recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Atle Mjove** (norrønt: *Atle inn mjóvi* (Atle den tynne/slank/mager) født, ukjent, død 900–920) også kjent som **Atle Jarl** den mjåe var en jarl som nevnes i flere sagasamlinger. Ifølge Fagrskinna ble Atle Mjove satt til jarl over Sygnafylke av Halvdan Svarte.

Atle i sagalitteraturen
-----------------------

Første gang Atle blir nevnt i sagalitteraturen er i Egilssoga som jarl. Han regjerte da under Audbjørn, konge over Firdafylket. Egilssoga forteller om at han hadde fire barn: Hallstein, Holmstein, Herstein og Solveig den Fagre. I sagaen gjøres det et poeng ut av at Olve Nuva, en person nevnt i Egilssoga, ønsker å gifte seg med Solveig, noe han ikke får.

Han bodde da på Gaular, inne i Dalsfjorden i Sunnfjord frem til Halvdan Svarte setter han som jarl over Sygnafylke. Halvdan Svarte holdt stort sett til lengre sør på Vestlandet og hadde, ifølge Fagrskinna, arvet riket av sin kones far. Etter Halvdans død, overtar hans sønn, Harald Hårfagre, Halvdans titler og områder, og han utnevner på ny Atle Mjove som jarl over Sygnafylke. Atle sitter derfor som Jarl i dette riket frem til han blir utfordret av Håkon Grjotgardsson Ladejarl.

Årsak til denne utfordringen har flere ulike forklaringer, men Fagrskinna forteller om at Harald Hårfagres menn ble sendt for å ta veitsle hos Atle jarl, men da disse menn hadde gjort mye ugagn tre år på rad, jaget Atle dem bort med skam det fjerde året. Haralds menn drar deretter tilbake til Harald mens han er i veitsle hos Håkon Ladejarl og forteller at de ble nektet veitsle. Da Harald fikk høre dette ble han sint, og Håkon ser sin mulighet og ber om Atles områder, noe Harald samtykker til.

Atles død
---------

Atle og hans menn møter Håkon Ladejarl og hans hær, og det blir slag ved Fjaler i Stavenesvågen. Øyvind Skaldespiller skriver om slaget i Håleygjatal i to av versene (her oversatt av Edvard Eikill):


|  |  |
| --- | --- |
| *Håkon ble,*
*Hognes møys tre,*
*bar for våpen, Frøys ætling,*
*som skulle dø,*
*i våpenlarm*
*og late sitt liv ved Fjaler.* | *Og der ble,*
*hvor Hallgards sønns venner*
*falt i Lodurs venns*
*store gny*
*menns blod blandet,*
*Stavenesvågen rundt.* |

Skaldekvadet forteller om at kampen var blodig, og mange falt. Det vi vet er at Håkon Ladejarl faller i slaget, og at Atle Jarl får banesår. Historien forteller så at han trekker seg tilbake og dør på det som i etterkant ble hetende Atløy. Atles sønner flykter så ut av landet. Årsaken for denne flukten er knyttet deres frykt for Harald Hårfagre og at han skulle komme etter dem i etterkant av Atles død.

Referanser
----------

1. 1 2  Finlay, Alison (2004). *Fagrskinna*. Leiden: Brill. s. 41.
2. ↑  Heggstad, Leiv 1879–1954 (1. januar 1950). *Egilssoga*. Oslo: Samlaget. s. 12–13.
3. 1 2  Finlay, Alison (2004). *Fagrskinna*. Leiden: Brill. s. 47.
4. ↑  Eikill, Edvard (2007). *Fagerskinna. Historien om norges konger*. Stavanger: Saga bok. ISBN 9788291640280.
5. ↑  Finlay, Alison (2004). *Fagrskinna*. Leiden: Brill. s. 49.
**Jorge Luís da Silva** (født 22. mars 1965), kjent som **Jorginho** eller **Jorginho Cantinflas**, er en brasiliansk fotballtrener og tidligere fotballspiller. Som spiller markerte han seg som høyre ving, men spilte etter hvert også sentralt på midtbanen.

Etter Brasils skuffende innsats i VM-sluttspillet i 1990, var den daværende Palmeiras-spilleren Jorginho en av de mange debutantene i den nyansatte treneren Paulo Roberto Falcãos første landslagstropp til vennskapskamp mot Spania i september 1990. Jorginho kom inn som innbytter i Brasils tremålstap for Spania, i det som ble hans eneste opptreden på landslaget.

### Landskamper

| Nr. | Dato | Hjemmelag | Resultat | Bortelag | Arena | Mål | Bytte | Merknader |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1990-09-1212. september 1990 | Spania  | 3–0 |  Brasil | Estadio El Molinón, Gijón |  | Inn | Vennskapskamp |

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata*
**Sash!** er et tysk DJ / produsentteam. Teamet består av frontfiguren **Sascha Lappessen** (født 10. juni 1970 i Nettetal, Tyskland), Ralf Kappmeier og Thomas «Alisson» Lüdke.

Karrière
--------

Sash! hadde en rekke hits i Storbritannia i 1997 og 1998 med «Encore Une Fois», «Ecuador», «Stay» og «Mysterious Times», og alle kom til 2.-plass i de britiske hitlistene. Sash! holder rekorden av å ha flest 2.-plasser i de britiske hitlistene (totalt 5 stk.), uten å komme seg opp til 1.-plass. De er fortsatt aktive i dag, men ikke med like stor suksess. Deres siste album S4!Sash! ble aldri sluppet ut i England eller Norge. De har siden 2002 vært i forhandlinger med plateselskaper om å gjøre en «comeback», og har nå fått en avtale med Ministry of Sound (Et stort engelsk dance/trance/house plateselskap). I 2007 slapp de ut deres «nye» album 10th Anniversary for å feire deres 10 år med musikk. Albumet inneholder DVD og remastret musikk, samt noen nye spor.

Språk
-----

Sash! har alltid vært kjent for å kunne lage unike og populære dansehits blandet med musikk og språk fra forskjellige etniske grupper. Eksempler på dette finner man i «Stay», «Mysterious Times» og «Just Around The Hill» som ble sunget på engelsk, «Encore une Fois» på fransk, «Adelante» and «Ecuador» på spansk, «La Primavera» på italiensk, «The Trip» på finsk, «Together Again» på dansk og «Ganbareh!» på japansk.

Diskografi
----------

### Album

* 1997 *It's My Life - The Album*
* 1998 *Life Goes On*
* 2000 *Trilenium*
* 2000 *Encore Une Fois - The Greatest Hits*
* 2002 *S4!Sash!*
* 2007 *10th Anniversary*

### Singler

* 1996 «It's My Life»
* 1997 «Encore Une Fois» – featuring Sabine Ohmes
* 1997 «Ecuador» – featuring Rodriguez
* 1997 «Stay» – featuring La Trec
* 1998 «La Primavera» – featuring Patrizia Salvatore
* 1998 «Mysterious Times» – featuring Tina Cousins
* 1998 «Move Mania» – featuring Shannon
* 1999 «Colour The World» – featuring Dr. Alban
* 1999 «Adelante» – featuring Rodriguez and Peter Faulhammer
* 2000 «Just Around The Hill» – featuring Tina Cousins
* 2000 «With My Own Eyes» – featuring Inka
* 2002 «Ganbareh!» – featuring Mikio
* 2002 «Run» – featuring Boy George
* 2002 «The Sunset» – featuring Georgina Collins
* 2003 «I Believe» – featuring TJ Davis
* 2007 «Ecuador Reloaded» – featuring Rodriguez

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Sash! – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* French Site Arkivert 4. desember 2010 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Polske lærere i Bydgoszcz føres bort for å skytes av Volksdeutscher Selbstschutz i Dødens dal.
**Unternehmen Tannenberg** var en tysk operasjon i 1939/40 med det mål å svekke motstandsviljen og -evnen i den polske befolkning ved å myrde deres ledere og potensielle ledere. Operasjonen ble beordret av Hitler og organisert av Reinhard Heydrich og hans assistent Werner Best.

Planlegging
-----------

Tysk etterretning samarbeidet med den tyske befolkningen i de polske områdene (såkalte *Volksdeutsche*). Operasjonen ble forberedt ved kartlegging av mer enn 61 000 polske aktivister, intelligentsia, skuespillere, prester, kunstnere og reserveoffiserer. Unternehmen Tannenberg - oppkalt etter slaget ved Tannenberg der Den tyske orden ble beseiret av polsk-litauiske styrker i 1410 - ble utført etter ordre fra Adolf Hitler.

Gjennomføring
-------------

Allerede i august 1939 ble 2 000 polakker arrestert og skutt i Tyskland. Den 1. september 1939, ved invasjonen av Polen, ble den andre fasen påbegynt, da etter hvert 20 000 polakker ble myrdet i 760 massehenrettelser, der blant andre Gerhard Flesch deltok. Den paramilitære 82 000 mann sterke tyske organisasjonen *Volksdeutscher Selbstschutz* (= «Folketysk selvbeskyttelse») spilte en viktig rolle da operasjonen ble iverksatt. Operasjonen kom virkelig i sving månedene etter krigsutbruddet den 1. september 1939, og de kartlagte man fikk tak i, ble internert eller skutt. Konsentrasjonsleiren Stutthof øst for Danzig ble tatt i bruk i bruk i denne forbindelse.

Se også
-------

* Aktion AB
* Intelligenzaktion Pommern

Referanser
----------

1. ↑  Rossino, Alexander B. (2001). «Nazi Anti-Jewish Policy during the Polish Campaign: The Case of the Einsatzgruppe von Woyrsch». *German Studies Review*. 1. 24: 35–53. ISSN 0149-7952. doi:10.2307/1433155. Besøkt 3. august 2023.
2. ↑  *Volksdeutsche*, beskrivelse og historisk bruk av begrepet Arkivert 12. oktober 2007 hos Wayback Machine. Mal:En ikon
3. ↑  Tor Busch: *Krigsforbryteren* (s. 30), Museumforlaget, Trondheim 2022, ISBN 978-82-83051391

Litteratur
----------

* *Hitler Strikes Poland: Blitzkrieg, ideology, and atrocity* **(engelska)**. Lawrence, Kansas: University Press of Kansas. 2003. ISBN 0-7006-1234-3.
* *Plan zagłady Słowian - Generalplan OST* **(polska)**. Radom: Polskie Wydawnictwo Encyklopedyczne. 2001. ISBN 83-88822-03-9.

Eksterne lenker
---------------

* "The German New Order in Poland" Arkivert 1. februar 2009 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Gerald R. Ashby** (født 6. november 1949 i Worcestershire, død 17. desember 2001 samme sted) var en engelsk fotballdommer som dømte FA-cupfinalen i 1995. Han dømte i Football League og Premier League.

Han begynte som assistentdommer i The Football League i 1982, og tre år senere ble han dommer i Football League. I 1992 ble han dommer i Premier League. Samme år ble han FIFA-dommer. Det var han i to år.

I 1995 dømte han FA-cupfinalen mellom Everton FC og Manchester United. Everton vant 1–0.

I en ligakamp mellom Arsenal og Liverpool dømte han et straffespark til Liverpool. Ashby mente at Liverpools Robbie Fowler hadde blir felt av Arsenals keeper David Seaman, men Fowler gikk til dommeren og sa at Seaman ikke var borti han og ba om at han skulle trekke straffesparket tilbake. Dommer Ashby ignorerte dette og Liverpool vant kampen 2–1.

Han dømte sin siste fotballkamp 3. mai 1998 mellom Arsenal som hadde vunnet ligaen og Everton. Arsenal vant 4–0. 

Han døde av hjerteattakk 17. desember 2001, 52 år gammel.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Forsvarets hundeskole** (FHSK) har som oppgave å utdanne hunder og hundeførere (ekvipasjer), og å utøve det faglige ansvaret for hundetjenesten i det norske Forsvaret. Skolen ligger på Hauerseter leir ved Sessvollmoen garnison i Ullensaker kommune.

Historie
--------

Den norske militære tjenestehundens historie går tilbake til 1944, da Forsvarets sanitet startet trening av sanitetshunder i Sverige. I 1951 tok Forsvaret opp spørsmålet om å bruke hund i vakthold, og trening kom i gang i AR-1's leir i Ski kommune. I 1953 ble hundeskolen, etter vedtak i Stortinget, etablert på Rauøy fort utenfor Fredrikstad, for så å bli flyttet til Seiersten fort i Drøbak i 1959. Der lå den inntil 1. juli 2003, da skolen ble relokalisert til Hauerseter leir ved Sessvollmoen garnison i forbindelse med den store omorganiseringen av forsvaret i Norge.

Kennel og fasisiliteter
-----------------------

Forsvarets hundeskole har en kennel som sto ferdig til innflyttingen i juni 2003 og har plass for inntil 80 hunder. Fasilitetene inkluderer isolat, veterinærtjeneste, administrasjon og treningsforhold.

Utdannelse
----------

Skolen utdanner blant annet:

* Narkotikahund
* Bombehund
* Patruljehund

I tillegg gir skolen tilleggsutdannelser etter behov som bl.a.:

* Lavinehund
* Ruinhund
* Vindsøkshund
* Vannsøkshund

Personelltrening
----------------

FHSK utdanner hundeførere av følgende kategorier: Vernepliktige hundeførere til Hæren, Sjøforsvaret og Luftforsvaret, FN-personell, NATO-personell, befal, sivile vaktmenn i Forsvaret, hundeførere og instruktører til Heimevernet.

Eksterne lenker
---------------

* Forsvarets hundeskole (FHSK)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
***Udyret fra Säffle*** eller ***Mannen på taket***, org. *Den vedervärdige mannen från Säffle* (1971) er en roman av forfatterparet Sjöwall & Wahlöö i deres krimserie om Martin Beck og hans kolleger. Dette er den sjuende boken i serien *Roman om en forbrytelse* (*Roman om ett brott*).

Boken ble først utgitt på norsk med tittelen *Udyret fra Säffle* i Gyldendals svarte serie i 1973, oversatt av Truls Hoff. Det kom fem gjenutgivelser av denne oversettelsen med samme tittel fram til 2004, deretter ble den utgitt som *Mannen på taket* i ny oversettelse ved Bodil Engen av Piratforlaget i 2006.

Handling
--------

På en stille kveldsstund blir den høytstående politioffiseren Nyman bokstavelig talt slaktet i sykehussengen sin. Det er ikke vanskelig å finne personer som har motiv for å drepe ham, siden Nyman var en særdeles hatet mann; problemet er snarer å snevre det ned til en mistenkt. 

Det er verdt å merke seg at denne romanen avviker fra de andre i serie ved at hovedpersonen oppfører seg som sanne helter. På den måten virker den mer å være en amerikansk enn en europeisk roman. Det uheldige resultatet er at Martin Beck blir skutt, og det er først i neste roman det blir avslørt at han så vidt overlever.

Det er også noe annet som gjør at denne romanen atskiller seg fra resten av serien og det er at handlingen foregår i løpet av mindre enn 24 timer, der de andre foregår over en periode på flere uker eller til og med flere måneder.

Karakterer og deres utvikling
-----------------------------

Martin Beck og hans nå voksne datter Ingrid videreutvikler vennskapet; de går ut og spiser sammen.

Filmatisering
-------------

Romanen ble filmatisert i 1976 med tittelen *Mannen på taket*. Bo Widerberg hadde regien, og hovedrollene ble spilt av Carl-Gustaf Lindstedt, Sven Wollter og Thomas Hellberg.

Trivia
------

Dette er an av Donald Knuths favorittromaner. Han kaller den «en av Sjöwall & Wahlöös glimrende svenske detektivromaner».

Referanser
----------

1. ↑  «Knuth: Retirement». Arkivert fra originalen 26. juni 2008. Besøkt 14. januar 2008.

Portaler: Litteratur | Sverige

| * v
* d
* r
*Roman om en forbrytelse* av Sjöwall & Wahlöö |
| --- |
| Maj Sjöwall • Per Wahlöö |
| Bøkene | *Roseanna* • *Mannen som gikk opp i røyk* • *Mannen på balkongen* • *Døden tar buss* • *Brannbilen som forsvant* • *Snut, snut, kaffegrut* • *Mannen på taket* • *Det lukkede rom* • *Politimorderen* • *Terroristene* |
| Filmatisering | *Roseanna* (1967) • *The Laughing Policeman* • *Mannen på taket* • *Mannen som gick upp i rök* • *Brannbilen som forsvant* • *Det slutna rummet* • *Roseanna* (1993) • *Polis polis potatismos* • *Mannen på balkongen* • *Politimorderen* • *Stockholm Marathon* |
| Hørespill | Døden tar buss (2007) |
**Agnar Mykles plass** er en parkmessig opparbeidet plass ved Øya i Trondheim. Plassen ligger mellom Klostergata og Elvepromenaden, like nord for krysset mellom Klostergata og Margretes gate.

Plassen fikk sitt navn i 2000 og ble oppkalt etter forfatteren Agnar Mykle (1915–1994), en av etterkrigstidens markante norske forfattere. Initiativet til oppkallingen kom fra forfatteren Fredrik Skagen (1936–2017). Agnar Mykles plass ligger like ved Mykles barndomshjem Elvegården i Klostergata 72a, som ble oppført rundt 1800 og revet i 1969. Plassen har aldri vært bebygd og har fungert som en grønn lunge siden utbyggingen av Øya begynte i første halvdel av 1900-tallet. 

I 2007 ble plassen opparbeidet og modernisert av Dark Arkitekter som et pilotprosjekt for universell utforming på oppdrag fra Trondheim kommune. Det ble da etablert gangsoner og oppholdssoner, lekeapparater og sittegrupper samt beplantning. Det finnes også subtile referanser til Mykles forfatterskap i parken, især til romanene *Lasso rundt fru Luna* og *Sangen om den røde rubin*. Plassen fikk hederlig omtale av juryen under konkurransen om Norges beste uterom i november 2008.

Bildegalleri
------------

* Agnar Mykles plass, Elvepromenaden og NidelvaAgnar Mykles plass, Elvepromenaden og Nidelva
* Lekestativ og sitteplasserLekestativ og sitteplasser
* Detalj fra overvannsløsningDetalj fra overvannsløsning

Referanser
----------

1. ↑  Adressa.no – Kultur: Det er rett og slett ikke plass til Mykle i Trondheim (Av Eline Bjerkan. Publisert 10. august 2015, besøkt 22. august 2023)
2. ↑  Dagbladet.no – Agnar Mykle på plass (Av Maria Børja. Publisert 13. juli 2000, besøkt 22. august 2023)
3. ↑  Landskapsarkitektur.no – Norske landskapsarkitekters forening, Agnar Mykles plass og Klostergata 66-72 (Besøkt 22. august 2023)
4. ↑  Bygg.no – Norges beste uterom kåret (Publisert 8. november 2008, besøkt 22. august 2023)

Litteratur
----------

* Bratberg, Terje T. V. (2008). *Trondheim byleksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 43. ISBN 978-82-573-1762-1.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Komediehuset på Engen** i Bergen sto ferdig i 1800. Teaterhuset ble bygget og først tatt i bruk av *Det dramatiske Selskab*, som var blitt stiftet 25. desember 1794.

Ved åpningen av *Komediehuset* hadde selskapet hele 600 medlemmer. *Det dramatiske Selskap* drev sitt private teater i bygningen frem til 1828. Deretter ble den benyttet av omreisende danske teatertrupper.

Det var også her Ole Bull startet det første norskspråklige teater i 1850. Ole Bulls nasjonale teater holdt det gående til endelig opphør i 1863. *Det norske Theater* fungerte som læreanstalt både for de norske dramatikerne Henrik Ibsen og Bjørnstjerne Bjørnson, som etter tur hadde ansettelse ved teateret, den danske forfatteren Magdalene Thoresen, og ikke minst for en rekke norske scenekunstnere som skuespillerne Johannes Brun, Lucie Wolf, Jakob Prom, Andreas Isachsen, Fredrikke Nielsen, Ole Bucher, Benedicte Hundevadt og Sofie Parelius.

Fra det ble stiftet i 1876 holdt også Den Nationale Scene til i Komediehuset. Her ble de værende inntil et nytt teaterbygg sto ferdig i 1909. Det «gamle teateret» ble nå et selskapshus hvor det også ble et slags teatermuseum i det en del rekvisitter og arkivalia fra Ole Bulls norske Theater. Mye av dette materialet gikk tapt da den gamle teaterbygningen ble bombet av britiske bombefly i 1944.

Litteratur
----------

* "Den første nationale Scene i Bergen" (s. 19-28). *Folkebladet* No. 2. 31te Januar 1900.
* *Ibsen i Bergen*. Bergens historiske forenings skrifter nr. 101. Bodoni forlag. Bergen 2006. (Red: Johan Fredrik Kroepelien). ISBN 82-7128-403-7 (ib) / ISBN 82-90846-16-9 (h).

Eksterne lenker
---------------

* Bergen byleksikon på nett, om Gamle Teater

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon
 |
**Valget i Brandenburg 2019** ble avholdt 1. september, som det 7. valget til Brandenburgs landdag etter Tysklands samling. Valget medførte at delstatsregjeringen som besto av SPD og Die Linke, mistet sitt flertall.

Utgangsposisjon
---------------

SPD hadde helt siden Tysklands gjenforening vært det største partiet og hatt ministerpresidenten i delstatsregjeringen. Ved valget i 2014 ble SPD det største partiet, etterfulgt av CDU og Die Linke. AfD kom inn i landdagen for første gang. De grønne og Freie Wähler oppnådde også representasjon. I løpet av perioden var grunnen til Freie Wähler oppløst og det fantes i landdagen fire partiløse politikere.

Valgordning
-----------

Valget til delstatsparlamentet holdes hvert femte år, om 88 plasser i landdagen. Av disse velges 44 direkte i valgkretser, mens de resterende velges ved forholdstallsvalg av partilister. Velgerne får to stemmesedler. Førstestemmen går til en kandidat i valgkretsen, mens andrestemmen går til et parti. Regler om overskuddsmandater og utjevningsmandater kan forhøye antallet medlemmer av landdagen til 110.

Sperregrensen er 5 % for partier. Partier som kommer under denne sperregrensen, men oppnår et direktevalgt mandat, kommer også i betraktning ved fordelingen av partistemmer. Freie Wähler kom ved valget i 2014 under sperregrensen, men vant likevel en valgkrets. Direktemandatet medførte som et såkalt «grunnmandat» (tysk: Grundmandat) at partiet fikk ytterligere to, og dermed tilsammen tre representanter i landdagen.

Stemmerett har tyske statsborgere over 16 år, som valgdagen har hatt bosted i Brandenburg minst en måned.

Valgresultat
------------

SPD beholdt sin posisjon som delstatens sterkeste parti. AfD hadde den største fremgangen.

Referanser
----------

1. ↑  «Landtagswahl 2019 | Brandenburgische Landeszentrale für politische Bildung». *www.politische-bildung-brandenburg.de* **(tysk)**. Arkivert fra originalen 1. august 2019. Besøkt 14. august 2019.
2. ↑  «Wahlgesetz für den Landtag Brandenburg (Brandenburgisches Landeswahlgesetz - BbgLWahlG)». *bravors.brandenburg.de*. Besøkt 14. august 2019.
3. ↑  «Rückblick 2014 | Brandenburgische Landeszentrale für politische Bildung». *www.politische-bildung-brandenburg.de* **(tysk)**. Besøkt 14. august 2019.
4. ↑  «Fragen und Antworten zur Landtagswahl | Brandenburgische Landeszentrale für politische Bildung». *www.politische-bildung-brandenburg.de* **(tysk)**. Arkivert fra originalen 1. august 2019. Besøkt 14. august 2019.
5. ↑  GmbH, Frankfurter Allgemeine Zeitung. «Aktuelle Nachrichten online». *FAZ.NET* **(tysk)**. Besøkt 1. september 2019.

| * v
* d
* r
Valg til delstatsparlamenter i Tyskland 2019 |
| --- |
| Våpen | Bremen • Brandenburg • Sachsen • Thüringen | Tysklands flagg |

Portal: Tyskland
**Joseph Godfrey Wallis** (født 20. juli 1873, død ukjent) var en britisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.

Wallis var med på det britiske laget i rugby union under Sommer-OL 1900 i Paris. Det var kun tre lag som deltok og det ble spilt kun to kamper. Storbritannia spilte en kamp, de tapte til Frankrike med 8-27. I den andre kampen vant Frankrike med 27-17 over et tysk lag. Frankrike ble olympiske mestere og både Storbritannia og Tyskland er av IOC oppført som sølvmedaljevinnere.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1900 Frankrikes flagg Paris - Sølv i rugby union Storbritannias flagg Storbritannia

Referanser
----------

1. ↑   www.sports-reference.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   sports-reference.com, www.sports-reference.com, besøkt 31. januar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Joseph Wallis – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Joseph Wallis – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Joseph Wallis – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Joseph Wallis – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Joseph Wallis – Storbritannias olympiske komité Rediger på Wikidata
**Glengormley** (irsk: *Gleann Gorm Liath*, «Gormlaiths dal») er en by i grevskapet Antrim i Nord-Irland. Byen og dens bydistrikt på 215 acre ligger helt inntil grensen til Belfast, omkring en mil fra Belfast sentrum, og regnes som en forstad. Byen vokste opp rundt stedet hvor veiene fra Belfast til Antrim by og Ballyclare skiller lag. Den ligger også i det verdslige sognet Carnmoney og det historiske baroniet Belfast Lower. Ved folketellingen i 2011 hadde byen og dens bydistrikt 21 027 innbyggere.

Fra viktoriansk tid og fram til 1930-tallet var Glengormley ofte det endelige reisemålet på for arbeiderklassen i Belfast som søkte fritid fra storbyens skitt. De tre fremste stoppestedene var Belfast Castle, Belfast Zoo og dansesalen i Glengormley, overfor dagens Glen Inn. Reisen ble foretatt med trikk eller eller tog. Belfast Street Tramway Company erstattet vogner med hestetrukne sporvogner og Cavehill og Whitewell Tramway-selskapet kjørte en damptrikk fra Glengormley til Belfast.

Dagens Glengormley ligger innen gangavstand fra friluftsområdet Cavehill Country Park og Belfast Zoo som nær 300 000 besøkende i året. I den sørlige enden av Glengormley er det en kino med 6 saler, bowlingbaner med 10 pinner, tre snookerhaller (to i den sørlige enden og en i den nordlige enden) og noen kommersielle lokaler.

9. november 1991 ble to katolske kvinner, mor og datter, drept i et brannbombeangrep mot deres hjem i Glengormley. En lojalistisk gruppe stod bak, men det har ikke blitt klart hvilken.

Referanser
----------

1. 1 2  Census 2011 Population Statistics for Glengormley Urban District Electoral Area, *NISRA*
2. ↑  Gleann Ghormlaithe / Glengormly, *Placenames Database of Ireland*
3. 1 2  «Glengormly», *IreAtlas Townlands Database*
4. ↑   «Belfast Hills», *Discover Northern Ireland*
5. ↑  Murray, Gemma (12. april 2022): «Belfast Zoo welcomes record-breaking year», *News Letter*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Glengormley – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Ina Tandberg** (født 1986)[] var leder for Studentenes landsforbund i 2009–2010, og var også medlem av styret i Universitets- og høgskolerådet samme perioden.

Tandberg ble siste leder av Studentenes Landsforbund, siden organisasjonen slo seg sammen med Norsk Studentunion fra 1. juli 2010.

Hun har tidligere vært internasjonalt ansvarlig i Studentenes Landsforbund og var også leder for Studentparlamentet ved Høgskolen i Buskerud fra 2006–2008. Hun hatt andre styreverv i Universitets- og høgskolesektoren, deriblant Universitets- og høgskolerådet, SAIH, Senter for Internasjonalisering av Høgre Utdanning og Samordna opptak.[] Tandberg var medlem i den norske delegasjonen til ministermøtet i Bolognaprosessen i 2010. 

Tandberg studerte statsvitenskap med menneskerettigheter og flerkulturell forståelse ved Høgskolen i Buskerud, avdeling Kongsberg fra 2005 til 2008, og har senere studert Styring og ledelse. Hun har vært sakkyndig i NOKUTs bedømmelseskomite for evaluering av kvalitetssystemer og akkreditering av institusjonskategori ved universiteter og høgskoler og var styremedlem i universitetsstyret ved Universitetet i Tromsø i 2012–2013. Tandberg har arbeidet i både Kunnskapsdepartementet og Helsedirektoratet før hun begynte i en administrativ stilling ved Høgskolen i Oslo og Akershus (nå Oslomet – storbyuniversitetet).

Referanser
----------

1. ↑  «Ina Tandberg ny studentleder». *www.vg.no*. 26. april 2009. Besøkt 12. august 2023.
2. ↑  «Etterlengtet fusjon». *www.universitas.no*. 28. april 2009. Besøkt 12. august 2023.
3. ↑  storbyuniversitetet, OsloMet-. «Ina Tandberg». *www.oslomet.no* **(norsk)**. Besøkt 12. august 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Ida Tandberg ny studentleder - vg.no
**Trosterud Idrettslag** (stiftet 7. mars 1979, nedlagt 9. november 2010) var et norsk idrettslag fra Trosterud i Bydel Alna i Oslo, som i 2001 hadde ca. 430 medlemmer fra områdene rundt Lutvann skole, Skjønnhaug skole og Trosterud skole. Idrettslagets hovedaktiviteter var fotball og håndball, men drev også med bordtennis.

Idrettslagets klubbhus hadde adresse Ole Messelts vei 1, som var den gamle kommandørboligen for Lutvann leir.

Idretter
--------

### Bordtennis

Trosterud hadde i flere år en bordtennisgruppe, som hevdet seg godt.

### Fotball

I tillegg til aldersbestemte klasser i fotball (for det meste guttelag), hadde Trosterud også old boys, old girls og veteranlag, samt et A-lag for menn.

Klubbens A-lag for menn ble startet i 1993 og startet i 8. divisjon foran 1994-sesongen. Allerede sesongen etter var Trosterud nær opprykk, men måtte vente til 1996-sesongen da de slo Dania over to kvalifiseringskamper og rykket opp til 7. divisjon.

Klubbens første sesong i 7. divisjon endte med avdelingsseier og direkte opprykk til 6. divisjon.

### Håndball

I tillegg til aldersbestemte klasser i håndball (hovedsakelig jentelag), hadde Trosterud også A-lag for kvinner og menn.

Arrangementer
-------------

### Trosterud Cup

Klubben arrangerte årlig Trosterud Cup på Haugerudbanen, i månedsskiftet april/mai.

### Trosterudspretten

Trosterudspretten var en stafett for skolelag (1.–7. klasse) som klubben arrangerte i begynnelsen av juni. Stafetten hadde 10 etapper som gikk gjennom flere av borettslagene i det som den gang var Bydel Hellerud, normalt med 5 gutter og 5 jenter på hvert lag.

I 1996 var det påmeldt mer enn 60 lag, hvorav de fleste var fra Trosterud skole og Skjønnhaug skole, men også fra skoler i nabobydelen Østensjø og andre skoler i Groruddalen. Stafetten ble arrangert i minst 20 år.

Kjente utøvere
--------------

* Adam Larsen Kwarasey, fotball
* Daniel Fredheim Holm, fotball
* Glenn Roberts, fotball
* Lisa-Marie Woods, fotball
* Thomas Holm, fotball

Kilder
------

* Trosterud Idrettslags uoffisielle hjemmeside

Referanser
----------

1. ↑  «Oslo Idrettskrets – Årsberetning 2010» (PDF). Oslo Idrettskrets. 6. april 2011. Besøkt 7. juni 2020.
2. 1 2 3  Kristiansen, Rolf (2. januar 2020). «En lagspiller på Trosterud». Akers Avis Groruddalen. Arkivert fra originalen 7. juni 2020. Besøkt 7. juni 2020.
3. ↑  «Tømmerhus ved Lutvann leir». Deichmanske bibliotek. 18. desember 2002. Besøkt 7. juni 2020.
4. ↑  A-lagets meritter

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Ignacio Macaya Santos de Lamadrid** (født 2. desember 1933 i Barcelona), død 5. september 2006 i Barcelona) var en spansk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1960 i Roma og 1964 i Tokyo.

Macaya vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under Sommer-OL 1960 i Roma. Han var med på det spanske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak Pakistan og India. Spania vant kvartfinalen med 1-0 over New Zealand men de tapte semifinalen mot Pakistan med 0-1. I bronsefinalen beseiret de Storbritannia med 2-1. Macaya spilte seks kamper og scoret to mål i turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1960 Italias flagg Roma - Bronse Bronse i landhockey Spanias flagg Spania

Referanser
----------

1. 1 2   Catalan Sport Encyclopedia, oppført som Ignasi Macaya Santos de Lamadrid, Enciclopèdia de l'Esport Català ID 7841[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ignacio Macaya – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ignacio Macaya – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata
«Roar Johansen» har flere betydninger.

**Roar Johansen** (født 19. november 1968 i Moss) er en norsk fotballtrener som er hjelpetrener for Råde fra sesongen 2018. Johansen var tidligere Bærumtrener, før han fikk sparken etter nedrykket til 2. Divisjon i 2015. Før dette var Johansen trener i Hønefoss der han ble sparket midtveis i sesongen. Roar Johansen fikk sparken i Bærum Sportsklubb etter nedrykket til 2. divisjon i 2016. 

Johansen har én sesong som trener på øverste nivå i Norge da han ledet Sarpsborg 08 i Tippeligaen 2011.

Johansen førte Sarpsborg 08 til to opprykk til Tippeligaen i sin tid som hovedtrener der. For dette ble han blant annet kåret til Årets trener i 1. divisjon 2010 av nettstedet tips. Høsten 2012 ble det klart at han ikke fikk fortsette som trener i Sarpsborg 08, på tross av at laget rykket opp til Tippeligaen 2013. Etter tiden i Sarpsborg 08 var han hovedtrener for Ull/Kisa i Adeccoligaen 2013.

Johansen har tidligere vært junior- og keepertrener i Moss og trener på aldersbestemte jentelandslag.

Referanser
----------

1. ↑  Roar Johansen blir ny Bærum-trener - budstikka.no 28/11-2014
2. ↑  Johansen fikk sparken - Ringblad.no 05/06-2014
3. ↑  Han er årets trener! - nrk.no, 24/11-2010
4. ↑  «Roar Johansen får ikke ny kontrakt». sa.no. 31. juli 2012. Arkivert fra originalen 5. november 2012.
5. ↑  -Jeg gleder meg veldig - rb.no, 28/11-2012
6. ↑  «- Jeg sluttet med fotballen». nettavisen.no. 12. november 2009. Arkivert fra originalen 29. november 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Roar Johansen – Transfermarkt (manager) Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Hovedtrenere for Sarpsborg 08 Fotballforening |
| --- |
| 
* 2007-2009 Conny Karlsson (S)
* 2009–2012 Roar Johansen
* 2013–2014 Brian Deane (GB)
* 2015–2019 Geir Bakke
* 2020–2021 Mikael Stahre (S)
* 2021 Lars Bohinen
* 2022– Stefan Billborn (S)

 |
Polder 
Polderlandskap i Nordfrisland
**Polder** (dansk: *kog*; tysk: *koog*; nederlandsk: *polder*) er en landskapstype som er gjenvunnet ved menneskelig innsats, ved at området er omgitt av diker. Tidligere hav, innsjø eller sump stenges inne og silt-driften fra elver eller tilførte masser gjør området om til tørt land, ofte svært fruktbart for landbruk. Poldere er vanlige i Nederland ved Nordsjøen, men finnes også siden middelalderen i Kina, i Danmark, Tyskland og et sted i Estland (Aardla-polderen fem km sør for Tartu). 

Dikene ble først og fremst bygget for at man skulle skaffe (jordbruks)land i et valgt område. Området ble tørrlagt, dikene holdt ved like og i flere tilfeller forsterket og gjort høyere slik at landet ble beskyttet mot oversvømmelser. Slik har poldere blitt benyttet både som ledd i kystsikring og landvinning. Noen steder kan man kunstig regulere fuktigheten i polderen helt nøyaktig, ved å øke eller redusere til- og avrenning. Et eksempel på dette er Aardla-polderen i Estland hvor man regulerer fuktigheten nøyaktig etter jordbrukets behov.

Mange poldere er i dag tettbefolkede områder, der bebyggelse har overtatt etter jordbruk, mens andre fremdeles brukes innen landbruk. Jorden kan være meget fruktbar, noe som skyldes at den ofte har vært havbunn, eller at det er fruktbart slam (silt) som er ført inn fra elver. Mange poldere ligger under havnivå. Polderlandskap er veldig likt marsklandskap. Det har ofte et rikt fugleliv med vadefugler.

Det norske navnet på denne landskapstypen er hentet fra nederlandsk.

Referanser
----------

1. ↑  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, forlaget Regio. Tallinn, 2011, side 172.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
**Peter Thomas Sverre Sandborg** (født 1. september 1907 i Ålesund, død 23. september 1944 utenfor Riga) var en norsk jurist, rådmann i Drammen og frontkjemper.

Sandborg var utdannet jurist og hadde praktisert som overrettssakfører og dommerfullmektig flere steder i Norge. Han meldte seg inn i Nasjonal Samling (NS) 4. september 1940 og senere i Germanske SS Norge hvor han var stormfører/fylkesfører i Buskerud fra høsten 1942. Han ble innsatt som rådmann i Drammen fra 1. oktober 1942 og var konstituert ordfører i tiden 24. mai-29. juni 1943.

I oktober 1943 vervet han seg som frontkjemper og ble sendt til SS-Junkerschule Tölz i landsbyen Bad Tölz fem mil sør for München. Fra mars 1944 startet han fronttjenesten, blant annet som SS-Obersturmführer og kompanisjef for 11. kompani i SS-Division Nordland. Han ble drept i kamper 23. september 1944 ved Mezozoli utenfor Riga i Latvia og ble gravlagt på krigskirkegården i Riga.

Referanser
----------

1. 1 2   Historisk befolkningsregister ID pc00000004364567[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   «Byavisa Drammen», side(r) 27, utgitt 13. mai 2015, besøkt 1. juni 2023[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Histreg - Personside». *histreg.no*. Besøkt 1. juni 2023.
4. 1 2  «NS Rådmann». *Byavisa Drammen*. Drammen. 13. mai 2015. s. 27. CS1-vedlikehold: Dato og år (link)
5. ↑  Eirik Veum: *Nådeløse nordmenn - Hirden 1933-1946*, s. 834 og 869. - Kagge Forlag 2013
6. ↑  Eirik Veum, Geir Brenda, Torgeir Lindtvedt Dalen: *Deres ære var troskap - Nordmenn drept i tysk krigstjeneste*, s. 367. 377-379, 413, - Vega Forlag 2017

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Odd Brynjulf Viig** | **Drammens ordfører**(1943–1943) | Etterfølger:**Johan Dahl** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Liten skogshårmygg** (*Bibio nigriventris*) er en art av mygg som tilhører familien hårmygg (Bibionidae).

Utseende
--------

En middelsstor (lengde 6–8 mm), svart hårmygg med delvis lyse bein. Et sikkert kjennetegn er at antennene består av bare sju ledd. Vingene er glassklare til svakt røykfargede, vingeårene er brune, også de bakerste, dette er spesielt tydelig hos hunnen. Vingemerket er tydelig, men ikke så påfallende som hos den ellers lignende arten enghårmygg (*Bibio johannis*). Hanne har svarte lår, brungule legger og føtter. Hunnen har svart kropp og rødgule bein. Larvene er hvite og virker i motsetning til de fleste andre hårmygglarver glinsende, hodekapselen er mørkebrun.[]

Levevis
-------

Arten finnes mest i eller ved skog, men kan også forekomme litt over tregrensen i fjellet. Man finner også ofte eksemplarer på snøfenner og breer høyt til fjells, men disse har mest trolig blitt ført med vinden fra lavere høyder. Som hos andre hårmygg lever larvene i tette klynger i bakken, der de spiser råtnende løvstrø. De voksne myggene flyr i mai til juli, senest lengst i nord og i fjellet. Hunnene, men sjelden hannene, kan treffes på blomster der de drikker nektar.[]

Utbredelse
----------

Arten forekommer i Mellom- og Nord-Europa, også på Island. I Norge er den vanlig over hele landet.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* orden Tovinger, Diptera
	+ underorden Mygg, Nematocera
		- overfamilie **Bibionoidea**
			* familie Hårmygg, Bibionidae
				+ **Liten skogshårmygg**, *Bibio nigriventris* Haliday, 1833

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 12. mars 2021. Besøkt 12. mars 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *liten skogshårmygg* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *liten skogshårmygg* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *liten skogshårmygg* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *liten skogshårmygg* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *liten skogshårmygg* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *liten skogshårmygg* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Bibio nigriventris* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Ove Rogne** (Født 7. oktober 1974 i Narvik) er en norsk gründer og designer. Han var grunnleggeren av Northern, et merke innen belysning, møbler og interiørtilbehør.

Utdanning og akademisk bakgrunn
-------------------------------

Ove Rogne begynte sin utdannelse ved Handelshøyskolen BI, der han tok en mastergrad i økonomi (Siviløkonom) mellom 1993 og 1998. Under studiene på BI hadde han et uvekslingsår ved Universität St.Gallen (HSG) i 1997. I 1996 studerte han også European Law Studies ved Universitetet i Oslo. Rogne forfulgte også studier innen shippingledelse ved Shippingakademiet i 1999 og 2000 og EU-relasjoner og europeisk politikk ved Høgskolen i Innlandet i 2002.

Arbeidserfaring og lederskap
----------------------------

Ove Rogne grunnla Northern, tidligere kjent som Northern Lighting, i 2005 og har siden vært selskapets administrerende direktør. 

Rogne har også hatt roller som nestleder og styremedlem i Norsk Industri (NHO) siden 2012 og har bidratt til å forme retningen for norsk designindustri. Han har også vært involvert som styreleder og investor i flere selskaper, og sitter i styret til blant annet Norway Designs AS og M51 Marketing.

Referanser
----------

1. ↑  «LinkedIn - Ove Rogne». Besøkt 15. august 2023.
**Markedssosialisme** er en økonomisk retning innen sosialismen, der markedsøkonomi aksepteres eller ses på som et bedre alternativ til planøkonomi.

Historie
--------

Med resultatene fra David Ricardos verk *Principles of Political Economy and Taxation* (1821), trakk noen av datidens sosialister konklusjoner om at en rettferdig fordeling av produksjonen var mulig uten å forkaste markedet som sådan. 
I et klassisk avsnitt skrev Ricardo:

«*The value of a commodity, or the quantity of any other commodity for which it will exchange, depends on the relative quantity of labour which is necessary for its production, and not as the greater or less compensation which is paid for that labour*»
Dette ble raskt snappet opp av visse sosialister, hvorav Thomas Hodgskin var én. Man kunne vitenskapelig vise at noen tok en del av arbeiderens resultat. Hodgskin dro nytte av Ricardos konklusjon:

«*Wages vary inversaly as profits, or wages rise when profits fall, and profits rise when wages fall; and it is therefore profits, or the capitalist´s share of the national produce, which is opposed to wages, or share of the labourer*».
Hodgskin benyttet således Ricardos resultat for å vise hvordan lønnene varierte med profitten, at arbeidslønnen ble tilpasset etter profittens størrelse, alt i pakt med de kapitalistiske markedsmekanismene. Dermed angrep Hodgskin den kapitalistiske markedsøkonomien, uten å gå i mot markedet i seg selv.

Senere markedssosialister
-------------------------

Innen sosialismen går blant annet mutualister inn for markedsøkonomi, men også andre, som for eksempel sosialdemokrater. Det er imidlertid forskjeller i synet på hvor fritt markedet skal være blant de forskjellige markedssosialister.

Referanser
----------

1. ↑  David Ricardo *The Principles of Political Economy and Taxation* (1821) Arkivert 11. februar 2009 hos Wayback Machine.
2. ↑  Thomas Hodgskin *Labourer Defended Against the claims of Capital* (1825) Arkivert 3. september 2009 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Evernote** er et dataprogram som er utviklet for å skrive notater og kladd. Man kan opprette forskjellige notatbøker som kan kategoriseres med ulike titler. Innenfor hver av disse notatbøkene kan man opprette ulike notater for så å dele inn disse notatene videre.

Historie
--------

Programmet ble grunnlagt av Stepan Pachikov (f. 1950). Evernotes nettjeneste ble lansert den 24. juni 2008. I juli 2011 hadde det nådd elleve millioner brukere.[]

Funksjonalitet
--------------

Evernote støtter en rekke operativsystem-plattformer (inkludert OS X, iOS , Chrome OS , Android, Microsoft Windows, Windows Phone, Blackberry og webOS) og tilbyr også online synkronisering og backup-tjenester. I tillegg til notatene som blir skrevet fra tastaturet støtter Evernote bildeopptak fra kameraer fra mange forskjellige enheter, og innspilling av talenotater. Evernote kan også benytte berørings- og tabletskjermer med håndskriftsgjenkjenning. Når rett maskinvare er tilgjengelig, kan Evernote automatisk legge til koordinater til notatene. Brukere av Evernote kan også bruke Twitter til å legge til notater til Evernote.

Programmet er hovedsakelig gratis, men i en begrenset utgave i forhold til betalingsversjonen. Forskjellen er blant annet at den betalingsfri nettjenesten har bruksbegrensninger på 60 MB per måned.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  «Android The most recent version is 10.48.». 8. februar 2023. Besøkt 5. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Evernote – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Evernote på Twitter Rediger på Wikidata

* Evernote på Twitter Rediger på Wikidata

* Evernote på Twitter Rediger på Wikidata

* (es) Evernote på Twitter Rediger på Wikidata

* Evernote på Twitter Rediger på Wikidata

* Evernote på Twitter Rediger på Wikidata

* (de) Evernote på Twitter Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Antonio Radić** (født 16. juni 1987) er en kroatisk youtuber og sjakkspiller, og som driver kanalen *agadmator's Chess Channel*. Den 7. februar 2021 passerte kanalen hans 1 million abonnenter, og han var da verdens mest fulgte sjakkommentator.

Radić analyserer både nye og historiske sjakkpartier og viser ofte hva som kunne ha skjedd dersom spilleren hadde gjort et annet valg i viktige situasjoner. Han legger normalt ut en gjennomgang samme dag som viktige partier er blitt spilt.

Radić bor i Krizevci i Kroatia, og lærte å spille sjakk av sin bestefar, Anto Krnjić, som 5-åring. Radić arbeidet som grafisk designer frem til oktober 2017 og fra da har han levd av sin YouTube-kanal.

Radić hadde sin høyeste FIDE-ranking, på 2010, i juni 2010. Han spiller ikke lenger i internasjonale turneringer, men spiller partier på nett.

YouTube
-------

Radić startet sin YouTube-kanal, "agadmator's Chess Channel", i 2017 mens han jobbet for sin far som var bryllups-fotograf. Agadmators sjakkvideoer har nesten alltid samme format og tar for seg ett sjakkparti. Mange partier er fra pariter spilt den site dagen, men han tar også for seg historiske partier. Han tar også for seg show-partier som da Bill Gates spilt mot Magnus Carlsen i Skavlan i 2014. Agadmators mest sette video er "The Greatest Queen Sacrifice in Chess History" som hadde 5,5 millioner visninger per februar 2021.

I september 2020 tok han en pause for en hjerteoperasjon, men 13. oktober startet han opp med nye videoer. 7. februar 2021 passerte han 1 million abonnenter.

Agadmator er ifølge Radić satt sammen av hans forbokstav, "gad" (i betydning bastard) fra et rap-band han var med i som ung, og "mator" som er kroatisk for en eldre vis person. Han sa svært tidlig at når kanalen nådde 1 million følgere ville han "avsløre" hva agadmator kom fra.

Referanser
----------

1. ↑   ratings.fide.com, besøkt 2. januar 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «agadmator's Chess Channel - YouTube». *www.youtube.com*. Besøkt 9. februar 2021.
3. ↑  «'Hello everyone': From smalltown Croatia, an unlikely chess phenomenon». *ESPN.com* **(engelsk)**. 4. august 2020. Besøkt 9. februar 2021.
4. ↑  «Agadmator - the man who has 290,000+ followers on YouTube - ChessBase India». *www.chessbase.in*. Besøkt 9. februar 2021.
5. ↑  «Radic, Antonio». *ratings.fide.com*. Besøkt 9. februar 2021.
6. ↑  «agadmator (2155)». *lichess.org*. Besøkt 9. februar 2021.
7. ↑
8. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Antonio Radić på Twitter Rediger på Wikidata

* Antonio Radić på Facebook Rediger på Wikidata

* Antonio Radić på Instagram Rediger på Wikidata

* Antonio Radić på YouTube Rediger på Wikidata
**Séminaire des Carmes** (*Carmes-seminaret*) er et universitetsseminar tilknyttet Institut Catholique de Paris. Det ble grunnlagt i 1919 og huser nå (201() mer enn femti prestekandidater (seminarister) fra forskjellige franske katolske bispedømmer.

Kloster
-------

Det gamle *couvent des Carmes'* sett fra hagen.
Det ligger på adressen 21 rue d'Assas i Paris' 6. arrondissement på det sted der de uskodde karmelitter hadde et kloster, bygd i 1613 (*couvent des Carmes*). Klosteret var et resultat av sendelsen av to karmelitter som ble sendt til kong Henrik IV av pave Paul V i 1610. De ankom Frankrike kort etter mordet på kong Henrik, og Marie de Medici tok dem imot og gav dem lov til å bygge et kloster ikke langt fra hennes hoff i Palais du Luxembourg. Først etablerte de klosteret i på hjørnet mellom rue Cassette og chemin de Vaugirard i et hus de hadde fått av Nicolas Vivien, regningsmester, men det ble for lite. De flyttet så til rue d'Assas, der de bygde kapell og kloster i 1613. Dette kapellet var den første hvelvbygning i Paris. Klostere ble under den franske revolusjon for å bli Carmesfengselet, og det ble deløvis ødelagt under septembermassakrene.

Etter at det verste av uroen hadde lagt seg, kjøpte den velstående arving og karmelittnonne Camille de Soyécourt bygningene og restaurerte dem; kjøpene ble foretatt i flere etapper fra 8. august 1797. Annet oppkjøp foretok hun den 8. november 1801, og så til slutt 22. august 1807 hadde hun en bygningsmasse som var alt for stor for nonnenes egne behov. I 1819 fullførte hun restaureringen av kirkens portal.

Den 23. juli 1841 skjenket hun det hele til erkebiskop Denis Auguste Affre av Paris. Han benyttet dem for en ny skole for høyere kirkelige studier, det som i 1875 ble grunnlagt som Institut Catholique de Paris.

Karmelittene forlot ikke konventet før 23. april 1845 og flyttet da til Avenue de Saxe i Paris, der moder Camille hadde bygd et nytt konvent.

Referanser
----------

1. ↑  Clorivière & Cicé 1997, s. 175fn
2. ↑  Séverin-Georges 1970, s. 82–83
3. ↑  Renaissance du Carmel en France
4. ↑  Lecuit 2012, PT37

Litteratur
----------

* Clorivière, Pierre de; Cicé, Adélaïde de (1997) (på fr), *Lettres de prison, 1804-1806*, **2**, Paris: Editions Beauchesne, ISBN 9782701013572, besøkt 17. februar 2017
* Lecuit, Jean-Baptiste (2012) (på fr), *Le défi de l'intériorité : Le carmel réformé en France 1611-2011*, Desclée De Brouwer, ss. 288, ISBN 9782220080659, besøkt 17. februar 2017
* «Renaissance du Carmel en France» (på fr), *Le Carmel en France* (carmel.asso.fr), besøkt 22. februar 2017
* Séverin-Georges, Couneson (1970) (på fr), *Les Saints nos frères : calendrier pour chaque jour de l'année...*, Éditions Beauchesne, besøkt 17. februar 2017

Eksterne lenker
---------------

* 
* 

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** MusicBrainz
 |