recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Statsansatteloven** (langt navn **lov om statens ansatte mv.**) er en norsk lov vedtatt av Stortinget 16. juni 2017. Den trådte i kraft 1. juli 2017 og erstattet da den tidligere tjenestemannsloven av 1958.

Loven regulerer arbeidsforhold i staten og gjelder for arbeidsforhold der staten som sådan er arbeidsgiver, inkludert embetsmenn og innleide arbeidstakere der dette er uttrykkelig sagt. På enkelte områder suppleres statsansatteloven av arbeidsmiljøloven. Loven definerer en embetsmann som en som er utnevnt av Kongen i statsråd og gitt bestalling som embetsmann, eller er konstituert av Kongen i statsråd i et embete. En statsansatt er definert i loven som enhver arbeidstaker i staten som ikke er embetsmann.

Loven inneholder blant annet bestemmelser om personalreglement, ansettelse, opphør av arbeidsforhold (oppsigelse og avskjed), ordensstraff og forbud mot gaver i tjenesten. Som ordensstraff kan statsansatte ilegges tap av ansiennitet fra én måned til to år, eller varig eller midlertidig omplassering til en annen stilling, mens embetsmenn (unntatt dommere) kan ilegges skriftlig irettesettelse, eller tap av ansiennitet fra én måned til to år.

Referanser
----------

1. ↑  Lovdata
2. ↑  snl.no
3. ↑  § 1
4. ↑  § 2
5. ↑  § 6
6. ↑  § 25
7. ↑  § 39

Eksterne lenker
---------------

* Lovdata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
| Artikkelen inngår i serien om
**Frelsesarmeen** |
| --- |
|  |
| **Frelsesarmeen** |
| Frelsesarmeen
Kategori Frelsesarmeen
Frelsesarmeens korps
Kjente Frelsesarmeoffiserer
Kjente Frelsesarmesoldater |
| **Bakgrunn** |
| Kristendom
Protestantisme
Pietisme
Den anglikanske kirke
Metodisme |
| **Viktige personer** |
| William Booth
Hanna Ouchterlony
Othilie Tonning |

**Frelsesarmeens skjold** er den offisielle logoen til Frelsesarmeen.

Historien til det røde skjoldet går tilbake til 1896, men det var først under første verdenskrig at det kom i vanlig bruk. Den er første gang omtalt i Frelsesarmé-magasinet *All the World* i juni 1917 med ordene «Skjoldet forteller om en åndelig kamp som varer så lenge som livet selv, og om at Gud gjennom Jesus er et skjold som frelser og bevarer oss gjennom alt.»

I løpet av de siste årene har skjoldet blitt etablert som Frelsesarmeens grafiske ansikt utad i stadig flere land. I Norge, Island og Færøyene ble det Frelsesarmeens offisielle logo i 1997.
**Kari Melby** (født 17. november 1949) er en norsk historiker. Hun er professor ved Institutt for tverrfaglige kulturstudier ved NTNU. Hun var prorektor for forskning og rektors stedfortreder fra 1. august 2009 til hennes åremålsstilling gikk ut 31. juli 2017. Hun ble etterfulgt av Bjarne Foss.

Melby er cand.philol. med historie hovedfag fra Universitetet i Oslo 1977 og dr.philos. ved Universitetet i Trondheim 1995. Her ble hun professor i 1994.

Hun var ansatt som forskningsleder for Senter for kvinneforskning ved universitetet i 1990 til 1998, har vært instituttleder ved Institutt for tverrfaglige kulturstudier fra 2002 til 2005. Melby ledet «Kvinner i forskning – komité for integreringstiltak», oppnevnt av Utdannings- og forskningsdepartementet, fra 2004 til 2007, og var prodekan for forskning ved HF-fakultetet fra 2005 til 2009. Hun har hatt mange verv i Norges forskningsråd, og er medlem av Hovedstyret og leder Divisjonsstyret for vitenskap.

Hun er medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab (DKNVS).

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Protokoll fra møte tirsdag 19. mars 2013. NTNU
3. ↑  NTNUs likestillingspris for 2006 tildeles professor Kari Melby ved Institutt for tverrfaglige kulturstudier. ntnu.no
4. ↑  «Gruppe VI Historie og arkeologi | DKNVS». Besøkt 17. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kari Melby – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Kari Melby NTNU
* 

* (no) Publikasjoner av Kari Melby i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* 

* (no) Publikasjoner av Kari Melby i BIBSYS

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
**Wojciech Skupień** (født 9. mars 1976 i Zakopane) er en polsk tidligere skihopper som representerte WKS Zakopane.

Han konkurrerte internasjonalt mellom 1991/92 og 2008. I verdenscupen debuterte han med 42.-plass av 61 deltakere i Falun 5. desember 1992. Hans beste sammenlagtplassering i verdenscupen var 38.-plass i 1999/2000; sin beste plassering sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka fikk han sesongen etter med 14.-plass. Beste individuelle plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 6.-plass i Iron Mountain 26. februar 2000. Han var også på det polske laget som ble nummer 3 i lagkonkurransen i Villach 9. desember 2001. I Sommer Grand Prix ble han nummer 12 sammenlagt i 2002, i kontinentalcupen ble han nummer 17 i 1997/98. Hans siste verdenscuprenn var i Willingen i februar 2007.

Skupień deltok i VM i 1993, 1995, 1997, 1999 og 2001, med 15.-plass i normalbakken i Lahtis i 2001 som beste individuelle plassering. I det samme mesterskapet fikk han sin beste VM-plassering i lagkonkurranse for Polen med 5.-plass i lagkonkurransen i normalbakken. Han var med i OL i 1994, 1998 og 2002, med 11.-plass i storbakken i Hakuba (Nagano) i 1998 som beste individuelle plassering. Han deltok i VM i skiflyging i 1996, 2000 og 2004, der 25.-plass i Vikersund i 2000 var hans beste plassering individuelt.

### Sammenlagtplasseringer i verdenscupen

| Sesong | Plassering | Poeng |
| --- | --- | --- |
| 1993/94 | 52. | 047 |
| 1994/95 | 56. | 030 |
| 1995/96 | 48. | 075 |
| 1996/97 | 72. | 016 |
| 1997/98 | 68. | 023 |
| 1998/99 | 78. | 010 |
| 1999/00 | 38. | 086 |
| 2000/01 | 42. | 089 |
| 2001/02 | 83. | 004 |
| 2003/04 | 54. | 024 |

Referanser
----------

Kilder
------

* Sports Reference: Wojciech Skupień Arkivert 14. desember 2012 hos Wayback Machine. (besøkt 17. juli 2011)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider

Eksterne lenker
---------------

* (en) Wojciech Skupień – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Wojciech Skupień – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (pl) Wojciech Skupień – Polens olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Wojciech Skupień – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Wojciech Skupień – skijumping.pl Rediger på Wikidata
Sollentuna kommunehus
**Sollentuna** var et tettsted i Sollentuna kommune i Sverige, som nå er sammenvokst med Stockholm tettsted. Det ligger i landskapet Uppland i Stockholms län. **Sollentuna centrum** er administrasjonssenteret for Sollentuna kommune.

Historie
--------

De første sporene etter mennesker i Sollentuna er funn av steinøkser som dateres til 3000-tallet f.Kr. og en gang på 500-tallet f.Kr. kom de første permanente bosetningene.

På slutten av 1800-tallet var Sollentuna en jordbruksbygd hvor størstedelen av befolkningen på rundt 1 150 mennesker var engsjert i jord- og skogbruk. Bygdens marker og gårder var i stor grad eid av familien Rudbeck. Samfunnet ble endret da samferdselen og kommunikasjonene ble bedre, blant annet da den nordlige jernbanen («norra stambanan») ble bygd gjennom Sollentuna. Den første jernbanestasjonen ble ferdigstilt i Rotebro i 1866. En mindre holdeplass for togene ble også bygd i Tureberg og videreutviklet til stasjon i 1900. Selv arbeidet ble endret da flere fabrikker ble etablert i Sollentuna, blant annet en fabrikk for produksjon av sprengstoff og en annen, Jästbolaget, som fremstilte gjær.

I løpet av 1900-tallets begynnelse ble de gamle herregårdenes jordbruksområder stykket opp og solgt som eneboligtomter. Mellom 1906 og 1910 ble bygd 114 eneboliger i området Norrviken som førte til at denne delen av kommunen fikk sin egen jernbanestasjon. Samme utvikling skjedde i Rotebro og Tureberg.

| * v
* d
* r
Sollentuna kommune i Stockholms län i Sverige |
| --- |
|  | Sjöberg **·** Stockholm (del av) |  |
**Streknebbfly** (*Schrankia costaestrigalis*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). I Norge er den funnet noen få steder på Sørlandet.

Utseende
--------

Et ganske lite (vingespenn 18–21 mm), slankt nattfly. Labialpalpene er nokså lange og stikker fram foran hodet som et nebb. Arten kan ikke forveksles med andre norske nattfly, men kan ligne mye på enkelte grasmott (Crambidae). **Forvingen** er lyst grågul, noen ganger ensfarget med vanligvis med et mørkere, grålig felt som strekker seg langs nesten hele vingen i fremkant, men bare er ganske smalt i bakkant. Omtrent midt i vingen er det en kort, mer eller mindre kraftig, mørk lengdestrek. Vingens mellomlinjer når, om de i det hele tatt er synlige, ikke bakkanten. **Bakvingen** er skinnende hvit med litt brunlig bestøvning ytterst og en utydelig, mørk midtflekk.

Levevis
-------

Streknebbflyet lever i fuktig skog og i kanten av myrer. Larvens næringsplanter er usikre, men den oppgis å leve mest på visne blader. Mulige vertsplanter er røsslyng, timian, marimjeller og ulike andre urter. De voksne sommerfuglene flyr om natten i august – september.

Utbredelse
----------

Den er utbredt fra Madeira og Kanariøyene i vest gjennom Europa, bortsett fra den nordligste delen, til Kaukasus og Syria. I Norge ble den først registrert i 1998, den er siden funnet på noen lokaliteter på Sørlandet og dessuten i Nordre Follo i Viken.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Norges sommerfugler, streknebbfly:
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:
* *Schrankia costaestrigalis* på UK moths:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *streknebbfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *streknebbfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *streknebbfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *streknebbfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *streknebbfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Schrankia costaestrigalis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Schrankia costaestrigalis* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Schrankia costaestrigalis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Carl Jonsson** (født 16. juli 1885, død 11. november 1966) var en svensk sportsutøver som deltok i tautrekking under OL 1912 i Stockholm.

Jonsson ble olympisk mester i tautrekking under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det svenske laget *Stockholm politiet* som beseiret det britiske laget *City of London Police* i finalen som ble avviklet 8. juli 1912. Det svenske laget besto av Jonsson, Adolf Bergman, Arvid Andersson, Johan Edman, Erik Fredriksson, Erik Larsson, August Gustafsson og Herbert Lindström. Opprinnelig skulle det vært fem lag i tautekkingkonkurransen men kun Sverige og Storbritannia stilte med hvert sitt lag.

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Gull **Gull** i tautrekking (Sverige)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Carl Jonsson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Carl Jonsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Carl Jonsson – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Carl Jonsson – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Richard Lestock** (1679–1746) var en offiser i Royal Navy og ble til slutt admiral. Han kjempet i mange slag og var en kontroversiell person som er best husket for nederlaget i slaget ved Toulon, og han ble derfor stilt for krigsrett.

Liv og virke
------------

Lestock ble født den 22. februar 1679 i Portsmouth i Kongeriket England. Han fulgte i sin fars fotspor og gikk inn i marinen. I 1701 ble han tredjeløytnant på «Cambridge» og steg raskt i gradene. Som kommandør på HMS «Vulture» deltok han i frigjøringen av Barcelona og erobringen av Alicante. I 1707 støttet han Sir George Byng i nederlaget ved Toulon, men erobret Menorca året etter. I 1709 ble han angrepet av to fiendtlige fregatter utenfor Lisboa og ble tvunget til å overgi skipet. Hjemme i England ble han stilt for krigsrett for å ha tapt skipet, men ble frikjent den 31. august 1709.

De neste årene seilte han i britiske flåter i Vestindia og i Østersjøen, hvor han fikk kommando over en skvadron på syv skip. I Skagerrak utmerket han seg ved å ta svenske kapere og Byng gjorde ham til andrekaptein på flaggskipet sitt under slaget ved Kapp Passaro i 1718. De neste ti årene steg han ikke i gradene, men ble etter hvert kaptein over eget skip. I 1739 seilte han med Sir Chaloner Ogle til Vestindia, hvor han av viseadmiral Edward Vernon ble utpekt til kommandør og tredjekommanderande av flåten. Lestock deltok i slaget ved Cartagena de Indias, hvor han fikk i oppdrag å angripe Fort San Luis den 23. mars 1741. Slaget endte med nederlag og Lestock returnerte til England, hvor han tok kommando over en skvadron som seilte til Middelhavet for å støtte Nicholas Haddock. I 1742 ble han utnevnt til kontreadmiral og da Haddock måtte reise hjem på grunn av sykdom, ble Lestock øverstkommanderende for en kort periode.

I 1744 deltok Lestock i slaget ved Toulon under den østerrikske arvefølgekrigen. Slaget ble et nederlag for britene og Lestock ble beskyld for ikke å ha fulgt eller forstått den opprinnelige angrepsplanen, men ble igjen frikjent hjemme i England, og bare to dager senere, den 3. juni 1746, ble han utnevnt til admiral og fikk kommandoen over en stor skvadron.

Han døde 13. desember 1746 av en magesykdom.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6gx8v6j, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Oxford Dictionary of National Biography
* Artikkel om slaget ved Toulon

Eksterne lenker
---------------

* (en) Richard Lestock (admiral) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Karen Helene Ulltveit-Moe** (født **Midelfart**; 31. desember 1967) er en norsk samfunnsøkonom og professor i samfunnsøkonomi ved Universitetet i Oslo (UiO).

Hun har mastergrad i økonomi fra Universitetet i Mannheim (1991), doktorgrad ved Norges Handelshøyskole (NHH) i 2004 og er fra 2005 professor ved Økonomisk institutt, Universitetet i Oslo. Før det var hun ansatt ved Norges Handelshøyskole og den tilknyttede stiftelsen SNF.

Ulltveit-Moe har spesielt forsket på internasjonal økonomi, skatte- og næringspolitikk. Doktorgraden avla hun på en drøfting om bedrifters og universiteters lokaliseringsvalg. Hun har vært styremedlem i flere store bedrifter, blant annet Kverneland Group og REC, og medlem av bedriftsforsamlingen i Norsk Hydro. Hun har også vært leder og medlem av flere offentlige utvalg, som Skauge-utvalget, Finanskriseutvalget, Europautredningen, Arbeidstidsutvalget og Havbruksskatteutvalget.

Ulltveit-Moe er medlem av Norges Banks Hovedstyre.

Ulltveit-Moe er gift med investor Jens Ulltveit-Moe.

Referanser
----------

1. ↑  «Karen Helene Ulltveit-Moe». UiO. 17. september 2010. Besøkt 12. desember 2015.
2. ↑  Karen Helene Ulltveit-Moe – statskassens våpendrager – Aftenposten/Lørdag 3. desember 2022
3. ↑  ««Mange mener at sånne som meg ikke burde få lov til å få barn»». *Dagbladet*. 12. november 2007. s. 6.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Karen Helene Ulltveit-Moe i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Karen Helene Ulltveit-Moe i BIBSYS
* CVen til Ulltveit-Moe

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** CRIStin
 |
**Streiken i Buvika** er betegnelsen på en arbeidskonflikt ved Pienes Mølle i Buvika i Skaun kommune i Trøndelag.

Konflikten varte fra 26. mars 1913 til 27. februar 1914 og grunnlaget for konflikten var at arbeiderne ved møllen gikk ut i streik etter at arbeidsgiver nektet å imøtekomme et krav om tariffavtale og lønnsøkning. Konflikten ble løst med forhandlinger, men da arbeidet skulle gjenopptas nektet arbeidsgiver å ta inn igjen alle som hadde streiket, og han ville beholde noen av streikebryterne. Det oppstod da en ny konflikt knyttet til streikebryternes situasjon.

Streikebryterne ble av møllermesteren utstyrt med våpen. Marius Folstad som var sekretær i fagforeningen, ble skutt og drept av streikebryteren Alf Egset natten til 21. september 1913. I rettssaken mot ham ble Egset senere frifunnet for skyld, drapet ble betraktet som selvforsvar. Han reiste senere til Amerika der han døde 11. november 1918 av lungebetennelse. Det hevdes at reisen ble finansiert av Piene. Etter drapet ble det organisert en boikott av mel fra møllen.

Arbeidsgiverforeningen truet i starten av 1914 med lockout, og LO-formann Ole Lian og arbeidsgiverforeningen forhandlet frem et kompromiss med arbeiderne. Kompromisset medførte at de streikende fikk begynne å arbeide igjen, samtidig som noen av streikebryterne fikk fortsette.

Marius Folstad ligger begravet på Buvik kirkegård, hvor en støtte til hans minne ble reist i 1933.

Musikkteaterstykket Skottet i Buvika, som handler om streiken, hadde urpremiere 1. mai 2008.

Referanser
----------

1. ↑  Edvard Bull *Trøndere i norsk arbeiderbevegelse før 1914* Pax, 1976. (Tidsskrift for arbeiderbevegelsens historie; nr 2) Side 119. 
  
Se også Arbeidernes leksikon, Bind I, spalte 983-984 «Buvik-konflikten».
2. ↑  Leraan

Litteratur
----------

* *Streiken i Buvika, – arbeidskonflikten som endte med drap*. Redigert av Gerd Søraa. Utgitt av Skaun historielag, 2008.
* Inga E. Næss (1988). *Skotet i Buvika : Streiken ved Piene Mølle 1913*. Oslo: Samlaget. ISBN 82-521-3129-8.

Eksterne lenker
---------------

* Jørund Leraan. «Buvik-konflikten». Arkivert fra originalen 5. desember 2020. Besøkt 12. juni 2013.
**Karen Josephson** (født 10. januar 1964 i Bristol i Connecticut) er en amerikansk synkronsvømmer som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles, 1988 i Seoul og 1992 i Barcelona.

Josephson ble olympisk mester i synkronsvømming under Sommer-OL 1992 i Barcelona. Sammen med sin tvillingsøster Sarah Josephson vant hun konkurransen i duett foran tvillingene Vicky Vilagos / Penny Vilagos fra Canada og Fumiko Okuno / Aki Takayama fra Japan. 

Fire år tidligere, under sommer-OL 1988 i Seoul, vant tvillingene Josephson en sølvmedalje i duett, Michelle Cameron / Carolyn Waldo vant konkurransen.

Hun vant gull i duett sammen med sin søster Sarah under de Panamerikanske leker 1987 i Indianapolis i USA.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1992 Spanias flagg Barcelona - **Gull** i synkronsvømming duett USAs flagg USA
* Sølv 1988 Sør-Koreas flagg Seoul - Sølv i synkronsvømming duett USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Karen Josephson – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Karen Josephson – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Karen Josephson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Karen Josephson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Karen Josephson – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |





1. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,
**«Streets of Baltimore»** er en amerikansk sang med melodi og tekst av Tompall Glaser og Harlan Howard. Den ble skrevet i 1966. Det har blitt spilt inn flere coverversjoner av sangen.

Selv om Glaser var medopphavsmann, var ikke hans gruppe Tompall Glaser & The Glaser Brothers den første til å spille inn sangen på plate. Den Chet Atkins-produserte versjonen med Bobby Bare ble utgitt i juni 1966. Glaser-brødrene spilte inn sin versjon først i september 1966.

Sangens jeg-person forteller oss at han brøt opp fra sitt hjem for på ta med sin hustru dit hun ønsket å være – i Baltimore. Etter å ha arbeidet hardt og forsøkt å skape et hjem, finner han ut at hustruen elsker Baltimore mer enn ham, så han vender tilbake til sin farm i Tennessee uten henne.

Innspillinger
-------------

* Bleed the Dream
* The Bluegrass Patriots
* The Flying Burrito Brothers
* Evan Dando
* Nancy Griffith
* The Little Willies
* Gram Parsons
* The Patuxeent Partners
* Charley Pride
* Red Meat
* Michal Rossback
* Skik (Som «\*De grachten van Amsterdam»)
* The Statler Brothers

Norsk versjon
-------------

Terje Mosnes har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Etterstad».

Mathias Breivold har også spilt inn sin egen versjon der han synger på engelsk.

### Innspilling

* Buccaneers. Utgitt på singlen RCA NA 1366 i 1969 og som Nordre Sving på LP-platen *Spelle litt for galleri* (RCA CAS 76) i 1970.

Referanser
----------

1. ↑  Any Major Dude With Half a Heart blog The Originals Vol. 32 Arkivert 23. september 2009 hos Wayback Machine.
2. ↑  Se plateetiketten
3. ↑  Se plateetiketten
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Tysklands flagg |
| Friidrett, spydkast |
| OL |
| Bronse | 1992 Barcelona | Spydkast |
| Verdensmesterskap |
| Sølv | 1993 Stuttgart | Spydkast |
| Europamesterskap |
| Sølv | 1994 Helsingfors | Spydkast |

**Karen Forkel** (født 24. september 1970 i Wolfen) er en tidligere tysk friidrettsutøver og olympisk medaljør. På 1990-tallet var hun blant verdens beste spydkastere. Hennes største suksess kom under OL 1992 i Barcelona hvor hun tok bronsen med et kast på 66,86. 

Hennes personlige rekord var på 65,17 og den ble oppnådd i juli 1999 under et stevne i Erfurt. Dette gir henne fjerdeplassen på listen over tyske spydkastere, etter Christina Obergföll, Tanja Damaske og Steffi Nerius. Med den gamle spydtypen satte hun personlig rekord på 70,20 under et stevne i Halle i 1991, og er på femteplass blant tyske spydkastere med den gamle spydtypen, etter Petra Felke (som holdt verdensrekorden), Antje Kempe, Silke Renk og Beate Koch.

Forkel representerte SV Chemie Halle. Etter den tyske samlingen skiftet klubben navn til SV Halle. I karrieren var hun 1,72 høy og veide 63 kg.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Karen Forkel – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Karen Forkel – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Karen Forkel – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Karen Forkel – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Karen Forkel – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Karen Forkel – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Karen Forkel – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Munzinger (sport)
 |
**Elwyn Jones** (født 19. desember 1923, død 19. mai 1982) var en britisk forfatter og produsent innen TV. Han er kanskje mest kjent for å ha vært med på å skape den berømte politiserien *Z-Cars* for BBC i 1962. 

Han var en produktiv manusforfatter fra begynnelsen av 1960-tallet til slutten av 1970-tallet. I perioden 1963–66 var han sjefen for dramaserier hos BBC. Han var den første som fikk denne jobben etter at sjefen for drama, Sydney Newman, delte opp drama-avdelingen i flere underavdelinger.

I 1966 skrev han historien *The Highlanders* for science fiction-serien *Doctor Who* sammen med Gerry Davis.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 22225, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som Elwyn Jones (writer), SNAC Ark-ID w63k5mtq, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Elwyn Jones på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Elwyn Jones hos The Movie Database Rediger på Wikidata
.

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** NLA **·** MusicBrainz
 |
Dr. Sun Yat-sen (foran i midten) med medlemmer av Singapore-avdelingen av *Tongmenghui*
**Tongmenghui** (kinesisk: 同盟会, tradisjonell skrift: 同盟會, pinyin: *Tóngménghùi*) var et kinesisk revolusjonært selskap grunnlagt av Sun Yat-sen i 1905 i Tokyo. Den var en sammenslutning av flere mindre revolusjonære grupperinger som inntil da hadde arbeidet ukoordinert. Til å begynne med oppfattet selskapet seg som et hemmelig selskap.

Historie
--------

Programmet ble vedtatt i fravær av Sun Yat-sen den 30. juli 1905 og bestod av 16 skrifttegn: 驅除韃虜，恢復中華，創立民囯，平均地權 (som betyr omtrent *Utdriv de tartariske skurkene, gjenoppliv den kinesiske nasjon, opprett republikk, gjennomfør jordreform*). 

*Tongmenghui* var ansvarlig for en rekke oppstander innen revolusjonen i 1911, Xinhai-revolusjonen. Kjerneområde for deres virksomhet var provinsen Guangdong.

Etter 1911 kjempet *Tongmenghui*s medlemmer om representasjon i sine respektive provinsers regjeringer. I den nye republikkens regjering var alle medlemmene fra *Tongmenghui*.

I mars 1912 ble *Tongmenghui* til et politisk parti. Også andre grupperinger fikk være med i det parti som deretter ble opprettet i august samme år: Guomindang.

Kjente Tongmenghui-medlemmer
----------------------------

* Cai Yuanpei
* Chen Jiongming (陳炯明)
* Chen Qimei
* Huang Xing
* Hu Hanmin
* Li Yuanhong (黎元洪)
* Li Zongren
* Liu Shipei (刘师培)
* Qiu Jin
* Song Jiaoren
* Sun Yat-sen
* Tang Shaoyi (唐紹儀)
* Wang Chonghui (王寵惠)
* Wang Jingwei
* Zhang Binglin
* Zhao Sheng (趙聲)

Litteratur
----------

Dieter Kuhn: *Die Republik China von 1912 bis 1937. Entwurf für eine politische Ereignisgeschichte.* 3. überarbeitete und erweiterte Auflage. Ed. Forum, Heidelberg, 2007.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NDL
 |
**Brendan Smyth** (født 1927, død 1997) var en romersk-katolsk prest fra Nord-Irland som er mest kjent for å ha utnyttet sin posisjon i Den katolske kirke til å komme i kontakt med mindreårige som han begikk overgrep mot. Han var medlem av norbertineordenen. 

Arrestasjonen av Smyth ledet til et sammenbrudd av den irske koalisjonsregjeringen i 1994, da en inkompetent behandling av en utleveringsanmodning fra det nordirske politiet førte til en ytterligere forsinkelse på flere måneder for rettssaken mot Smyth. Et prisbelønt fjernsynsprogram «Counterpoint» på Ulster Television (UTV) av journalisten Chris Moore, tok for seg skandalen og anklaget ledelsen av nobertinerne og erkebiskopen av Armagh for å ha feilhåndtert saken og anklaget nobertinerne for å holde tilbake opplysninger om Smyth sine lenge pågående barnemishandlinger, noe som medvirket til at Smyth kunne fortsette sine overgrep i over førti år. Fjernsynsprogrammet ble også fulgt opp med en bokutgivelse. 

Smyth ble dømt for å ha forgrepet seg på totalt 143 ofre. Da han døde i fengsel i 1997 holdt norbertinerne begravelsen en tidlig morgen og dekket over graven med betong for å hindre vandalisme. I kjølvannet av skandalen er det observert at oppslutningen om de katolske messer i Irland sank fra 68 % til 48 % på mindre enn et tiår.[] Mange mennesker kobler denne nedgangen, i det minste delvis, til avsløringene rundt Brendan Smyth.[]

Den 27. oktober 2005 lyktes et Smyths ofre i å fjerne tiltaleformen «ærverdig» fra gravsteinen hans..

Referanser
----------

1. 1 2  Profile of Father Brendan Smyth BBC
2. ↑  How a government sailed into a storm over clerical abuse The Irish Times
3. ↑  Chris Moore: Club protecting monster went all the way to top Independent
4. ↑

Litteratur
----------

* Chris Moore, *Betrayal of Trust: The Father Brendan Smyth Affair and the Catholic Church* (Marino, 1995) ISBN 1-86023-027-X

Se også
-------

* Seksuelle overgrep innenfor den katolske kirke
* Ferns-undersøkelsen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dictionary of Irish Biography **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Verftsbiller** (Lymexylinae) er en artsfattig underfamilie av treborende biller. De utgjør en overfamilie for seg selv, Lymexyloidea. De kan kjennes på svært langstrakt kroppsform med korte antenner, vifteformede maksillepalper hos hannene og myke dekkvinger. To arter er funnet i Norge.

Utseende
--------

Middelsstore (7 – 35 mm), svært langstrakte biller. Dekkvingene er myke. Det er ofte betydelig forskjell i størrelse og utseende mellom kjønnene, hunnene er størst og bredest. Også innen samme kjønn varierer de mye i størrelse. **Hodet** er temmelig stort og bredt, omtrent så bredt som brystskjoldet, kjevene (mandiblene) er små og ikke utstikkende. Fasettøynene er store og utstående. Antennene er foholdsvis korte, gjerne sagtakkede, kan også være kamformede eller kølleformede. Ofte er de tynnere mot spissen og krumme, slik at antennen ser sigdformet ut. Hannens maksillepalper (det største paret av munnfølere) er karakteristisk vifteformede. **Brystskjoldet** (pronotum) er omtrent så langt som bredt. **Dekkvingene** er myke, hos de fleste parallellsidige og lange. Hos mange arter møtes ikke dekkvingene helt i midten i den bakerste delen. Bakkroppen er lang og slank. **Beina** er forholdsvis lange og slanke. **Larvene** er avlange, det første kroppsleddet (prothorax) er noe oppsvulmet og det bakerste leddet ender i en kraftig, krum pigg med små tenner på oversiden.

Levevis
-------

Disse billene borer like under barken på døde og døende trær. Skipsverftsbillen (*Lymexylon navale*), som også er funnet i Norge, men er mye sjeldnere, går særlig på eik. Det var tidligere vanlig å finne denne ved skipsverft, der det brukt mye eiketømmer. Den kunne gjøre noe skade på tømmeret, men er trolig for sjelden til å være noe problem i dag.

Systematisk inndeling
---------------------

Det er mulig at bare slekten *Lymexylon* bør plasseres i denne gruppen.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Infraordenen Cucujiformia
			* Overfamilien verftsbiller, Lymexyloidea
				+ Familien **verftsbiller**, **Lymexylidae**
					- Underfamilien Lymexylinae
						* Slekten *Lymexylon* Fabricius, 1775 - 5 arter
							+ Verftsbille, *Lymexylon navale* (Linnaeus, 1758)
						* Slekten *Urtea* Paulus, 2004 - 2 arter

Kilder
------

* Zahradník, J. og Chvála, M. 1991. *Teknologisk forlags store bok om insekter*. N.W. Damm. Om Runerisseren, side 300-301.

Eksterne lenker
---------------

* (no) *verftsbiller* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *verftsbiller* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *verftsbiller* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Lymexylinae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Lymexylinae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Lymexylidae på Tree of Life:
**Brendan Robert Joseph Ellis** (født 5. januar 1989 i Kelowna) er en canadisk ishockeyspiller som spiler back for den norske klubben Stjernen siden 2021.

Tiden i Lillehammer
-------------------

Brendan Ellis kom til Lillehammer Ishockeyklubb høsten 2017 fra Italienske HC Gherdëina i Alpeligaen, og var med på å ta sølvmedalje i NM 2018 med Lillehammer.

Under den tredje finalekampen mellom Storhamar og Lillehammer, ble «Living Next Door to Alice», også kjent som «Who the fuck is Alice», som er en av de mest kjente sangene fra 1970-tallet, utgitt av bandet Smokie. Denne sangen ble gjentatte ganger spilt over høyttaleranlegget i CC Amfi, mens levende bilder av Brendan Ellis var på storskjermen. Teksten ble da omgjort til «Who the fuck is Ellis» Norges Ishockeyforbund. Sendte de et brev til Storhamar. Der skriver de at det som skjedde ikke er akseptabelt og at det ikke kan gjenta seg. Også sportssjef Atle Svendsrud i Lillehammer Ishockey reagerer på det.

> Brendan Ellis selv, tok oppstyret med som et kompliment hvis de er så opptatt av meg at de lager en sang. Det plager meg ikke i det hele tatt, jeg synes bare det er morsomt, Brendan Ellis.
> 
> 
> 

Ellis avsluttet sesongen i Nottingham Panthers før han fikk kontrakt med Stjernen Fredrikstad.

Tiden i Stjernen
----------------

Stjernen Hockey signerte en 2-års avtale med Brendan Ellis.

Klubber
-------

* 2005-2006 Okanagan Rockets U18 AAA
* 2006-2010 Westside Warriors
* 2010-2014 Merrimack College
* 2013-2014 South Carolina Stingrays
* 2013-2014 Manchester Monarchs i AHL
* 2015-2016 South Carolina Stingrays
* 2016-2017 HC Gherdëina
* 2017-2021 Lillehammer Ishockeyklubb
* 2021 Nottingham Panthers
* 2021- d.d.Stjernen

Referanser
----------

1. 1 2   Elite Prospects, Eliteprospects.com spiller-ID 48383, besøkt 19. april 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Hockeyforbundet: Stopp hetsingen av Ellis
3. ↑  Storhamar får ikke spille melodien "Living next door to Alice"
4. ↑  FOR 2 SESONGERStjernen Fredrikstad

Eksterne lenker
---------------

* (en) Brendan Ellis – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Stjernen Hockey – 2021 |
| --- |
| 
* 2 Ellis
* 4 Lyngsmo Hansen
* 8 Buskoven
* 9 Heier
* 11 Byrkjeland
* 13 Hafsmoe
* 14 Coulter
* 16 Andersen
* 17 Asbjørnsen
* 22 Rønnild
* 23 Brace
* 24 Haugen
* 31 Hanneborg
* 33 Arntsen
* 38 Davis
* 49 Niskakangas
* 52 Gunnarsson
* 55 Mikalsen
* 71 Stormli
* 88 Cangelosi
* 91 Nybraaten Hansen
* 92 Hermansson

Hovedtrener: Olsson
Assistenttrener: Fjeldstad
Keepertrener: Josefsen
 |
**«Svake mennesker»** er en coverlåt med humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 12. oktober 1981 på musikkalbumet *Den 5te*. Sangen ble innspilt 24.-27. august 1981 i Roger Arnhoff studio i Oslo.

Originalen har samme tittel og ble utgitt med Jannicke i 1981. Teksten budskap er at folk som drikker alkohol og røyker, går under betegnelsen «svake mennesker» siden man da tilkjennegir at man ikke tør å være seg selv. I Jannickes musikkvideo, ser man Lava som kompgruppe fra den tiden Marius Müller var med i gruppa. Samme musikere ble benyttet i Prima Veras versjon.

Prima Vera har laget en jazz-utgave av «Svake mennesker» og teksten som er uforandret i forhold til originalen, blir formidlet av Jahn Teigen. Han spiller rollen som vokalisten Kannicke, og synger med tilgjort sløv stemme. I VHS videoen *Uten en rød tråd* er det en musikkvideo til Prima Veras versjon. Her både røyker og drikker Teigen mens han mimer etter sangen. Publikumet i videoen røyker og drikker også. Tom Mathisen er konferansierer både i starten og mot slutten. Han ønsker alle velkommen til «Balla Jazzhus» og introduserer husorkesteret Harry Worried's Quartet.

> Harry Worried gjør sitt første og siste comeback! Her er det ikke spart på noe. Kvartetten spiller hele melodien og vokalisten Kannicke.
> 
> 
> Kommentar til «Svake mennesker» på albumomslaget.
> 
> 

Sangen ble også utgitt januar 1994 på *Absolute Prima Vera*), og i juni 1999 på *Prima Vera Show* (bonus-CD).

Referanser
----------

1. 1 2  *Absolute Prima Vera* – cover informasjon
2. ↑
3. ↑
**Heidi Dyhre Traaserud** (født 10. juli 2003) er en norsk skihopper som representerer Heddal IL.

Idrettskarriere
---------------

### Sesongen 2018/19

Traaserud debuterte i Kontinentalcupen i skihopping 2018/19 i desember 2018 på Notodden, der der hun kom på 15.-plass. Totalt kom hun på 40.-plass med 27 poeng i kontinentalcupen for kvinner denne sesongen. Hun deltok i Ski-VM 2019, og kom der på 49.-plass individuelt, og Norge kom på niendeplass i lagkonkurransen. Under NM i skihopping 2019 fikk hun sølv i lagkonkurransen, sammen med Astrid Louise Baarset, og individuelt kom hun på sjetteplass i liten bakke og niendeplass i normalbakke.

### Sesongen 2019/20

Hun representerte Norge under Vinter-OL for ungdom 2020. I den individuelle konkurransen i skihopping kom hun på 22.plass. Anna Sjpynjova fra Russland vant denne øvelsen. Hun deltok også på Norges lag som kom på sjuendeplass i lagkonkurransen for mikslag.

Referanser
----------

1. ↑   www.skiforbundet.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  FIS - *Heidi Dyhre Traaserud - Results*, besøkt 4. mars 2020.
4. ↑  Lausanne 2020 - *Ski Jumping: Women's Individual Competition Final Round* Arkivert 1. februar 2020 hos Wayback Machine. besøkt 4. mars 2020.
5. ↑  Lausanne 2020 - *Ski Jumping: Mixed Team Competition Final Round* Arkivert 2. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 4. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Heidi Dyhre Traaserud – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Heidi Dyhre Traaserud – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Heidi Dyhre Traaserud – skijumping.pl Rediger på Wikidata

* (en) Heidi Dyhre Traaserud – TheSports.org Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 4. mars 2020 hos Wayback Machine.
Sebastian Vettel i sin STR3 under testing på Circuit de Catalunya i juni 2008
Sébastien Bourdais kjører STR3 under Canadas Grand Prix 2008.
**Toro Rosso STR3** var Formel 1-bilen som Toro Rosso-teamet konkurrerte med i 2008-sesongen. 

Bilen ble designet av teknisk sjef for Red Bull Racing, Adrian Newey og Toro Rossos Giorgio Ascanelli. Chassiset var en monocoque i karbonfiber og bikakestruktur-kompositt. Hjulopphenget var i titan og karbonfiber, med doble A-armer og støtstenger (pushrods). Motoren var en Ferrari 056 2,4-liters V8-motor med en halvautomatisk 7-trinns girkasse. Teamet brukte dekk fra Bridgestone og drivstoff og olje fra Shell.

Bilen ble først testet i mars 2008 i Italia av Red Bulls juniorfører Brendon Hartley, og den ble lansert offentlig 16. april på Circuit de Catalunya i Barcelona, hvor den ble kjørt av Sébastien Bourdais. Toro Rosso hadde startet 2008-sesongen med STR2B, som var en oppdatert versjon av 2007-modellen STR2. Teamet hadde opprinnelig planlagt at STR3 skulle lanseres til den femte mesterskapsrunden, i Tyrkia. Men under testingen i Barcelona krasjet Bourdais kraftig, noe som forsinket arbeidet slik at bilen ikke var klar før den sjette runden, som var Monaco Grand Prix. Teamets andre sjåfør, den fremtidige verdensmesteren Sebastian Vettel, kjørte i Italias Grand Prix bilen fram til seier, og dette var den første seieren i Formel 1 både for Vettel og for Toro Rosso.

Løpsresultater
--------------

Se: Scuderia Toro Rosso

Referanser
----------

1. 1 2  «Scuderia Toro Rosso STR3 Ferrari». f1technical.net. Besøkt 10. mars 2014.
2. ↑  «New Toro Rosso hits the track in Spain». *formula1.com*. Formula One Administration. 16. april 2008. Besøkt 10. mars 2014.
3. ↑  «Toro Rosso: No qualms about new car debut». *autosport.com*. Haymarket Publications. 20. mai 2008. Besøkt 10. mars 2014.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Toro Rosso STR3 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Antikke byer og kolonier i Dobrudja (dagens kystlinje inntegnet).
**Halmyris** var en romersk legionsby og havn i 600 år, anlagt i Donaudeltaet. Den tidligere romerske byen ligger ved byen Murighiol i dagens Romania.

Etymologi
---------

Det latinske navnet brukt av romerne var *Salmorus/Thalamonium*. Byen er likevel best kjent under sitt greske navn *Halmyris* («salt vann») ettersom byen lå i *Halmyrisbukta*.

Historie
--------

Regionen ble befolket i jernalderen. To getiske gravplasser fra mellom 300-100-tallet f.Kr. er funnet i nærheten. I den romerske perioden ble det av keiser Trajan oppført et *castrum* på en tidligere getisk bosetting. Festningen ble ødelagt og gjenoppbygget flere ganger, og som bosetning ble stedet endelig forlatt på 600-tallet e.Kr. 

Den siste romerske festningen hadde en trekantet form, to innganger, 15 tårn og et forsvarssystem med tre vollgraver. Innenfor murene var et bad *(thermæ)*, en basilika, administrative hus og bygninger for rekreasjon.

Halmyris var det østligste punkt langs grensen i Donau og tjente sannsynligvis som forsyningshavn for flåten. Tidlige romerske inskripsjoner tyder på eksistensen av landsbyer for sjøfolk (*vicus classicorum*). Under den siste romerske perioden kan to romerske marineavdelinger *Classis in Plateypegiis* og *Musculi Schytici* ha vært plassert her. De hadde små fartøyer som passet for Donau.

Eksterne lenker
---------------

* «Cetatea Halmyris» (rumensk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Tornquistsonen** (eller *Sorgenfrei–Tornquist*-sonen, eller  *Tesseire-Tornquist*-sonen) er en av de største forkastningssoner i Nord-Europa.

Den går fra Ukraina og nordvestover, gjennom Kaliningrad i Russland og tvers over Bornholm, Sydsverige, Nordsjælland og Kattegat til Vendsyssel og Thy i Danmark. Den fortsetter så et stykke ut i Nordsjøen. Den er særlig tydelig på Bornholm som et skille mellom bergarter av svært ulik alder, med inntil 1,2 mlliarder tidsforskyvning i bergartene på overflaten.

Sverige og Danmark blir ofte rammet av mindre jordskjelv langs denne sonen som man knapt legger merke til. Men i 1841 var det et relativt kraftig jordskjelv i Thy. I 1985 var det den 15. juni et jordskjelv med styrke 4,5 på Richterskalaen med Nordsjælland med episenter i havet nord for Gilleleje. I 2008, den 16. desember kl.06,20 kom et jordskjelv med episenter øst for Malmö i Skåne med styrke 4,8.

Det er den tyske geologen Alexander Tornquist som er blitt opphavsmann for sonens navn.

Litteratur
----------

* J. Znosko, A. Guterch: «Tiefenbau und Tektonik der Tesseire-Tornquist-Zone», i *Zeitschrift für angewandte Geologie*, Bd. 33, Nr. 8, S. 213-218, Berlin 1987
***Blåreven***  (original tysk tittel: *Der Blaufuchs*) er en tysk romantisk film fra 1938 regissert av Viktor Turzjanskij, med Zarah Leander og Willy Birgel i hovedrollene. Filmen var basert på et stykke av den ungarske dramatikeren Ferenc Herczeg.

Handling
--------

Ilona, en vakker ungarsk kvinne, er den forsømte kona til Stephan Paulus. Men han er en vitenskapsmann som er langt mer interessert i alle fiskene han studerer, enn i sin kone.

Tibor Varny, en kjekk og berømt pilot, begynner å flørte med henne. Men Tibor oppdager plutselig at Ilona er kona til bestevennen hans.

Medvirkende
-----------

* Zarah Leander - Ilona Paulus
* Willy Birgel - Tabor Vary
* Paul Hörbiger - Stephan Paulus
* Jane Tilden - Lisi
* Karl Schönböck - Trill
* Rudolf Platte - kusk Bela
* Eduard Wenck - Ürem

Musikk i filmen
---------------

* *Von der Puszta will ich träumen*
* *Kann denn Liebe Sünde sein*

Alle sanger komponert av Lothar Brühne med tekster av Bruno Balz

Kann denn Liebe Sünde sein?
---------------------------

Filmen huskes spesielt for sangen *"Kann denn Liebe Sünde sein?"* (norsk: kan kjærligheten være en synd), som omhandler forbudt kjærlighet og ironiserer rundt samtidens seksualmoral. Sangen var meget populær i sin samtid og er i dag en kjent slager i tyskspråklige land. Tekstforfatteren Bruno Balz var homofil og ble flere ganger arrestert for dette. På grunn av sin tematikk og innhold er har den en stor fanbase blant homofile, og den framføres ofte av dragqueens og kabaretsangere i Tyskland.

DVD
---

Filmen er utgitt i Tyskland på en utekstet DVD.

Referanser
----------

1. ↑  «Filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 25. februar 2016.
2. ↑  «Aftonbladet» **(norsk)**. Besøkt 25. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Blåreven* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Blåreven* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (nl) *Blåreven* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (de) *Blåreven* på filmportal.de Rediger på Wikidata

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Halmtorvet ca 1900. Halm og høy ble omsatt onsdag og lørdag.
Halmtorvets landemerke ved enden av Gasværksvej.
**Halmtorvet**i København var et torg i København like utenfor Vesterport. Den 1. januar 1888 ble det gamle halmtorget stengt, og salg av høy og halm ble flyttet til plassen foran *den Brune Kødby* som overtok navnet. Ved *den Hvide Kødby* skifter gaten navn til Sønder Boulevard.

Da Rådhuspladsen ble anlagt i 1880-årene, ble handelen med halm og høy flyttet til Ny Stormgade som da var en øde gate langt ute på Vesterbro, der jernbanen til Roskilde hadde ligget. Stormgade var tenkt å skulle forlenges gjennom Tivoli-tomten til det nyanlagte Kvægtorv.

I 1888 stengte det gamle halmtorget som lå på den nåværende Rådhuspladsen, og handel med halm og høy flyttet til det som i dag kalles *Kødbyen*.

I 1897 ble Stormgade omdøpt til Halmtorvet med plass til 200 vognladninger halm, der det gamle torget bare fikk plass til 120. Torgdager var onsdag og lørdag. Veien inn til indre by ble omlagt så den i stedet gikk langs sørgrensen av Tivoli, der den fikk navnet Tietgensgade. Fra 1878 og til 1930-årene ble det på Halmtorvet bygget kvegtorg og slakterier som samlet ble kalt *Kødbyen* (Kjøttbyen), og etter 1945 var det slutt på Halmtorvets halmhandel.

Halmtorvet ble som en del av den urbane fornyelse fullstendig renovert i 1999.

Det ble satt opp en minnestein her for avdøde rusmiddelbrukere i 2003.

Se også
-------

* Onkel Dannys Plads

Referanser
----------

1. 1 2  «Halmtorvet», *Kend København*
2. ↑  «Halmtorvet, Vesterbro»
3. ↑  «Monument for døde stofbrugere». *Dansk Center for Byhistorie* **(dansk)**. Den Digitale Byport. 2005. Besøkt 28. august 2022. «Da Københavns Kommune i 2003 renoverede Halmtorvet i København, blev der lavet en mindeindskrift i oversiden af en af de sten, der afgrænsede et forhøjet grønt område.»

Kilder
------

* John F. Ekvall: "Vesterbro", Vesterbrobladets forlag, 1965.
**Halokarboner** er kjemiske forbindelser der ett eller flere karbonatomer er bundet ved kovalent binding til ett eller flere halogenatomer – fluor, klor, brom eller jod.

Mange polymerer og andre syntetiske organiske forbindelser, samt noen få naturlige, inneholder halogenatomer; disse kalles halogenerte forbindelser.

Blant halokarbonene er klorfluorkarboner (KFK-er) og hydroklorfluorkarboner (HKFK-er) kjent både som betydelige drivhusgasser og fordi de bryter ned ozonlaget. Halokarbonene er – etter karbondioksid og metan – den tredje viktigste drivhusgassen, og beregnes i IPCCs fjerde hovedrapport å ha bidratt med et strålingspådriv på 0,32 W/m² pr. 2005. Som gruppe bidrar halokarbonene med ca. 12% av det totale strålingspådrivet fra drivhusgasser.

Utslipp av disse gassene har minket på grunn av utfasingen under Montrealprotokollen, og konsentrasjonene til KFK-11 og KFK113 minker nå på grunn av naturlige fjerningsmekanismer. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NDL **·** NKC
 |
*For andre selskaper med samme navn, se Southern Railway*
Southern Railway lokomotiv nr. 850 «Lord Nelson»
**Southern Railway (SR)** var et britisk jernbaneselskap som ble dannet ved den tvungne omstruktureringen av britiske jernbaner i 1923. SR var et av «de fire store» sammen med (Great Western Railway (GWR), London, Midland and Scottish Railway (LMS) og London and North Eastern Railway (LNER). Av disse var SR det minste.

Etter utbruddet av andre verdenskrig ble alle jernbaneselskaper i Storbritannia underlagt statlig kontroll og drift. Etter krigen var jernbanenettet og materiellet nedslitt, og den britiske regjeringen besluttet å nasjonalisere jernbanen. I 1948 ble «de fire store» overtatt av staten og innlemmet i det statlige selskapet British Railways.

SR ble dannet ved sammenslåing av flere mindre jernbaneselskaper. De viktigste var:

* London and South Western Railway (LSWR)
* London, Brighton and South Coast Railway (LBSCR)
* South Eastern and Chatham Railway (SECR)

Se også
-------

* Jernbane i Storbritannia

Kilder
------

* Mike's Railway History – The story of the Southern (engelsk) Besøkt 21. oktober 2009

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** CiNii
 |