian Wood
* Statens Byggeskikkepris

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Norges Fiskerimuseum
**Norges Fiskerimuseum** er et museum i Bergen for fiskeri, fangst og havbruk, grunnlagt i 1880. Museet het frem til 1993 Fiskerimuseet i Bergen og ble etter museumsreformen i 2005 en del av Museum Vest.

Utstillingene viser den norske fiskerinæringen fra moderniseringsprosessen satte inn mot slutten av 1800-tallet, i et nasjonalt og internasjonalt perspektiv. Overgangen fra fiskarbondens sesongpregede kystfiske til helårs havfiske i det sterkt utvidete sjøterritoriet. Museet tar også for seg dagens fiskeri- og havbruksnæring og fokuserer på ressursforvaltning og Norges rolle som fiskeristormakt.

Opprettelsen
------------

Norges Fiskerimuseum er Norges eldste museum spesielt rettet mot næringslivet, grunnlagt i 1880 av Selskabet for de norske Fiskeriers Fremme, som et av flere tiltak i arbeidet for å modernisere fiskerinæringen. Fiskerimuseet overtok Bergens Museums samling av båtmodeller og redskaper. Museets første utstilling ble åpnet i 1891 på loftet i Kjøttbasaren. Museet ble senere flyttet til Den permanente utstillingsbygning 1896–1991 sammen med Vestlandske Kunstindustrimuseum og Bergen Billedgalleri, i 1991 til Fiskerisenteret på Bontelabo og endelig til Sandviksboder 20, 23 og 24 i 2010.

Eksterne lenker
---------------

* Norges Fiskerimuseum
* Museum Vest
* Bergen byleksikon på nett, om Norges Fiskerimuseum

| * v
* d
* r
Museum Vest |
| --- |
| Bergens Sjøfartsmuseum **·** Det Hanseatiske Museum og Schøtstuene **·** Fjell festning **·** Herdla museum **·** Kystmuseet Øygarden **·** Nordsjøfartmuseet **·** Norges Fiskerimuseum |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Bergen byleksikon **·** VIAF **·** LCCN
 |
*For Austbygda i Tinn kommune, se Austbygde.*
De norrøne bygdene på Grønland.
Kart over Austbygda.
**Austerbygd** (gammelnorsk: *Eystribygð*, islandsk: *Eystribyggð*, også kalt Austerbygda eller Østbygda) var den østligste og også største boplassen som ble etablert på Grønland da Eirik Raude tok med seg folk fra Island og bosatte seg her omkring 985. De andre bosettingene, som lå lenger nordvest, het Vesterbygd og Midtbygd. Midtbygd omtales i noen sammenhenger som en del av Austerbygd. 

Bosettingen hadde på det meste ca. 4000 innbyggere, og det er funnet rester etter 200–300 gårder i området. Gårdene ligger spredt langs kysten i de nåværende kommunene Qaqortoq, Narsaq og Nanortalik.

Her etablerte Eirik Raude seg på det som het Brattahlíð, innerst i Eriksfjorden, nær dagens Qassiarsuk. Andre kjente ruiner i dette området er Hvalsey kirke og ruinene etter bispesetet Garðar i Igaliku. 

I løpet av 15. århundre forsvant den siste norrøne befolkningen fra området, og årsaken til forsvinningen er omstridt. Den siste skriftlige kilden om bosettingen er fra 1408. Ifølge historikeren Oscar Albert Johnsen besøkte Didrik Pining Grønland i 1480-årene, og da eksisterte bosettingen fortsatt.

Se også
-------

* Kujataa, verdensarvområde fra 2017
* Eirik Raudes kolonisering av Grønland

Referanser
----------

1. ↑  Johnsen 1924, s. 63 og 260

Litteratur
----------

* Oscar Albert Johnsen (1924). *Noregsveldets undergang : Et utsyn og et opgjør : Nedgangstiden*. Kristiania: Aschehoug.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**Alexandroupolis internasjonale lufthavn, «Demokrit»** (gresk: Διεθνής Αερολιμένας Αλεξανδρούπολης «Δημόκριτος», Diethnís Aeroliménas Alexandrúpolis "DIMOKRITOS") (IATA: AXD, ICAO: LGAL) er en flyplass som betjener Alexandroupolis og nordøstre Hellas (IATA: AXD, ICAO: LGAL). Den ligger i nærheten av landsbyen Apalos, som tilhører kommunen Alexandroupolis. Avkjøring til lufthavnen finnes fra veien E90 som forbinder Hellas med Tyrkia. 

Lufthavnen ble innviet i 1944. I 1955 ble det en internasjonal lufthavn. I 1975 ble dagens bygninger og rullebanen bygget. Flyplassen ble oppkalt etter Demokrit, filosofen som ble født i Abdera. Det er en middels stor lufthavn. Etter som at utviklingen av regionen er dynamisk, er det forventet at lufthavnen vil bli raskt utviklet. I dag har lufthavnen innenriks flyruter til Athen (Aegean Airlines) og Kreta (Sky Express).

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | SUDOC **·** GeoNames
 |
**Ernst Gerlach** (født 19. mars 1947), tysk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.

Gerlach ble olympisk mester i håndball under Sommer-OL 1980 i Moskva. Han var med på det østtyske laget som vant håndballturneringen for menn foran Sovjetunionen og Romania. Øst-Tyskland vant fire kamper og spilte uavgjort 14-14 mot Ungarn i gruppespillet. De vant gruppe-A og var dermed kvalifisert for finalen. I finalen møtte de Sovjetunionen som vant gruppe-B. Finalen, som ble spilt 30. juli 1980, endte med østtysk seier med 23-22. Gerlach spilte en kamp i håndballturneringen og scoret to mål.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1980 Sovjetunionens flagg Moskva - **Gull** i håndball menn Øst-Tysklands flagg Øst-Tyskland

Referanser
----------

1. ↑   www.munzinger.de[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Ernst Gerlach – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Ernst Gerlach – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ernst Gerlach – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Ernst Gerlach – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |
Vasaparken.
Astrid Lindgrens terrasse i Vasaparken. Til venstre er Dalagatan 46.
**Vasaparken** er en park i bydelen Vasastaden i Stockholm sentrum. I øst avgrenses den av *Dalagatan*, i nord av *Odengatan*, i vest av *Torsgatan* og i sør av sykehusområdet *Sabbatsberg*.

*Bergianska trädgården* lå her på 1700-tallet og større deler av 1800-tallet. I 1885 ble den flyttet til sitt nåværende sted ved *Frescati*, og Vasaparken ble deretter anlagt.

Under første verdenskrig, da Hjalmar Hammarskjöld ble omdøpt til «Hungerskjöld» pga matmangelen, ble Vasaparken som mange andre av Stockholms parker pløyd opp og brukt som potetåker.

Vasaparken er bl.a. kjent for viktige politiske debatter før valgene på 1950-tallet. Mest kjente er de politiske duellene i Vasaparken mellom Sveriges daværende statsminister Tage Erlander og opposisjonslederen Bertil Ohlin.

Astrid Lindgren bodde lenge på Dalagatan 46 ved Vasaparken, og parken er nevnt i flere av hennes bøker. Etter hennes død ble det ene hjørnet av parken omdøpt til Astrid Lindgrens terrasse.

De tre terrassehagene i grovhugget granitt og betongoverflater med relieffer ved Torsgatan ble anlagt på 1940-tallet i en unik stil. De fleste trærne i parken er fra tiden da parken ble anlagt, selv om det finnes en drøyt 200-årig lønn og flere nyplantede trær.

Utvikling
---------

Da Sabbatsbergsområdet kommer til å utbygges med et større antall nye boliger, er en opprustning av Vasaparken påbegynt. I 2004 er terrasser bygget i gatenivå fra Odengatan og Dalagatan der en kan sitte og se ut over parken. 2005 ble det anlagt en kunstgressplen for 7-mannsfotball. Planen er en kunstisbane vinterstid. Skøytebanen ble innviet i desember 2005.

Statuer i parken: *Arbetaren* av Gottfrid Larsson og *Romeo och Julia* av Olov Thorwald Olsson.

Referanser
----------

1. ↑  Olav Randen: *Svolt i Norden* (s. 121), forlaget Boksmia, Ål, ISBN 978-82-91871-39-4
2. ↑  Liv Ekeberg: «Hedrer Astrid Lindgren med park», NRK 16. januar 2004
3. ↑  Astrid Lindgren gynger i Vasaparken

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vasaparken – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Vasilij-øya kraftverk** (russisk: Василеостровская ТЭЦ-7, eller *Vasileostrovskaja TETs-7*) er et varmekraftverk med en installert produksjonskapasitet på 135 MW, beliggende på Vasilij-øya i sentrum av St. Petersburg i Russland. Anlegget var historisk knyttet til fabrikken "Vera Slutskaja" på stedet, og eies av kraftselskapet TGK-1.

Kraftproduksjonen var 667 GWt i 2016. Anlegget leverer også lokal fjernvarme, med inntil 1.113 Gcal/t effekt (ca 180 MW), og leveranse av inntil 2 millioner Gcal per år (1,87 mill Gcal i 2016).

Brenselskilden er opprinnelig kull men er i moderne tid omstilt til naturgass, subsidiært mazut. Anlegget ble påbegynt av selskapet *Lenenergo* i 1929, første byggetrinn stod ferdig i 1932. Kraftverket ble igjen fornyet med mer moderne enheter installert i 2000, 2008, 2009, og 2013.

Referanser
----------

1. ↑  Vasileostrovskaja TETs Arkivert 2. oktober 2017 hos Wayback Machine. - *TGK-1*. Besøkt 2. oktober 2017. (russisk)

Eksterne lenker
---------------

* Vasileostrovskaja TETs Arkivert 2. oktober 2017 hos Wayback Machine. - *TGK-1*. Besøkt 2. oktober 2017. (russisk)
Foto: Osvaldo Gago 
**Vasco da Gama-broen** (portugisisk: *Ponte Vasco da Gama*) er en større skråkabelbro som ligger i nærheten av Portugals hovedstad Lisboa. Broen er Europas lengste veibro (12,3 km lang) og størstedelen av den går over Tajoelva. Bredden er på 30 meter.

Broen ble åpnet 29. mars 1998 og kunne taes i bruk til verdensutstillingen Expo '98 som ble holdt i Lisboa det året.

Den er konstruert for å motstå et jordskjelv som er fire ganger sterkere enn det som rammet Lisboa i 1755. Den ble konstruert i forbindelse med 500-årsjubileet for Vasco da Gamas oppdagelse av sjøveien til India.

Videre beskrivelser
-------------------

Broen har en motorvei med seks kjørefiler med en tillatt toppfart på 120 km/t. På dager med tåke og/eller regn senkes fartsgrensen til 90 km/t. Antallet kjørefiler kan oppgraderes til åtte.

Det var på det meste 3 300 personer som arbeidet med broprosjektet, og det tok 18 måneders planlegging og ytterligere 18 måneders bygging før den stod ferdig. Det var i hovedsak portugisiske selskaper som stod for prosjektet, men også britiske og franske selskaper bidro.

Broa er forventet å vare i 120 år og er bygd for å kunne motstå vindhastigheter på opp til 250 km/t.

Et bredformatsbilde av broen tatt fra Vasco da Gama-tårnet.

Referanser
----------

1. ↑  «Lusoponte». *Lusoponte Lisboa* **(portugisisk)**. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 5. juni 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ponte Vasco da Gama – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Ponte Vasco da Gama – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Portugal celebrates opening of giant bridge (BBC, 1998) (engelsk)
* bildeserie over broen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GeoNames
 |
Myrteiger for uttak av torv på Fevik, Grimstad. De nærmest rektangulære teigene har en bredde på fra 5 til 15 meter, og ved erverv av grunn til veien på sydøstsiden, måtte det avstås grunn fra samtlige gårder som var eiere av disse teigene. Spadetakene fra torvtakingen er fremdeles synlige (2007).
En **teig** er en del av en eiendom som ligger adskilt fra resten av eiendommen.

Statistisk sentralbyrå definerer teig som areal som er helt omsluttet av areal som tilhører andre eiendommer. Hvis offentlig vei eller jernbane deler en eiendom i flere deler, skal disse som hovedregel ikke regnes som egne teiger.

Historie
--------

Fra tidligere tider og fram til ca. 1850 var gårdene blitt endret etter at arveskifter og medgifte førte til at store landområder ble stadig mer oppdelt i teiger (teigblanding). Dette var urasjonelt og førte til behov for rasjonalisering. I 1821 ble så *«Lov om utskifting»* vedtatt. Det viste seg imidlertid at denne loven ikke fikk den tilsiktede virkning. Først ved «Jordskifteloven» som ble innført i 1859 (*Lov om Jords og Skovs Udskiftning af Fællesskab av 12. oktober 1857*) ble det fart i utskiftningsarbeidene på landet, og innføringen av loven ble også en viktig milepæl i kartfesting av eiendomsgrenser. Særlig i perioden 1860–1890 ble det laget mange store og kunstferdige utskiftningskart av høy kvalitet. Fremdeles foretar jordskifteverket årlig mange større utskiftningsforretninger etter ønske fra gårdbrukerne, der teigblandingen oppheves eller reduseres.

Referanser
----------

1. ↑  ssb.no Statistisk sentralbyrås definisjon av Teig

Eksterne lenker
---------------

* kartverket.no Teig med flere matrikkelenheter
**Preetinder Singh «Preet» Bharara** (født 1968) er en amerikansk jurist og tidligere embetsmann. Han var føderal anklager (U.S. attorney) i det føderale distriktet Southern District of New York, et embete han ble utnevnt til av USAs president Barack Obama i 2009. Han ble avskjediget av president Donald Trump i mars 2017.

Bharara ble født i Punjab i India til en far som var sikh og en mor som var hindu. Han vokste opp en forstad i Monmouth County i New Jersey og gikk på skole i Tinton Falls i New Jersey, hvor han gikk ut som beste elev (*valedictorian*) i 1986. Han fikk sin *bachelor of arts* med *magna cum laude* fra Harvard College i 1990 og sin grad innen rettsvitenskap fra Columbia Law School i 1993, hvor han var redaksjonsmedlem i *Columbia Law Review*.

Referanser
----------

1. ↑  Om embetet
2. ↑
3. ↑  NYT
4. ↑
5. ↑
6. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 18. april 2011. Besøkt 21. april 2011.
7. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
*Jesus Kristus som forkynner, maleri av Carl Heinrich Bloch.*
**Preken** (fra latin *praedicare*, «å utrope») eller forkynnelse, betegner de taler som prester og religiøse lærere holder for en menighet eller gruppe mennesker, hvor de legger ut om sin tro og forsøker å vinne tilslutning for denne, samt oppmuntre til et liv i overensstemmelse med denne. Prekener er et forsøk på overtalelse, på å få dem som stiller seg tvilende eller uenige, til å akseptere predikantens syn og selv tro på det samme.

Preken er en del av den kristne gudstjenesten, og kan i prinsippet skje hvor som helst, også utendørs.

I middelalderen var prekenen av størst betydning på misjonsmarken, der hedninger skulle omvendes til kristendommen. I 1907 stod det fremdeles i den autoriserte danske utgaven av den katolske messeboken: «*Hvis* det skal være preken, holdes den som regel *etter* evangeliet.»

I kristen språkbruk er homiletikk læren om prekekunsten.

Se også
-------

* Gudstjeneste
* Liturgi
* Homiletikk
* Retorikk

Referanser
----------

1. ↑  Ellingsen, Ingemann: «preken» i *Store norske leksikon* på snl.no. Hentet 11. november 2022 fra
2. ↑  Lorenz Bergmann: *Kirkehistorie*, bind 1 (s. 214), forlaget Haase, København 1973

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
***Wesmaelius subnebulosus*** er en av bladlusløvene (Hemerobiidae), en av de mindre nettvingene i Norge.

Utbredelse
----------

*Wesmaelius subnebulosus* finnes ganske vanlig i Sør-, men er ikke så vanlig i Midt-Norge. Den mangler i nordligste fylkene.

Utseende
--------

*Wesmaelius subnebulosus* er en brunlig bladlusløve. Kroppen er omtrent 10 mm. lang. Ryggsiden på brystpartiet har et lysere midtfelt og mørkere sider. Hodet er nedoverbøyd, med munndelene på undersiden (ortognath).

*Wesmaelius subnebulosus* har en bue, en tilbakeløpende tverribbe i framvingen. Den tilbakeløpende tverribben er den første, nærmest kroppen, mellom de to første årene langs vingeframkanten (costa og subcosta).

Slektene *Megalomus*, *Hemerobius* og *Wesmaelius* har alle to rekker av skråstilte tverribber i bakvingene.

Artene i slekten *Wesmaelius* kan være vanskelige å skille fra hverandre. For enkelte arter er bare hannens kjønnsorgan et sikkert artskjennetegn. Hannen hos *W. subnebulosus*  har lett gjenkjennelige kjønnsorganer sett fra siden, de utre delene kan minne om en fiskekrok med en svært tydelig mothake. Også arten nervebladlusløve *W. nervosus* har en slik fiskekrok, men mothaken er ikke så markert.

En form med mørke brunsvarte individer finnes.

Levevis
-------

*Wesmaelius subnebulosus* er rovdyr og lever vanligvis av bladlus. Arten kan finnes i hager og parker.

Kilder
------

* Greve, Lita. 1987. *Nettvinger, Kamelhalsfluer og Mudderfluer.* Norsk entomologisk forening, Norske Insekttabeller nr. 12, 43 sider.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *kryssbladlusløve* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *kryssbladlusløve* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *kryssbladlusløve* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *kryssbladlusløve* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *kryssbladlusløve* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *kryssbladlusløve* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *kryssbladlusløve* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Wesmaelius subnebulosus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Wesmaelius subnebulosus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Wesmaelius subnebulosus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Norsk entomologisk forening – for deg som vil vite mer om insekter.
*Se pekerside for flere forekomster av Wessels gate.*
**Wessels gate** (1-15, 2-16) på Meyerløkka i Oslo går fra Ullevålsveien til Langes gate. 

Gaten ble i 1864 oppkalt etter dikteren Johan Herman Wessel (1742–1785). Wessel kom fra Latinskolen i Christiania og fortsatte ved Københavns Universitet i 1761. Han tok aldri noen eksamen, men livnærte seg som litterat. Han var med og stiftet Det Norske Selskab i 1772. Wessel skrev parodien *Kjærlighet uten strømper*, som første gang ble spilt i 1772 og som har vært spilt ved utallige scener helt opp til våre dager. Han har også blant annet skrevet *Herremannen*, *Hundemordet*, *Smeden og bakeren* , *Gaffelen* og en hel del småvers som fremdeles leses av nordmenn og dansker. Wessel prøvde seg også som forfatter av mer seriøst stoff, med oder til søvnen og nøysomheten. Nest etter Ludvig Holberg er Johan Herman Wessel ett av våre største navn i felleslitteraturen. 

På 100-årsdagen for Wessels død, 29. desember 1885, ble det avduket en bronsebyste av ham på Wessels plass bak Stortinget. Denne er utført av Carl Ludvig Jacobsen og er en gave fra Det Norske selskab.

OBOS-gården i Wessels gate 15 ble tatt ned i 1999 og gjenoppført på Norsk Folkemuseum i 2001.

Referanser
----------

1. ↑  «Oslo kommune – Bydelsoversikt (W)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.

Kilder
------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Wessels gate». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 631. ISBN 978-82-573-1760-7.
* Arild Svensgam (1999). «Wessels gate». *De er døde - men lever fortsatt i Oslo! Gateskiltene i Oslo oppkalt etter avdøde personer* (2. utg.). Oslo: Galehuset forlag. s. 222. ISBN 82-992894-2-4.  [Versjon på Bokhylla.no, tilgjengelig for norske IP-adresser]

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Reiårsfossen** er en over 200 m høy foss ved riksvei 9 like sør for Ose i Setesdal. Reiårsfossen fikk sitt navn fordi en av bygdas husmannsgutter, Reiår (gammel skrivemåte for Reidar) som hadde forelsket seg i en gårdsjente på Ose. For å få henne satte bonden som betingelse at han skulle ride over den øverste delen av fossen tre ganger. Dette gjorde han, men sagnet forteller at han ville ta en tur til over fossen til ære for sin kommende brud, noe som fikk de fatale følger at både hesten og Reiår falt ned og mistet livet.

Fossen er blitt en turistattraksjon og det er etablert en campingplass, Reiårsfossen Camp ved Åraksfjorden like nedenfor fossen, hvor det årlig arrangeres flere festivaler og stevner, bla. Ose Countryfestival og den legendariske fiskefestivalen.

Det går en helårs bomvei til toppen av fossen og videre innover til det vakre Reiårsvann.

I 2009 satte Knut William Bygland, eieren av Reiårsfossen Camp, flombelysning på fossen og kalte den Norges svar på Niagara Falls.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Sagadi herregårds sydfasade mot parken og den lille sjøen. I midten ses Engelhardts balkong fra 1894  Foto: Mustronk 
Fra konsert- og foredragssalen  Foto: Orf3us 
**Sagadi herregård** (estisk: *Sagadi mõis*, tysk: *Saggad*) er en slottslignende bygning i landsbyen Sagadi i Lahemaa nasjonalpark, Vihula, Lääne-Viru i Estland.

Hovedbygningen
--------------

Herregården omtales første gang i 1469 som tilhørende familien Risbiter. Fra 1684 tilhørte den slekten von Fock, en baltertysk familie som med tiden ble en av de mest velhavende i den estiske overklassen.

Hovedbygningen ble oppført i rokokko i årene 1749–1753, mens en ombygning i tidlig neoklassisistisk stil fant sted i årene 1793–95. Porttårnet og de mange omgivende bygninger stammer også fra denne tiden. Balkongen på sydsiden av hovedbygningen, ble tegnet av arkitekten Rudolf von Engelhardt og oppført i neorenessansestil i 1894.

Andre funksjoner
----------------

I årene 1929–73 fungerte gården som skole, mens en restaurering av bygningene tok til i 1977. I dag inneholder hovedbygningen – som er åpen for publikum – restaurerte elementer i form av takmalerier, utskårne trapper og historiske møbler. De omkringliggende bygninger huser bl.a. skogsmuseum, hotel og restaurant. I parken står noen av Estlands høyeste eketrær.

Referanser
----------

1. 1 2  Kolk, Tiina: *Hospitable Estonian Manors*, Solnessi Arhitektuurikirjastuse, 2014

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sagadi manor – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Herregårdens hjemmeside

Portal: Estland
**Safri Duo** er en dansk duo bestående av Morten Friis og Uffe Savery. 

Duoens kjennetegn er at de blander slagverkinstrumenter med electronica.

Utgivelser
----------

Singlen «Played-A-Live» (komponert sammen med produsent Michael Parsberg) ble en stor suksess da den ble utgitt i 2000. Denne singelen solgte hele 700 000 eksemplarer i Europa og lå 19 uker på danske hitlister. Året etter kom albumet *Episode II*, deretter fulgte *Episode II - The Remix Edition* med en ny versjon av Michael McDonalds *Sweet Freedom* (Rod Temperton). I 2003 kom singelen «Fallin' High» fra duoen, og det etterfølgende albumet het *3.0*. I 2004 ble *3.5* utgitt, dette albumet var en 2 diskutgave av *3.0*, her ble også singlene «Rise (Leave Me Alone)», «All The People In The World», «Ritmo De La Noche» og «Knock on Wood» (alle med Clark Anderson på vokal) lagt til. Bonus-CD-en inneholder en Safri Duo-medley, 2 forlengede versjoner av «Ritmo De La Noche» og «Rise (Leave Me Alone)» + 7 remikser. 

Deres nyeste album heter *Origins* og ble ut gitt 17 november 2008. Deres nyeste singel heter «Helele» (feat. Velile) og er den offisielle VM-låta til den tyske TV-kanalen RTL.

21. juni 2010 ble det utgitt et Greatest Hits-album med låter fra *Episode II*, *3.0* og *Origins*, inkludert singelen «Helele»

Diskografi
----------

| År | Album |
| --- | --- |
| 1990 | *Turn Up Volume* |
| 1995 | *Works For Percussion* |
| 1995 | *Lutoslawski, Bartók, Helweg* |
| 1995 | *Percussion Transcriptions* |
| 1996 | *Goldrush* |
| 1998 | *Bach To The Future* |
| 2002 | *Episode II* |
| 2002 | *Episode II - The Remix Edition* |
| 2003 | *3.0* |
| 2004 | *3.5* |
| 2008 | *Origins* |
| 2010 | *Greatest Hits* |

Eksterne lenker
---------------

* (en) Safri Duo på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Safri Duo på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Safri Duo på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Safri Duo på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Safri Duo på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |

Portal: Danmark
**Saga Oil ASA** var et uavhengig norsk oljeselskap etablert i 2005 med virksomhet i Russland. Gründer var Malvin Høydal og hovedkontoret lå på Forus. Selskapet hadde på det meste 80 ansatte i Norge og Russland. Virksomheten ble lagt ned i 2009 og selskapet skiftet navn til Oren Oil. Det er ingen forbindelse mellom Saga Oil og de tidligere oljeselskapene Saga Petroleum eller Sagex Petroleum.

Historie
--------

Saga Oil ble grunnlagt av Malvin Høydal i november 2005. Forretningsidéen var å satse på kjøp og utvikling av oljefelt i modne områder i Russland og det tidligere Sovjetunionen. Malvin Høydal ble selskapets første administrerende direktør og David Ottesen ble valgt til styreformann. På eiersiden satt blant andre Arne Blystad, Einar Sissener, tidligere Nille-eier Mons Aarskog og Sevan-gründer Jan Erik Tveteraas.

I 2005 gjorde selskapet en avtale om å kjøpe det russiske selskapet Promgeotek LLC for 22 millioner amerikanske dollar. Selskapet eide oljefelter i Orenburg-regionen nær grensen til Kasakhstan. Målet var å produsere 12 000 fat olje per dag i 2009.

I 2006 pågikk en navnestrid med Norsk Hydro om retten til å bruke «Saga»-navnet. Hydro mente de hadde rett til navnet, gjennom sitt kjøp av Saga Petroleum. Saga Oil vant imidlertid fram i Oslo tingrett i desember 2006.

I mars 2008 kjøpte selskapet seg inn i en ny lisens i Russland for 55 millioner kroner. I juli samme år ble det kjent at selskapet ikke kunne innfri et obligasjonslån på 100 millioner kroner som forfalt til betaling. Produksjonen og dermed inntektene var lavere enn forventet. Malvin Høydal gikk i august av som administrerende direktør og ble erstattet av Mads Grinrød. Samtidig ble Stig Hetlevik satt inn som ny styreleder. Etter vel en måned ble Grinrød erstattet av John Arne Farstad som administrerende direktør.

I februar 2009 var selskapet insolvent, og alle ansatte ble sagt opp unntatt daglig leder John Arne Farstad. Senere samme år ble styret byttet ut og navnet endret til Oren Oil.

Referanser
----------

1. 1 2  (no) «114 millioner til oljeboring i Russland». aftenbladet.no. Besøkt 28. desember 2011. [*død lenke*]
2. ↑  (no) «Oljemillioner til Russland». aftenbladet.no. Besøkt 28. desember 2011. [*død lenke*]
3. ↑  (no) «Saga vant retten til navn». aftenbladet.no. Besøkt 28. desember 2011. [*død lenke*]
4. ↑  (no) «Saga kjøper stor lisens i Russland». aftenbladet.no. Arkivert fra originalen 11. mars 2008. Besøkt 28. desember 2011.
5. ↑  (no) «Full opprydning i Saga oil». aftenbladet.no. Arkivert fra originalen 5. mars 2016. Besøkt 28. desember 2011.
6. ↑  (no) «Saga oil mot konkurs». aftenbladet.no. Arkivert fra originalen 5. november 2013. Besøkt 28. desember 2011.