recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
De første japanske ambassadørene i Europa; 1586.  
 Øverst, fra venstre til høyre: Julião Nakaura, Fader Mesquita, Mancio Ito.   
Nederst, fra venstre til høyre: Martinão Hara, Miguel Chijiwa.
**Mancio Ito** (japansk: 伊東マンショ, *Itō Mansho*; født 1570, død 13. november 1612) var en japansk adelsmann (samurai) og den første offisielle utsending fra Japan til Europa. Han ble senere presteviet i jesuittordenen.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Som småbarn kom Mansho Ito med sine foreldre til Funai (nå Oita), der han ble døpt. Han studerte ved gutteseminaret i Harima, som stod under jesuittenes ledelse. Der lærte han seg latin, noe som han senere skulle få god bruk for under sin sendeferd til Europa.

### Sendemann

Idéen om en offisiell japansk sendeferd til Europa hadde sin opprinnelse hos jesuitten Alessandro Valignano, og ble støttet økonomisk av de tre kirishitan-kristne daimyoene Omura Sumitada (1532–1587), Otomo Sorin (1530–1587) og Arima Harunobu (1567–1612).[]

Ito ble utvalgt til å fungere som talsmann for sendeferden. Otomo Sorin, som iverksatte utsendelsen, var daimyo over Bungoprovinsen på Kyūshū og en nær slektning av Mancios far, Shurinosuke Ito. Den 20. februar 1582 forlot Ito Nagasaki i følge med tre andre adelsmenn:

* Miguel Chijiwa (千々石ミゲル *Chijiwa Migeru*)
* Julião Nakaura (中浦ジュリアン *Nakaura Jurian*)
* Martinão Hara (原マルチノ *Hara Maruchino*)

I sitt følge hadde de med seg to tjenere samt deres lærer og oversetter Diego de Mesquita, i tillegg til deres mentor og læremester Alessandro Valignano. Pater Valignano fulgte imidlertid følget bare så langt som til Goa i India, hvor han skulle gå over i en ny stilling. På sin reise til Lisboa, som de ankom i august 1584, tilbragte de ni måneder på å besøke Macao i Kina samt Cochin og Goa i India. 

Etter ankomsten til Lisboa dro ambassadørene videre til Roma, som var reisens hovedmål. I Roma ble Ito utnevnt til æresborger og tatt inn i de europeiske adelsrekker med tittelen *cavaliere di Speron d’oro* (*ridder av den gylne spore*).[] I løpet av sitt opphold i Europa møtte de blant annet kong Filip II av Spania, storhertugen av Toscana, Francesco I de' Medici, pave Gregor XIII og hans etterfølger pave Sixtus V.

Ambassadørene kom tilbake til Japan den 21. juli 1590. I løpet av sine åtte år lange reise hadde de hatt instrukser om å skrive ned notater. Disse notatene dannet basisen for *De Missione Legatorum Iaponensium ad Romanam Curiam* ("Vedrørende de japanske legaters misjon til den romerske kurie"), et Macao-basert skriftstykke av jesuitten Duarte de Sande utgitt 1590.

De fire japanske legatene til Europa ble i etterkant av sin hjemkomst i 1590 vigslet av Alessandro Valignano som de første japanske jesuittprester.

Se også
-------

* Hasekura Tsunenaga, en annen tidlig japansk emissær til Europa i 1615.

Kilder
------

* *The Christian Century in Japan 1549-1650* C.R. Boxer, ISBN 1-85754-035-2
* *Biographical Dictionary of Japanese History* Iwao, Seiichi (Tokyo 1978)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NDL
 |
**Tommy Burns** (døpt *Noah Brusso*; født 17. juni 1881 i Chelsey, Ontario, Canada, død 10. mai 1955) var verdensmester i tungvektsboksing 1906–1908.

På grunn av hans italienske mor som var romersk-katolsk og ville forby han å bokse, brukte han det irskklingende navnet Tommy Burns framfor sitt egentlige navn Noah Brusso. Han kom fra en fattig familie med 13 barn. Burns drog til USA og startet sin karriere som prisbokser. Til tross for han var kun 170 cm høy klarte han å bli verdensmester i tungvektsboksing.

I tittelkampen mot Marvin Hart 23. februar 1906 var oddsen 17:1 mot Burns og 10:7 at han ikke skulle klare ti runder. Tommy Burns vant kampen og forsvarte tittelen hele elleve ganger i løpet av snaue to år.

I desember 1908 ble Tommy Burns den første bokseren som gikk med på en tittelkamp mot en farget bokser, Jack Johnson. Burns tapte tittelen i en omdiskutert kamp i Sydney, Australia. Politiet stoppet kampen etter 14 runder. Jack Johnson ble erklært som vinner av kampen på teknisk knockout av dommeren og ble ny verdensmester i tungvektsboksing.

I et filmet intervju sier Burns at Johnson er den nest beste bokseren fram til hans tid etter James J. Jeffries.

Tommy Burns døde lutfattig i Vancouver i Britisk Columbia. Kun fire personer møtte opp i hans begravelse på gravlunden Ocean View Cemetery i Burnaby i Britisk Columbia. Fram til 1961 lå han i en umerket, stusselig grav, men en sportsjournalist fra Vancouver samlet inn midler til et minnesmerke. 

Han ble i 1955 posthumt innvalgt i Canadian Boxing Hall of Fame og Canadian Sports Hall of Fame og den 9. juni 1996 i International Boxing Hall of Fame.

Se også
-------

* Tungvekt
* Boksingens Hall of Fame
* Jack Johnson vs. Tommy Burns
* Boksing
* Verdensmestere i tungvektsboksing
* «Årets Bokser» – Ring Magazine
* «Årets Kamp» – Ring Magazine

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Tommy-Burns-Canadian-boxer, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 8141, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som Tommy Burns (boxer), SNAC Ark-ID w6fn27wq, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Find a Grave[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tommy Burns – Canada Sports Hall of Fame Rediger på Wikidata

* (en) Tommy Burns – Ontario Sports Hall of Fame Rediger på Wikidata

* (en) Tommy Burns – BoxRec Rediger på Wikidata


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Marvin Hart** | **Verdensmester i Tungvekt**(1906–1908) | Etterfølger:**Jack Johnson** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Akira Satō** (japansk: *佐藤 晃*, *Satō Akira*) (født 19. juli 1964 i Kyōgoku) er en japansk tidligere skihopper som representerte Tokyo Biso.

Han deltok i verdenscupen og mesterskap i årene 1985 til 1991. Han vant ett verdenscuprenn, i normalbakken i Sapporo 24. januar 1987. Det var hans eneste plassering blant de ti beste i verdenscupen. Sammenlagt i verdenscupen ble han nummer 25 i 1986/87 og 54 i 1991/92.

Akira Satō var med i VM i 1985 og 1987, med 16.-plass i normalbakken i Seefeld i 1985 som beste individuelle plassering. I OL i Calgary i 1988 ble han nummer 11 i normalbakken og 33 i storbakken, og han var på det japanske laget som ble sist av 11 lag i lagkonkurransen. I VM i skiflyging i Bad Mitterndorf (Kulm) i 1986 ble han nummer 44 av 45 deltakere.

Etter hans siste verdenscuprenn i Sapporo i desember 1991, deltok han i kontinentalcupen til og med 1994/95-sesongen.

Referanser
----------

Kilder
------

* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Sports Reference: Akira Sato Arkivert 11. august 2011 hos Wayback Machine. (besøkt 18. april 2011)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Akira Satō – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Akira Satō – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Akira Satō – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
A: Absalons ringmur.  
B: Tårn.  
C: Senere middelalders fundamenter.  
 D: Absalons brønn (med overdekket tilgang).  
E: Vannutløp.  
F: Bakerovn, middelaldersk.  
G: Omriss av Københavns slott.  
Skravert: Nåværende Christiansborg slott.
**«Absalons borg ved Havn»** ble grunnlagt av biskop Absalon i 1166 eller 1167, der senere Københavns slott og Christiansborg slott kom til å ligge. Borgen ble i 1369 erobret og revet av Lybækkerne, men senere gjenreist i murstein. Borgen var viktig for utviklingen av byen København. 

Utgravninger foretatt i 1907 ved gjenoppføringen av Christiansborg slott har bragt mye informasjon både om den gamle borgens beliggenhet og dens konstruksjon. Det viste seg at det tett under steinbroen i den indre slottsgården, like utenfor hovedporten fra slottsplassen, fantes store bygningsrester, som med sikkerhet kunne fastslås å være deler av Absalons festning.

Den har bestått av en stor, metertykk ringmur, satt sammen av et ytre og indre murskall. Det indre skallet var lagd av kamp- og krittstein, det ytre av pene, regelmessige krittsteinskvadere. Kvadrene, særlig på yttersiden, vitner om at borgen ble omhyggelig og solid konstruert. 38-40 meter av muren står den dag i dag, opp til ca. 2 meters høyde. Innenfor muren lå boligene i teglstein. Stein og byggemåte er lik den i *Valdemarsmuren* ved Dannevirke og andre teglstensbygninger fra tidlig middelalder.

Et svært rektangulært mursteinstårn, litt yngre enn ringmuren, er trolig ikke planlagt sammen med denne, men sammenføyd ved senere ombygginger.

I 1369 ble borgen inntatt og revet av Hanseatene, som var i krig med Valdemar IV Atterdag.

Ruinene
-------

Ruinene av Absalons borg ligger under Christiansborg slott, nærmere bestemt under slottsplassen. 
Ruinene ble gravet ut i 1917 og det har vært offentlig adgang til dem siden 1924.

Eksterne lenker
---------------

* Kulturhistorisk Opslagsbog
* Absalons borg -Lexopen Arkivert 1. mai 2010 hos Wayback Machine.
* Om ruinene hos Slots- og Ejendomsstyrelsen

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Mandagsfilmen** var en programpost som gikk på NRK Fjernsyn fra 1960 og til 2001. Her satte NRK opp spillefilmer som vanligvis hadde gått på kino i Norge. Det ble vist både eldre og nyere filmer. 

I januar 2000 ble mandagsfilmen flyttet over på NRK2. Informasjonssjefen i fjernsynet begrunnet avgjørelsen med at det var for å tydeliggjøre filmprofilen til NRK2. Avgjørelsen førte til en del protester siden en betydelig del av lisensbetalerne ikke kunne ta inn denne kanalen på den tiden. I februar 2001 erstattet NRK2 begrepet «Mandagsfilm» med «Niern». I september 2007 sluttet kanalen å sende filmer på mandagene. 

Fra 2000 var NRK1s eneste filmtilbud Nattkino på lørdager, men i 2003 begynte de også å sende spillefilmer på søndagskveldene. Søndagsoppsetningene var forbeholdt filmer som hadde vært publikumssuksesser på kino.

Bakgrunn
--------

Årsaken til at det ble mandag som ble filmdagen på NRK hadde sin bakgrunn i en krangel mellom NRK og lederen for Kommunale Kinematografers Landsforbund, Rolf Hofmo, som startet allerede i 1957. Hofmo var redd for at NRKs planer ville være svært skadelig for kinobransjen, hvis det ikke ble lagt opp på måter som ivaretok kinoenes interesser. Etter forhandlinger bestemte NRK å sende filmer på mandagene siden denne dagen hadde de svakeste besøkstallene ved landets kinoer. Tidspunktet for «mandagsfilmen» ble satt til kl. 21.15, for å gå klar av kinoenes 19-forestillinger. Dessuten ble det satt en karantenetid før norske filmer kunne settes opp i fjernsynet.

Til tross for disse restriktive reglene ble besøkstallet ved kinoene mer enn halvert de neste 15 åra.

Se også
-------

* Liste over filmer som er blitt sendt som mandagsfilm på NRK

Referanser
----------

1. ↑  «Fremover 2000.01.15». s. 20.
2. ↑  «Harstad Tidende 2001.03.08». s. 12-13.
3. ↑  «Troms Folkeblad 2000.05.26». s. 10. «Spesielt mye bråk ble det etter at NRK flyttet mandagsfilmen over på NRK TO.»
4. ↑  «Sandefjords Blad 2000.02.12». s. 12.
5. ↑  NRK (13. august 2003). «Lover flere norske filmer». *NRK*. Besøkt 8. april 2023.
6. 1 2  «Fjernsynet ble raskt allemannseie». *web.archive.org*. 27. juli 2001 [1999]. Archived from the original on 27. juli 2001. Besøkt 8. april 2023. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
Under Vinter-OL 1932 i Lake Placid ble hundekjøring arrangert som demonstrasjonsgren, i tillegg til hurtigløp på skøyter for kvinner og curling. 

Det var bare to nasjoner som deltok, USA og Canada. Til sammen 13 førere var påmeldt, men bare 12 fullførte konkurransen. Eneste kvinne i konkurransen var Milton Seeley fra USA. Hun endte sist, men var bare 50 sekunder bak Norman Vaughan på nest siste plass. 

Løypen var på ca. 40,5 km, og samme løype ble kjørt begge løpsdagene. Den som fullførte begge dagene på kortest tid sammenlagt ble kåret til vinner. Startrekkefølgen ble trukket før dag 1, og startlisten ble snudd på dag to for å utjevne fordeler og ulemper med tidlig eller sent startnummer. De startet med 3 minutters intervall. 

Hver ekvipasje hadde 7 hunder – 6 spent i par og en lederhund. På grunn av mildværet som vanskeliggjorde deler av disse olympiske lekene var ikke hele løypen dekt av snø, og forholdene var svært tunge for førere og hunder. Regelverket sier at alle hunder som starter også må fullføre løpet, enten for egen maskin eller på sleden. Mange hunder måtte gi tapt og returnere på sleden. Roger Haines kollapset av utmattelse like etter målgang, til tross for at han var en meget erfaren hundefører. 

Datoer:

* 1. løp: 6. februar
* 2. løp: 7. februar

| Plass | Lag | Fører | Tid (timer) |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. løp | 2. løp | Totalt |
| **Gull** | Canadas flagg Canada | Emile St. Goddard | 2.13.05 | 2.11.07,5 | 4.23.12,5 |
| **Sølv** | USAs flagg USA | Leonard Seppala | 2.13.34,3 | 2.17.27,5 | 4.31.01,8 |
| **Bronse** | Canadas flagg Canada | Shorty Russick | 2.26.22,4 | 2.21.22,2 | 4.47.44,6 |
| 4. | Canadas flagg Canada | Harry Wheeler | 2.33.19,1 | 2.29.35 | 5.02.54,1 |
| 5. | USAs flagg USA | Roger Haines | 2.34.56 | 2.31.31,3 | 5.06.27,3 |
| 6. | Canadas flagg Canada | Raymond Pouliot | 2.53.14,3 | 2.52.21,5 | 5.45.35,8 |

Se også
-------

* Hundekjøring
* Liste over hundekjøringsløp

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisiell rapport
Manco Inca Yupanqui (tegning av Guaman Poma)
**Manco Cápac II** (1516–1544) var den viktigste marionett-inkaen og senere opprørsleder mot det spanske styret som hadde tatt over kontrollen av inkariket. Manco Cápac var sønn av Huayna Cápac og en rettmessig etterfølger til tronen. 

Den første marionettinkaen Tupac Huallpa døde i oktober. Den 15. november nådde Francisco Pizarros styrker frem til Cuzco og om lag en måned senere ble Manco Cápac kronet til Pizarro med stor folkefest. 

Inka Manco hadde et ypperlig samarbeid med spanjolene i den første tiden som marionetthersker i Cuzco. I 1535 gjorde Gonzalo Pizarro krav på Monco Cápacs søster og kone, Cura Ocllo. Dette skandaliserte den innfødte nobilitet. Det skjedde også andre provokasjoner, og i august tok Manco Cápac sin avgjørelse om å kjempe imot spanjolene. Han ledet det store inkaopprøret i 1536 da han beleiret Cuzco og holdt Sacsayhuamán okkupert i noen uker. Fra 1539 måtte Inka Manco og medlemmer av den herskende klassen gjemme seg i et utilgjengelig område i byen Vilcabamba han selv hadde dannet. Herfra administrerte han en uavhengig statsdannelse for oppstand mot spanjolene. 

Manco ble myrdet i 1544 av syv flyktninger fra områret mellom Francisco Pizarro og Diego de Almagros tilhengere. Den første etterfølgeren ble sønnen, Sayri Tupaq. Han hadde flere andre sønner, blant annet Titu Cusi og Tupaq Amaru.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
Keiser Aurelians felttog mot Palmyra 272
**Slaget ved Emesa** ble utkjempet i 272 mellom romerske og palmyrenske styrker. Romerne ble anført av keiser Aurelian, palmyrenerne av dronning Zenobia og hennes general Zabdas.

Bakgrunn
--------

Aurelian hadde begynt et felttog for å gjenerobre det palmyrenske rike som hadde løsrevet seg under en romersk svakhetsperiode og vokst kraftig. Det var ledet av Vaballathus og hans mor Zenobia. Aurelian hadde allerede beseiret Zenobia en gang i slaget ved Immae, nør Antiokia. Zenobia og hennes general Zabdas flyktet så til Emesa.

Slaget
------

De to hærene møttes på feltet utenfor byen. Som ved Immae var det palmyrenake tunge kavaleri (*clibanarii*) sine romerske motstykker overlegentt. Men som  *clibanarii* spredte seg i sin forfølgelsen av det romerske kavaleri, ble de hogd ned av det romerske infanteri. Ifølge Zosimus slaktet de judeiske enheter med sine klubber de palmyrenske hestefolkene som var hemmet av sine tunge rustninger.

Etter slaget
------------

Zenobia retirerte inn i Emesa, og flyktet senere til Palmyra, uten å kunnet få med seg skattkammeret fra Emesa. Mens Aurelian angrep og erobret Palmyra, flyktet Zenobia videre til Persia, men ble tatt til fange idet hun nådde frem til Eufrats bredder. Aurelian viste henne nåde; Zenobia ble ikke henrettet.

Litteratur
----------

* "Vaballathus and Zenobia", De Imperatoribus Romanis.
**Mandal Kantori** er et kor tilknyttet Mandal menighet i Mandal, Vest-Agder. 

Koret ble stiftet i 1988 og har idag rundt 40 medlemmer. Koret bidrar jevnlig i høymesser, aftensang og annet menighetsarbeid. I tillegg gis egne konsertfremføringer, og koret deltar med jevne mellomrom i felleskonserter med Kristiansand Symfoniorkester og andre kor i Agder.

Koret er dirigert av Britt Turid Madsen, kantor i Mandal kirke.

Et utvalg av klassiske konsertfremførelser
------------------------------------------

Mozarts Requiem (tre ganger, dirigenter Marianne Sødal Misje, Terje Mikkelsen og Rolf Gupta)

Beethovens Messe i C-dur (dirigent Peter Szilvay)

Faures Requiem (to ganger, dirigenter Tormod Lindland og Andrew Wilder)

Anton Bruckners Messe i E-moll (dirigent Bjørn Sagstad)

Verdis Requiem (dirigent Terje Kvam)

Brahms' Ein Deutches Requiem (to ganger, dirigenter Olaf Henzold og Andrew Wilder)

Beethovens 9. Symfoni (dirigent Giordano Bellincampi)

Gounod's St. Cecilia-messe (dirigent Günter Voss)

Egil Hovlands kirkeopera "Fange og fri" (dirigent Terje Boye Hansen)

Deltagelse ved åpningen av Kristiansands nye konserthus Kilden i 2012 med verk fra Aida, Carmen, Evita, Les Miserables og flere, TV-overført i sin helhet på Norsk rikskringkasting. Dirigent Rolf Gupta.

Utgivelser
----------

* I 1998 gav koret ut CD-platen «Guds rike er til».
* I forbindelse med 20-årsjubileet i 2008 gav koret ut CD-platen «Kildevang».

Turneer
-------

Kina (Beijing og Shanghai) 2004

Frankrike (Paris) 2005, inkludert fremførelse av Faures Requiem i L’eglise de la Madeleine

Italia (Riva del Garda) 2008

Østerrike (Wien) 2011, inkludert en konsert i Stephansdom

Frankrike (Toulon og Aix-en-Provence) 2014

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Normalverdier for PEF korrigert for alder, høyde og kjønn.
En vanlig og billig PEF-måler. Se skalaen der en viser følger skalaen og blir stående ved maksimal strømningsverdi. Det hvite plastrøret på enden kan vaskes, eller det brukes papprør som tas nytt for hver ny pasient.
**PEF-måler** (fra engelsk *Peak Expiratory Flow*) måler den raskeste utånding man kan blåse ut med. PEF måles i liter/minutt og er en av verdiene som måles med spirometer under såkalt spirometri. Undersøkelsen anvendes ved diagnose og oppfølging av lungesykdommer så som astma, KOLS, cystisk fibrose mm.

En PEF-måler er et enkelt rør med en enkel mekanisme som gir en avlesning med en indikator som blir stående tilsvarende en skala der det vises hvor stor lufthastigheten var ut igjennom røret da lufthastigheten var størst mulig. PEF-måleren er en enkel og rask måte til å følge utviklingen av en del sykdommer i luftveiene, spesielt astma.

Flere pasienter har egen PEF-måler hjemme for å følge hvordan forskjellige tiltak og medisiner påvirker sykdommen, og for å se om det vil være riktig å bruke øket medikamentmengde.

På legekontor vil en PEF-måler være en enkel og rask undersøkelse, som gir noe av den informasjonen som skaffes ved den noe mer omfattende spirometrien som gir langt flere verdier.

Prosedyre for PEF-måling
------------------------

* Sørg for at munnstykket er nyvasket, eller at det er satt en ny, ren pappsylinder på PEF-måleren som munnstykke.
* Skyv viseren tilbake til 0.
* Først trekkes pusten kraftig inn. Når det virker som en ikke får inn mer luft, er det viktig å prøve å trekke inn litt til.
* Måleren settes så leppene tettes godt rundt hele munnstykket.
* Blås plutselig og kraftig ut gjennom måleren og prøv å få så stor fart på lufta som mulig.
* Avles skalaen, der viseren har blitt flyttet til.
* Prøv prosedyren 2-3 ganger til (de senere verdiene kan bli litt bedre enn den første).
***Ceratomia hageni*** er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Denne svermeren finnes i Nord-Amerika.

Utseende
--------

En middelsstor (vingespenn 70 – 92 mm), gråspraglete svermer. Vingemønsteret gjør at den kan ligne på enkelte nattfly (Noctuidae). Brystet har en klokkeformet, svart tegning og hvite sider, bakkroppen har tre svarte lengdestriper. Forvingen er gråbrun med mer eller mindre diffuse tverrlinjer og lengdestreker. En stor, blekere flekk ved vingespissen er et godt kjennetegn på denne arten. Bakvingen er ensfarget gråbrun.

* Ceratomia hageni ♂*Ceratomia hageni* ♂
* Ceratomia hageni ♂   △*Ceratomia hageni* ♂ △

Levevis
-------

Larvene lever bare på planten *Maclura pomifera* (morbærfamilien, kalt "osage orange" i USA). Denne planten inneholder giftig melkesaft, og det er mulig at både larver og voksne beskytter seg med giftstoffer som er tatt opp fra vertsplanten, selv om den voksne svermerens kamuflasjefarger ikke tyder på at den er giftig.

 *Maclura pomifera* er vertsplante for denne svermeren

Utbredelse
----------

Arten finnes bare i USA, fra Michigan og Georgia i øst vestover til Nebraska, Kansas, Oklahoma og Texas.

Kilder
------

* Oehlke, W. Sphingidae of the Americas – *Ceratomia hageni*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ceratomia hageni* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Ceratomia hageni* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Ceratomia hageni* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Ceratomia hageni* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Ceratomia hageni* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Ceratomia hageni* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Ceratomia hageni* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**PFK Litex Lovetsj** (bulgarsk: *ПФК Литекс Ловеч*), også kjent som bare **Litex**, er en bulgarsk fotballklubb fra byen Lovetsj i provinsen med samme navn. Klubben spiller for øyeblikket i A PFG, som er landets øverste divisjon. Litex Lovetsj ble grunnlagt i 1921 og spiller sine hjemmekamper på Lovetsj stadion.

Klubbens trener er Atanas Dzhambazki. Lagets draktfarger er orange hjemmedrakter med hvit shorts, mens bortedraktene er lyseblå med svart underdel. Klubben har siden grunnleggelsen vunnet det bulgarske seriemesterskapet fire ganger (senest i 2011) og det bulgarske cupmesterskapet fire ganger. Litex Lovetsj har også deltatt i UEFA-cupen en rekke ganger samt i kvalifisering til Mesterligaen ved flere anledninger. Deres beste plassering i Europa var da klubben nådde første utslagsrunde etter gruppespillet under UEFA-cupen 2005/06.

Meritter
--------

* A PFG: (4) 1998, 1999, 2010, 2011
* Den bulgarske cupen: (4) 2001, 2004 , 2008, 2009

Kjente spillere med tilknytting til klubben
-------------------------------------------

* Bulgarias flagg Rosen Kirilov
* Bulgarias flagg Radostin Kisjisjev
* Bulgarias flagg Stanislav Manolev
* Slovenias flagg Milivoje Novakovič
* Bulgarias flagg Svetoslav Todorov

Eksterne lenker
---------------

* (bg) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) PFC Litex Lovech – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Slaget ved Fethanleag** var et slag mellom innfødte bretonske styrker og angelsaksere (vestsaksere) som ble utkjempet en gang rundt 584. Slaget var en rekke av slag og stridigheter mellom den vestsaksiske kongen Ceawlin av Wessex og bretonske styrker. I henhold til *Den angelsaksiske krønike* var dette hans siste slag: «Her Ceawlin og Cutha kjempet mot britonerne på et sted som var kalt Fethan leag, og Cutha ble drept; og Ceawlin tok mange byer og tallrikt med krigsbytte, og dro i raseri tilbake til sitt eget [område].»

Frasen at «dro i raseri» kan være en indikasjon på angelsakserne ikke vant dette slaget eller at seieren var uviss.

Hvor Fethanleag egentlig lå er et omdiskutert spørsmål blant historikere, men det var antagelig nord for Banbury i Oxfordshire, muligens ved Stoke Lyne, i nærheten av Bicester, ettersom det er en skog nevnt som «Fethelée» i et dokument fra 1100-tallet som er relatert til Stoke Lyne.

Referanser
----------

1. ↑  Swanton, Michael (1996): *The Anglo-Saxon Chronicle*. New York: Routledge. ISBN 0-415-92129-5, ss. 14–21.
2. ↑  Stenton, Frank M. (1971): *Anglo-Saxon England*. Oxford: Clarendon Press. ISBN 0-19-821716-1. s. 29.

Portal: Historie
**Slaget ved Ettak** på Västergötland, vest for sjøen Vättern, var en mindre trefning mellom svenske og danske styrker i 1277 hvor danskene led nederlag.

Valdemar Birgersson hadde alliert seg med den danske kong Erik Klipping i kampen mot sin bror Magnus Ladulås i 1277. Året før hadde Magnus Ladulås og Erik Klipping blitt uenige, og grunnen var antagelig at Erik mente å ha et krav for å ha gitt hjelp mot Magnus’ opprørske bror Valdemar. Hjelpen ble verdsatt av Erik til 6000 mark sølv. Magnus bestred dette kravet da han anså at han hadde rett til et avdrag for de danske soldatenes herjinger da de trakk seg ut av Sverige. Denne uenigheten førte deretter til åpen krig da Magnus i 1276 herjet i Halland og videre ned i Skåne. Da han møtte en dansk hær under ledelse av marsken Uffo trakk han seg raskt tilbake.

Året etter marsjerte Erik Klipping inn i Småland som et svar på de svenske herjingene. Da han ikke møtte motstand ble den danske hæren mer overmodig og gikk inn i Västergötland. Ved påske kom en svensk styrke på 200 ryttere til for å drive danske tilbake. Hærførere var ridderne Ulf Karlsson, Peder Porse og Offe Diver. De kom over danskene, ledet av Bengt av Alsø og Palne Vit, da disse hadde slått leir ved Ettak. Danskene satt og spiste da svenskene overfalt dem. Med stor kraft trengte svenske overraskende inn i den danske leiren. Danskene fløy forvirret rundt og lette etter sine våpen. Bengt av Alsø klart å ta seg ut på egen hest, men Palne Vit ble tatt til fange.

Svenskene tok mange fanger som etterhvert ble sluppet fri senere etter å ha sverget riddered på aldri å komme tilbake til Sverige. Det er mer riktig å kalle det et voldsomt overfall enn et regulært slag da danskene knapt maktet å gjøre motstand. Sammenstøtet hadde heller ingen betydning for krigens utvikling da danskekongen senere utrustet en ny og større hær som herjet i Västergötland på senåret 1277. Til sist led antagelig Erik nederlag ettersom han trakk seg tilbake. Senere forhandlinger under Freden i Laholm i begynnelsen av 1278 førte til at Erik senket sine krav med 2000 mark sølv.

Se også
-------

* 6000-marks krigen

Litteratur
----------

* Sundberg, Ulf: *Medeltidens Svenska Krig*, Hjalmarsson & Högberg (1999) 2002. ISBN 91-89660-11-0

Eksterne lenker
---------------

* 6 000-markskriget 1276-1278
* Striden vid Kungslena enligt Falbygdens Jul
* Ettak
***Ceratomia undulosa*** er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Denne svermeren finnes i Nord-Amerika.

Utseende
--------

Em middelsstor til stor (vingespenn 76 – 110 mm), grålig-spraglete svermer som varierer en god del i fargen. **Brystet** er grått med en klokkeformet, svart tegning og hvite kanter, bakkroppen har tre svarte streker. **Forvingen** er gråspraglete med mer eller mindre tydelige, mørke, bølgete tverrbånd, bakvingen er grå med tre utydelige, mørke tverrbånd. Bakvingens underside har et påfallende, siksak-tverrbånd. Larven er lyst grønnlig med tydelige, hvite skråstriper på sidene. Huden er ganske glatt, ryggsiden ofte noe gulaktig. Hornet på bakkroppen er ganske stort og rosa-aktig. I alle fall hos utvokste individer er åndehullene (spiraklene) ovale og røde.

* Ceratomia undulosa♂*Ceratomia undulosa*♂
* Ceratomia undulosa♂   △ *Ceratomia undulosa*♂ △
* Ceratomia undulosa ♀*Ceratomia undulosa* ♀
* Ceratomia undulosa  ♀ △*Ceratomia undulosa* ♀ △
* LarveLarve

Levevis
-------

Larven lever på en lang rekke forskjellige løvtrær, blant andre ask, virginiasommersnø, liguster, eik og hagtorn.

Utbredelse
----------

Arten finnes i det sørlige Canada og i USA, fra østkysten vestover til Alberta og Texas.

Kilder
------

* Oehlke, W. Sphingidae of the Americas – *Ceratomia undulosa*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ceratomia undulosa* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Ceratomia undulosa* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Ceratomia undulosa* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Ceratomia undulosa* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Ceratomia undulosa* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Ceratomia undulosa* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Ceratomia undulosa* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
***Zvjozdnyj vors*** (originaltittel: *Звёздный ворс*) er en russisk film fra 2011, regissert av Andrej Kagadejev og Nikolaj Kopejkin.

Handling
--------

Historien forteller om en professor som arbeider i byen Ishtym i Sibir, hvor han studerer universet. Plutselig, i år 2221, gjør vitenskapsmannen en viktig oppdagelse som forandrer alle tidligere ideer om universets struktur.

En gruppe misunnelige kollegaer liker ikke disse åpenbaringene. Men de bestemmer seg likevel for å hjelpe professoren med å bygge den første nye prototypen av et interplanetarisk romskip i historien, slik at professoren kunne få mulighet til å bevise sin hypotese.

Skuespillere
------------

* Andrej Kagadejev som Tsjasjtsjarskij
* Nikolaj Kopejkin som German Borisovitsj Ryap
* Siarhei Mikhalok som Bogdan Sherstsjuk
* Roman Maksimov som Fjodor Zjishinnikov
* Svetlana Gumanovskaja

Referanser
----------

1. ↑  Куда сходить в новогодние праздники
2. ↑  Звездный ворс (2012)

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Zvjozdnyj vors* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Helga Fretheim** (født Høyer-Ellefsen 4. april 1875 i Kristiania, død 1. september 1954 i Oslo) var en norsk forfatter.

Familie
-------

Helga Fretheim var datter av overrettsassessor Hans Peter Krag Ellefsen og Fredrikke Charlotte Høyer. Hun ble 29. oktober 1901 gift i Kristiania med sogneprest, lærer og Venstre-politiker Thorstein Fretheim (1867-1927). Ekteskapet var barnløst.

Liv og virke
------------

Helga Fretheim ble i 1894 uteksaminert fra Kristiania Handelsgymnasium, før hun en periode var ansatt hos entreprenørfirmaet Høyer-Ellefsen, et selskap som ble grunnlagt av hennes bror Sigurd.

Helga Fretheim skrev i flere år litterære småstykker under psevdonymet *Lillemor Prestefrue*.
Etter ektemannens bortgang i 1927 skrev hun utga bøker hvor hun brakte med seg erfaringene fra livet som prestefrue på landsbygden. Hun debuterte i 1928 med *Dalen bakom fjellet*, hvor flere av fortellingene av *Lillemor Prestefrue* inngår. Historiene er inspirert av Engerdal, hvor ektemannen var prest i perioden 1903-1909.

Sammen med Julie Enger stiftet Helga Fretheim i 1915 barneforeningen *Maigull* på Årnes.

Bibliografi
-----------

* 1928: *Dalen bakom fjellet*, Lutherstiftelsen
* 1930: *Simen postmann – og andre fortellinger*, Lutherstiftelsen
* 1934: *Fra prestegård og lave stuer*, Lutherstiftelsen

Referanser
----------

1. ↑  *Morgenbladet 1954.10.15*. Norge, Oslo. 1954.
2. ↑  *Studenterne fra 1887*. Kristiania. 1912. s. 90-91.
3. ↑  Høyer, Theis (1986). *Andreas Svennichsen Høyer (1669-1750), kjøpmann i Kristiansand og hans slekt*. Oslo: Slektsutvalget. s. 58. ISBN 8299140501.
4. ↑  *Vestfinmarken 1928.12.08*. Norge, Troms og Finnmark, Nordkapp. 1928. s. 1.
5. ↑  *Bygdebok for Engerdal*. [Engerdal]: [s.n]. 1966. s. 285.
6. ↑  *Indre Akershus Blad 1935.11.16*. Norge, Viken, Aurskog-Høland. 1935. s. 2.

Kilder
------

* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 71-72. ISBN 8257900109.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
Smith-Flyer
**Smith Flyer** var en amerikansk bil produsert av A. O. Smith Company i Milwaukee fra 1915 til ca 1919 da produksjonsrettighetene ble solgt til Briggs & Stratton og omdøpt til **Briggs & Stratton Flyer**. Smith Flyer var en liten, enkel, lett, to-seters bil med tre-ramme som fungerte både som chasiss og fjæring. En liten bensinmotor var montert på et femte hjul eller drivhjulet plassert helt bakerst. Akselavstanden var 1 575 mm, hjulene var 508 mm i diameter, og hjulavstand var 762 mm. Siden det femte hjulet var direkte drevet av motoren måtten denne senkes forsiktig (ved hjelp av en spak) for å starte kjøre bilen som da kjørte forover.

Det direkt drevne motorhjulet var utviklet av Arthur William Wall i Birmingham, England, rundt 1910 til å drive en sykkel. Konseptet med en motoren konblet direkte til hjulet var ikke ny. Ferdinand Porsche hadde utviklet det rundt 1900, men hans motor var elektrisk. A. O. Smith Corporation i Milwaukee, Wisconsin kjøpte produksjonsrettigheter i USA til Walls motorhjul i 1914 for bruk på sykler, men laget senere en tre-innrammet buckboard bil som de kalte "Smith Motorwheel". I 1919 ble produksjonsrettighetene kjøpt av Briggs & Stratton Company som produserte motoren, hjulet og Flyers. De gjorde flere forbedringer i motoren, øket boringen sammen med en ny råde, nytt svinghjul og magnet. Disse forbedringene økte utgangseffekten med 2 Hk. Briggs & Stratton markedsførte Flyer landsdekkende, og endatil startet en publikasjon kalt *Motor Wheel Age* i 1925, da de solgte rettighetene til Flyer til Automotive Elektric Services, men fortsatte å produsere Flyer sålenge de hadde motorer, da de erstattet den med en elektrisk motor drevet av et batteri.

Briggs & Stratton beholdt motoren som hadde vært hjertet av Motor Wheel og tilpasset den til andre maskiner, for eksempel gressklippere og annet mindre utstyr. Wheel-motoren ble stamfar til alle Briggs & Stratton motorer som kom senere

Nesten alle Flyers ble malt røde og var allment kjent som «Red Bug». Flyer er oppført i Guinness rekordbok som den rimeligste bil til alle tider. 
Boken viser at i 1922 ble Briggs & Stratton Flyer solgt for mellom 125 til 150 dollar.

Noen Smith Flyers finnes fortsatt i museer, og tegninger for bilen er tilgjengelig online.

Se også
-------

* Sykkelbil

Litteratur
----------

* David Burgess Wise, *The New Illustrated Encyclopedia of Automobiles*
* Altman, Jim, "The Motor Wheel", *Antique Automobile*, March–April 1971, pp. 9–24.
* McFarlan, Donald, Editor, *The Guinness Book of Records*, Bantam Books, 1992, page 361.
* Ken W. Purdy, *Motorcars of the Golden Past, Galahad Books*, NY, pages 98–99.
* Rodengen, Jeff, *The Legend of Briggs & Stratton*, Write Stuff Syndicate, 1995, pages 30–39

Eksterne lenker
---------------

* Briggs & Stratton selskapets hjemmeside
* A. O. Smith Selskapets hjemmeside
* Smith-Flyer på USA Scooter Museum
* Original Smith Flyer planer
**Gunnar Schytte Opeide** (født 28. september 1945, død 28. mars 2005) var en norsk slavist og førsteamanuensis ved Universitetet i Tromsø.

Opeide gikk på Strinda gymnas og begynte deretter å studere filologi ved Universitetet i Oslo, hvor han tok russisk hovedfag og ble *cand. mag.* i 1973. Hovedfagsoppgaven hans handlet om den russiske forfatteren Nikolaj Tsjernysjevskij. Han deltok i Jon Elsters prosjekt «Reading Marx» og var fungerende byråsjef i Kultur- og vitenskapsdepartementet, før han i 1989 ble stipendiat ved Universitetet i Tromsø. Her var han førsteamanuensis i russisk kultur- og litteraturvitenskap fra 1993.

Opeide oversatte Dostojevskijs *Opptegnelser fra et kjellerdyp* til norsk. Han skrev også en innføring i russisk historie, som utkom etter hans død med tittelen *Russisk historie fra Rjurik til Gorbatsjov*.

Verk
----

* *Russisk historie fra Rjurik til Gorbatsjov. Fakta og resonnement*. Oslo: Solum, 2009. ISBN 978-82-560-1634-1

**Oversettelser**

* Fjodor Dostojevskij: *Opptegnelser fra et kjellerdyp*, i *Dostojevskijs samlede verker*, bind 5. Oslo: Solum, 1990

Referanser
----------

1. ↑  DIS, Gravminner i Norge

Eksterne lenker
---------------

* Erik Egeberg: «Gunnar Opeide 1945–2005»
* (no) Publikasjoner av Gunnar Opeide i BIBSYS
* (no) Publikasjoner av Gunnar Opeide i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** CRIStin
 |
Provinsen Makedonia i Romerriket år 120
**Den romerske provins Makedonia** (latin: *Provincia Macedoniae*, gresk: Ἐπαρχία Μακεδονίας) ble offisielt etablert i 146 f.Kr. etter at den romerske general Quintus Caecilius Metellus etter å ha beseiret Andriskos, den siste konge av kongeriket Makedonia, i 148 f.Kr. og etter at fire klientrepublikker som ble etablert av Roma i regionen ble oppløst. Provinsen besto av antikkens Makedonia, med tillegg av Epirus, Thessalia, og deler av Illyria, Paionia, og Trakia. Det førte til et meget stort administrativt område. Dardania i regionen Moesia ble ikke inkludert i provinsen ettersom dardanierne hadde gitt støtte til romerne i erobringen av Makedonia.

I de 3. og 4. århundrene ble provinsen delt inn i Makedonia Prima («Første Makedonia») i sør og Makedonia Salutaris («Hele Makedonia») i nord.

Makedonia Prima og Makedonia Salutaris var inkludert i bispedømmet Makedonia, et av tre bispedømmer som var inkludert i pretorianerprefekturet Illyricum som ble organisert i 318. Da prefekturet Illyricum ble delt i et vestlig og et østlig Illyricum i 379, ble de makedonske provinsene inkludert i det østlige Illyricum. Etter delingen av Romerriket i et vestlig og et østlig rike i 395, gikk Makedonia inn i Østromerriket.

Referanser
----------

1. ↑  «Macedonia», *UNRV History*

Eksterne lenker
---------------

* «Timeline of the History of Macedonia», *History of Macedonia*
* «Macedonia during the Roman Period», 26. desember 1998
* «Roman Provincial Coins from Macedonia», *Forvm Ancient Coins*

| * v
* d
* r
Romerrikets provinser, 120 e.Kr. |
| --- |
| Achaea **·** Aegyptus **·** Africa **·** Alpes Cottiae **·** Alpes Maritimae **·** Alpes Poenninae **·** Arabia Petraea **·** Armenia Inferior **·** Asia **·** Assyria **·** Bitynia **·** Britannia **·** Commagene **·** Corsica et Sardinia **·** Creta et Cyrenaica **·** Dakia **·** Dalmatia **·** Epirus **·** Galatia **·** Gallia Aquitania **·** Gallia Belgica **·** Gallia Lugdunensis **·** Gallia Narbonensis **·** Germania Inferior **·** Germania Superior **·** Hispania Baetica **·** Hispania Baleares **·** Kappadokia **·** Hispania Lusitania **·** Hispania Tarraconensis **·** Italia **·** Iudaea **·** Kilikia **·** Kypros **·** Lycaonia **·** Lycia et Pamphylia **·** Makedonia **·** Mauretania **·** Moesia **·** Noricum **·** Numidia **·** Osroene **·** Pannonia **·** Pamphylia **·** Pisidia **·** Pontos **·** Raetia **·** Sicilia **·** Sophene **·** Syria **·** Thrakia | Romerrikets provinser |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Nasafjellet** (svensk: *Nasafjället*, lulesamisk: *Násávárre*, umesamisk: *Nása*) er et svensk-norsk fjell på grensen mellom Rana kommune på Helgeland i Nordland fylke og Arjeplog kommune i Norrbottens län. Fjellet ligger nær Ranelvas og Laisälvens kilder. Fjellets høyeste punkt ligger på norsk side av grensen, har en høyde på 1 211 meter over havet. Rundt 200 meter nordøst for toppunktet ligger riksrøys 227, som markerer grensen mellom de to landene.

Fjellet er særlig kjent for Nasa sølvgruver, en sølvgruve på svensk side av grensen som var i drift i periodene 1635–1659 og 1770–1810. Gruveanlegget ble ødelagt av norske styrker, kjent som Preben von Ahnens felttog til Nasa, i august 1659 under Karl X Gustavs andre danske krig. I gruveområdet kan man forsatt se noen gruvehull og -ganger, enkelte ruiner og en kirkegård. En restaurert gruvehytte fra 1889 er åpen for fjellvandrere.

Nasafjellet nås enklest fra Randalen øverst i Dunderlandsdalen. Fra bilveien der går det en 7,5 km lang sti til sølvgruvene.

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Nasafjellets referansesadel ligger øst for Silbbajávrrie sør for fjellet. Sadelens høyde ligger mellom 864 og 880 moh. og anslås til 870 moh.
2. ↑  Avstand til samme høyde på Bolnatind.

Referanser
----------

1. ↑  Nasafjellet på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  «Nasafjellet». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 18. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Tur till Nasafjäll och Nasa silvergruva 27-28 juli 2005 Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. saeys.se
* Vandring till Nasafjäll, Arjeplognytt, 8. juli 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
«Naseby» har flere betydninger.

**Naseby** er en landsby i distriktet Daventry i grevskapet Northamptonshire, England. Den ligger omkring 11 km fra Market Harborough. Den ligger 4 km fra kryss 2 ved veien A14, noe som gir den tilgang til det nasjonale veisystemet, og det er jernbanestasjon i Market Harborough. Ved folketellingen i 2011 har landsbyen og sognet en befolkning på 687 innbyggere.

Historie
--------

De første som slo seg ned på stedet, valgte det antagelig på grunn av dens geografi; landsbyen ligger i en sterk forsvarsposisjon. På 500-tallet var det en angelsakser ved navn Hnaef som ga navn til stedet, *Hnaefes-Burgh* («Hnaefs borg»). I 1086 ble landsbyen omtalt i Domesday Book, men ved denne tid hadde stedsnavnet utviklet seg til *Navesberie*. I senere opptegnelser har landsbyen blitt omtalt som *Navesby* og *Nathesby*, som til sist ble Naseby

I 1203 bevilget kong Johan av England rettighetene til å holde marked, og landsbyen blomstret i mange år. I 1349 rammet svartedauden landsbyen, og befolkningen ble hardt redusert og det førte til at den i stor grad ble forlatt.

Stedet er mest kjent for slaget ved Naseby, som sto i 1645 under den engelske borgerkrigen. Selve slagstedet er ved Naseby Field, omkring 2,5 km nord for landsbyen. I selve landsbyen ligger et lite museum til minne om slaget. Det fantes tidligere et museum viet til slaget også i Daventry, men dette ble nedlagt i 2004.

Referanser
----------

1. ↑  «Civil Parish population 2011» Arkivert 11. oktober 2016 hos Wayback Machine. *Neighbourhood Statistics*. Office for National Statistics
2. ↑   Castelow, Ellen: «The Battle of Naseby», *Historic UK*

Eksterne lenker
---------------

(en) Naseby – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Naseby Parish Council

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
***Live, Love and Believe*** er en amerikansk stumfilm fra 1911.

Handling
--------

Harry Ainsworth, en ung mann og alkoholiker som holder til i slummen, blir påvirket til å forandre seg etter påvirkning fra Dorothy Chalmers, en misjonsarbeider. Gjennom hennes gode innflytelse blir Harry etter hvert en bedre mann. Men når han oppdager at han har forelsket seg i henne, velger Harry å forlate området.

Harry verver seg snart til militæret, og etter flere års tjeneste i hæren forfremmes han til løytnant. Ved en militær samenkomst møter han oberst Chalmers, faren til Dorothy. Men nå har Dorothy også fått en annen beundrer, som tyr til bold etter at han tidligere fremstøt ikke blir besvart av Dorothy.

Skuespillere
------------

* Francis X. Bushman som Harry Ainsworth
* Dorothy Phillips som Dorothy Chalmers

Referanser
----------

1. ↑  Live, Love and Believe

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Live, Love and Believe* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Live, Love and Believe* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Yle TV1** er Finlands største tv-kanal og eies av allmennkringkasteren Yle. Kanalen startet regulære sendinger 1. januar 1958 og sender hovedsakelig nyheter, dokumentarer og utdanningsprogrammer på finsk. I november 2017 hadde kanalen en markedsandel på 28,7 prosent av det finske tv-markedet.

Bakgrunn
--------

Kanalen startet opp med sendinger i 1958 under navnet *Suomen Televisio* (finsk fjernsyn). I 1964 kjøpte Yle opp den private tv-kanalen *Tamvisio* som sendte fra Tammerfors. Den nye kanalen drev videre som *TV-ohjelma 2*, mens Suomen Televisio skiftet navn til *TV-ohjelma 1* (tv-program 1).

I 1970-årene startet Yle med fargesendinger, og de to kanalene ble omdøpt til dagens navn: TV1 og TV2.

Referanser
----------

1. ↑  «Finnpanel - TV-mätarundersökningen». *www.finnpanel.fi*. Besøkt 17. desember 2017.
2. ↑  Tomas Ek (1. februar 2015). «O.Y. Suomen Yleisradio – A.B. Rundradion». Yle. Besøkt 17. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (fi) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
1982 Checker drosje i grønn og kremhvit farge med Checkers varemerke, sjakkbrettstriper. Dette er den aller siste som ble bygget og er nå i Gilmore Car Museum i Kalamazoo i Michigan.
**Checker Motors Corporation** var en bilprodusent i Kalamazoo i Michigan som bygget drosjebiler på kontrakt for Checker Taxi. Checker Motors Corporation ble etablert av Morris Markin i 1922 gjennom sammenslutning av Commonwealth Motors og Markin Automobile Body.

Bilproduksjon ble avsluttet i 1982. Fabrikken fortsatte å produsere karosserideler til modellen Marthon, og som deleleverandør til andre bilfabrikker

Den 16. januar 2009 erklærte selskapet seg konkurs.

Historie
--------

Morris Markin (en skredder fra Chicago), ble eier *Markin Automobile Body*, en karosserifabrikk i Jolie i Illinois som følge av at fabrikkens eier hadde misligholdt et lån på 15 000 dollars, gitt av Markin. Fabrikken bygde karosserier for Commonwealth Motors, som markedsførte sin biler til drosjeselskapene under navnet *Mogul*.

Under andre verdenskrig var Checker en av de mange som bygde Ben Hur lastebiltilhenger for den amerikanske hæren.

Checker i Norge
---------------

Checker ble importert for første gang i 1949-51. Norges Drosjeeierforbund fikk i 1949 importlisens for 10 Checker drosjer. 2 stk kom på prøve i 1949; en A2 og en A3,. De øvrige var av modellen A5 og kom i 1950 og 1951. 

Endringer i valutakurser og tollregler fra 1950 gjorde amerikanske biler mindre fordelaktige. Norges Drosjeeierforbund begynte i stedet import av sovjetisk GAZ M12 ZIM fra 1954 som stor drosje.

Selskapet Special Auto Co importerte i 1977 2 stk Checker A11 Marathon til bruk som drosjer. Begge bilene var bare i bruk en kort periode som drosjer.

Noen få Checker A11 Marathon er senere importert privat.

Referanser
----------

1. ↑  Louis Lanzano. «Checker Motors seeks bankruptcy protection». MLive.com. Besøkt 20. november 2011.
2. ↑
3. ↑  NorskMotorVeteran 02/2005 side 30
4. ↑  Nordisk Tidende, New York 28.04.1949
5. ↑  Indre Smaalenenes Avis 29.07.1949
6. ↑  NorskMotorVeteran 02/2005 side 30
7. ↑  Aftenposten morgen 19. mai 1954
8. ↑   NorskMotorVeteran 02/2005 side 29

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Checker vehicles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Estadio Azul, med Cruz Azuls klubbmerke over inngangen
**Club Deportivo Social y Cultural Cruz Azul AC**, mest kjent som **Cruz Azul** eller **Deportivo Cruz Azul**, er en profesjonell fotballklubb som spiller i den meksikanske eliteserien. Den spiller hjemmekampene sine på Estadio Azul i Mexico by, etter å ha holdt til på Estadio Azteca fram til 1996.

Cruz Azul er en av de største og mest meritterte fotballklubbene i Mexico. Klubben har åtte seriemesterskap og har vunnet CONCACAFs mestercup fem ganger.

Cruz Azul er ifølge en rekke undersøkelser den tredje mest populære fotballklubben i Mexico.

Hjemmedraktene består av lyseblå overdeler, hvite bukser og lyseblå strømper. Navnet Cruz Azul betyr «Blått kors». Klubbmerket er et blått kors i en hvit sirkel i et rødt kvadrat.

Klubben samarbeider med sementselskapet Cementera Cruz Azul. Den har flere kallenavn, blant annet *La Máquina Cementera* («Sementmaskinen»), *La Máquina Celeste* («Den lyseblå maskinen») og *Las Liebres* («Harene»).

Eksterne lenker
---------------

* (es) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Cruz Azul – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Liga MX 2023–24 |
| --- |
|  | 
* América
* Atlas
* Atlético San Luis
* Cruz Azul
* Guadalajara
* Juárez
* León
* Mazatlán
* Monterrey
* Necaxa
* Pachuca
* Puebla
* Querétaro
* Santos Laguna
* Tijuana
* Toluca
* UANL
* UNAM

 | Mexicos flagg |