recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Collegium musicum, Lauingen 1590
Collegium musicum, Leipzig 1727
**Collegium musicum** (pl. *collegia musica*) var en betegnelse som ble brukt om private grupper musikkelskere, spesielt i tyskspråklige områder. Medlemmene var ofte byborgere eller studenter som framførte musikk for hverandre, men *collegia musica* kunne også akseptere tilhørere, og i enkelte tilfeller ta inn yrkesmusikere.

Opprinnelse
-----------

På 1500-tallet var collegia musica overveiende vokalensembler, men i blomstringstiden på 1600- og 1700-tallet dreide det seg mest om instrumentalmusikk. De første offentlige konsertene holdt av et collegium musikum fant sted i Hamburg i 1660 under ledelse av Matthias Weckmann.

Leipzig
-------

Som student i Leipzig grunnla Georg Philipp Telemann i 1701 et collegium musicum som senere ble ledet av Melchior Hoffmann, Georg Balthasar Schott og fra 1729 av Johann Sebastian Bach. Dette orkesteret godt kjent i offentligheten og profesjonelle musikere som Gottfried Heinrich Stölzel, Johann Georg Pisendel og bass-sangeren Johann Gottfried Riemschneider (1691–1742) opptrådte med dem allerede under Hoffmann.

Under navnet «Bachische Collegium Musicum» ledet Bach i minst tolv år mer enn fem hundre totimers program blant annet med gjester som Johann Adolf Hasse, hans kone, divaen Faustina Bordoni og luttvirtuosen Silvius Leopold Weiss.

Senere bruk
-----------

På 1800-tallet gikk betegnelsen «collegium musicum» ut av bruk, men ble tatt opp igjen da Hugo Riemann grunnla en forening med dette navnet i 1908, og det førte til at flere begynte å bruke betegnelsen.

I 1979 ble *Neues Bachisches Collegium Musicum* grunnlagt i Leipzig med formål å knytte an til tradisjonene fra Bachs collegium musicum og oppføre historisk informert musikk.

I dag danner særlig universitetstudenter *collegia musica*, eksempelvis finnes slike i Heidelberg, Bonn og Köln og i 1968 ble ensemblet Collegium Musicum Sandnes grunnlagt, det var ledet av Kåre Opdal og med musikklærere og profesjonelle musikere tilknyttet Sandnes musikkskole som medlemmer.

Referanser
----------

1. ↑  Wolff: «A Capellmeister at St. Thomas's»
2. 1 2  Wolff: «Director of the Collegium Musicum and Royal Court Composer»

Litteratur
----------

* Wolff, Christoph (2001). *Johann Sebastian Bach: The Learned Musician*. W. W. Norton & Company. ISBN 0393322564.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Österreichisches Musiklexikon **·** VIAF **·** GND
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Frankrikes flagg Frankrike |
| Langrenn/Skiskyting |
| Paralympiske vinterleker |
| Bronse | 2014 Russlands flagg Sotsji |  Langrenn, stafett |

**Benjamin Daviet** (født 16. juni 1989 i Annecy) er en fransk funksjonshemmet idrettsutøver. Hun konkurrerer i klassen LW3 for stående utøvere, i langrenn og skiskyting, og har bronse i langrenn fra Paralympics i 2014 som fremste internasjonale meritt. 

Hans funksjonshemming oppstod etter at han gjennomgikk en operasjon på grunn av en kneskade, og bådro seg en infeksjon som ga varig skade i kneet. Han debuterte internasjonalt i 2011.

Idrettskarriere
---------------

Daviet deltok ved VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2013 i Sollefteå. Han kom på 10.-plass på 12,5 km skiskyting, og 14.-plass på 7,5 km. I langrenn kom han på 5.-plass på 10 km og 7.-plass på sprinten, og han deltok også på det franske laget som kom på 4.-plass på 4 x 2,5 km stafett. 

Ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji i Russland fikk Frankrike bronse på 4 x 2,5 km stafett i langrenn. Han kom på 8.-plass på 10 km fri teknikk, og 7.-plass på langrennssprinten. I skiskyting kom han på 7.-plass på 7,5 km og 9.-plass på 12,5 km. 

Etter de paralympiske vinterlekene i 2018 ble han utnevnt til ridder av Æreslegionen.

Referanser
----------

1. ↑   NOR PRER2208584D[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Décret du 10 avril 2018 portant promotion et nomination». *Journal officiel de la République française* (0084). 11. april 2018. Besøkt 2. desember 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Profil hos Sotsji 2014 Arkivert 24. mars 2014 hos Wayback Machine.
* (en) IPC resultater Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
Rødfargen på kartet over La Gomera viser kommunen Valle Gran Rey. **Valle Gran Rey** er et tettsted og en kommune på øya La Gomera – en av de sju større Kanariøyene. Kommunen Valle Gran Rey hadde 4228 innbyggere i 2002, og er sammen med San Sebastián de La Gomera og Playa de Santiago de viktigste sentrene for turisme på øya.

Fra slutten av 60-tallet og utover var Valle Gran Rey senter for en hippie-kommune, som blant annet bodde i hulene i den såkalte Svinebukta sør for bebyggelsen, som den gangen var spredt og besto av flere små landsbyer: *La Calera*, *Vueltas* og *La Playa*. Disse kan fremdeles gjenkjennes som sentre i den løst sammensatte urbanisasjonen der dalen munner ut. Utenfor selve dette sentrale området hører også tettstedene *Taguluche*, *Las Hayas* og *Arure* til kommunen. Ovenfor dalen grenser kommunen til nasjonalparken Garajonay.

Rett over tettbebyggelsen finner man fjelltoppen La Mérica (870 moh.), som gir en flott utsikt over dalen.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
*Den maritime klyngen på Møre* ble i 2014 oppgradert til Global Centre of Expertise (GCE) for å forvalte og videreutvikle den verdensledende klyngen. Klyngen tok da navnet **GCE Blue Maritme Cluster.** Klyngen har hovedkontor i Ålesund og klyngeadministrasjonen driftes av ÅKP AS. Allerede i 2006 ble klyngen tatt opp som offisiell norsk klynge og dannet **Norwegian Centre of Expertise – Maritime** som en del av den strategiske nasjonale satsingen *Norwegian Centres of Expertise.* **GCE Blue Maritme Cluster** har hovedkontor i Ålesund og klyngeadministrasjonen driftes av **ÅKP AS**.

Det nasjonale programmet *Global Centres of Expertise* er en stor nasjonal spiss-satsing på de mest vekstkraftige næringsklyngene i Norge. Satsingen markerer et betydelig politisk gjennombrudd i likhet med en nå veletablert trend blant flere vestlige land, som ser på næringsklynger som et svar på utfordringene i en globalisert verden. Bare de mest konkurransedyktige næringsklyngene i Norge, som har størst potensial for fremtidig vekst og internasjonalisering blir vurdert i programmet.

Den maritime klyngen på Møre er komplett og verdensledende innen avanserte marine operasjoner. Klyngen, som består av ca. 220 bedrifter fra alle segmenter i verdikjeden, er den største og mest veletablerte næringsklyngen i Norge, og var blant de seks første som fikk den prestisjetunge statusen *Global Centre of Expertise*, som representeres av organisasjonen Norwegian Centre of Expertise – Maritime (NCE Maritime).

GCE Blue Maritime bidrar til videreutviklingen i den maritime klyngen på Møre ved å forsterke innovasjonsaktiviteten blant klyngens 200 bedrifter, styrke klyngens samhandling og synliggjøre mulighetene innen avanserte marine operasjoner, både for dyktige potensielle arbeidstakere og komplementære bedrifter og virksomheter.

GCE Blue Maritime samarbeider tett med nasjonale og lokale myndigheter og bedriftene i den maritime klyngen på Møre.

GCE Blue Maritimes arbeid er etter innspill fra bedriftene i klyngen fordelt innen tre satsingsområder: FoU, innovasjon og omdømmebygging.

ÅKP AS fungerer som fasilitator og er juridisk og økonomisk ansvarlig for GCE Blue Maritime. GCE Blue Maritime har kontorer i Ålesund på Norsk Maritimt Kompetansesenter og har åtte dedikerte medarbeidere.
**Carolin** er et beskyttet slektsnavn som opprinnelig stammer fra hæren til Karl XII av Sverige, som ble kalt «karolinerne». En soldat fra denne hæren slo seg ned utenfor Boden i Sverige og kalte plassen for Karolin (Karolintorp). Han tok etter hvert også dette navnet som sitt eget slektsnavn. Den største konsentrasjonen av personer med dette navnet i Norge, finner man i Nord-Norge, i hovedsak i Narvik.

Slektsnavnet Karolin eller Carolin stammer fra 1700. Bonden Anders Andersson Karvonen fra Anttis i Pajala kommune i Norrbotten i Sverige hadde tre sønner. Den yngste fikk navnet Jakob Andersson Karolin Karvonen. Etterkommerne tok da Karolin som slektsnavn. Karvonenslekten stammer fra Kärsämäki i Finland. Grunnet herjinger fra russiske hærstyrker flyttet de til Tornedalen omkring 1590. Rundt midten av 1800 utvandret flere til Norge. De bosatte seg stort sett i Narvik og Bodø. Lars Gustav Karolin som kom til Tverlandet i Bodø kommune fikk ti barn. Disse fikk etternavnet Larsen etter datidens navneskikk. Først rundt 2000 har enkelte etterkommere tatt tilbake slektsnavnet Karolin. Som minne om tidligere tiders immigrasjon fra Sverige er en vei i Oddan utenfor Bodø gitt navnet Karolins veg.
En **rapportgenerator** er en programvare som leser data fra en kilde (eksempelvis en database, XML-strøm eller regneark) og presenterer de i et dokument på et format som svarer på bestemte behov hos brukerne.

En viss funksjonalitet for rapportgenerering er nesten alltid innebygd i databasesystemer, og kilden er da typisk dataene til selve databasen. Det kan også argumenteres for at rapportgenerering er en del av formålet med et regneark. Frittstående rapportgeneratorer kan fungere med flere datakilder og kan eksportere rapporter til ulike dokumentformater.

Teorien om informasjonssystemer sier at informasjon som leveres til en menneskelig leser, må være betimelig, nøyaktig og relevant. Rapportgeneratorer retter seg mot relevanskravet ved å sørge for at informasjonen som leveres presenteres på den måten som lettest forstås av leseren.

Historie
--------

En tidlig rapportforfatter var en del av Nomad software som ble utviklet i 1970-årene og hadde sitt høydepunkt i 1970- og 1980-årene.

Se også
-------

* Liste over rapporteringsprogramvare
**GCI Dorothy G. Page Halfway Award** er en pris i hundesledeløpet Iditarod
som tildeles «den første hundekjøreren som når det sjekkpunktet hvor en offisielt er halvveis i løpet».

Innledning
----------

Når den nordlige traseen blir valgt, som er i partallsår, er dette offisielle sjekkpunktet Cripple. Når den sørlige traseen blir valgt, som er i oddetallsår, er dette offisielle sjekkpunktet Iditarod. Navnevalget på prisen er for å hedre *Iditarods mor*, Dorothy Page.

Selv om det også i de første årene av Iditarod må ha vært noen hundekjørere som nådde disse sjekkstedene først, ble prisen offisiell først i 1980. Vinneren får, i tillegg til et trofe, gull til en verdi av $3 500. Også hundekjørerne som blir nummer 2 og 3 blir belønnet med henholdsvis $2 000 og $1 000. Utdelingen av prisen skjer ved sjekkpunktet, men det er også en symbolsk markering ved banketten i Nome.

Data- og telekommunikasjonsfirmaet GCI har vært sponsor av prisen siden 1994.

Vinnere
-------

Herbie Nayokpuk ble den første som vant prisen, mens Susan Butcher i 1989 ble den første kvinne som vant. I 1991 ble det delt seier mellom Susan Butcher og DeeDee Jonrowe. Martin Buser ble i 1996 den første fra Europa som vant, og han vant også prisen to ganger etter at han hadde blitt amerikansk statsborger. Doug Swingley er den mestvinnende med sine seks seire.

I 2003 ble Robert Sørlie den første nordmannen som vant prisen, og han gjentok denne bedriften i 2005.

| År | Vinner |  |
| --- | --- | --- |
| 1980 | Herbie Nayokpuk | USAs flagg |
| 1981 | Larry Smith | USAs flagg |
| 1982 | Emmitt Peters | USAs flagg |
| 1983 | Eep Anderson | USAs flagg |
| 1984 | Dean Osmar | USAs flagg |
| 1985 | Burt Bomhoff | USAs flagg |
| 1986 | Jerry Austin | USAs flagg |
| 1987 | Dewey Halverson | USAs flagg |
| 1988 | Joe Redington Sr. | USAs flagg |
| 1989 | Susan Butcher | USAs flagg |
| 1990 | Lavon Barve | USAs flagg |
| 1991 | Susan Butcher | USAs flagg |
| 1991 | DeeDee Jonrowe | USAs flagg |
| 1992 | Doug Swingley | USAs flagg |
| 1993 | Jeff King | USAs flagg |
| 1994 | Dave Olesen | USAs flagg |
| 1995 | Doug Swingley | USAs flagg |
| 1996 | Martin Buser | Sveits’ flagg |
| 1997 | Jeff King | USAs flagg |
| 1998 | John Baker | USAs flagg |
| 1999 | Doug Swingley | USAs flagg |
| 2000 | Doug Swingley | USAs flagg |
| 2001 | Doug Swingley | USAs flagg |
| 2002 | Martin Buser | USAs flagg |
| 2003 | Robert Sørlie | Norges flagg |
| 2004 | Martin Buser | USAs flagg |
| 2005 | Robert Sørlie | Norges flagg |
| 2006 | Doug Swingley | USAs flagg |

Eksterne lenker
---------------

* Infoside om Iditarodpriser fra Cabela
* Hvem var Dorothy G. Page
1000BASE-SX GBIC
**GBIC** er en standard for transeivere, vanligvis brukt med Gigabit Ethernet og fibre channel. Navnet er en forkortelse for "**g**iga**b**it **i**nterface **c**onverter". GBIC er et standard elektrisk grensesnitt og en gigabit ethernet port kan støtte mange forskjellige fysiske overføringsmedier, fra kobber til langdistanse optisk fiber.

Fordelen med GBIC standarden i nettverksutstyr fremfor faste fysiske grensesnitt, er fleksibiliteten. Når flere forskjellige optiske teknologier er i bruk, kan en nettverksadministrator kjøpe GBIC'er ettersom behovet oppstår og ikke på forhånd samtidig med utstyret. Dette senker kostnaden og gir administratoren vesentlig bedre fleksibilitet. På den annen side, hvis man vet hvilke grensesnitt som skal tas i bruk (og spesielt hvis det er kobber) vil det kunne være rimeligere å kjøpe utstyr med den eller de spesielle grensesnittene bygget inn.

GBIC standarder er ikke-proprietær og er definert av SFF Committee i dokumentet # SFF-8053.

Se også
-------

* Gigabit Ethernet
* SFP
* XFP

Eksterne lenker
---------------

* Finisar GBIC data sheet
**Newcastle Falcons** (Gosforth FC/Newcastle Gosforth inntil 1996) er et profesjonelt rugby union lag fra Newcastle, England. De spiller i den øverste divisjonen Premiership Rugby og deres hjemmebane er Kingston Park. Laget har vunnet den nasjonale serien én gang og cupen fire ganger.

Historie
--------

Klubben ble stiftet i 1877 da en gruppe gutter fra Durham School stiftet Gosforth Football Club. Den første kampen ble spilt november samme år. Klubben spilte i grønn- og hvit-stripete drakter helt fram til 1990-tallet. Fem år etter oppstarten, slo den seg sammen med en annen lokal klubb, Northumberland og tok dens navn, men endret tilbake igjen i 1887.

De spilte på mange forskjellige banen til midten av 1900-tallet og kampene gikk der de fikk tilgang på en bane. Klubben led store tap under første verdenskrig hvor flere av medlemmene deltok, men klarte å samle nok spillere i 1919 til å spille kamper igjen.

I 1951 samlet de inn nok penger til å kjøpe et landområde som ble deres nye bane, North Road Ground, og spilte sin første kamp der i 1955. De vant Anglo-Welsh Cup to ganger på rad i 1976 og 1977 og tapte finalen i 1981.

De solgte North Road Ground i 1989 og kjøpte området hvor Kingston Park ble bygget. De leide bane av Percy Park RFC mens det nye stadionet ble bygget. Samtidig som de flyttet til det nye stadionet i 1990 endret klubben navn til Newcastle Gosforth. Da ligaen ble profesjonell i 1995, kjøpte Sir John Hall 76 prosent av klubben og laget rekrutterte flere store spillere. Før 1996-97 sesongen endret de navn til Newcastle Falcons, byttet til hvite og sorte drakter og rykket opp til øverste divisjon. Den påfølgende sesongen ble en stor suksess og de vant ligaen.

Hall solgte sin andel i klubben i 1999 til den lokale forretningsmannen Dave Thompson og under hans eierskap vant klubben cupen to ganger i 2001 og 2004.

En av Europas beste spillere, Johnny Wilkinson startet sin karriere i Newcastle og spilte 12 sesonger i klubben før han gikk til den franske klubben Toulon. Wilkinson spilte for Newcastle da han avgjorde finalen i Verdensmesterskapet i rugby union 2003 da England vant mesterskapet.

Wilkinson og flere av de beste spillerne forlot klubben i perioden 2008-2011 og klubben slet økonomisk. Semore Kurdi kjøpte 40 prosent av klubben, men klubben rykket ned i 2011. Samme sesong kom de til cupfinalen, men tapte mot Gloucester.

De rykket direkte opp igjen til øverste divisjon etter én sesong på andre nivå.

Meritter
--------

* Premiership Rugby
	+ Mester: 1997-98

* Anglo-Welsh Cup
	+ Mester: 1976, 1977 (begge som Gosforth FC), 2001, 2004
	+ Andreplass: 1999, 2011

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  *history* -  Lest 15 juli 2015

Eksterne lenker
---------------

* Klubbens offisielle nettsider

| * v
* d
* r
Premiership Rugby 2022-23 |
| --- |
|  | Bath **·** Bristol Bears **·** Exeter Chiefs **·** Gloucester **·** Harlequins **·** Leicester Tigers **·** London Irish **·** Newcastle Falcons **·** Northampton Saints **·** Sale Sharks  **·** Saracens **·** | Englands flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
***Rapnus*** er en slekt av mudderbiller som lever i eller ved vann. De er avlange biller, som oftest er oversiden kledt med lange, oppstående hår. Antennene er karakteristiske, ganske korte, de 5-6 ytterste leddene danner en kølle eller har kamaktige utvekster.

Utseende
--------

Små, avlange, halvmatt mørkbrune til svarte mudderbiller. Antennene er kortere enn hodets bredde, og består 8-11 ledd, den ytre delen kamformet. Pronotum er avrundet rektangulært, dekkvingene er jevnbrede med kraftige punkstriper, avrundet bak. Beina er nokså lange. Undersiden er kledt med fine, korte, vannavstøtende hår, et såkalt plastron, som holder på et luftlag som er nyttig for billenes gassutveksling. Hunnene har et langt, spisst eggleggingsrør som vanligvis er trukket inn i bakkroppen.

Levevis
-------

Disse billene lever i eller ved vann. Det er bare de voksne individene av noen arter som er rent vannlevende, andre voksne og alle larver finner man gjerne i mudderet i vannkanten. Denne slekten utmerker seg ved at larvene er nokså rent landlevende. De artene som lever i vann kan ikke svømme, men kryper rundt på bunnen, under steiner eller på vannplanter. De trenger ikke komme opp til overflaten for å puste, men gassutvekslingen skjer gjennom plastronet på undersiden. Dette krever oksygenrikt vann og disse artene er derfor vanligvis å finne i kjølig, rennende vann med mye oksygen.

Utbredelse
----------

Slekten lever i Sør-Afrika.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
			* Familien mudderbiller, Dryopidae
				+ Slekten ***Rapnus*** Grouvelle, 1899
					- *Rapnus andreaei* Delève, 1964
					- *Rapnus formosus* Delève, 1964
					- *Rapnus raffrayi* Grouvelle, 1899

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Rapnus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Rapnus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
***Rainbow Six: Lockdown*** er et førstepersonsskytespill, det fjerde i *Rainbow Six*-serien utviklet av Red Storm Entertainment, utgitt først til PlayStation 2, Xbox og GameCube høsten 2005, og senere til PC vinteren 2006. Xbox-versjonen ble utviklet av Ubisoft Montreal Studio.

Handling
--------

Spilleren skal kontrollere en hovedperson, Rainbow-lederen Domingo «Ding» Chavez som skal lede en tropp gjennom hvert enkelt nivå. Spilleren kan gi forskjellige ordre til lag-medlemmene, for eksempel å slå ned en dør eller kaste en granat inn i et rom. Men problemer oppstår blant annet når et medlem av Raunbow, Dieter Weber, blir tatt til fange av terroristene. Handlingen finner sted i 2009. og dreier seg om en elite-enhet kalt «Rainbow» som skal slåss mot terrorisme. I dette spillet må «Rainbow» slåss mot en verdensomspennende terror-organisasjon kjent som Global Liberation Front, sammensatt av forskjellige venstreorienterte eller anarkistiske grupperinger.

Global Liberation Front har nylig stjålet et menneskeskapt virus med kallenavnet «Legion» som kan forårsake massive blødninger hos offeret og har en dødelighetsgrad på 100 prosent. Rainbow må finne og forhindre GLF fra å ta i bruk viruset. For å oppnå dette, må Rainbow-medlemmene reise fra land til land, hvor de sporer opp hvert lands GLF-celle. De må til slutt fange eller drepe cellens øverste leder.

Oppbygning
----------

Som de andre spillene i *Rainbow Six*-serien er *Lockdown* løst bygget på romanen *Rainbow Six* av den amerikanske forfatteren Tom Clancy, om et internasjonalt lag antiterroristsoldater. Men i motsetning til de tidligere taktiske skytespillene i serien, som ble ansett som svært realistiske, har *Lockdown* et raskere og mer arkadeaktig preg, og er i større grad et rent førstepersons skytespill. Utpregede deler av de tidligere spillene, som muligheten for å planlegge et oppdrags utførelse på forhånd, og mulighet til å hoppe mellom de forskjellige antiterroristene under utførelsen, er tatt vekk i *Lockdown*, som har ført til sterke protester fra tilhengere av serien, som fortsatt gjerne foretrekker Tom Clancy's Rainbow Six 3: Raven Shield. I *Lockdown* har spilleren kun mulighet til å spille som *Domingo Chavez* og skarpskytteren *Dieter Weber*.

Ubisoft har annonsert en oppfølger, *Rainbow Six: Critical Hour*, 
som skal komme ut våren 2006. *Critical Hour* skal i større grad bli et taktisk skytespill enn *Lockdown*.

Eksterne lenker
---------------

* *Rainbow Six: Lockdown*s offisielle hjemmeside Arkivert 20. februar 2006 hos Wayback Machine.

Portal: Videospill
**Evelyn Stevens** (født 9. mai 1983 i Claremont, California) er en amerikansk syklist, som konkurrerer i landeveissykling. Hun ble USA-mester i temporitt i 2009, 2010 og 2011, og hun kom på 24.-plass i landeveisrittet ved sommer-OL 2012 i London, og 24.-plass i temporittet. 

I februar 2015 satte hun timesrekord på bane, med 47,98 km.

Meritter
--------

2012
24.-plass - landeveisrittet ved sommer-OL 2012 (London)
1.-plass - Women's Tour of New Zealand
1.-plass - La Flèche Wallonne Féminine (Belgia)
1.-plass - Gracia-Orlova (Tjskkia og Polen)
1.-plass - Exergy Tour
3.-plass - Giro d'Italia Femminile
2.-plass - USA-mesterskapet i landeveissykling, tempo (Augusta)
2.-plass - La visite chrono du Gatineau (Canada)
1.-plass - Waalse Pijl (Belgia)
2011
USA-mester - landeveissykling, tempo (Thurmond)
2.-plass - GP Ouest France / Grand Prix de Plouay (Frankrike)
2.-plass - det panamerikanske mesterskapet i landeveissykling, tempo (Colombia)
Etappeseier, etappe 4 - Tour de l'Ardèche (Frankrike)
Etappeseier, etappe 2 - Trophée d'Or Féminin, lagtempo (Frankrike)
7.-plass - GP Elsy Jacobs (Luxembourg)
4.-plass - Tour of California, tempo
15.-plass - VM i landeveissykling, tempo
2010
USA-mester - landeveissykling, tempo (Bend, Oregon)
6.-plass - VM i landeveissykling, tempo (Geelong, Australia)
21.-plass - VM i landeveissykling, fellesstart (Geelong, Australia)
9.-plass - Giro della Toscana Int. Femminile (Italia)
5.-plass - GP Ouest France (Frankrike)
Etappeseier, etappe 7, Giro d'Italia Donne (Italia)
1.-plass - La visite chrono du Gatineau (Canada)
2.-plass - GP Mameranus (Luxembourg)
5.-plass - Waalse Pijl (Belgia)
Etappeseier, etappe 3 - Redlands Bicycle Classic (USA)
3.-plass - San Dimas Stage Race (USA)
2009
1.-plass - Fitchburg Longsjo Classic (USA)
Etappeseier, etappe 4 - Route du France Féminine (Frankrike)
2.-plass - Route du France Féminine (Frankrike)
2.-plass - USA-mesterskapet i landeveissykling, tempo (Bend)
1.-plass - Cascade Cycling Classic

Referanser
----------

1. ↑  «The women’s world hour record climbs again: Evelyn Stevens rides 47.98 km». *cyclingtips.com*. Besøkt 28. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Evelyn Stevens – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Evelyn Stevens – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Evelyn Stevens – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Evelyn Stevens – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Evelyn Stevens – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Evelyn Stevens – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Evelyn Stevens – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Evelyn Stevens – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Evelyn Stevens – CycleBase Rediger på Wikidata
***The Devil Next Door*** er en dokumentarserie om John Demjanjuk som hadde premiere på Netflix 4. november 2019.

Serien dreier seg om den amerikanske statsborgeren John Demjanjuk fra Cleveland som i 1986 ble deportert fra USA til Israel og stillt for retten for å ha vært vakt i Treblinka med kallenavnet Ivan the Terrible. Rettssaken ble sendt direkte på nasjonalt fjernsyn og serien drar store veksler på opptak fra rettssalen. Serien gir bred dekning av rettssaken i Israel hvor Demjanjuk tilslutt ble frikjent. Demjanuk kom tilbake til USA i 1993, men ble i 2001 anklaget for å ha vært vakt i Sobibór.

I 2009 ble Demjanuk deportert til Tyskland og hvor han i 2011 ble dømt til 5 års fengsel for medvirkning til drap på 27 900 jøder i Sobibor. Demjanuk døde i 2012 før dommen ble rettskraftig. Fienberg mener at serien gir en god presentasjon av den israelske rettssaken, men ikke bringer frem noe nytt og at forhistorien til Demjanjuk i Cleveland er tynn og at den er dårlig på historien etter rettssaken i Israel. Fienberg mener også at et etterord på nærmere 30 minutter introduserer ytterst provoserende idéer uten tilstrekkelig tid til å behandle dem.

Seriens hovepersoner er Demjanjuk selv og hans forsvarsadvokat i Israel Yoram Sheftel. serien har omfattende intervju med Sheftel og nesten alle de involverte som fortsatt lever: aktorene Michael Shaked og Eli Gabay, dommerne Zvi Tal og Dalia Dorner, forsvarsadvokat Mark J. O’Connor, Demjanjuk’s barnebarn og svigersøknn samt amerikanske tjenestemenn, nazijegere og juridiske eksperter. Serien viser også opptak fra konsentrasjonsleirene.

Referanser
----------

1. 1 2  ; *Netflix*.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  Daniel Fienberg (4. november 2019). «'The Devil Next Door': TV Review». *The Hollywood Reporter* **(engelsk)**. Besøkt 6. november 2019.
3. 1 2 3 4 5  Simon Spungin (4. november 2019). «Netflix's 'The Devil Next Door' Tackles the Biggest True Crime of All: The Holocaust». *Haaretz* **(engelsk)**.
4. ↑  Redaksjon (29. oktober 2019). «Strømmekrigen er her: 11 etterlengtede seriepremierer i november». *CINEMA*. Besøkt 9. november 2019.
5. ↑  JonatanBlomberg (24. oktober 2019). «Trailer: Farbror anklagas för 1 miljon mord i "The Devil Next Door"». *MovieZine*. Besøkt 9. november 2019.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
* The Devil Next Door at Netflix
Et **new molecular entity** (**NME**) eller en **new chemical entity** (**NCE**) er ifølge det amerikanske Food and Drug Administration (FDA) et legemiddel som ikke inneholder noen aktiv «moiety» som har blitt godkjent av FDA i noen annen søknad innsendt under paragraf 505(b) i Federal Food, Drug, and Cosmetic Act.

En aktiv moiety vil si det molekyl eller ion, unntatt de tilkoblede deler av molekylet som gjør at legemidlet er en ester, et salt (inkludert et salt med hydrogen eller koordineringsbindinger) eller andre kovalente derivater (slik som et kompleks, chelat eller clathrat) av molekylet, som er ansvarlig for de fysiologiske og farmakologiske virkningene til legemiddelsubstansen.

NCE er et kjemisk molekyl utviklet av det innoverende selskap i det tidlige stadium av legemiddeloppdagelsen som etter å ha gjennomgått kliniske utprøvinger eventuelt kan vise seg å være et legemiddel som kan være en kur for en sykdom. Syntese av NCE er det første trinn i utviklingsprosessen av et legemiddel. Når først syntesen av NCE er fullført har selskaper to muligheter videre. De kan enten satse på kliniske utprøvinger på egen hånd eller lisensiere NCEet til et annet selskap. I det sistnevnte tilfellet kan selskaper unngå den dyre og langvarige prosessen med kliniske utprøvinger ettersom lisensmottakerselskapet vil utføre videre kliniske utprøvinger og deretter lansering av legemidlet. Selskapet som velger denne forretningsmodellen kan generere høye marginer ettersom de får en enorm engangsbetaling for NCE-et og i tillegg inngår en inntektsdelingsavtale med lisensmottakerselskapet.
**Pasquale M. D'Elia** (født 2. april 1890 i Pietracatella i Campobasso i Italia, død 1963) var en katolsk prest, sinolog og medlem i jesuittordenen.

Han trådte inn i jesuittordenen i 1904 og avla sine første ordensløfter i 1907. Han studerte ved Saint Mary's College i Canterbury (1909) og i Saint-Denis på Jersey (1910–1913). 

I en alder av 22 år ble han bestemt for de katolske misjoner i Kina.[] Han studerte i årene 1913–1917 kinesisk i Zikawei (Xujiahui) i Shanghai og beskjeftiget seg intensivt med kinesisk kultur og historie. I 1917 publiserte han sin første vitenskapelige sinologiske artikkel i tidsskriftet T'oung Pao, om Liang Qichao (1873–1923).[] Han skrev også mer populært anlagte artikler på kinesisk og italiensk. D'Elia avsluttet sine teologiske studier ved Woodstock College i Maryland (1918–1919) og i Hastings (1920–1921). 

Etter prestevielsen var han først stasjonert i Paray-le-Monial i Frankrike, og deretter, i 1922, ble han sendt til Kina igjen. Han arbeidet som misjonær i Bengbu i provinsen Anhui fra 1923 til 1925. I 1924 avla han de evige ordensløfter, og ble etterpå assignert til Aurorauniversitetet i Shanghai, og virket ved dette jesuittuniversitetet til 1926. 

Han ble da gitt i oppdrag av sin orden å virke ved dens nylig grunnlagte sinologiske sentrum i Zikawei. Her fortsatte han sitt vitenskapelige arbeide. Blant annet oversatte og kommenterte han Sun Yat-sens *Sanmin zhuyi* – et verk som ble oversatt til mange språk og fremdeles gjelder som et standard kommentarverk[].

I 1934, etter 22 år i Kina, ble han assignert til Det pavelige universitet Gregoriana i Roma, og de neste 29 årene av sitt liv organiserte, og ledet, han det misjonsteologiske fakultet der. Her ble han professor i misjonsvitenskap og sinologi. Fra 1941 virket han samtidig ved Universitetet i Roma som professor for kinesisk språk og litteratur. 

Som dekanus for det missiologiske fakultet ved Gregoriana ble han «pavelig missiolog» og arbeidet ved en rekke av Den hellige Stols kommisjoner (blant annet vedrørende ritestriden i Kina og i forberedelseskommisjonen for Det annet Vatikankonsil).

Se også
-------

* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, oppført som Pasquale Maria D'Elia, BNF-ID 145882790[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NDL **·** ICCU
 |
***The Devil's Toy*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Harley Knoles.

Handling
--------

Den talentløse artisten Wilfred Barsley er ivrig etter suksess, og han selger derfor sjelen sin til djevelen. Men djevelen får ham først til å drepe sin egen onkel for å få tak i arven etter ham. Deretter instruerer djevelen ham til å ta hånd om den syke kunstneren Paul La France til et sanatorium, og stille ut Pauls malerier som sine egne. Etter å ha gjort dette, blir Wilfred anerkjent nærmest over natten.

Men i løpet av rekonvalesensen mister Paul hukommelsen og husker ikke lenger sin kjære, Helen Danver, som ikke en gang vet at han har vært innlagt på sykehus. Så, når Helen oppdager et av Wilfreds malerier. og gjenkjenner dette som Pauls, kontakter hun Wilfred i håp om å få tak i informasjon om den virkelige kunstneren. Etter at dette lykkes, får Helen kontakt med Paul igjen, og synet av henne gjenoppretter plutselig hukommelsen hans. I mellomtiden, etter å ha returnert til hvelvet hvor han hadde gjemt onkelens kropp, dør Wilfred når døren smeller igjen etter ham.

Skuespillere
------------

* Adele Blood som Helen Danvier
* Edwin Stevens
* Montagu Love som Wilfred Barsley
* John Halliday som Paul La France
* Madge Evans som Betty

Referanser
----------

1. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*
2. ↑  THE DEVIL'S TOY

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Devil's Toy* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Pasonanca Park** er en offentlig park i bydelen Pasonanca i Zamboanga City på Filippinene.

Historie
--------

Anleggelsen av parken begynte i 1912 av general John J. Pershing, da guvernør for Moro Province, og den ble ferdig under Frank W. Carpentera tid som guvernør av Department of Mindanao and Sulu (1914-1920). Thomas Hanley, en amerikansk fagmann på parkanlegg, ankom i 1912 fra USA på innbydelse fra Pershing for å tjenestegjøre i samme rolle i Pasonanca, og han var ansvarlig for hvordan parken opprinnelig ble utformet.

Billedgalleri
-------------

* Hovedinngang til La Jardin Maria Clara LobregatHovedinngang til La Jardin Maria Clara Lobregat
* Butterfly Park i La Jardin Maria Clara LobregatButterfly Park i La Jardin Maria Clara Lobregat
* BlomsterhagenBlomsterhagen
* Zamboanga City MuseumZamboanga City Museum
* Statue av Maria Clara LobregatStatue av Maria Clara Lobregat
* Pasonanca Main Pool 3Pasonanca Main Pool 3
* Pasonanca Main Pool 4Pasonanca Main Pool 4
* Pasonanca-fallenePasonanca-fallene
**Ferrari F355** (1994–1999) var en to-seters sportsbil laget av italienske Ferrari som en videreutvikling av Ferrari 348. Den ble i 1999 avløst av Ferrari 360.

Den hadde en 3,5-liters V8 med fem ventiler per sylinder som ga 380 hk. Tyske Bosch leverte bensininnsprøytning. Karosseriet var i aluminium og tegnet av Pininfarina med fire baklykter og fire eksospotter bak.

**F355 Berlinetta** fra 1994 var en coupe. **F355 GTS** fra 1994 var omtrent lik, men de hadde tatt bort litt av taket. I **F355 Spider** fra 1995 kunne hele taket tas bort. **F355 Challenge** var en raserutgave myntet på *Ferrari Challenge*, som var fabrikkens eget mesterskap. Den hadde samme motor, men var laget for å gå enda raskere enn vanlig og hadde veltebur som beskyttet føreren når bilen veltet. **355 Berlinetta F1** fra 1997 ble den første serieproduserte Ferrari med såkalt «F1-giring» som siden 1989 hadde vært i bruk i Formel 1 (F1). Motoren var den samme. Det samme gjaldt **355 F1 GTS** som var kabriolet-utgaven, og **355 F1 Spider**.

* F355 Berlinetta F355 Berlinetta
* 355 F1 GTS (targatak) 355 F1 GTS (targatak)
* F355 Spider F355 Spider

Referanser
----------

1. ↑  F355 Berlinetta fra auto.ferrari.com.
2. ↑  F355 GTS fra auto.ferrari.com.
3. ↑  F355 Spider fra auto.ferrari.com.
4. ↑  F355 Challenge fra auto.ferrari.com.
5. ↑  355 F1 Berlinetta fra auto.ferrari.com.
6. ↑  355 F1 GTS fra auto.ferrari.com.
7. ↑  355 F1 Spider fra auto.ferrari.com.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ferrari F355 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Taggbreitege** (*Picromerus bidens*) er en tege tilhørende breitegene (Pentatomidae).

Den finnes i det sørlige Norge, langs kysten, til og med Vestland. Den er vanlig sørover i Europa.

Utseende
--------

Taggbreitege er en bred og kraftig bygd brun tege, ca. 9-12 millimeter lang, uten noen markerte flekker eller farger på oversiden. Den membrane delen av forvingene er mørkere brunsvart. På hele oversiden har tegen tydelige punkt-struktur. Scutellum er tydelig gult i spissen. Den har fem følehornsledd i antennen. Beina er lys brune.

Nymfene er vingeløse og mindre enn den voksne tegen. De har en lysere brun farge med mørke flekker.

Utpå seinsommeren og høsten får tegen en mørkere brunlig farge.

Levevis
-------

Taggbreitege tilhører nebbmunnene som har det til felles at munndelene er sugende og at de suger opp næringen. Den lever på jordoverflaten på planter og trær. Nymfene lever av plantesaft. De voksne (imago) er rovdyr og suger ut kroppsvæske fra andre dyr, som larver av sommerfugler.

Taggbreitege har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene ligner mer og mer på de voksne (*imago*) for hvert hudskifte.

Systematisk inndeling
---------------------

Et latinsk familienavn ender med *...idae*, og et navn på en overfamilie på *...oidea*.

Norsk entomologisk forening har også utgitt en rekke Insekttabeller. Dette er små og billige hefter der en kan bestemme insekter til artsnivå. Et av heftene (se kilde) tar for seg de norske breiteger.

**Treliste**
* **Ekte insekter** (Ectognatha)
	+ **Vingede insekter** (Pterygota)
		- **Neoptera** («nyvinger»)
			* Nebbmunner (Hemiptera)
				+ delgruppe **teger** (Heteroptera)
					- gruppe **Trichophora**
						* Overfamilien Pentatomoidea, er alle brede og ofte kraftig bygde teger, de har alle fem følehornsledd.
							+ Familien **breiteger** (Pentatomidae Leach, 1815)
								- Slekten *Picromerus*
									* **Taggbreitege**, *Picromerus bidens* (Linnaeus, 1758)

Kilder
------

* Coulianos, C.-C. 1998. *Annotated Catalogue of the Hemiptera-Heteroptera of Norway.* Fauna Norwegia Ser.B 45 (1-2), side 11-39
* Hågvar, Sigmund. 1984. *Norske Breiteger. Overfamilie Pentatoidea.* Norsk entomologisk forening, Norske Insekttabeller 5, 15 sider.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *taggbreitege* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *taggbreitege* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *taggbreitege* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *taggbreitege* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *taggbreitege* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *taggbreitege* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *taggbreitege* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Picromerus bidens* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Picromerus bidens* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Picromerus bidens* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
**Gunnar Gran** (født 11. juli 1931 i Ålesund, død 12. juni 2016) var en norsk journalist og medieleder. Han var journalist i flere medier, administrerende direktør i *Aftenposten*, og generalsekretær i Norsk Presseforbund. Han arbeidet i avis og nyhetsbyrå i 15 år og i NRK i tilsammen 20 år, og hadde sentrale verv i norsk presses organisasjoner.

Bakgrunn og arbeidsliv
----------------------

Gunnar Gran startet studier i Oslo i 1950, men ble allerede i 1952 ansatt som journalist i NTB. Etter ni år gikk han til *Aftenposten*, og fra 1967 arbeidet han i NRK og Dagsnytt Radio. Han bidro til fornyelsen av norsk radiojournalistikk, med hyppigere nyhetssendinger og større journalistisk ressursbruk per sak. Gran ble radiodirektør i 1981, da han etterfulgte Halfdan Hegtun, og i denne stillingen ble en viktig oppgave å starte opp NRK P2 fra 1984. Arne Bonde ble P2-sjef, og Gran gikk etterhvert videre og forlot NRK i 1986, før hans åremål utløp.

I 1986 ble han administrerende direktør i *Aftenposten*. Under bankkrisa og markedskollapsen fra 1987 ble avisenes annonsemarked sterkt svekket, og Aftenposten ble nødt til å gjøre innsparinger under Grans ledelse. I 1990 gikk Gunnar Gran over i stillingen som generalsekretær i Norsk Presseforbund. her ble Gran yrkeslivet ut, hvor han i ti år satte sitt sterke preg på utviklingen av denne organisasjonen, ikke minst med utviklingen av Vær Varsom-plakaten. Som generalsekretær vant han åtte av de ni sakene han selv bragte inn for Pressens faglige utvalg (PFU).

Forfatterskap
-------------

Gran beskrev de store endringene i NRK radio gjennom sine 20 år i virksomheten gjennom boka *Men radioen var ikke død* (2000). Han var journalist, redaksjonsdirektør og radiodirektør i radioen i en periode med fornyelse og større «merkevarebygging» av radiovirksomheten og radioprogrammene, i takt med den økende konkurransen fra flere mediekanaler. Kringkastingsdirektør Torolf Elster var lederen som rekrutterte og støttet opp om Gran gjennom de omleggingene som omtales i boken.

Gunnar Gran var også opptatt av pressens samfunnsansvar og dens rolle i krig, og skrev om unionsoppløsningen i 1905. Han har også utgitt boken *Vær varsom* (1995), en faglitterær opptakt til Vær varsom-plakaten.

Bibliografi
-----------

* *Vær Varsom. Forarbeid til revisjon av etiske normer for trykt presse, radio og fjernsyn*, Institutt for Journalistikk 1995.
* *Men radioen var ikke død. NRK i oppbruddstiden på 60- og 70-tallet sett fra innsiden*, 2000.
* *Til Kjølen skilte oss ad, Unionsoppløsningen i svensk og norsk presse*, 2005.

Referanser
----------

1. ↑   journalisten.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Gunnar Gran er død». *Journalisten.no - Nyheter og debatt om medier og journalistikk*. 13. juni 2016. Besøkt 14. juni 2016.
3. ↑  Journalisten – «15-0 til Kokkvold», 25. september 2009.
4. ↑  Norsk Presseforbund[*død lenke*] - beretning om styrets møter i 2005.

Eksterne lenker
---------------

* Store Norske om Gunnar Gran

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Roma i Basel
**Ferrari Roma** (2019–) er en todørs sportsbil fra italienske Ferrari.

Roma er tegnet av fabrikkens eget *Centro Stile*, og ment å være en Grand tourer med plass til bagasje og passasjer. Den har et lite baksete og lanseres som en «2+», slik som i California. I Roma sitter en frontmontert 3,9-liters V8 motor med to turboer, tilsvarende den i Portofino. I motsetning til Portofino, finner man i Roma et todelt førermiljø, ikke ulikt det man i 2018 introduserte i Monza. Bilen har samme åttetrinns automatgirkasse som i Stradale og er bakhjulsdrevet. Døren åpnes med en knapp. Roma ble vist i Oslo 25.–26. mai 2020, og vil med det nye VBM-systemet (*Variable Bumper Management*) bli solgt i Norge for rundt 3 millioner norske koner. De nye hovedlyktene vil i London's signaturutgave få en lysstripe på tvers, ikke ulik "Tors Hammer" i Volvo XC90.

Referanser
----------

1. ↑  At den har to turboer er nevnt av Paul Hudson i Ferrari Roma revealed: new 199mph coupé offers la dolce vita for the 2020s, Telegraph, sist lest den 14. november 2019.
2. ↑  Beskrivelsene er fra fabrikkens brosjyre «Ferrari Roma–La nuova dolce vita», hentet fra ferrari.com den 14. november 2019.
3. ↑  The Ferrari Roma's Key Is The Most Ferrari Thing Ever i motor1.com, 14. november 2019.
4. ↑  Ferrari Roma, lansering Arkivert 3. juni 2020 hos Wayback Machine. fra autoxosport.no.
5. ↑  Ferrari Roma: the new V8 2+ coupé from the Prancing Horse fra Londonselgeren H. R. Owen.
**Gunnar Edvard Gundersen** (født 24. oktober 1927 i Grimstad, død 14. februar 2017 samme sted) var en norsk industrileder og politiker (H); ordfører i Grimstad 1982–1983.

Han var sønn av banksjef og ordfører G.E. Gundersen og husmor Margit Tobiassen. Han tok artium ved Arendals offentlige høyere allmennskole i 1947 og ble cand.oecon. fra Universitetet i Oslo i 1953. Gundersen var regnskapssekretær i Uglands rederi 1954–1957, kontorsjef ved Nymo mekaniske verksted 1957–1973 og informasjonssjef i Ugland-gruppen 1973–1994.

Gundersen begynte sitt politiske arbeid som formann i Grimstad Unge Høyre og Aust-Agder Unge Høyre i siste halvdel av 1950-årene. Han var viseformann i Aust-Agder Høyre 1959–1965, så formann 1966–1970. Han var medlem av Grimstad kommunestyre 1960–1983, 1988–1991, 1999–2003 og 2007–2011, medlem av formannskapet i flere perioder, varaordfører 1960–1961 og 1978–1981 samt Grimstads ordfører 1982–1983. Gundersen var medlem av Aust-Agder fylkesting 1968–1970 og 1. vararepresentant til Stortinget fra Aust-Agder 1973–1981; han møtte i 116 dager på Stortinget.

Blant andre verv har Gundersen vært formann i Selskapet for Grimstad Bys Vel 1972–1980 og formann i Fotballklubben Jerv 1984–1986.

Gundersen ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull i 2006.

Referanser
----------

1. ↑  «Ordførere i Grimstad siden 1837». Grimstad kommune. Arkivert fra originalen 2. november 2014. Besøkt 22. oktober 2014.
2. 1 2 3 4 5  «Gunnar Edvard Gundersen». Stortinget.no.
3. ↑  Grønlund, Dagfinn (13. september 2007). «Gunnar (80) klar for ny periode i kommunestyret». *Agderposten*.
4. ↑  Blokhus, Jostein (24. oktober 2007). «Ikke ferdig med politisk maraton». *Fædrelandsvennen*: 14.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Gunnar Edvard Gundersen hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Gunnar Edvard Gundersen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Ferrero Rocher** er en hasselnøttpralin produsert av den italienske sjokoladefabrikanten Ferrero SpA. Hver Ferrero Rocher-ball dekkes med folie og legges i en papirform. Konfekten er maskinlaget og mye av produksjonsprosessen er hemmelig.

Ferrero Rocher i en butikk.

Historie
--------

Ferrero Rocher ble introdusert i 1982 i Europa. Kort tid etter utgivelsen ble produksjonen midlertidig stoppet på grunn av et problem med etikettutskriften. Oppfinner Michele Ferrero oppkalte hasselnøttkonfekten etter en grotte i den romersk-katolske helligdommen i Lourdes. *Rocher* kommer fra fransk og betyr *stein*.

Ingredienser
------------

Sjokoladen består av en hel, ristet hasselnøtt omgitt av et tynt lag vaffelkjeks som er fylt med hasselnøttkrem dekket i melkesjokolade med hakkede hasselnøtter. Pralinens ingredienser er melkesjokolade (sukker, kakaosmør, kakaomasse, skummetmelkpulver, konsentrert smør, emulgator: lecitiner (soya), vanillin), hasselnøtter, palmeolje, hvetemel, mysepulver, fettredusert kakao, hevemiddel: natriumhydrogenkarbonat og salt.

Diverse
-------

Før 1980-tallet hadde Kina ikke vært utsatt for sjokolade fordi landet lukket sine dører for utenlandsk virksomhet. Kina begynte å la utenlandske virksomheter få drive der, spesielt de fem store sjokoladeselskapene (Cadbury, Hershey, Nestlé, Mars og Ferrero SpA). Ferrero SpA var vellykket i Kina. For kineserne kan gullinnpakningen ha representert overflod. [Upålitelig kilde?]

Ferrero Rochers konfekt er knyttet til jul og nyttår. Fra og med 2015 ble 61 % av Ferrero Rochers sjokolade solgt i løpet av årets tre siste måneder.

I Storbritannia på 1990-tallet var det en reklameserie basert på en fest i en europeisk ambassadørs offisielle residens med sjokoladene arrangert i en pyramide, og den har blitt parodiert i populærkulturen gjentatte ganger siden. Det har vært diskusjon om den sosioøkonomiske målsetningen for annonsen og i hvilken grad det kan fornærme det mer down-market publikum til hvem det ble presentert som et ambisiøst merke ved hjelp av en italiensk reklame dubbet til engelsk. [kilde trengs]

Referanser
----------

1. ↑  «Ingrediensliste Ferrero Rocher». Arkivert fra originalen 29. april 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (it) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ferrero Rocher – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata