recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rytterstatuen av Fredrik II av Preussen** (Fredrik den store) er et monument på gaten Unter den Linden i Mitte, Berlin. Christian Daniel Rauch som var elev av Johann Gottfried Schadow, fikk i 1838 oppdraget fra Fredrik Vilhelm III av Preussen med å utforme en rytterstatue av Fredrik den store. Statuen ble avduket i 1851. Selve rytterstatuen er 5,66 meter, mens sokkelen er 7,84 meter.

Statuen ble demontert i 1950 og gjenoppført i Hippodromen i Park Sanssouci i 1963. I 1980 ble den igjen ført tilbake til Berlin, seks meter øst for det opprinnelige plasseringsstedet. En ny restaurering ble gjennomført i 1997-1999 og statuen flyttet til sitt opprinnelige sted på Unter den Linden.

Utforming
---------

Over granittsokkelen hever det seg et kolossalt, mer enn 13 meter høyt monument. Fredrik II sitter på en hest i trav i historisk uniform med utmerkelser og æresbevisninger. En frakk med hermelinsfôr er over skuldrene. På hodet som er noe senket mot venstre, bærer han en tresnutet hatt. Den venstre hånd holder i tøylen, mens han i sin høyre hånd holder en krykkestokk, ett kjennetegn ved den aldrende konge. Pidestallen er i tre nivåer. Ett nivå inneholder inskripsjoner, det neste navn på fremstående borgere i kongens samtid, mens det øverste nivå er viet kongen selv: På hjørnene er montert de fire kardinaldyder, mens relieffene inneholder scener fra kongens liv hvor realitet og myter er tett sammenvevd.

Under restaureringen på slutten av 1990-tallet ble også plassen rundt med gjerde og kandelabre gjenoppført i opprinnelig form.

Referanser
----------

1. ↑  Berlins offisielle nettside Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine. Besøkt 14. juni 2012

Eksterne lenker
---------------

* (en) Reiterstandbild Friedrichs des Großen (Berlin-Mitte) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Reiterstandbild Friedrichs des Großen – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portaler: Tyskland | Kunst
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Østerrikes flagg Østerrike |
|  i alpint: |
| Alpint Junior-VM i alpint |
| Gull | 2017 Åre | Super-G |
| Gull | 2017 Åre | Kombinasjonen |
| De olympiske ringer Vinter-OL for ungdom |
| Gull | 2016 Lillehammer | Super-G |

**Nadine Fest** (født 28. juni 1998) er en østerriksk alpinist, som representerer klubben SC-Gerlitze. Hun har gull i super-G ved Vinter-OL for ungdom 2016 på Lillehammer og gull både i super-G og i kombinasjonen under junior-VM i alpint 2017 i Åre som fremste internasjonale meritter.

Idrettskarriere
---------------

2013/14
Fest vant slalåm i U16-klassen ved Whistler Cup i april 2014, foran hhv. Zanete Gedra og Katrin Hinterholzer. Østerrike vant her også nasjonscupen. Hun vant også slalåm i U16-klassen ved det østerrikske mesterskapet i alpint. 

2014/15
Ved det østerrikske juniormesterskapet i februar 2015 kom hun på 22.-plass i storslalåm og 24.-plass i super-G. Hun kjørte ut i slalåm. Hun deltok også i det østerrikske mesterskapet for senior, der hun kom på 28.-plass i slalåm, 5.-plass i super-G og 7.-plass i kombinasjonen. Ved det det østerrikske juniormesterskapet i april kom hun på 5.-plass i super-G. 

Hun fikk sin første pallplassering i et FIS-renn i 2015, med en 2.-plass i storslalåm i Krvavec i april. Hun kom også på 5.-plass i kombinasjonen. 

2015/16
Før jul i 2015 fikk hun to nye pallplasseringer i FIS-renn, med 2.-plass i storslalåmrennene i Sölden og St. Lambrecht. Hun debuterte også i europacupen i alpint i januar 2016, med en 38.-plass i utfor i Altenmarkt. 

Ved FIS-rennet i Hafjell i januar, der det også var innlagt junior-NM i alpint 2016, vant hun både utfor, super-G og kombinasjonen. I februar deltok hun ved det østerrikske juniormesterskapet i alpint i Lackenhof, og kom der på 7.-plass i slalåm. Hun deltok også i storslalåm, men kjørte ut. 

Hun deltok i Vinter-OL for ungdom 2016, der hun fikk én medalje; hun vant super-G foran hhv Julia Scheib og Aline Danioth. I tillegg kom hun på 4.-plass i både slalåm og kombinasjonen, og 8.-plass i storslalåm. I parallellslalåm mikslag ble Østerrike slått ut i kvartfinalen, der de tapte for Finland. Fest kjørte her sammen med Manuel Traininger. 

Ved de resterende konkurransene i det østerrikske juniormesterskapet i alpint i mars og april kom hun på 8.-plass i super-G og 14.-plass i utfor. I det østerrikske mesterskapet fikk hun 4.-plass i kombinasjonen som beste resultat. Hun kom for øvrig på 9.-plass i super-G, 10.-plass i utfor og 10.-plass i storslalåm.

2016/17
Hun tok gull både i super-G og i kombinasjonen under junior-VM i alpint 2017 i Åre.

2022/23
Hun vant europacupen i alpint sammenlagt sesongen 2022/23.

Referanser
----------

1. ↑   www.fis-ski.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Whistler Mountain Ski Club - *Austria wins Nations’ Cup at 2014 Whistler Cup* Arkivert 3. mai 2016 hos Wayback Machine. besøkt 3. mai 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nadine Fest – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Nadine Fest – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Nadine Fest – ski-db.com Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos ungdoms-OL 2016 (arkivert)
**Wilhelm von Lindenschmit den yngre** (født 20. juni 1829 i München i Tyskland, død 8. juni 1895 samme sted) var en tysk maler.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han var sønn av Wilhelm Lindenschmit den eldre og fikk sin første kunstundervisning av onkelen Ludwig Lindenschmit den eldre i Mainz. Fra 1844 studerte han ved kunstakademiet i München og øvet seg ved siden av i xylografi og litografi.

### Kunstnerkarriere

Etter farens død studerte han ved Städelsches Institut i Frankfurt am Main og ved akademiet i Antwerpen. Senere flyttet han til Paris, der han malte flere kjente malerier, bl.a. *Die Gräfin von Rudolstadt und Alba* og *Ernte* (begge i Hamburger Kunsthalle). 

I 1853 kom han tilbake til Tyskland og bodde noen år i Frankfurt, hvor han bl.a. malte bildene *Gefangennahme Franz I. in der Schlacht bei Pavia*, *Eine Episode aus der Geschichte des Lützowschen Freikorps* (1861), *Der Tod Franz von Sickingens* (1861) og *Reformatorenversammlung in Marburg* (1862). Alle finnes idag i Germanisches Nationalmuseum.

Lindenschmit flyttet i 1863 til München, og malte der bl.a. bildene *Der Fischer und die Nixe* (Schackgalerie), *Jahreszeitenfriese* og *Currendschüler Martin Luther an der Thüre der Frau Ursula Cotta um Brod singend*.

Andre viktige bilder omfatter:

* *Stiftung des Jesuitenordens* (1868)
* *Der junge Luther bei Andreas Proles* (1869)
* *Die Klosterfreuden* (1869)
* *Ulrich von Hutten im Kampf mit französischen Adligen*  (1869) (Museum zu Leipzig).

I 1875 ble han professor ved akademiet i München.

I 1883 og 1884 dekorerte han rådhussalen i Kaufbeuren med historiske og allegoriske veggmalerier. Han fullførte i 1886 et stort, figurrikt historiebilde, *Einzug Alarichs in Rom*.

Som kolorist utmerket Lindenschmit seg gjennom sin bruk av halvmørke. I flere av bildene er imidlertid bruken av bruntoner noe i overkant. I senere bilder er farvebruken rikere.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 3. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   RKDartists, «Wilhelm von Lindenschmit», RKD kunstner-ID 50154[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 22407, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som Wilhelm Lindenschmit the Younger, SNAC Ark-ID w6224kb5, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** ULAN **·** NKC
 |
**Kasim Razvi** (født 1903, død 15. januar 1970 i Lucknow) var en politiker i staten Hyderabad. Han var fra slutten av 1946 leder i partiet Majlis-e-Ittihad-ul-Muslimeen og for den paramilitære organisasjonen Razakar.

Liv og virke
------------

Razvi var advokat og hadde juristutdannelse fra Aligarh Muslim University. Han tilhørte den ytterliggående fløyen i partiet Majlis-e-Ittihad-ul-Muslimeen (også kalt bare Ittihad). Den 27. desember 1946 ble Razvi valgt til leder i Ittihad. Han støttet styret til nizam Osman Ali Khan, var motstander av at staten Hyderabad skulle gå inn i det selvstendige India og så for seg at Hyderabad skulle fortsette som en selvstendig, muslimskstyrt stat. Landet hadde et hinduistisk flertall på omkring 85%. 

Under Razvis ledelse skjerpet Ittihad sin agitasjon. Det ble lagt vekt på rekruttering og trening av razakarene. Razakar-organisasjonen ble utviklet til en militant og voldelig organisasjon. Den ble benyttet mot politiske motstandere og mot hinduer og ble fryktet av den hinduistiske, så vel som den muslimske delen av befolkningen. Ittihad og Razakar ble en maktfaktor i hyderabadsk politikk og India krevde at organisasjonen skulle forbys.

Etter at India invaderte Hyderabad i september 1948, ble Razvi arrestert og fengslet. Sammen med fire andre ble Razvi dømt for å ha stått bak et angrep i Bibinagar. Han fikk sju års fengsel. Etter at han ble sluppet fri i september 1957, flyttet han til Pakistan.

Referanser
----------

1. ↑  Lucien D. Benichou: *From Autocracy to Integration: Political Developments in Hyderabad State (1938–1948)*, Hyderabad: Orient Longman, 2000, s. 163.
2. ↑  Benichou, s. 207-208
3. ↑  Wilfred Cantwell Smith: «Hyderabad: Muslim Tragedy», *Middle East Journal*, bd. 4, nr. 1, 1950, s. 33.
4. ↑  Benichou, s. 209–210.
5. ↑  Benichou, s. 43.
6. ↑  Taylor C. Sherman: «The integration of the princely state of Hyderabad and the making of the postcolonial state in India, 1948–56», *Indian Economic & Social History Review*, bd. 44, nr. 4, 2007, s. 501–502.
7. ↑  Narendra Luther: *Hyderabad. A biography*, New Delhi: Oxford University Press, 2006, s. 307–308.
Kashanteppe
**Kashantepper** (farsi: قالی کاشان) er en type persiske tepper fra området rundt Kashan, en by det nordlige sentrale Iran. Kashan hadde i langt tider en stor teppetilvirkning, og produserte noen av de mest berømte persiske tepper. De kongelige teppemanufakturer hadde sin blomstringstid her på 1600-tallet og det tidlige 1700-tall. Byens teppeproduksjon opphørte rundt 1722 da afghanerne invaderte. 

Teppet knyttes med såkalt persisk knute (som er forskjellig fra tyrkisk knute - disse to typer er de to hovedvarianter i håndknyttede orientalske tepper). Knuteteknikken går formodentlig tilbake til seldsjukkene og deres invasjon på 1000-tallett, skjønt de aller eldste tepper med slike knuter er blitt funnet i graver datert til ca 400 f.Kr. Under det mongolske herrevelde ble teknikken perfeksjonert. 

Knutetettheten i teppene er 2 x 6000 noder/dm² til 9000 noder/dm². Det foretrekkes formatene *ghali* og *sedjadeh*; 120-140x180-210, 210-240x320-340 cm og 310-330x420-450 cm. Den gamle teppeknytteteknikken fra Kashan ble i 2000 oppført på UNESCOs liste over immateriell kulturarv.

Frem til 1900-tallet var produksjonen så ganske lav. 

Mot slutten av 1800-tallet endret markedssituasjonen seg. Den lokale industri gikk over fra fine ullklær til tepper av særlig fin ull, som man fikk fra Sabzevar.

Noen av de beste Kashantepper er nå fra Ardistan, særlig utsøkte lages også i Yazd og Kashmar i Khorasan.

Referanser
----------

1. ↑  UNESCOs hjemmesider

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rugs and carpets of Kashan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Jack Kevorkian** (født 28. mai 1928 i Pontiac Michigan, død 3. juni 2011) var en armensk-amerikansk patolog, maler, komponist og musiker.

Han er kjent som eutanasi-aktivist (assistert selvmord-aktivist), og hjalp minst 130 syke mennesker med å ta sitt eget liv. Han ble i 1999 dømt for forsettlig drap, da han i ett tilfelle selv injiserte pasienten slik at han døde. Han gjorde dette for å utfordre den amerikanske lov ved å få en sak som han trodde han ville vinne, noe han ikke gjorde.[] Straffen ble 10–25 års fengsel. Han ble sluppet ut på prøve 1. juni 2007 etter å ha overbevist fengselsmyndighetene at han kun hadde måneder igjen å leve grunnet hepatitt C-virus.

Kevorkian ble kjent under navnet «*Dr. Death*» («Doktor Død»), og var på forsiden av noen av de største tidsskriftene i USA, blant annet *Newsweek* og *Time*. Han ble blant annet intervjuet av Barbara Walters og Mike Wallace i *60 Minutes*. I sistnevnte ble det vist opptak der han selv tar livet av Thomas Youk, som han senere ble dømt for.

I 2010 kom filmen *You Don't Know Jack* som handler om Jack Kevorkian og hans eutanasi-engasjement. Al Pacino har rollen som Kevorkian, og Susan Sarandon har rollen som vennen Janet Good.

Musikalsk karriere
------------------

Kevorkian var en jazzmusiker og komponist. I 1999 ga den Genève-baserte foreningen Exit dirigenten David Woodard i oppdrag å forberede Kevorkians orgelverk for blåseensemble.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Jack-Kevorkian, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 70771866, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w60k3z9f, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  
	*
6. ↑  Woodard, D. «Musica lætitiæ comes medicina dolorum», oversatt av S. Zeitz, *Der Freund*, Nr. 7, mars 2006, s. 34–41.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jack Kevorkian – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Jack Kevorkian – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Jack Kevorkian på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Jack Kevorkian hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Jack Kevorkian på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Jack Kevorkian på Songkick Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
«Kashmir» har flere betydninger.
Utsikt over Kashmirdalen.
**Kashmir** er et område i den nordlige delen av det indiske subkontinentet. Historisk viser begrepet til dalen like sør for den vestlige delen av Himalaya. Politisk viser begrepet til et mye større område bestående av regionene Jammu, Kashmir og Ladakh, som har vært et sentralt konfliktområde i mange år.

Kart over de omstridte områdene i Kashmir.
Regionen er delt mellom tre land; Pakistan kontrollerer den nordvestlige delen (de nordlige områdene og Azad Kashmir, India kontrollerer den sentrale og sørlige delen (Jammu og Kashmir), og Folkerepublikken Kina kontrollerer den nordøstlige delen (Aksai Chin). Selv om disse i praksis administreres av de forskjellige landene, har India aldri formelt anerkjent de to andre landenes krav på noen av delene i regionen. Pakistan ser hele området som omstridt territorium og regner ikke Indias krav som gyldig.

Se også
-------

* Kasjmirull

Eksterne lenker
---------------

* (no) Bakgrunnsinformasjon om konflikten i regionen hos FN-sambandets nettsted Globalis.no


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
Forreste retningslys på karrosserisiden
**Retningslys**, populært kalt **blinklys**, er en anordning på en bil eller annet motorkjøretøy, med hvilken føreren gir tegn til å svinge eller skifte kjørefelt. Retningslysene består på moderne kjøretøyer av blinkende orange lamper, mens eldre kjøretøyer kan ha en bevegelig pil (en såkalt retningsviser) som kommer ut fra kjøretøyets side. Moderne retningslys fungerer parvis (venstre foran/bakpå og høyre foran/bakpå). En typisk glødelampe til de forreste og bakerste retningslysene har en effekt på 21 watt. I dag er det dog blitt mere alminnelig å benytte LED-teknikk i retningslysene.

Havarilys
---------

Man kan også tenne alle retningslysene på én gang ved å aktivere såkalte **havarilys** med en bryter på instrumentpanelet, som som oftest er rød med en trekant. Denne funksjonen benyttes for å advare andre trafikanter ved for eksempel motorstopp. Havarilys skal alltid benyttes på motorvei ved stopp, især den siste i køen kan ha interesse i å advare andre.

Se også
-------

* Varsellys

Referanser
----------

1. ↑
Et mancalabrett i tre
**Mancala** er en gruppe brettspill, på engelsk iblant kalt **sowing games** eller **count eller capture games** (direkte oversatt *regn og samle*). *Kalaha*, *Oware*, *Sungka* og *Bao* er blant de vanligste mancala-spillene. Mancala har i store deler av Afrika og visse deler av Asia tilsvarende rolle og status som sjakk har i Vesten.

Opprinnelsen til mancala-spillene er usikker, det er funnet flere eldre funn fra Eritrea og Etiopia i Afrika.

Navn
----

En vanlig misoppfatning er at *mancala* i seg selv er ett spill, hvilket ikke er tilfelle. Denne misoppfatninger deles ofte av spillprodusenter i Vesten som feilaktig kaller spill for *mancala*. Iblant blir spill navngitt som *etiopisk mancala* eller *nigeriansk mancala*. Mancalaspill spilles i disse landene, men selv innad i landene finnes det flere forskjellige mancala-spill.

Navnet *mancala* kommer fra det arabiske ordet *naqala* (direkte oversatt: «å flytte»).

Eksterne lenker
---------------

* Introduksjon til mancalaspill på Mind Sports Worldwide (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
Tamagotchi.
**Tamagotchi** er en minicomputer med innebygget programvare som simulerer et kjæledyr, i Norge best kjent som *datadyr*. Tamagotchi er altså et virtuelt kjæledyr som lever hele sitt liv på en LCD skjerm i en nøkkelring. «Tamagotchi» er en sammensetning av det japanske ordet «たまご» (tamago) som betyr «egg», og det engelske «watch» (klokke).

Beskrivelse
-----------

Dyret har mange ulike funksjoner, det blir først klekket, så vokser det og forandrer seg en gang i døgnet. Det leker, sover, og spiser omtrent som et slags dyr. Den har både fysiske og psykiske egenskaper. Den ler når den er glad, gråter når den er lei seg og roper på eieren når den blir sulten. Som et vanlig dyr dør den eller blir syk hvis eieren ikke tar vare på den.

Tamagotchi ble solgt i 1996 av leketøyskonsernet Bandai i Japan. Bandai skapte også leketøysserien Power Rangers. Oppfinneren av datadyret er en japansk kvinne som het Aki Maita som har jobbet i Bandai siden 1990. Hun gjorde undersøkelser på hva barn og unge foretrekker av egenskaper blant venner og kjæledyr, og basert på denne undersøkelsen skapte hun Tamagotchi.

Den første versjonen Tamagotchi kom ikke til Norge før våren 1997. Denne typen var forholdsvis enkel, uten infrarød og med begrensede egenskaper. Tamagotchiene var veldig dekorative der de danset rundt i sine små, pyntede dataegg.

Tamagotchi versjon 2 kom ut i 1999. Disse hadde infrarød kommunikasjon, som gjorde at datadyrene fikk en ny og meget avgjørende egenskap: De ble i stand til å formere seg. Infrarødstrålen sendte informasjon om det ene vesenet i det ene «egget» til det andre, og den andre skapningen ville materialisere seg på skjermen til den andre. Slik kunne de gradvis bli bedre venner, til de parret seg og eieren fikk en ny «generasjon» Tamagotchier.

Tamagotchi versjon 3 har i liten grad blitt importert til Norge, men i høy grad blitt solgt i utlandet. Dette vesenet har også infrarød, men grafikken er blitt bedre. Dyrene har fått mer utviklet personlighet, og piper ikke så ofte som de eldste typene. Det ble opprettet et nettsted for disse, en virtuell verden der man kan leke med dem i fellesskap, Tamagotchi Town.

I tillegg til Tamagotchi blir det produsert en rekke avleggere.

Referanser
----------

1. ↑  バンダイ タイムマシン Arkivert 23. juli 2011 hos Wayback Machine.バンダイ タイムマシン (Eldre versjon)

Eksterne lenker
---------------

* 15. juli 2004, Comon.dk: Populært at passe høns på nettet (dansk)
* BBC Online: Tamagotchi (engelsk)
* Tamagotchi Planet (engelsk)
* Tamagotchi Square (engelsk)
* Tamagotchiville (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |

Portal: Videospill
**Jack Hayward** (født 14. juni 1923 i Wolverhampton, død 13. januar 2015 i Fort Lauderdale) var en britisk forretningsmann som blant annet er kjent for sitt langvarige engasjement i fotballklubben Wolverhampton Wanderers FC.

Biografi
--------

Hayward ble utdannet ved Northaw Preparatory School og ved Stowe school i Buckingham. I 1941, under andre verdenskrig, vervet han seg til Royal Air Force og fikk flytrening i Florida.

Hans far, Charles Hayward, startet firma på Bahamas på 1950-tallet. Sønnen kom til Bahamas i 1956 og ble visepresident i The Grand Bahama Port Authority som hjalp til med utviklingen av Freeport. Han tok over sin fars interesser på Bahamas. Jack Hayward High School i Freeport bærer hans navn.

Hayward gjorde store penger på sine forretninger og ble i 2007 rangert som den 438. rikeste personen i Storbritannia.

Hayward ble adlet i 1986 og fikk rett til å føre tiltaleformen *sir* foran sitt navn. Han var offiser av Order of the British Empire.

Wolverhampton Wanderers FC
--------------------------

Hayward var eier og direktør av fotballklubben Wolverhampton Wanderers FC i nesten 17 år, fra 1990 til 2007. Hayward ble hedret med et livstids presidentverv i Wolves. 
2
1. mai 2007 solgte Hayward 100 % av aksjene i klubben til den britiske forretningsmannen Steve Morgan for 10 pund mot at han forpliktet seg til å investere 30 millioner pund i klubben.

Referanser
----------

1. ↑  Søk i listen over Storbritannias rikeste personer i 2007
2. ↑  BBC om overtakelsen av Wolves

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** BBC Things
 |
**Manca Slabanja** (født 8. august 1995) er en slovensk langrennsløper. Hun representerte Slovenia under Vinter-OL 2018, der hun kom på 59.-plass på 15 km skiatlon.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2012/13

Slabanja deltok i European Youth Winter Olympic Festival 2013, som ble arrangert i Romania. Der kom hun på 32.-plass på 7,5 km fristil, 28.-plass på 5 km klassisk og 35.-plass på sprinten. Hun deltok ikke på stafetten.

### Sesongen 2013/14

I Junior-VM på ski 2014 kom Slovenia på sjuendeplass på stafetten, med Slabanja på laget. Individuelt kom hun på 28.-plass på 10 km skiatlon, 39.-plass på 5 km klassisk og 44.-plass på sprinten. Hun deltok også to løp i kontinentalcupen Alpen Cup i februar. 

### Sesongen 2014/15

Hun deltok i Junior-VM på ski 2015 i Almaty, der hun kom på 27.-plass på 5 km fristil og 29.-plass på 10 km skiatlon. I tillegg deltok hun på Slovenias stafettlag som kom på femteplass på 4 x 3,3 km stafett. 

### Sesongen 2015/16

I Alpen Cup 2015/16 ble henne beste enkeltresultat en sjetteplass på 10 km fristil, og sammenlagt kom hun på 18.-plass med 240 poeng. Julia Belger vant Alpen Cup denne sesongen.

Hun deltok i U23-VM på ski 2016 i Râșnov i Romania. Der ble hennes beste plassering 30.-plass på 10 km klassisk. På 10 km fristil kom hun på 34.-plass. 

### Sesongen 2016/17

Igjen deltok Slabanja i Alpen Cup, og i sesongen 2016/17 kom hun på 18.-plass sammenlagt, med 211 poeng, etter blant annet en åttendeplass i enkeltrenn. 

### Sesongen 2017/18

Slabanja debuterte i Verdenscupen i langrenn 10. desember 2017, med en 36.-plass på 10 km fristil i Davos. Hun deltok i det østerrikske mesterskapet i langrenn i 2018, og kom der på førsteplass på 10 km fristil. 

Hun representerte Slovenia under Vinter-OL 2018, og kom der på 59.-plass på 15 km skiatlon.

Referanser
----------

1. ↑  Eurosport.no - *Manca Slabanja*, besøkt 13. februar 2018.
2. ↑  Olympic.org - *Results - Ladies' 7.5km + 7.5km Skiathlon*, besøkt 13. februar 2018.
3. ↑  European Youth Olympic Winter Festival BRASOV 2013 - *Cross Country - Mixed relay*, besøkt 13. februar 2018.
4. ↑  FIS - *Cup standings OPA Cup 2016 ladies*, besøkt 13. februar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Manca Slabanja – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Manca Slabanja – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Vinter-OL 2018
**Tamang Ghedung** er den store, halvoffisielle, samlende organisasjonen for tamang-folket i Nepal.

Tamang-folket snakker et tibeto-burmesisk språk og er tradisjonelt buddhister. De er den største janjati-minoritetene i det nepalere kaller *ås-distriktene*, med ei befolkning på rundt 3 millioner. De har blitt utsatt for hard diskriminering under det hinduiske kongedømmet som har herska siden 1768.

Tamang Gedung er organisert i 62 av Nepals 75 distrikter, og har 500 lokale landsbykomiteer. Den er oppfatta som representativ for tamang-folket i Nepal, og samarbeider også med tamang-organisasjoner i andre land.

Organisasjonen blei starta i 1956, men under det kongelige diktaturet var den forbudt fra 1960, og blei først legal igjen etter demokratirevolusjonen Jana Andolan 1990.

Tamang Ghedung har samarbeida med Nepal Federation of Indigenous Nationalities (NEFIN). Men mens NEFIN våren 2007 har kommet til å samarbeide nært med den statig mer ekstreme madhesi-organisasjonen MJF, og også blitt anklaga for å ha blitt infiltrert av royalistiske tilhengere av kong Gyanendra, har Tamang Ghedung gått fri for kritikk av denne typen.

Da Tamang Gedung hadde sitt 6. landsmøte i Katmandu i april 2007, blei møtet åpna av ordfører i overgangsparlamentet *Subash Nembang*, og representanter fra alle de største partiene var med i åpningsdiskusjonen om *kampanjen for en sjølstyrt Tamsaling-republikk*.

Rundt 400 representanter fra 23 ulike tamang-organisasjoner deltok på landsmøtet.

Eksterne lenker
---------------

* (ne) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Nepal Tamang Ghedung meet begins (På engelsk. Nyhetsartikkel om den 6. nasjonale kongressen til Tamang Ghedung. Fra The Himalayan Times, 7. april 2007.)
**Jirō Kamiharako** (japansk: *上原子次郎*) (født 19. mars 1966 i Sapporo) er en japansk tidligere skihopper som konkurrerte internasjonalt i årene 1985-1994.

Hans første internasjonale mesterskap var universiaden i Štrbské Pleso i 1987, der han ble nummer 17 i stor bakke, 23 i normalbakke og var på Japans lag som ble nummer 6 i lagkonkurransen. I OL i Albertville (Courchevel) 1992 fikk han 25. plass i storbakken, 28. plass i normalbakken og 4. plass i lagkonkurransen. I VM i skiflyging i Harrachov 1992 ble han nummer 35 og sist av de som deltok.

Kamiharako greide aldri å ta poeng i verdenscupen; bare de 15 beste i hvert renn fikk poeng på den tida han var aktiv. Hans beste plassering i individuelle verdenscuprenn var 16. plass i storbakken i Sapporo 15. desember 1991.

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,
2. ↑  Sports Reference: Jiro Kamiharako Arkivert 14. juni 2017 hos Wayback Machine. (olympiaresultater, besøkt 20. juni 2017)
3. 1 2  Adam Kwieciński: Jiro Kamiharako Arkivert 13. august 2020 hos Wayback Machine. (hoppresultater, besøkt 20. juni 2017)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jirō Kamiharako – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Jirō Kamiharako – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Jirō Kamiharako – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jirō Kamiharako – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Jirō Kamiharako – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (en) Jirō Kamiharako – TheSports.org Rediger på Wikidata
**Fjelberg stavkirke** var en stavkirke på Fjelbergøy i Kvinnherad i Sunnhordland som ble revet rundt 1730. Det er ikke bevart noen kjente bygningsrester fra kirken.

Historie
--------

Det finnes ikke noe grunnlag for en detaljert datering av kirken. En kirke på Fjelberg er første gang nevnt i kildene i 1360. Kirken er nevnt siste gang i 1722. I 1733 fikk sognet en ny kirke, og stavkirken var da trolig revet kort tid i forveien.

Utseende
--------

En kilde fra 1462 nevner en gave til høyalteret i Fjelberg kirke. Dette tyder på at kirken hadde flere altre. I 1665 skulle det settes inn vinduer i sørveggen på kirken, siden det skal ha vært svært mørkt i kirken. I 1722 hadde kirken svalgang bare på nordsiden. Samme år ble kirken kalt en «ældgammel og i Grund forraadnet Stavkirke». Etter størrelsen på kirken å dømme må den ha vært treskipet med hevet midtrom. Skipet var ca. 50 fot ganger 28 fot (16 m x 9 m), og koret var 16 fot ganger 20 fot (5 m x 6 m).

Referanser
----------

1. ↑  Dietrichson, s. 478–479
2. ↑  «...til høga altared i Fielbergx kirkio». Lorentz Dietrichson, s. 478. Originalkilde i Diplomatarium Norvegicum II, 845
3. ↑  Dietrichson, s. 478.

Litteratur
----------

* Dietrichson, Lorentz (1892). *De norske stavkirker. Studier over deres system, oprindelse og historiske udvikling*. Kristiania: Alb. Cammermeyers forlag. s. 478–479. ISBN 82-90439-32-6.
* Brendalsmo, Jan: Kildegjennomgang: Middelalderske kirkesteder i Hordaland (Riksantikvaren, 2016), s. 66–67

Eksterne lenker
---------------

* «Fjelberg stavkirke». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Worth’s 4-prikks test, som blir brukt for å finne ut om de to øynene jobber koordinert sammen eller om synsinntrykket fra et av øynene blir undertrykt.
***Fixing My Gaze: A Scientist's Journey Into Seeing in Three Dimensions*** er en bok skrevet av professoren i nevrobiologi Susan R. Barry som handler om hvordan hun fikk samsyn i en alder av 48 etter å ha levd uten det hele livet. Dette klarte hun ved hjelp av bruk av prismebriller og samsynstrening hos utviklings-optometristen Dr. Theresa Ruggiero med et type treningsprogram som ellers er lite kjent. Boken utfordrer dogmet om at synsferdigheter med tanke på samarbeid mellom øynene og hjernen bare kan utvikles i tidlig barndom (den kritiske perioden), og gir i stedet flere bidrag til teorien om at menneskets hjerne er  plastisk gjennom hele livet.

I boken beskriver hun veien frem til og hvordan opplevelsen av endelig å få samsyn er når hun for eksempel tar en tur til Manhattan, en by hun hadde sett mange ganger før. Tidligere hadde alt sett flatt ut, men nå som hun kunne se i 3D føltes det som om bygningene kom mot henne som baugen av store skip som nærmet seg. Nå som hun for første gang hadde fått skikkelig dybdesyn stoppet hun til og med opp for å beundre tregreiner som så ut til å skyte ut i alle retninger.

Selv om Barry først trodde hennes historie var unik fant hun senere at det var flere som hadde hatt samme opplevelsen av å få tilbake samsyn i voksen alder etter synstrening, og boken er på den måten et godt bidrag for anerkjennelsen av ortoptister.

I 2009 nådde boken opp på fjerdeplass blant årets beste vitenskapsbøker på Amazon. Barry sin historie om hvordan hun fikk samsyn ble også sendt på en episode av BBC programmet «Imagine» den 28. juni 2011.

Se også
-------

* The Brain That Changes Itself

Referanser
----------

1. ↑  Barry, Susan R. (2009) Fixing My Gaze: A Scientist's Journey into Seeing in Three Dimensions. New York: Basic Books. ISBN 978-0-465-00913-8
2. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 2. april 2012. Besøkt 23. januar 2013.
3. ↑
4. ↑  The Man Who Forgot How to Read and Other Stories at bbc.co.uk

Eksterne lenker
---------------

* Fixing My Gaze Arkivert 18. juli 2019 hos Wayback Machine. Offisiell nettside for boken
* Stereosue.com Offisiell nettside til forfatteren
**Aust-Vågøy. Mars 1941** er et dikt av Inger Hagerup, skrevet etter den tyske okkupasjonsmaktens represalier etter Svolværraidet, Operasjon Claymore, 4. mars 1941.

Matros Einar Marius Enoksen ble drept og tilsammen 10 hus ble brent i Svolvær, Kabelvåg, Henningsvær og Stamsund.

Utgivelse
---------

Diktet kunne ikke utgis mens Hagerup var i Norge, men ble sirkulert illegalt anonymt. 

Det ble utgitt anonymt i *Norsk Krigslyrik*, Stockholm 1941, trykt av Gustaf Lindströms Boktryckeri. De to siste linjene fra siste strofe av diktet er tatt med på tittelsiden: «Å døde kamerater, de kuer aldri oss.»

*Norsk krigslyrik: Julen 1942*, trykt av H. Dubois Plummer, Inc, New York, utga også diktet anonymt. Denne boken ble distribuert sammen med julegavene til norske sjøfolk julen 1942.

Sønnen Klaus forteller at Hagerup ble vettskremt da «Stemmen fra London» leste diktet.

Det var spekulasjon om hvem som hadde skrevet diktet, og mange gjettet at det var Arnulf Øverland.

Etter at Hagerup og familien hadde flyktet til Sverige i 1943, ble diktet i 1944 utgitt i samlingen *Videre. Norske dikt* i Stockholm, på Norstedt Förlag. *Videre* ble utgitt i Norge i 1945, på Aschehoug forlag.

Anmeldelse
----------

Sigurd Hoel anmeldte den svenske utgivelsen, og skrev blant annet: 

> Inger Hagerup har vært utsatt for et ganske eiendommelig uheld. Det falt i hennes lodd å skrive det mest berømte diktet fra krigen – det ene diktet som vi alle vet vil leve om hundre år…
> 
> 
> Dette lille diktet gir oss det enkleste og samtidig det sterkeste uttrykk for norsk følelse gjennom disse årene. 
> 
> 
> Tenk på hvad en slik prestasjon betyr av hemning, av lammelse for sin dikters videre produksjon.
> 
> 
>

Diktet
------

De brente våre gårder.  

De drepte våre menn.  

La våre hjerter hamre  

det om og om igjen.  

  

La våre hjerter hugge  

med harde, vonde slag:  

De brente våre gårder.  

De gjorde det i dag.  

  

De brente våre gårder.  

De drepte våre menn.  

Bak hver som gikk i døden,  

står tusener igjen.  

  

Står tusen andre samlet  

i steil og naken tross.  

Å, døde kamerater,  

de kuer aldri oss.

Se også
-------

* Norsk krigslyrikk

Referanser
----------

1. ↑  
*Våre Falne. Første bok*. 1951. s. 546.
2. ↑  
William Hakvaag. Lofotraidet – den første totale seier.
Arkivert 2022-06-26 hos Wayback Machine
3. ↑  
*Norsk krigslyrik*. 1941.
4. ↑  
*Norsk krigslyrik: Julen 1942*. 1942.
5. ↑  
Sigmund Skard (1987). *Norsk utefront i USA. 1940–1945.* s. 47.
6. 1 2 3  
Klaus Hagerup (1988). *Alt er så nær meg.*
7. ↑  
Inger Hagerup (1944). *Videre. Norske dikt*.
8. ↑  
Inger Hagerup (1945). *Videre. Dikt*.
**Fjell-lodnebregne** (latin: *Woodsia alpina*) er en art av bregner innenfor lodnebregneslekten i storburknefamilien *(Woodsiaceae)*. Den er en av tre arter fra lodnebregneslekten som vokser i Norge. Den er trolig oppstått av en hybrid, og kan danne sterile hybrider med både lodnebregne og dverglodnebregne.

Arten er 5-15 cm høy, med kort og rødbrunt eller mellombrunt bladskaft. Midtnerven har lite skjell og hår. Bladplaten er svært slank, glissen, og dobbelt fliket, og står enkeltvis i sammensatte rosetter. Det er en god del avstand mellom primærflikene, og de er kbnapt nok lengre enn de er brede, særlig nedover bladskaftet. 

Fjell-lodnebregne *(Woodsia alpina)* vokser på den nordlige halvkule. I Norge har man den i fjellet og i lavere høyland nordover fra Fyresdal, Åmli, Bygland, Sirdal og Hjelmeland. Den går også ut til Oslofjorden og Bamble, samt Marker, Fredrikstad, Moss og Rakkestad. 

Den danner også hybrid med lodnebregne, nemlig hybriden *Woodsia alpina x ilvensis*, som vokser i Norge.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Fjell-lodnebregne* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Fjell-lodnebregne* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Fjell-lodnebregne* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Fjell-lodnebregne* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Fjell-lodnebregne* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Fjell-lodnebregne* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Fjell-lodnebregne* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Fjell-lodnebregne* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Woodsia alpina* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Woodsia alpina* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Woodsia alpina* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Liste over Woodsia-arter.
**Ryum** er en grunnkrets i Nærøysund kommune i Trøndelag. Grunnkretsen, som består av bygdene Ryum, Åkvika, Dekkerhus og Evenstad ligger sør på Inner-Vikna og grenser til Ofstad i nordvest og til Rørvik i nordøst. Fv 770 som kommer fra Rørvik og fortsetter til Austafjord  går gjennom grunnkretsen og binder bygdene sammen med resten av Vikna.

Antall innbyggere i grunnkretsen er 238 pr. 1. januar 2021.

### Ryum

Ruym er ei bygd som ligger 3,5 km vest for Rørvik langs Fv 770

Ryumselva renner gjennom bygda og ut ved Ryumsjøen. 

Rørvik lufthavn RyumRørvik lufthavn Ryum
Ryum er ei tradisjonell jordbruksbygd, men er i dag mest kjent for at Rørviks flyplass, Rørvik lufthavn Ryum ligger her. Flyplassen ligger ved Ryumssjøen, ca 5 km fra Rørvik sentrum.

Ved Ryumsjøen ligger også Sterling White Halibut, som er et kveiteklekkeri. Kveiteklekkeriet har gjennom 25 år vært ledende i arbeidet med kveiteoppdrett i Norge.

På Ryum finner vi også Namdal Pukkverk AS.

I Ryemslia ligger Einarhytta, som er eid av Rørvilk Idrettslag, og er et populært utfartssted for Rørviks innbyggere.

Ryum var et av de gamle skolestedene i Vikna. Ryum skole ble nedlagt i 1947. Det gamle skolehuset står fremdeles og er i dag Ryum bedehus. På Ryem finnes også et gravfelt fra yngre jernalder.

Nordøst i grunnkretsene ligger Sandmoen og Batterivegen som er en del av tettbebyggelsen i Rørvik.

**Nærøysund fyr**, som ligger rett ved sundet som har gitt kommunen navn, er i dag eid av Nærøysund kommune. Planen er at området rundt fyret skal utvikles til å bli et aktivitetssted for kommunens innbyggere.

### Åkvika

Kleiva CampingKleiva Camping
Åkvika er ei bygd som ligger 4,5 km vest for Rørvik langs Fv 770

Åkvikelva renner gjennom bygda og ut i Åkvikvågen. Åkvika er ei tradisjonell jordbruksbygd.

Åkvika har bussforbindelse til Rørvik.

### Dekkerhus

Dekkerhus er ei bygd som ligger 6,5 km vest for Rørvik langs Fv 770

Dekkerhuselva renner gjennom bygda og ut i Dekkerhusvågen. Dekkerhus er ei tradisjonell jordbruksbygd.

Dekkerhus har bussforbindelse til Rørvik.

### Evenstad

Evenstad er ei bygd som ligger 7,5 km vest for Rørvik langs Fv 770.

Evenstadelva renner gjennom bygda og ut i Evenstadvågen. Evenstad er ei tradisjonell jordbruksbygd.

Ved Evenstadvågen ligger Kleiva Camping.

Evenstad har bussforbindelse til Rørvik.

Referanser
----------

1. ↑  «04317: Grunnkretsenes befolkning (G) 1999 - 2021». *PX-Web SSB* **(norsk)**. Besøkt 11. juli 2021. [*død lenke*]
2. ↑  «Om oss». *Sterling White Halibut* **(engelsk)**. Besøkt 11. juli 2021.
3. ↑  «Namdal Pukkverk AS - 982519888 - Rørvik - Se Regnskap, Roller og mer». *www.proff.no*. Besøkt 11. juli 2021.
4. ↑  «Ryemslia - Vattatuva». *www.ut.no*. Besøkt 11. juli 2021.
5. ↑   (PDF) .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
6. ↑   (PDF) .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
7. ↑  «Camping ved Rørvik i Nord-Trøndelag | Kleiva camping». Besøkt 11. juli 2021.
**Thomas Klauser** (født 9. juni 1964 i Reit im Winkl) er en tidligere skihopper som først representerte Vest-Tyskland og senere Tyskland.

Klauser ble tysk mester seks ganger – i 1988 vant han i normalbakken, mens han ble storbakkemester i 1980, 1981, 1985, 1986 og 1988. Under OL 1988 i Calgary kom han på fjerdeplass i storbakkerennet. I lagkonkurransen, som stod på det olympiske programmet for første gang, kom det tyske laget på sjetteplass.

Klausers beste VM-resultat var en femteplass i storbakken i 1987 i Oberstdorf. Fra VM i skiflyging har han som beste en sjetteplass fra 1986 i Kulm.

Klauser oppnådde fem pallplasseringer i verdenscupen i løpet av karrieren.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (de) Thomas Klauser – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Klauser – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Klauser – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Thomas Klauser – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |
Utsikt over Dingolfing fra "Schwedenschanze"
**Dingolfing** er en by i *Regierungsbezirk* Niederbayern i den tyske delstaten Bayern, og forvaltningssenter for landkretsen Dingolfing-Landau. Byen ligger ved elven Isar, rundt 100 km nordøst for München. 

Her lå den tidligere bilprodusenten Glas (Goggomobil). I dag ligger BMWs største fabrikk med 23 000 ansatte på samme plass.

Historie
--------

Dingolfing ble tildelt byrettigheter i 1274. Byen opplevde så en næringsmessig blomstringstid i senmiddelalderen, noe bl.a. kirken St. Johannes (grunnsteinen nedlagt i 1467) bærer vitnesbyrd om.

Under trettiårskrigen ble byen okkupert og plyndret av svenske styrker. Men den største ulykken rammet Dingolfing under den østerrikske arvefølgekrigen i 1743, da store deler av byen gikk opp i flammer under kamphandlinger mellom østerrikske og franske tropper. Dingolfing klarte aldri å ta seg helt inn igjen etter denne katastrofen, og byens betydning svant langsomt hen.

Derimot kom byen uskadet fra den andre verdenskrigen. Broen over Isar ble riktignok sprengt mot slutten av krigen i 1945 da Wehrmacht trakk seg tilbake.

Referanser
----------

1. ↑  Statistikk for Dingolfing

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Dingolfing – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**«Fixing a Hole»** er en sang av The Beatles som ble skrevet av Paul McCartney, men offisielt kreditert Lennon/McCartney. Sangen ble først utgitt 1. juni 1967 på gruppens åttende britiske album *Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band*. Samme album ble utgitt dagen etter i USA..

Bakgrunn
--------

Det har blitt påstått at «Fixing a Hole» handler om heroin, men McCartney tilbakeviser dette. Han er også uenig i at den handler om at han renoverer sin farm i Skottland. Teksten er mer myntet på personer som liksom vet andres beste, og som ikke overlater til personen selv å finne ut hva som er best. Kort sagt: «pass dine egne saker og la meg tenke selv».

Innspilling
-----------

9. februar 1967 var Abbey Road Studios opptatt, og derfor måtte gruppen innta Regent Sound Studios i stedet. Noe annet som var spesielt, var at McCartney hadde med seg en gjest til studio. Det var en som hadde ringt på hos McCartney og presentert seg som Jesus Kristus. McCartney sa det var greit han var med til studio dersom han var stille under innspilling. Det ønske ble etterkommet, og siden har han ikke sett denne personen. De gjorde tre tagninger med cembalo (George Martin), bass og vokal (McCartney) og trommer (Ringo Starr). Deretter la George Harrison på sologitar. Til slutt kor fra Harrison og John Lennon.

21. februar 1967 var de tilbake i Abbey Road Studios. Her forsøkte de en tagning til som opprinnelig skulle mikses sammen med opptaket fra Regent Sound Studios. Dette ble droppet og i stedet ble det beste opptaket overført til en annen firesporsteip, slik at de kunne legge mer vokal og kor. Antageligvis spilte Harrison inn sologitaren sin en gang til siden to gitarer høres.

Musikere og instrumenter
------------------------

* Paul McCartney: bass, vokal
* John Lennon: kor
* George Harrison: sologitarer, kor
* Ringo Starr: trommer, maracas
* George Martin: cembalo

Konserter
---------

Paul McCartney har spilt «Fixing a Hole» på konserter. Første gang var 10. desember 1992 på TV-showet *Up Close*. Opptaket er fra Ed Sullivan Theatre i New York City og fremføres med fullt band. Et annet opptak finnes på DVD'n *The Space Within Us* (utgitt 2006) hvor sangen fremføres kun med McCartneys piano og vokal.

Referanser
----------

1. ↑  Lewisohn, Mark (1988). *The Beatles Recording Sessions*. New York: Harmony Books. ISBN 0-517-57066-1 s. 200/201
2. ↑  Miles, Barry (1997). *Paul McCartney: Many Years From Now*. New York: Henry Houston, Texas, USA: Holt and Company. ISBN 0-8050-5249-6 s. 314/315
3. ↑  Miles, Barry (1997). *Paul McCartney: Many Years From Now* s. 315
4. ↑  Martin, George (1995) *Summer Of Love: The Making Of Sgt Pepper*. London: Pan Books (paperback utgave). ISBN 0-330-34210-X s 86/87
5. ↑  Lewisohn, Mark (1988). *The Beatles Recording Sessions* s. 95
6. ↑  Lewisohn, Mark (1988). *The Beatles Recording Sessions* s. 99

Eksterne lenker
---------------

* Sangteksten (presentert på The Beatles' offisielle webside.
**Dinglebukten** (irsk: *Bá an Daingin*) er en bukt på øya Irlands vestlige kyst av Atlanterhavet. Bukten ligger i grevskapet Kerry i Irland.

Geografi
--------

Klipper ved Dinglebukten
Bukten er om lag 40 km fra åpningen i sørvest til bunnen i nordøst, og er om lag 20 km bred i åpningen og 3 km bred innerst. Nord for bukta ligger Dinglehalvøya og sør for bukta halvøya Iveragh. Elven Maine renner ut i bukta. Havnebyen Dingle ligger på nordsiden av bukten. Andre bosetninger med utsikt over bukten er blant annet Ventry, Ballymeentrant, Beenbane og Kinard, og Annascaul og Glenbeigh ligger nær bukten. Killorglin ligger ved toppen av bukten ved munningen av elven Laune.

Det er ingen bemerkelsesverdige øyer i bukten, men mot odden strekker flere halvøyer seg, spesielt Inch Strand, som strekker seg en betydelig avstand over dens bredde. En del av bukten er en beskyttet elvemunning med tidevannsflater. På sørsiden av bukten, på Iveragh-halvøya, er det et fuglereservat som er et viktig hekkested for alpekråker. Dette området har klipper, toppet med gressletter og lynghei.

Historie
--------

På 1800-tallet var Dinglebukten rik på flere fiskebestander og Dingle hadde en kompetent og effektiv arbeidsstyrke. Dette skyldtes i stor grad innsatsen til «Samfunnet for å forbedre tilstanden til de fattige i Irland», og forbedringene de gjorde i kystfisket i Kerry. Bukta ble sagt å florere av sardin, sild, torsk, lysing og lange, og båtene tok tidvis også mer eksotisk fisk som var mer knyttet til middelhavsregionen, Portugal og Spania.

Dinglebukten var det første stedet i Europa som den amerikanske flyveren Charles Lindbergh møtte i 1927 under sin banebrytende 33-timers transatlantiske flytur i endekkeren «Spirit of St. Louis» fra New York til Paris. Dinglebukten var scene og bakteppe i spillefilmen *The Spirit of St. Louis* (1957) der Lindbergh ble portrettert av Jimmy Stewart som vinker til landsbyboerne i Dinglebukten mens han flyr over den i jubel.

Referanser
----------

1. ↑  Bá an Daingin / Dingle Bay, *Placenames Database of Ireland*
2. 1 2  «Data Zone: Iveragh peninsula», *Birdlife International*
3. ↑  Cooper, Tom (18. september 2012): *Cycle Touring in Ireland*. Cicerone Press Limited. ISBN 978-1-84965-294-0; s. 167–.
4. ↑  Society for bettering the condition of the poor of Ireland, *Sir John Soane's Museum Collection Online*
5. ↑  Cusack, Mary Francis (1871): *A History of the Kingdom of Kerry*. Longmans, Green & Company. s. 441–442.
6. ↑  «Dingle Peninsula (Sea Bass)», *Guidedfishing.eu*
7. ↑  Gill, Brendan (1977): *Lindbergh Alone*. Minnesota Historical Society Press. ISBN 978-0-87351-426-2; s. 114.
8. ↑   *»The Spirit of St. Louis»*, *American Film Institute Catalog*

Eksterne lenker
---------------

(en) Dingle Bay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |