recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Saguenay River, der den møter St. Lawrence-elva.
**Saguenay** i Canada er en av Québecs største elver. Den renner ut i St. Lawrence-elva ved Tadoussac.

Elven er omgitt av bratte klipper og har en høy vannhastighet. Tidevannet flyter oppstrøms så langt som til Saguenay 100 km inn i landet. Mange hvithvaler parrer seg ved elveutløpet, noe som har gjort Tadoussac populært for økoturisme og hvalsafari.

For den canadiske urbefolkningen var Saguenay en viktig forbindelsesåre for handel, og under den franske koloniseringen av Amerika en av de viktigste rutene for pelshandelen. Tadoussac ble Frankrikes første handelsstasjon i Ny-Frankrike i 1600. Elven har fått sitt navn av det legendariske kongeriket Saguenay (*Royaume du Saguenay*) som franske kolonister håpet å finne dypt inne i Canada.

Fra 1800-tallet ble elven blitt utnyttet av tømmer- og papirmasseindustrien, og i nyere tid også for kraftproduksjon.

Store oversvømmelser i Saguenays tilførselselver 18-21. juli 1996 gjorde store ødeleggelser i regionen og var en av Canadas alvorligste naturkatastrofer.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Gouvernement du Québec: *Rivière Saguenay*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Saguenay River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Saguenay River – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Canadian Council for Geographic Education – en serie artikler om Saguenay Rivers historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
***QuizDan*** er en norsk TV-quiz med Dan Børge Akerø som gikk på NRK1 fra 2011 til 2016. Programkonseptet ble utviklet av Dan Børge Akerø for NRK.

Konsept
-------

Konkurransen går over 13 programmer, hvor de ni første er kvartfinaler, de tre neste semifinaler og det siste finale.

I hver kvartfinale er det tre lag med fire spillere. Etter første omgang elimineres det svakeste laget, og de to beste lagene kjemper videre i andre omgang om hvem som går videre til semifinalen. Etter andre omgang står man igjen med et vinnerlag. I tredje omgang skal de fire spillerne på vinnerlaget kjempe seg imellom for å finne den sterkeste på laget. Vinneren får 10 000,- i premie. Alle fire spillerne fortsetter videre i neste program

I semifinalen er det tilsvarende: tre lag med fire spillere kjemper i tre omganger der det ene laget går ut etter første omgang, det andre laget etter andre omgang og deltagerne på vinnerlaget kjemper så innbyrdes mot hverandre for å kåre den beste quizzeren.

I finalen er det tre lag med fire spillere og fremgangsmåten er lik de foregående programmene. Vinnerlaget kjemper til slutt innbyrdes om seieren. Slik kåres både Norges beste quizlag og Norges beste quizzer.

Sesonger
--------

* Sesong 1 gikk høsten 2011
* Sesong 2 gikk våren 2013
* Sesong 3 gikk våren 2014
* Sesong 4 gikk høsten 2016

Referanser
----------

1. ↑  QuizDan frykter ikke dansekjendiser nrk.no 17. september 2011

Eksterne lenker
---------------

* (en) *QuizDan* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Krigen mellom Danmark-Norge og Alger** var en oversjøisk konflikt (krig) mellom den nordafrikanske barbareskstaten Alger og kongedømmet Danmark-Norge fra den 14. september 1769, da dey Baba Mohammed ben-Osman erklærte krig, til den 16. mai 1772, når en fredstraktat ble signert av begge partene. Fra København ble en straffeekspedisjon på fire linjeskip, to fregatter og to bombegalioter sendt mot Alger mai 1770 (noen kilder oppgir 1769). Til ekspedisjonen ble det skrevet ut 1438 mann fra Norge og 640 fra Danmark og Slesvig. Toktet ble ledet av Fredrik Chr. Kaas og samlet besetning var 2451 mann og 460 soldater. Skipene bombarderte Alger 6. og 8. juli 1770. Pålandsvind hindret skipene i å bruke bredsiden, forsvaret var sterkere enn ventet og Kaas trakk skipene tilbake 15. juli. I mai 1772 kom dansk-norske orlogsskip igjen til Alger og det ble sluttet fred 16. mai og 30 dansk-norske fanger ble sluppet fri og ble med skipene tilbake til København. Flåten klarte ikke å gjennomføre et effektivt bombardement på grunn av pålandsvind, og måtte slå retrett etter å ha blitt rammet av sykdom. Deretter ble Alger underlagt en sjøblokade fram til våren 1772. Deyen sluttet fred med danskene, som ble tvunget til å betale for skipenes sikkerhet. Om lag 500 dansk-norske sjøfolk omkom i krigen, i tillegg til et ukjent antall beboere i byen Alger.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Width, Trygve (1945). *Sjørøvere*. [Bergen]: Grieg.
4. ↑

Litteratur
----------

* Torbjørn Ødegaard; *Oppgjøret med røverstaten Algier 1769-72*, utgitt av Marinemuseet, Horten år 2010
**Hovedsynagogen** (*Hauptsynagoge*) i Frankfurt am Main lå i Börnestraße, den tidligere Judengasse. Den ble innviet 23. mars 1860, som den tredje synagogen på dette stedet. Den første synagogen ble bygget i 1462 og den andre i 1711. Hovedsynagogen var senteret for den liberale jødiske reformbevegelsen i Frankfurt.

9. november 1938 ble hovedsynagogen, i likhet med Börneplatzsynagoge fra 1882, den ortodokse Synagoge an der Friedberger Anlage fra 1907 og Westendsynagoge fra 1910, satt i brann av nazistiske pøbler. Den utbrente ruinen ble revet i januar 1939. En minnetavle minner om synagogen som stod der. Den eneste av de gamle synagogene som fremdeles eksisterer er Westendsynagoge.

Litteratur
----------

* Frankfurter Historische Kommission (red.): *Frankfurt am Main – Die Geschichte der Stadt in neun Beiträgen*. Sigmaringen 1991. Jan Thorbecke Verlag, ISBN 3-7995-4158-6
* Eugen Mayer: *Die Frankfurter Juden*, Frankfurt am Main 1966, Waldemar Kramer Verlag

Eksterne lenker
---------------

* Museum Judengasse Arkivert 3. juli 2006 hos Wayback Machine.
En **myntmester** var middelalderens øverste myndighet som stod for produksjon av mynter. Myntmesteren måtte føre regnskap over leveranser av edelmetall og han måtte dokumentere at de produserte myntene inneholdt det bestemte remedium, dvs. den foreskrevne normalvekt og finhet. I tidligere tider gikk ofte yrket fra far til sønn i generasjoner. Myntmester var et yrke som kun ble tilgodesett av eliten. Som myntmester fikk man lov til å merke myntene med egne initialer.

Misbruk og straff
-----------------

Med stillingen fulgte det gode muligheter for å lure til seg urettmessige inntekter av utmyntningene, men det var strengt forbudt. I 1125 ble 94 myntmestere lemlestet i England for å ha brutt loven. Den norske myntmesteren Henrik Christofer Meyer ble dømt til døden i 1727 for å ha slått underlødig mynt.  I middelalderen var det ikke uvanlig at myntmesteren også virket som gullsmed eller finsmed. I Christiania gikk stillingen lenge i arv i slekten Grüner.

I dag heter stillingen *myntdirektør*.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* Møntordbog
* Myntkabinettets elektroniske utstilling

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** GND **·** HDS
 |
***Bond of Fear*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Jack Conway.

Handling
--------

Dommer for Circuit Court, Camden McClure, er en ekstremistisk talsmann for straffer og rettshåndhevelse - frem til han tilsynelatende dreper sin egen bror under en kamp. På flukt etter forbrytelsen sin, ansetter dommeren Cal Nelson som sin guide i løpet av reisen. Mens de krysser en ørken, møter de Mary Jackson som er fortapt og utmattet. Mary kommer seg, men dommeren får heteslag og tilstår - i sitt delirium - sin forbrytelse overfor Mary.

For å lette skyldfølelsen sin innrømmer Mary at hun også er en morder, og paret bestemmer seg for å gifte seg med hverandre. Men når dommeren leser at broren hans fremdeles er i live, holder han seg nok en gang til lovens bokstav og forteller alt han vet om Mary til myndighetene. Cal, som har forelsket seg i Mary, bærer henne til ørkenen for å unnslippe byens sheriff. Men der innrømmer Mary at hun hadde løyet om forbrytelsen sin.

Rolleliste
----------

* Roy Stewart som Cal Nelson.
* Belle Bennett som Mary Jackson.
* Melbourne MacDowell som dommer McClure.
* George Webb som John McClure.

Referanser
----------

1. ↑  THE BOND OF FEAR

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bond of Fear* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Bond of Fear* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata
En samling av centim-mynter fra Sri Lanka.
**Myntsamling** er en samlerhobby som går ut på å få tak i, organisere og finne ut mer om ulike mynter, pengesedler og medaljer. Det vitenskapelige studiet av mynter kalles **numismatikk**.

Myntsamling foregår i stor grad på samme måte som frimerkesamling ved at samlerne ofte konsentrerer seg om ett felt, for eksempel et land eller tidsrom. Det finnes også de som prøver å få tak i en mynt fra hvert land som har gitt ut mynter, eller samler på «litt av alt».

Til forskjell fra frimerkesamling er valøren viktigere når det gjelder mynter. Tilstanden til myntene, fra «dårlig» til «som nyslått», har mye å si for verdien.

Samlingen, som kan bli svært kostbar, er blitt omtalt som en «hobby for konger», men det er vanskelig å si om myntsamlinger som tilhørte for eksempel romerske keisere var systematiske samlinger eller bare skatter. Den første kjente myntsamleren var den italienske dikteren og lærde Petrarca, som levde på 1300-tallet.

Se også
-------

* Numismatikk

Eksterne lenker
---------------

* NNF – Norsk Numismatisk Forening
* ONF – Oslo Numismatiske Forening
* Forum for samlere
* Myntsamleren

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Museumsnytt*** er et fagblad for museumssektoren i Norge. Tidsskriftet ble etablert i 1951, og er et aktualitetsblad for museums- og kulturinteresserte. Det inneholder blant annet anmeldelser, reportasjer og nyhetsstoff som angår museer og museumspolitikk. *Museumsnytt* er redaksjonelt uavhengig, redigeres etter Redaktørplakaten og er medlem av Fagpressen. 

Målgruppen er museumsansatte, museumsinteresserte, kulturbyråkrater og media. Bladet utgis av ABM-media AS og eies av OsloMet - storbyuniversitetet, Norges museumsforbund og Arkivforbundet. *Museumsnytt* ble tidligere utgitt av Norges museumsforbund. Utgiver er nå ABM-media AS, som eies av OsloMet - storbyuniversitetet, Norges museumsforbund og Arkivforbundet. ABM-media gir også ut fagbladet *Bok og Bibliotek* og nettidsskriftet TidsskriftetArkiv.no.

Magasinet kommer ut fire ganger i året i et opplag på rundt 2 500. Det inneholder anmeldelser, reportasjer, feature- og bakgrunnsartikler.

*Museumsnytt* er støttet av Kulturrådet via ordningen for tidsskrift og kritikk. Ansvarlig redaktør er Ellen Lange.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Stockmanns varehus** i Helsingfors sentrum er Finlands største kjøpesenter, med 17 millioner besøkende hvert år. Senteret er flaggskipet i det finske Stockmannkonsernet, og er Nordens største varemagasin, målt i omsetning og areal.

Varehuset fyller hele *kvartalet Gasellen* mellom Alexandersgatan, Mannerheimvägen, Esplanadparken og Centralgatan, og er tegnet av Sigurd Frosterus. Huset sto ferdig i 1930. Hovedinngangen ligger i nordvest, ut mot *Tre Smeders plats*, i krysset mellom Alexandersgatan og Mannerheimvägen. Over inngangen finnes *Stockmanns klocka*, som regnes som et viktig møtepunkt. 

Stockmanns logo er en grønn S, som symboliserer en rulletrapp. Finlands første rulletrapper fantes nettopp i dette huset.

Historie og fremtid
-------------------

Varehuset sto ferdig i 1930. I 1989 overtok man den siste delen av kvartalet da *Argoshuset*, bygd i 1897, ble knyttet til varehuset.

Et utbyggingsarbeid ble ferdig i 2010. Senteret ble utvidet med 10 000 m² til sammenlagt 50 000 m². Med dette ble senteret et av verdens største varemagasin.Utvidelsen gikk både i høyden og dybden. 

Prosjektet kostet 125 mill €, og beregnes å øke senterets årlige omsetning med 50 mill €.

* Senteret i sommeren 2013.Senteret i sommeren 2013.
* Jugendfasade fra Mannerheimvägen.Jugendfasade fra Mannerheimvägen.

Referanser
----------

1. ↑   hkm.finna.fi[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Buildings in Helsinki[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  «Helsingin Stockmann laajentaa». *ts.fi* **(finsk)**. 28. mars 2006. Besøkt 17. november 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stockmann (Helsinki) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* stockmann.fi
**Museum FLUXUS+** holder til i Potsdam, Tyskland og åpnet i byens nye kulturelle senter Schiffbauergasse i april 2008. Det er Potsdams første museum for moderne kunst. Det 1000 m² utstillingsområdet i den toetasjes bygningen består av kunstverk fra private samlinger. Med sin store art+life-shop, dets café, et "atrium" for samtidsutstillinger og arrangementer, har museum FLUXUS+ blitt en kulturell møteplass ikke bare for kunstnere og kunstelskere.

Den permanente utstillingen ved museum FLUXUS+ består av kunstverk, dokumenter og filmer av og om den internasjonale og intermedia kunstbevegelsen fluxus. I første etasje viser det verk av Wolf Vostell, Emmet Williams, Ben Patterson, Nam June Paik, og andre kunstnere fra 1960-tallet. I tillegg blir verk av kunstnere som Arman, Lebel, Christo, Niki de Saint-Phalle, Hains, Leve, og Ann Noël presentert for å gi en generell idé om avant-garde i andre del av det 20. århundre. Utstillingene i andre etasje av museet fokusere på kunsten og livsverket til Wolf Vostell. Her vises snarere mindre kunstgjenstander, skisser og malerier enn overdimensjonerte verk Vostells refleksjon over hans motto "Leben ist Kunst. Kunst ist Leben". Samlingen består av Vostells tidligste skisser i tillegg til verk som ble fullført like før hans død, og dermed illustrerer hans arbeid som en fluxus- og happening-kunstner, designer, komponist, maler og videopioner. Dessuten viser museet nåtidens tolkning av "Kunst ist Leben" ved å presentere verk av fire samtidskunstnere: Costantino Ciervo, Hella De Santarossa, Lutz Friedel, og Sebastian Heiner.

Eksterne lenker
---------------

* Nettsiden til museum FLUXUS+

  

Portaler: Kunst | Museum | Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Steinsmett** (*Cottus poecilopus*) er en liten ulkefisk som finnes på steinbunn i kaldt ferskvann. Arten finnes spredt utbredt i Nord-Europa fra Øst-Norge i vest til Kolyma og Amur i Asia i øst.

Arten var tidligere vanlig å bruke som agnfisk, og særlig større ørret skal være hissige til å bite på. I dag er det imidlertid forbudt å bruke levende agn.

Kjennetegn
----------

Steinsmetten er en langstrakt, relativt flattrykt fisk med stort og bredt hode og smal halerot. Sidelinja sitter ganske langt oppe på kroppen, men er ufullstendig og rekker ikke lenger bak enn til gattfinnen. Fargen er brunspraglet i kamuflasjemønster på oversiden og nesten hvit på undersiden.

Arten har to ryggfinner og veldig lange finnestråler i bukfinnene. Den skiller seg fra andre *Cottus*-arter ved å ha bredere skjellpigger.

Maksimallengda er rundt 15 cm.

Levemåte og økologi
-------------------

Steinsmetten finnes helst på stein- og grusbunn i elver med temmelig sterk strøm. De holder også gjerne til på grunt vann i innsjøer, ofte under steiner. Fisken kryper nesten mer enn den svømmer, der den holder seg tett inntil bunnen. Dette hindrer den ikke i å være dyktig til å bevege seg både opp- og nedstrøms.

Kostholdet omfatter mye algemateriale, men også insektlarver, muslinger, krepsdyr, rogn og småfisk. En trodde lenge at arten åt nyklekket ørret-yngel, men dette er lite sannsynlig. Det er likevel sikkert at den tar en del ørret-rogn og yngel med plommesekk. I tillegg eter steinsmetten mye yngel fra stingsild og fra andre steinsmetter.

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 3. august 2020. Besøkt 3. august 2020.

Kilder
------

* Sandlund, Odd Terje: «Ulkefisker» i *Norges dyr – fiskene 1* Cappelen 1992
* (en) *Cottus poecilopus* Heckel, 1837 Alpine bullhead - FishBase

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Steinsmett* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Steinsmett* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Steinsmett* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Steinsmett* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Steinsmett* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Steinsmett* hos FishBase Rediger på Wikidata

* (en) *Steinsmett* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Steinsmett* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cottus poecilopus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Cottus poecilopus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Richard-Wagner-Platz undergrunnsstasjon** er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Richard-Wagner-Platz er på linjen U7. Stasjonen befinner seg i Charlottenburg i Charlottenburg-Wilmersdorf og ligger under torget med samme navn.

Den første stasjonen på stedet åpnet 14. mai 1906 under navnet *Wilhelmplatz*. Stasjonen var opprinnelig endestasjon for utvidelsen fra Ernst-Reuter-Platz ved Bismarckstraße. I 1935 ble denne stasjonen omdøpt til Richard-Wagner-Platz. Denne stasjonen ble lagt ned 2. mai 1970 og ble revet i 1974. Tunnelen fra denne stasjonen eksisterer fremdeles og er ved spesielle anleddinger åpen for publikum. 

Dagens stasjon på U7-linjen åpnet 28. april 1978 da linjen ble utvidet fra Fehrbelliner Platz undergrunnsstasjon. 


| **Forrige stasjon** |   |  Berlins undergrunnsbane |   | **Neste stasjon**
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| MierendorffplatzRathaus Spandau |  | U7 |  | BismarckstraßeRudow |

Eksterne lenker
---------------

* (en) U-Bahnhof Richard-Wagner-Platz (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Hans John Levold** (født *Hans Lustig* 28. oktober 1922 ved Brno i Tsjekkoslovakia, død 28. juni 2009) var en norsk ingeniør. Han var en av de få som overlevde deportasjonen av de norske jødene.

Levold utdannet han seg innen kybernetikk ved NTH i Trondheim der han arbeidet videre med de første datamaskiner, herunder DIANA. Han jobbet også for SINTEF.

Andre verdenskrig
-----------------

Amerikanske soldater kjører inn i Mauthausen (trolig arrangert for fotografen)
Han flyttet til Norge med moren etter invasjonen av Tsjekkoslovakia. Tvillingbrødrene Fritz og Hans Lustig fikk visum som kvoteflyktninger kom til Norge i mai 1939. Moren kom til Norge i juni 1939, mens faren ble værende og døde av slag i 1940. Moren var i Tsjekkoslovakia utsatt både som jøde og som politiske aktiv. Leo Eitinger var en venn og kollega av Nora i Brno. Eitinger, Robert Weinstein og familien Lustig ble fengslet først i Ålesund (mars 1942), ifølge Ottosen ble de varslet av lensmannen dagen før om at de ville bli arrestert. I mai 1942 ble de sendt til Falstad fangeleir og mennene ble senere sendt på noen måneders tvangsarbeid på anleggene i Nord-Norge. Med moren Nora Lustig (1899–1943) og tvillingbroren Fritz Lustig ble han arrestert på Nesjestranda i 1942 og transportert på «Gotenland» (25. februar 1943) til konsentrasjonsleiren Auschwitz. Transporten av jøder fra Trøndelag kom for sent til DS «Donau». Brødrene Hans og Fritz ble utvalgt til Auschwitz-Buna. I 1944 ble overført til utekommandoen «Eintrachthütte», det var Leo Eitinger som hadde ordnet dette. 27. januar 1945 ble de sendt til Mauthausen-Gusen på grunn av sovjetisk fremrykking i Polen. Da de amerikanske styrkene nærmet seg gikk de tyske vaktholdet i oppløsning og brødrene tok seg over grensen til Tsjekkoslovakia. De fant hverandre i Brno hvorfra de flyktet igjen. Moren Nora ble drept i Auschwitz.

Referanser
----------

1. 1 2   oppført som Hans J. Levold, www.strindahistorielag.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Etter krigen antok broren navnet Frederik Levold
3. ↑  De andre som ble arrestert i det tsjekkiske miljøet på Nesjestranda, var Leo Eitinger (1912–96) som også var fra Brno, fabrikkeier Robert Weinstein (1901–43) og barna Tibor (1929–43) og Vera Taglicht (1932–43).
4. ↑  Ottosen, Kristian: I slik en natt - historien om deportasjonen av jøder fra Norge. Aschehoug, 1995
5. ↑  Bruland, Bjarte: *Øyenvitner*. Lysaker: Dinamo forlag, 2012.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Ole Tobias Grønlie** (født 22. oktober 1871 i Nord-Rana, død 1954) var en norsk lærer og geolog.

Ole Tobias Grønlie var sønn av bonden Benjamin Johan Olsen og Anne Katrine Olsdatter. Han tok lærerskoleeksamen i 1891 og var folkeskolelærer i Nord-Rana fra 1891 til 1896, før han tok *examen artium* i 1897. Fra 1897 til 1898 var han folkeskolelærer i Mosjøen, og fra 1898 til 1902 ved Tønders skole. Han tok matematisk-naturvitenskapelig lærereksamen i 1903.

Fra 1902 til 1927 arbeidet han som adjunkt, senere overlærer ved Tromsø høyere almenskole. I 1925 ble han *dr. philos.* på en avhandling om *Contributions to the Quarternay Geology of Novaya Zemlya*. Fra 1927 til 1941 var han rektor ved Bodø høyere almenskole.

Grønlie var medlem av Tromsø bystyre i seks år. Han var varaordfører i Bodø fra 1932 til 1934 og formann i programrådet for Bodø kringkaster i årene før 2. verdenskrig. Han var medlem av styret for Tromsø museum fra 1908 til 1926, og formann fra 1917 til 1923.

Utmerkelser
-----------

Grønlie var medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab. Han var æresmedlem av Tromsø museum fra 1937.

Referanser
----------

1. ↑   www.strindahistorielag.no[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *Norges filologer og realister*. Stavanger, 1950.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Ole Tobias Grønlie i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Wikistrinda **·** Geni
 |
For selgere er det vanligvis av betydning å opptre presentabelt, og bruk av jakke og slips er vanligvis naturlig.
**Salgsmøter** er en arbeidsform som brukes innen næringslivet, ikke minst i varehandelen. Det er en del av bedriftens arbeidsmåte eller strategi for å promotere sine leveringstilbud, og vanligvis også for å innhente ordrer. Den konkrete måten arbeidet skjer på velges ut fra en situasjon der leveringsbedriftens rolle, leveringstilbudet og kundekategorien har betydning.

Oppgaver
--------

Det finnes mange kategorier selgere og forskjellige typer salgsoppgaver, og disse er det problematisk å kategorisere systematisk. Generell teori må vanligvis tilpasses en konkret situasjon på en hensiktsmessig måte. Selgeren har en bedrift han representerer, og han har en oppgave som i stor grad bestemmes av kundens beslutningssituasjon. Målet med et møte kan være å primært promotere egen bedrift eller et bestemt produkt, men også å oppnå at kunden bestiller noe.

Møteavtale
----------

Selgerens agenda bestemmes også av situasjonen rundt det arbeidet han gjør. I forhold til enkeltkunder prøver han å få aksept for et møte med dem. En avtale om et møte lar ham disponere kundens tid, vanligvis i minst 30-60 minutter. Større bedrifter som aksepterer et besøk er ofte gjestfrie og kan også arrangere omvisning for selgeren, møte med et antall medarbeidere tilstede eller eventuelt med en angitt kontaktperson. Noen produkter gjør det mest relevant å henvende seg til bedriftsledelsen, mens andre gjør kontakt med bestemte bedriftsfunksjoner mest relevant.

Møteform
--------

En generell møteform har en agenda der selgeren i første fase presenterer seg, bedriften han representerer og bedriftens leveringstilbud. I andre fase kommuniserer han primært med kunden får å få inntrykk av kundens kjøpspotensial og hva han kan ha behov for. Hvis det viser seg å være relevant kan han fremsette et konkret leveringstilbud. I tredje fase argumenterer han for tilbudet for å klargjøre hva kunden får og tilbudets betydning for ham. Fjerde fase består av avslutningsteknikker for å få kundens endelige aksept hvis det er relevant.

Salgsarbeid
-----------

Salgsarbeidet har forskjellig form avhengig av oppgaven. Selgerkvalifikasjoner bestemmes også av selgerens oppgave. Kommunikasjon er en del av selgerens arbeid, dels for å kommunisere forståelig og dels for å fremheve eget leveringstilbud. Kunnskap om bedriftens produkter og ekspedisjonsprosesser er grunnlaget for arbeidet som vanligvis har preg av teknisk informasjon eller rådgivning.

Salgsresultater
---------------

Selgeren kan arbeide med bestemte produkter og ha et eget budsjett, men han kan også være mer orientert mot generell promotering for bedriften. Muligheten for å måle salgsresultater direkte kan være begrenset fordi salgsarbeidet kan ha preg av bedriftspromotering eller å stimulere til langsiktige resultater.

Se også
-------

* Handelsskole (Markedsføring)
* Salgsteknikk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Stormbreaker*** en den første Alex Rider-romanen. Den er skrevet av Anthony Horowitz og utgitt i 2000. Filmen *Stormbreaker* fra 2006 er basert på denne boka. Romanen har fått åtte oppfølgere: Point Blanc, Skeleton Key, Eagle Strike, Scorpia, Ark Angel, Snakehead, Crocodile Tears og Scorpia Rising.

Handling
--------

Alex Rider er en fjorten år gammel gutt som bor hos onkelen sin, Ian Rider, som Alex tror arbeider i en bank. En dag får Alex dårlige nyheter, onkelen har dødd under mystiske omstendigheter. Alex oppdager at Ian Rider faktisk var spion, og arbeidet for MI6, og at han ble myrdet av den berømte leiemorderen Yassen Gregorovich. Han blir dermed rekruttert av sin onkels tidligere arbeidsgivere, Alan Blunt og Tulip Jones. Alex innser etterhvert at onkelen faktisk har oppdratt ham som spion, og han drar avsted på sitt første oppdrag, bevæpnet med en mengde dingser fra Smithers. Han oppdager også at onkelen hadde gjemt en spionkoffert i hagen til naboen.

Milliardæren Herod Sayle donerer en gratis mega-datamaskin med kodenavn *Stormbreaker* til alle skoler i Storbritannia. MI6 er nysgjerrige på hvorfor han opptrer så mistenkelig gavmild, og sender Alex, forkledt som en vinner av en konkurranse, for å undersøke.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC
 |
Stormbukta på kartet over SvalbardStormbuktaStormbuktaStormbukta på kartet over Svalbard
**Stormbukta** er en 3-4 km bred bukt på sørvestsiden av Sørkapp Land på Spitsbergen, Svalbard, innenfor grensene av Sør-Spitsbergen nasjonalpark. Bukta ligger mellom lavsletta Øyrlandet i sør og Hilmarfjellet (825 m) i nord. I botnen av bukta når Øyrlandet ut i havet på flya i sør, ellers går lengre nord Olsokbreen helt ut i sjøen. Fjellsidene er bratte bare i nord, mens flya i sør er helt flat.

Sammen med de tilgrensende områdene Sørkapp fuglereservat og Sørkapplandet ble bukta i 2011 utpekt som ramsarområde.

Stormbukta med Stormbreen sett fra vest.  Foto: Erlend Bjørtvedt 
Stedet er oppkalt etter den norske flygeren Erik Storm (1904–36).

Den norske fangsthytta kalt Hilmarhytta lå her, det var en bistasjon under Camp Erna som lå ved Hornsundets utløpt lengre nord.

Se også
-------

* Liste over ramsarområder i Norge

Eksterne lenker
---------------

* Stormbukta *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
**Hauptverwaltung Aufklärung** (HVA) var en del av Stasi, etterretningstjenesten i DDR, og hadde ansvar for bl.a. utenlandsspionasje og for aktiviteter rettet mot vestlig etterretningstjenester, slik som infiltrasjon og desinformasjon. HVA samarbeidet nært med KGB. 

Lederen til *Hauptverwaltung Aufklärung* var Markus Wolf fra 1956 til 1986. Til 1990 var Werner Großmann siste sjef i HVA.

I 1989 hadde HVA 3800 ansatte. Ifølge opplysninger fra BStU jobbet 1500 vesttyske statsborgere som informanter for HVA i 1989.

Kjente agenter som jobbet for *Hauptverwaltung Aufklärung* var

* Günter Guillaume i Forbundskanslerens kontor, avslørt i 1974
* Klaus Kuron i den vesttyske sikkerhetstjensten Bundesamtes für Verfassungsschutz
* Gabriele Gast i den vesttyske etterretningstjensten Bundesnachrichtendienst
* Rainer Rupp i NATOs hovedkvarter i Belgia

Agentvirksamheten til Klaus Kuron, Gabriele Gast og Rainer Rupp ble kjent først etter Tysklands gjenforening. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
Minnan-språk: Teochew skittengrønt midt på - det tynnere området
**Teochew** (tradisjonell kinesisk: 潮州話, forenklet kinesisk: 潮州话, IPA: tiε5 tsiu1 uε7, pinyin: *Cháozhōuhuà*) er et minnanspråk som er hjemmehørende i den kinesiske provinsen Guangdong østligste områder, og som er nærmest beslektet hokkien og taiwansk. Det tales av han-kinesere, og ved folketellingen i 1984 var det over 25 som talte det bare i Folkerepublikken Kina. Det er også utbredt utenfor, slik at man kan regne med minst 47 millioner teochewtalende i inn- og utland.

Språket har klart forskjellig grammatikk enn kantonesisk og mandarin, og er i det hele tatt uforståelig for dem som taler disse språk.

Teochew har de mest konservative idiomer innen det kinesiske språkområde, ved det at det har beholdt uttalestrukturer og oppbygning som har mer til felles med klassisk kinesisk enn med det moderne allmenkinesiske språk. Disse mer enn tusen år gamle trekkene gjør språket til et særlig interessant forskningsprosjekt blant sinologer.

Teochew står sterkt blant mange utenlandskinesere. Det er nesten én million som har teochew som morsmål i Malaysia. I Hongkong er det nest størst. De mange utvandringsbølger fra språkets hjemstavnsområder gjør at det står sterkt også i kinesiske miljøer for eksempel Taiwan, Singapore, Thailand, Indonesia (Java/Bali), Vietnam, Kambodsja, Brunei, Australia, New Zealand og USA.

Eksterne lenker
---------------

* Teochew-engelsk ordbok
* hos Ethnologue.com
Haus des Lehrers og Kongresshallen, 2005
**Das Haus des Lehrers** (norsk:*Lærernes hus*) er en bygning ved Alexanderplatz i bydelen Mitte i Berlin. Det befinner seg på Alexanderstrasse 9, frem til juni 2006 var adressen Alexanderplatz 4. Til bygningen hører også den tilgrensende kongresshallen, et toetasjes bygg med en grunnflate på 50 ganger 50 meter.

Bygningen
---------

Hovedarkitekt var daværende byarkitekt i Berlin, Hermann Henselmann. Det 54 meter høye huset er en tolv etasjes bygning med en 44 x 15 grunnflate, en typisk løsning i etterkrigstidens skyskraperarkitektur. Det ble bygget med et stålskjett omgitt av en fasade av glass og aluminium. 

En særegenhet ved bygget er den omkransende frisen man ser mellom rundt andre etasje, på folkemunne kalt «Magebind». Denne er inspirert av mexicanske veggbilder og ble laget av Walter Womacka. Frisen, som bærer navnet «Vårt Liv», er syv meter høy, 125 meter lang, forestiller livet slik det angivelig skulle være under den østtyske sosialismen og regnes for å være et viktig kunstverk i europeisk sammenheng. Hele bygningen er fredet.

Referanser
----------

1. ↑  «Liste, Karte, Datenbank / Senatsverwaltung für Stadtentwicklung und Umwelt - Berlin». *www.stadtentwicklung.berlin.de*. Arkivert fra originalen 23. mai 2016. Besøkt 18. juni 2016.

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Tamás Trunk** (født 30. juli 2003) er en ungarsk alpinist.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2019/20

Trunk deltok i ett av rennene i Australia/New Zealand cup i alpint 2019, og endte der på 32.-plass i slalåm. Han deltok i det newzealandske mesterskapet i alpint, der han kom på 67.-plass i storslalåm, og han kom på sjetteplass i slalåm i det newzealandske juniormesterskapet i alpint. I det australske mesterskapet i alpint kom han på femteplass i slalåm, og han kom på femteplass i slalåm og sjetteplass i storslalåm i det australske juniormesterskapet.

Han deltok i Alpint under Vinter-OL for ungdom 2020. Hans beste plassering ble 28.-plass i slalåm, der Adam Hofstedt fra Sverige vant. I super-G kom han på 54.-plass, og i kombinasjonsslalåmenen kjørte han ut. I storslalåm kom han på 38.-plass.

I februar deltok han i det nordmakedonske mesterskapet i alpint, og kom der på sjuendeplass i slalåm og tiendeplass i storslalåm.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  FIS - *Takas Trunk - Results*, besøkt 9. mars 2020.
3. ↑  Lausanne 2020 - *Alpine Skiing - Men's Slalåm* Arkivert 20. januar 2020 hos Wayback Machine. besøkt 9. mars 2020.
4. ↑  Lausanne 2020 - *Tamas Trunk* Arkivert 14. januar 2020 hos Wayback Machine. besøkt 9. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tamás Trunk – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Tamás Trunk – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Tamás Trunk – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 14. januar 2020 hos Wayback Machine.
Kart over Vassivière-reservoaret (Lac de Vassivière).
 **Vassivière-demningen** er en demning med vannkraftverk i Frankrike. Den er anlagt øverst i sideløpet Maulde ved kildene til elva Vienne, som er ei stor sideelv til vasdraget Loire. Demningen leverer kraft til eget vannkraftverk knyttet direkte til damanlegget – ***Peyrat-le-Château vannkraftverk***. Installert effekt her er 56 MW, mens den årlige produksjonen av elektrisk kraft normalt er 115 GWh.

Demningen er en betong sperredam 33-38 meter høy og 233 meter lang. Den skaper et reservoar – *Vassivière-reservoaret* – som er 976 hektar stort (9,76 km²) og har et største vannvolum på 106 millioner m³. Reservoaret er den 23. største innsjøen i Frankrike.

Anlegget ligger i kommunen Peyrat-le-Château, øst for storbyen Limoges, i departement Haute-Vienne men på grensen mot departementet Creuse (elva er grense), beliggende i regionen Nouvelle-Aquitaine.

Elva Viennes øvre løp (Maulde) har 17 demninger ovenfor byen Limoges, og ytterligere 4 nedenfor. Dessuten er det 7 damanlegg i sideelva Creuse i øst. I alt har de beskjedne damanleggene i Limoges-regionen en installert, samlet kapasitet på 262 MW, og mange av dem er fra første halvdel av 1900-tallet. De eies av Electricite de France (EDF). I tillegg er det også en uavhengig eid demning i sideelva La Couze mellom Vienne- og Creuse-vassfarene.

Se også
-------

* Liste over verdens største vannkraftverk

Eksterne lenker
---------------

* Demningene i Limoges – EDF. Besøkt 14. januar 2012.
* Rapport om flomrisiko fra demninger[*død lenke*] – lokalregjeringen i Haute-Vienne dept. Besøkt 14. januar 2012.

| * v
* d
* r
Anlegg i Vienne-elva |
| --- |
| Kildeelva Vienne | Servierès **·** Chammet  **·** Bussy |
| Kildeelva Maulde | Faux-la-Montagne  **·** Vassivière  **·** Mont Larron  **·** Martineix  **·** Fleix  **·** Bujaleuf  **·** Langleret  **·** Villejoubert  **·** L'Artige |
| Kildeelva Taurion | Lavaud-Gelade  **·** (La-Roche) Talamie **·** L'Etroit  **·** Saint-Marc **·** Chauvan |
| Vienne nedenfor Limoges | Jousseau  **·** La Roche  **·** Chardes  **·** Chatellerault |
| Sideelva Gartempe-La Couze | Saint-Pardoux **·** Mazeaud |
| Sideelva Creuse | Confolent  **·** Champsanglard  **·** (Les) Chezelles  **·** L'Age  **·** Eguzon  **·** (Roche au) Moine  **·** (Roche) Bat L'Aigue |
Værkart som viser «Emma»  Foto: Markus Aebischer Marketing & Verkauf, Geschäftsfeld Flugwetter 
**Stormen Emma** var et ekstremvær som spesielt rammet Tsjekkia, Tyskland og Østerrike hardt den 1. mars 2008, og som førte til over ni drepte. Ekstremværet kom i form av storm, svært sterke vindkast og høy vannstand i enkelte områder

Forløp
------

Vinden ble meldt å ha en styrke på 190 km i timen da den kom inn over det europeiske kontinentet 1. mars.

Skader og konsekvenser
----------------------

«Emma» rammer kysten nær Büsum, Tyskland  Foto: Dirk Ingo Franke 
Skader etter «Emma» i en park i Praha  Foto: Matěj Baťha 
I Tsjekkia omkom en 11 år gammel jente da hun ble truffet av et tre, og en 80 år gammel prest ble drept han ble truffet av takplater

I Østerrike omkom fire mennesker på grunn av stormen, tre av disse var turister på ferie. En av de omkomne var en britisk statsborger som besøkte Salzburg og ble drept da drosjen han satt i ble truffet av en rullestein som løsnet på grunn av den kraftige vinden.

I Tyskland mistet fire personer livene sine da bilene de satt i ble truffet av trær. I Tyrol ble to eldre tyskere drept da de ble truffet av trær som falt overrende.

Mange land fikk trafikale problemer, i Sveits, Tsjekkia og Østerrike medførte stormen at flere flyavganger ble utsatt, og i mange land ble både veier og jernbaner stengt på grunn av trær som falt ned. I Tyskland førte stormen til at et høyhastighetstog krasjet med et tre som hadde falt over jernbanesporet i nærheten av Bonn. Et fly med 131 passasjerer ombord fikk alvorlige problemer under landing på flyplassen i Hamburg, og pilotene klarte med nød og neppe å unngå en krasjlanding i stormen. En litt mindre alvorlig konsekvens var at et slalomrenn i verdencupen i tyske Arber-Zwiesel måtte avlyses. På en flyplass i Østerrike blåste to småfly overrende på grunn av vinden. I Tsjekkia ble også over 100 000 hjem strømløse under stormen.

Danmark fikk også kjenne stormen da uværet slo trær overende og et fabrikktak måtte sikres. Dessuten førte stormflod til at havet enkelte steder steg slik at vannstanden stod tre meter høyere enn normalt. England fikk også problemer på grunn av stormen da flere tusen togpassasjerer ble rammet av langvarige forsinkelser etter at jernbanen mellom byene Manchester og Glasgow ble blokkert av containere som blåste av et godstog. Norge fikk føling med stormen Emma, da vinden presset vann oppover svenske- og norskekysten og førte til ekstrem høy vannstand bl.a i Arendal og Fredrikstad.

Se også
-------

* Liste over ekstremvær i Norge

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Nettavisen: Blåst vekk av «Emma» Arkivert 3. mars 2008 hos Wayback Machine. presentert 1. mars 2008
2. 1 2 3 4 5  Aftenposten: Flere drept i uværet, 1. mars 2008
3. 1 2 3  VG: Dødelig storm herjer Europa, presentert 1. mars 2008
4. ↑  Aftenposten: Avverget katastrofe, presentert 3. mars 2008
5. ↑  Arbeidets rett: Slalåmrennet i Zwiesel avlyst[*død lenke*], 2. mars 2008
6. ↑  Dagbladet: Så flommet kloakken utover varene, 2. mars 2008

Eksterne lenker
---------------

* Aftenposten: Storm i Europa (Bildeserie)
* CNN: Deadly storm 'Emma' slams Europe
**Tensta** er en bydel i Stockholm kommune, på sødre Järva, med 16 834 innbyggere hvorav 57 prosent var født utenfor Sverige per 2005. Per 2011 hadde innbyggertallet økt til 18 393, hvorav 86,7 % med utenlandsk bakgrunn. Bydelen grenser til Akalla, Husby, Rinkeby, Bromsten, Solhem og Lunda, samt til Barkarby i Järfälla kommune.

Tensta  Foto: Holger.Ellgaard 
Navnet antas å stamme fra ordene *tena* (en sort fiskeredskap) og *sta* (inngjerdet område). Tensta er først nevnt i 1539, da hadde området to gårder, begge eid av Spånga kirke. 

I 1965 kjøpte Stockholm kommune området og oppførte 6 200 leiligheter mellom 1966 og 1972, med den første innflyttingen i 1967. I 1969 ble det oppført småhus i kvartalet Sörgården. Hjulsta ligger i Tenstas vestre del. I Tensta bor innbyggerne trangt, med 3,3 beboere per boenhet mot landsgjennomsnittet på 1,6.[]

Tensta har to tunnelbanestasjoner; Tensta og Hjulsta.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Ibb** (arabisk: إب) er en by i det sørvestlige Jemen, med et innbyggertall (pr. 2005) på cirka 160.000. Byens er hovedstad i guvernementet med samme navn.

Byen ligger på en fjellrygg i Jabal Shamahi, cirka 2 300 meter over havet, og er sentrum i et fruktbart jordbruksdistrikt med dyrking av korn, frukt, grønnsaker, kaffe og khat. Bybildet er malerisk, med tykke bymurer, omkring seksti moskéer og fleretasjeshus typiske for den tradisjonelle jemenittiske byarkitekturen. Byen ble utsatt for et jordskjelv i 1982.

Ibb har hatt bosetting siden tidlig islamsk tid. Dens beliggenhet gjorde at osmanene gjorde byen til et administrativt senter. Den blomstrets som markedby og osmanene innstiftet onsdagsmarked i Ibb.

Ibb ble regjert av en halvautonom emir til 1944, da emiratet ble avskaffet. 

Mange ganger opp gjennom historien er Ibb blitt tilfluktssted for folk fra tørkerammede områder.

Referanser
----------

1. ↑  Carter, Terry; Dunston, Lara (2007). *Oman, UAE & Arabian Peninsula*. Lonely Planet. s. 484. ISBN 978-1-74104-546-8.
2. ↑  Blumi, Isa (30. juli 2010). *Chaos in Yemen: Societal Collapse and the New Authoritarianism*. Taylor & Francis. s. 87. ISBN 978-0-203-84742-8.
3. ↑  Burrowes, Robert D. (2010). *Historical Dictionary of Yemen*. Rowman & Littlefield. s. 169. ISBN 978-0-8108-5528-1.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ibb – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Ibb – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
«**Time and Materials»** (norsk: «**Tid og materialer**») er innen anglo-amerikansk kontraktsrett betegnelsen på en type kontrakter der et av vilkårene er at kunden blir belastet for tid og materialer som blir brukt for å oppnå gitte mål, uansett hvor mye arbeid som er nødvendig for å fullføre arbeidet. Kontrakter der dette er et av avtalevilkårene brukes vanligvis i prosjekter hvor det ikke er mulig å nøyaktig anslå størrelsen på prosjektet eller hvor det er forventet at kravene i prosjektet mest sannsynlig vil endre seg.

Det primære alternativet til «Time and Materials»-kontrakter er fastpriskontrakter, der kunden forplikter seg til å betale leverandøren et engangsbeløp for oppfyllelse av kontrakten uansett hva entreprenøreren betaler sine ansatte, underleverandører og leverandører. Imidlertid er det også mange «Time and Materials»-kontrakter som har et tak for hvor meget leverandøren kan kreve at kunden skal betale for medgått «tid og materialer», men som også stipulerer at kunden skal betale mindre dersom jobben blir fullført raskere enn forventet.

Se også
-------

* Fastpriskontrakt

Referanser
----------

1. ↑  Korotya, Eugeniya. «Time-and-Materials vs Fixed Price: Which to Choose for Your Project?». Besøkt 20. oktober 2018.
**Ib Christian Frederiksen** (født 9. august 1927 i Svenstrup, død 12. juni 2018) var en dansk gårdbruker og politiker fra Socialdemokraterne. Han var minister og borgermester, herunder amtsborgermester i Århus amt.

Frederiksen startet sin politiske karriere i Mariager, hvor han ble Mariager kommunes første borgermester etter kommunalreformen 1. april 1970, en post han fratrådte da han ble Danmarks landbruksminister i oktober 1971. Han satt som landbruksminister frem til desember 1973, fra februar 1973 også som fiskeriminister.

Han rundet av sin politiske karriere i Mariager med en post som byrådsmedlem i det siste byrådet (kommunestyret), som fratrådte ved den seneste kommunalreform 31. desember 2006 da størstedelen av Mariager kommune inngikk i Mariagerfjord kommune. 

Han bodde sammen med sin kone, Betty Frederiksen, ved Assens få kilometer øst for Mariager til hennes død, få måneder før han selv døde. Han hadde tre barn samt flere barnebarn og oldebarn.

Referanser
----------

1. ↑   amtsavisen.dk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.dr.dk[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Tidligere minister for Socialdemokratiet er død». DR. 13. juni 2018.
4. ↑  Krebs, Jørgen (13. juni 2018). «Èn af de store er død». *Randers Amtsavis*.

Kilder
------

* *HVEM-HVAD-HVOR 1973*, Politikens Forlag, København 1972.
* *En kommune og dens mennesker, Mariager Kommune 1970-2006*, af Anders Riis, Mariager 2006. ISBN 87-984075-1-1

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon
 |

Portal: Danmark
***Syrdenoidius spinipes*** er en bille og den eneste i slekten *Syrdenoidius*, i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World

*Syrdenoidius spinipes* finnes bare i Australia. Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  Carabidae of the World Arkivert 16. desember 2008 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Syrdenoidius spinipes* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Syrdenoidius spinipes* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Syrdenoidius spinipes* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Syrdenoidius spinipes* – Database Carabidae of the World[*død lenke*] – engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
**Syphax** var konge av masaesylene  i det vestlige Numidia.

Opprinnelig var han alliert med romerne mot Karthago, men hans kone Sophonisbe overbeviste ham om å gå over til karthagerne under Scipio Africanus sin kampanje i Nord-Afrika. Syphax sluttet seg til Hasdrubal Gisgo. I slaget ved Bagbrades i den andre punerkrig, ble Syphax truet med desertering av sin armé da de romerske legionærene kommandert av Gaius Laelius og Masinissa rykket frem mot de numidiske slaglinjene. I et modig forsøk på å samle sine tropper, ifølge Titus Livius, red Syphax alene rett mot det romerske kavaleriet, men i dette desperate forsøket kastet hans hardt skadde hest ham av. Syphax ble umiddelbart tatt til fange av romerske soldater og ført til en ekstatisk Masinissa. Troppene til Syphax trakk seg tilbake til hovedstaden som senere falt da Masinissa krevde hans kongedømme som han hadde ventet på å ta i mange år. Syphax ble overlevert til Scipio og tatt som krigsfange. Han døde i Roma rundt år 203/202 f.Kr..

Den tunisiske byen Sfax skal være oppkalt etter ham.

Referanser
----------

1. ↑   ESBE / Sofoniba[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Nettstedet livius.org, *Syphax* (Besøkt 29.09.2016)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND
 |
**Synzygus** formidler veiledningstjeneste, sjelesorg eller forebyggende tiltak for medarbeidere, ledere, misjonærer og arbeidere i menigheter tilknyttede organisasjoner og tiltak i norske frikirker. Målsetningen er «å frigjøre liv til tjeneste!»

Synzygus er et tilbud om arbeidsveiledning for å møte slitasje og påkjenninger som kan komme i den tjenesten, men samtidig et tilbud om hjelp i krisesituasjoner. Synzygus ønsker å ha en beredskapsplan for krisehåndtering.

Marit Landrø har fra starten av hatt fast ansettelse som daglig leder. Synzygus ble etablert i 1998, og er et fellestiltakene i regi av den norske pinsebevegelsen. Virksomheten er tilknyttet ressurs- og kompetansesenter ved Filadelfia Oslo. Pinsebevegelsen i Norge har hundrevis av frivillige, et stort antall ansatte og flere hundre menighetsledere og forkynnere, en stor misjonærstab og fellestiltak og skoler med mange ansatte.

Virksomhetens økonomi utgjøres av inntekter av kursvirksomhet og bidrag fra norske pinsemenigheter og andre fellestiltak.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Stanserhorn med restauranten og taubane stasjonen
**Stanserhorn** er et fjell i kantonene Nidwalden og Obwalden, med toppen i Nidwalden, i Sveits. Toppen av Stanserhorn ligger på 1898 moh.

Stanserhorn massivet ligger i den nordligste delen av fjellkjeden som skiller Nidwalden og Obwalden, nær feriestedet Wirzweli (1226 moh). Den nærmeste byen er Stans. Stanserhorn er et utfartsmål for fjellvandrere og turister.

I 1893 ble Stanserhorn banen og et hotell på toppen av fjellet åpnet. Etter at hotellet og en del av taubanen ble ødelagt av en brann i 1970, ble de øvre delene av taubanen erstattet av en gondolbane som åpnet i 1975. Gondolene har en åpen andreetasje («takterrasse»).

I klarvær kan store deler av Alpene, Vierwaldstättersjøen og det sveitsiske Mittelland sees fra toppen.

* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  «GeoNames.org». *www.geonames.org*. Besøkt 22. mars 2022.
2. ↑  «CabriO Stanserhorn». *www.stanserhorn.ch*. Besøkt 22. mars 2022.
3. ↑  «Neue Stanserhorn-Bahn wird teurer». *Luzerner Zeitung* **(tysk)**. Besøkt 22. mars 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |