**Café au lait** (fransk for «kaffe i/med melk») er en kaffedrikk med røtter i Frankrike, bestående av kaffe og varm melk, hovedsakelig tillaget av espresso og steamet melk, og i et forhold fra én del espresso til tre deler melk (oftere opp mot 1:6 eller mer).

På kaffebarer og kaféer i USA betegner *café au lait* kaffe tillaget på kaffetrakter eller presskanne tilsatt oppvarmet melk, og er der motstykket til *caffèllatte*, som da defineres tilberedt av espresso og «steamet» melk. Europa og resten av verden brukes fransk *café au lait* og italiensk *caffèlatte* om hverandre om samme kaffedrikk, mens det litt «gammeldagse» uttrykket er erstattet med betegnelsen «**café crème**» (*petit crème*/*grand crème*) på kaféer og restauranter i hjemlandet Frankrike.

Skandinavia fikk cafétradisjonen fra Frankrike, via England, og betegnelsen «café au lait» kom hit med de første kaffemenyene på 1950-tallet.

Fra gammelt av har *café au lait* gjerne vært servert i store kopper eller boller (i Italia og Spania har kjøkkenglass vært mer vanlig). Franskmenn har hatt for vane å dyppe bakverk som croissants i kaffen.

Opprinnelse
-----------

I Vesten har man servert kaffe med melk i århundrer; det er på de store kafeene i hovedstedene og storbyene gjennom 1800-tallet at kaffedrikkene oppstod. Særlig Frankrike sammen med Wien og andre større, kontinentale storbyer skapte tradisjonene. Louis-Sébastien Mercier forteller i *Tablå over Paris* fra 1780-tallet hvor populær *café au lait* var i årene før den franske revolusjon: «På gatehjørnene, under strålene fra en blek lanterne, står kvinnene med store kar av blikk på ryggen, som de serverer kaffe fra i leirebollen for to *sols* stykket. Det er ikke mye sukker i den, men arbeideren elsker denne kaffen med melk. Hvem skulle trodd at drikkeforretningene ville påkalle sitt laugs statutter for å få stoppet denne helt lovlige omsetningen?» Mercier forteller at skikken med å drikke *café au lait* var blitt så utbredt at den var blitt arbeiderens vanligste frokost. Den var ikke dyr, hadde mye smak og mer næring i seg enn mye annet. «Resultatet er at de drikker vanvittige mengder av den.» Slik trengte de ikke mer enn to måltider for dagen: Formiddagsmat og kveldens *persillade* av persille, hvitløk og kjøttrester.

Franskmannen DesCroisilles hadde oppfunnet mokka-kannen i 1802, og denne var mot slutten av århundret allemannseie.

«Kaffe med melk» ble – og *er* – alles frokostdrikk i Frankrike, samt i Italia, Spania og Portugal, på hverdagsspråk kalt *café au lait / caffèllatte / café con leche / café com leite*.

«Hjemme-varianten» fikk etterhvert sin «replikk» når de store italienske kaffemaskinene gjorde sitt inntog på begynnelsen av 1900-tallet: **Kaffe** ble etterhvert til **espresso**, og melken kunne varmes med vanndamp («steames»). Dessuten dukket kaffebarene opp som små kaféer hvor kaffe blir servert i stort tempo, og konsumert stående ved disken.

I Frankrike vil man sjelden finne *café au lait* på kaffemenyen; i stedet finner man *café crème* som serveres i mindre kopper (*petit crème/grand crème*).

*Café au lait* var likevel navnet som først fant veien inn i det engelske språket, og siden nordover allerede like etter andre verdenskrig. På 1980-tallet kom den nye kafé-bølgen, og norske byer fikk kaféer med *c* og nye espressomaskiner. *Café au lait* ble trenddrikk.

Med kaffebar-bølgen på midten av 1990-tallet kom *caffèllatte* som ny benevnelse også til Norge. Det argumenteres at de to benevnelsene beskriver to helt forskjellige kaffedrikker, men begrepene går helt om hverandre.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Louis Sébastien Mercier: *Tablå over Paris* (s. 97), forlaget Unipub, Oslo 2010, ISBN 978-82-7477-336-3

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** TasteAtlas **·** Nationalencyklopedin
 |