recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Logo.
**Wi-Fi** er en kommunikasjonsteknologi for trådløst lokalt datanett. Gjennom Wi-Fi kan elektroniske enheter overføre data trådløst over et datanettverk ved hjelp av radiobølger, avgrenset til 10–100 meters rekkevidde. Datamaskiner, smarttelefoner og andre trådløse enheter kan koble seg til det trådløse nettet for å få tilgang til internett. Den benytter radiofrekvenser i det lisensfrie 2,4 GHz-båndet (S-båndet). 

I 2018 gikk Wi-Fi Alliance over til brukervennlig navngiving hvor protokollene 802.11b/a/g/n/ac/ax ble referert til som henholdsvis Wi-Fi 1-6:

Wi-Fi-generasjoner| Generasjon | Protokoll |
| --- | --- |
| Wi-Fi 1 | 802.11b |
| Wi-Fi 2 | 802.11a |
| Wi-Fi 3 | 802.11g |
| Wi-Fi 4 | 802.11n |
| Wi-Fi 5 | 802.11ac |
| Wi-Fi 6 | 802.11ax |
|

Se også
-------

* Hotspot (nettverk)
* Dekningsområde

Eksterne lenker
---------------

* www.wi-fi.org

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
Et **boksplott** (engelsk: boxplot, box plot eller box-and-whiskers plot) er en grafisk fremstilling av et datasett som gir en visuell fremstilling av dets distribusjon. Grafen benyttes i deskriptiv statistikk, og fremstilles som en boks som avgrenses av henholdsvis nedre del av første kvartil og øvre del av tredje kvartil. Denne boksen inneholder således halvparten av alle verdiene i datasettet. Medianen fremkommer som en linje som deler boksen i to. Skjevheter i distribusjonen demonstreres av at medianen ikke deler boksen i to like store deler.

I den vanligste versjonen av boksplott går det en linje (engelsk: whiskers) ut av boksen fra hver side. Det varierer hva disse linjene demonstrerer. I en variant går linjene ut til minimums- og maksimumsverdien i datasettet. I en annen går linjene ut til den største og minste verdien som ligger innenfor 1.5 \* kvartilbredden (engelsk: Interquartile range eller IQR), der kvartilbredden tilsvarer avstanden mellom første og tredje kvartil. I denne varianten regnes ofte alle verdier utenfor denne linjen som ekstremverdier (engelsk: outliers).

Delene i et boksplott

Historie
--------

Boksplott bestående bare av boksen uten linjene ut på hver side ble først introdusert av Mary Eleanor Spear i hennes bok "Charting Statistics" i 1952. Versjonen med "whiskers" ble først introdusert av John Tukey i 1970 og senere inkludert i hans bok "Exploratory Data Analysis" i 1977.

Fordeler
--------

Boksplott er nyttige for å identifisere ekstremverdier/outliers og for å forstå distribusjonen og spredningen av dataene i datasettet. De er spesielt nyttige når du sammenligner flere datasett side om side.

Comparing boxplots

Ulemper
-------

I motsetning til ved histogram kan man ikke ut fra et boksplott se formen på distribusjonen. En kan for eksempel ikke se om en distribusjon er multimodal, det vil si at den har mer enn en "topp".

Boxplots do not show multimodality

Referanser
----------

1. ↑  Spear, Mary Eleanor (1952). \_Charting Statistics\_. McGraw Hill. s. 166.
2. ↑  Kilde: Wickham, Hadley; Stryjewski, Lisa. ["40 years of boxplots"]() (PDF). Aksessert 5. september, 2023.)
**Advokatfirmaet Haavind AS** er et norsk advokatfirma lokalisert i Oslo.

Firmaet er kjent for sin kompetanse innenfor arbeidsliv, IKT, eiendoms- og byggebransjen samt entreprise[]. Haavind arbeider med både norske og internasjonale virksomheter, i det offentlige og private næringsliv.
Firmaet har 40 partnere hvorav flere er aktive medlemmer av offentlige utvalg og interesseorganisasjoner, og rundt halvparten av dem har møterett for Høyesterett.

Historie
--------

Firmaet ble grunnlagt i 1893 da Jan Groos Helmer ble høyesterettsadvokat og startet sin egen virksomhet. I 1899 kom høyesterettsadvokat Kristen Johanssen inn som deltaker.

Firmaets advokater var aktive under og etter annen verdenskrig, som motstandsfolk, som forsvarere for norske patrioter for tysk krigsrett og som aktorer i saker mot den nazistiske høyesterett og flere av Quislings statsråder[]. Jens Christian Hauge er blant dem som står sentralt i denne delen av firmaets historie. 

Advokatfirmaet Haavind slik det fremstår i dag, er et resultat av en fusjon i 2000 mellom advokatfirmaene Haavind & Haga, Vislie, Ødegaard & Kolrud, Hauge & Co og Lowzow & Co.

Referanser
----------

1. ↑  «Chambers &Partners». Arkivert fra originalen 31. august 2014. Besøkt 31. august 2014.

Eksterne lenker
---------------

Offisielt nettsted for advokatfirmaet Haavind

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
2015 Mazda MX-5 ND 2.0
**Mazda MX-5** er en to-seters sportsbilmodell produsert fra 1989 ved den japanske bilfabrikanten Mazdas fabrikk i Hiroshima. Den første versjonen, som ofte kalles «NA», hadde vippelykter, og var utseendemessig nokså uforandret frem til 1997. Mazda MX-5 kom hovedsakelig med 1,6 og 1,8 liters-motorer; de første årene ble modellen kun levert med 1,6 liters-motor.

Modellen ble introdusert i 1989, og produseres fremdeles[*når?*]. Produksjonen av biler til Norge skjer ved den japanske fabrikken i Hiroshima. MX-5 har vært levert i en rekke spesialmodeller gjennom årenes løp, blant annet i grønn *British Racing Green*-lakk og brune skinnseter, som er et kjennetegn på britiske sportsvogner.

### Mazda MX-5 NA fra 1989

Den første modellen var «NA» fra 1989. I USA fikk den navnet «Miata». Den hadde i utgangspunktet en 1,6-liters bensinmotor med 116 hk. I 1994 fikk MX-5 et tilvalg i form av en 1,8-liters motor.

### Mazda MX-5 NB fra 1999

Mazda MX-5 Miata NAMazda MX-5 Miata NA
Mazda MX-5 2005 NCMazda MX-5 ND 2006 
Med NB-modellen forsvant de karakteristiske nedsenkbare lyktene. Regelverk omkring fotgjengersikkerheten gjorde det vanskelig å fortsette med hevelykter, både for Mazda og konkurrentene. 

Jeremy Clarkson kjørte en MX-5 NB gjennom flere land i Midtøsten i TV-programmet *Top Gear.*

### Mazda MX-5 NC fra 2006

NC-modellen fulgte opp arven fra NA og NB. Mens NB har fått kritikk for sitt design, var motorpresse og kunder mer positive til designet på NC. 

Mazda MX-5 ND 2011Mazda MX-5 ND 2011
Mazda MX-5 ND 2.0 2016

### Mazda MX-5 ND fra 2016

MX-5 ND var den første MX-5 med valgfritt stål- eller stofftak.

Mazda MX-5 var blitt solgt i over 900 000 eksemplarer per. februar 2011. I 2015 ble fjerde generasjon av modellen lansert.

Referanser
----------

1. ↑  «Mazda MX-5 Mk1 Review 2022». *Top Gear* **(engelsk)**. 10. august 2021. Besøkt 28. april 2022.
2. ↑  Tiller, Graham (30. juli 2012). «Mazda MX5 - Top Gear». Besøkt 28. april 2022.
3. ↑  «Hegre Auto | Mazda CX-5, CX-3, Mazda3, Mazda6, MX-5.». *Hegre Auto AS*. Besøkt 28. april 2022.
4. ↑  «Auto Express 4 February 2011». Autoexpress.co.uk. Besøkt 2. juni 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Selig Seidenman Harrison** (1927–2016) var en amerikansk pressemann og utenrikspolitisk forsker med ekspertise på Sør- og Øst-Asia.

Han gikk Harvard College og skrev da for studentavisen *The Harvard Crimson*.

I 1949 begynte han som korrespondent for nyhetsbyrået Associated Press. Han hadde sin første utlandsstasjonering i New Delhi i India fra 1951 til 1954. Han var redaktør og senere sjefredaktør i *The New Republic* i Washington, D.C. fra 1956 til 1962 og ledet så New Delhi- og Tokyo-kontorene i *The Washington Post* fra 1962 til 1965 og fra 1968 til 1972.

Fra 1974 til han ble pensjonist i 1996, var Harrison tilknyttet den uavhengige tankesmien Carnegie Endowment for International Peace i Washington, D.C. Han foreleste og hadde flere forskeropphold ved universiteter og forskningsinstitutter i USA.

Referanser
----------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6qq095j, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  Selig S. Harrison i *Gale Literature: Contemporary Authors* (2017). Utgitt av Gale. ISBN 978-0-7876-3995-2. Besøkt 22. august 2023.
3. 1 2  «Selig S. Harrison» **(engelsk)**. Institute for Corean-American Studies. Besøkt 22. august 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
***Chlorophorus varius*** er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Denne arten er bare funnet i det sørlige Sverige i Norden, og er ganske sjelden.

Utseende
--------

En middelsstor (8–14 mm), slank, gul og svart trebukk som ligner litt på en veps. Av de vepselignende trebukkene i Norden er den den eneste der pronotum er mer gult enn svart. Antennene er mørke, ganske spinkle og vel halvparten så lange som kroppen. Hodet og pronotum er tett kledt med gule hår, pronotum med et oppbrutt, svart tverrbånd litt bak midten. Dekkvingene er svarte med gule tegninger. Fremst har den en X-formet tegning (halvparten av X-en på hver vinge), ved sidekanten ovale, gule flekker. Litt bak midten har den en rett, gult tverrbånd, vingespissene er også gule. Beina er gulbrune og ganske lange.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i døde greiner og tynne stammer av mange forskjellige løvtrær, som lind, alm, lønn, or og osp, lenger sør i Europa også vinstokker. Larven er også funnet i harde urtestilker. Utviklingen tar vanligvis to år. De voksne billene er aktive fra slutten av juni til august og besøker gjerne blomster.

Utbredelse
----------

Arten er mest utbredt i Mellom- og Sør-Europa, østover til det sørvestlige Sibir. I Norden forekommer den bare i det sørlige Sverige. Der finnes trolig små bestander i Närke og Västergötland, funn fra andre deler av Sverige er trolig importerte med trevirke.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
	+ Underordenen Polyphaga Emery, 1886
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
			* Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
				+ Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
					- Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae – 145 arter i Europa
						* Stammen Clytini
							+ *Chlorophorus varius* (Müller, 1766)

Kilder
------

* Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Chlorophorus varius* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Chlorophorus varius* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Chlorophorus varius* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Chlorophorus varius* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Chlorophorus varius* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Chlorophorus varius* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Chlorophorus varius* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Chlorophorus varius* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Chlorophorus varius* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Vikinglotto** er et sjansespill som spilles i Norge, Danmark, Sverige, Island, Finland, Estland, Litauen, Slovenia, Latvia og Belgia  hver onsdag. Det ble første gang spilt i 1993 og var verdens første flernasjonale spill med ukentlige trekninger. Spillet er et lotteri der deltagerne skal velge ut seks tall som de antar vil bli trukket ut som vinnertall av i alt 48 tall. I tillegg til de seks vinnertallene trekkes to «tilleggstall» og et «lykketall». Spillet har samme navn i alle land, bortsett fra i Danmark, der det heter *Onsdags Lotto*, og på Island, der det heter *Vikingalottó*. Trekninga foregår på onsdagskveldene og produseres av Norsk Tipping på Hamar av Fabelaktiv.

Fra 30. oktober 1997 økte rekkeprisen i Viking Lotto fra to til tre kroner, og i 2004 økte rekkeprisen til fire kroner. Fra spilleomgang 12/2000 fikk Viking Lotto-klubben et nytt medlem, da også Estland kom med. I forbindelse med rekkeprisøkningen i 2004 innførte Norsk Tipping tilleggsdimensjonen Lykketall, som vil kunne skape enda høyere førstepremier i spillet. Premierekorden for Viking Lotto er over 341 millioner fra trekningen den 15. november 2017 til en kvinne fra Oslo.

Den teoretiske sjansen for å vinne er 1:50, mens vinnersannsynligheten for førstepremien er 1:12 271 512. Hvis ingen har seks rette, overføres førstepremiepotten til neste ukes førstepremiepott; dette kalles *Jackpot*.

Premier
-------

Førstepremien, for seks rette, er felles for de seks nasjonene, som legger 0,04 euro per spilt rekke i førstepremiepotten. Denne potten fordeles så på de rekkene som inneholder seks vinnertall, uavhengig av i hvilket land de er spilt. De øvrige premiekategoriene er nasjonale og fordeles etter tabellen nedenfor.

|  |  |
| --- | --- |
| **Premiegruppe** | **Premiefordeling** |
| 5 rette + 1 tilleggstall | 8,5% |
| 5 rette | 7,5% |
| 4 rette | 24% |
| 3 rette | 60% |

50 prosent av innsatsbeløpet går tilbake til spillerne i form av premier.

Referanser
----------

1. ↑  «Vikinglotto». *Norsk Tipping*. Besøkt 15. august 2017.
2. ↑  Viking-Lotto.net. «Deltakende land | Vikinglotto». *viking-lotto.net* **(norsk)**. Besøkt 4. juli 2018.
3. ↑  Magnus Braaten (15. november 2017). «Oslokvinne vant 341 millioner i Vikinglotto». VG. Besøkt 29. juni 2018. «Det nøyaktige vinnerbeløpet er 341.285.000 kroner.»

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Tipping
* Historikk (Norsk Tipping)[*død lenke*]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
En typisk lekter, ei lørje lastet med grus, på kanalen mellom Donau og Svartehavet i Romania
**Lekter** (av nedertysk, nederlandsk: *lichter*, *lichten* som betyr «lette») er en lastepram som kan betegnes som en flytende plattform eller (laste)kasse uten eget drivverk. Moderne lektere finnes derimot både med og uten motor, med og uten ror, og med og uten kjøl. Dette er en flatbunnet båttype. Lengde i forhold til bredde varierer med bruksområde og farvann. Eldre lektertyper, som lørje (butt i begge ender) og pram, var gjerne korte og brede. Moderne lektere er derimot gjerne lange (og smale i forhold til lengden).

Elvelektere finnes på alle større elver i Europa der fallhøyden ikke er for bratt. De ble opprinnelig trukket av menn eller hester. Ned elvene drev de gjerne av seg selv, mens besetningen styrte, enten med tau fra breddene eller med en styreinnretning. I dag dyttes eller trekkes de av bukserbåter. Noen er også utstyrt med rør og egen motor, som er sterk nok til å transportere lekteren på kanalene og opp og ned elvene for egen maskin. Skrogformen er typisk flatbunnet, noe som gjør dem anvendelige i stille sjø og på grunt vann.

Siden store deler av Europa er forbundet med et kanalsystem, finnes det mange lektere, og til tider er det tett trafikk. 

Flytende hoteller og restaurantbåter som en finner en del av i elver og kanaler, er bygd på samme typen skrog.

Lørjer og prammer anvendes i begrenset utstrekning i Norge i dag, men er i bruk som muddersamlere og transport til undervannsdeponier, da assistert av små slepebåter. Flytende arbeidsplattformer blir gjerne montert på lektere.

Se også
-------

* Holk
* Lørje
* Pram
* Skyvende bukserbåt

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lighter (barge) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** KulturNav
 |
**Sigurd Fougner** (1879–1959) var en norsk høyesterettsdommer. 

Fougner ble født i Østre Gausdal, av foreldre cand.theol. Frits Hansen (1841–1911) og Ingeborg Marie (1852–1894, født Heftye).

Han ble student i 1897 og cand.jur. fire år senere. Etter å ha vært edsvoren fullmektig i Nordre Jarlsberg sorenskriverembede 1901–1902 studerte Fougner utenlands, før han begynte som advokatfullmektig i Kristiania (Oslo) i 1906.

Fougner ble overrettssakfører i 1906, og høyesterettsadvokat i 1911. Han ble utnevnt til høyesterettsdommer i 1938, etter å ha blitt konstituert året før.

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Telemarksavisa, utgitt 20. februar 1959[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «70 år: Høyesterettsdommer Sigurd Fougner». *Lillehammer Tilskuer*, 9. september 1949.
4. 1 2  «Høyesterettsdommer Sigurd Fougner død». *Aftenposten*, 19. februar 1959.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister
 |
«De syv søstre» har flere betydninger.

Sju søstre fotografert fra Alstenfjorden.
**Sju søstre** (**De syv søstre**) er en fjellformasjon på øya Alsta i Alstahaug kommune i Nordland. Fjellformasjonen er lett synlig på kysten av Helgeland og består av syv topper som skal forestille de syv søstre: Botnkrona (1 072 moh.), Grytfoten (1 019 moh.), Skjerdingen (1 037 moh.), Tvillingan (945 og 980 moh.), Kvasstinden (1 010 moh.) og Stortinden (eller Breidtinden) (910 moh.)

Det sies at det var dikterpresten Petter Dass som gav fjellrekka navnet, men navnet kan også komme fra sagnet De syv søstre som forteller hvordan flere kjente fjell i Nordland har blitt dannet. Fjellrekka har tidligere også blitt kalt for «Horva» fordi formasjonen kan ligne på ei horv (en harv) som ligger med taggene opp.

Det er merket løype opp til hver enkelt topp og også mellom toppene. Mange foretrekker å starte i sørenden når de går alle sju toppene. Dette kommer av at ruten mellom Kvasstinden og Tvillingan er den lengste «mellomtoppsetappen», og at det føles lettere å ta denne tidlig på turen, enn mot slutten av den. Kart med ruter kan kjøpes hos turistkontoret i Sandnessjøen. Turistkontoret utsteder også diplom for bestigning av alle toppene – hver for seg, eller alle på samme tur.

Bilder
------

* Østsiden av Sju søstre sett fra fly vinterstid.Østsiden av Sju søstre sett fra fly vinterstid.
* Sju søstre sett fra Herøy.Sju søstre sett fra Herøy.
* Sju søstre sett fra Mindlandet.Sju søstre sett fra Mindlandet.
* Stortinden sett fra aksla.Stortinden sett fra aksla.

Referanser
----------

1. ↑  «Sju søstre». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 28. oktober 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sju søstre – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Harald Norvald Offerdal** (født 18. juni 1956) er en norsk lokalpolitiker for Arbeiderpartiet. Etter kommunevalget 2011 blei han valgt til ordfører i Balestrand. Han blei gjenvalgt ved valget i 2015. Fra 2020 blei Balestrand, Leikanger og Sogndal kommuner slått sammen, og Offerdal var dermed Balestrands siste ordfører. Offerdal hadde da vært medlem av Balestrand kommunestyre sia 2003. Han var varaordfører fra 2007 til 2011.

Offerdal er utdanna lærer. Før han blei ordfører, arbeidde han som seniorrådgiver i Sogn og Fjordane fylkeskommune. Etter at han i 2019 gikk ut av kommunepolitikken, tiltrådte han stilling i avdeling for innovasjon og næring i Vestland fylkeskommune.

Referanser
----------

1. ↑  «Historisk ordførar», *Sogn Avis* 28. oktober 2011.
2. ↑  «Offerdal held fram som ordførar», *Sogn Avis* 18. september 2015, besøkt 26. juli 2016
3. ↑  «Siste møte for kommunestyret i Balestrand kommune», pressemelding fra kommunen 13. desember 2019, gjengitt hos Retriever.
4. ↑  «Varaordføraren på plass», Sogn Avis 20. september 2007.
5. ↑  «Ber ordførarkjeda for siste gong i dag», *Sogn Avis* 12. desember 2019.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Einar Målsnes** | **Balestrands ordfører**(2011–2019) | Etterfølger:**-** |
**Johan Vestly** (født 24. november 1923, død 28. november 1993) var en norsk billedkunstner, illustratør og filmskaper. Foreldrene var Toralf (1892–1942) og Milly Vestly (1892–1977). Han er først og fremst kjent for å ha illustrert sin kone Anne-Cath. Vestlys barnebøker. 

Johan Vestly studerte ved tegnelinja på Statens håndverks- og kunstindustriskole og på Bjarne Engebrets malerskole. Han var også elev hos Erling Merton, og studerte i Paris i 1949. Johan Vestly debuterte på høstutstillinga i 1947. Han utførte blant annet teaterdekorasjoner til Studioteatret, Oslo Nye Teater og Riksteatret. Johan er imidlertid mest kjent for samarbeidet med Anne-Cath. Vestly, som han giftet seg med i 1946. Han illustrerte alle barnebøkene hennes inntil han døde. Den første boka var *Ole Aleksander Filibom-bom-bom* (1953). Dessuten lagde de sammen filmmanus til Barne-TV-programmene om Kanutten tidlig på 1960-tallet og seks fjernsynsfilmer om Guro. Johan Vestly illustrerte også enkelte av Alf Prøysens utgivelser. 

Johan Vestly mottok Kultur- og kirkedepartementets illustrasjonspris for barnebøker i 1964 og 1976, sist for arbeidet med *Guro og nøkkerosene*. Han lagde også mange dyreprogrammer for fjernsyn, filmen om Sondre Norheim og dokumentarprogrammer om flere kunstnere. 

Hans tegninger til Mormor og de åtte ungene ble brukt på to julefrimerker i 2010.

Johan og Anne-Cath. Vestly fikk to sønner, Jo (født 1948) og Håkon (født 1957).

Referanser
----------

1. 1 2 3   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Hele Norges mormor på frimerker til jul; posten.no, 2010

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Johan Vestly i BIBSYS
* (no) Johan Vestly hos Sceneweb Rediger på Wikidata
* (no) Kort biografi
* (no) Tegninger fra Anne Cath. Vestlys barnebøker
* (no) Flere motiver

| * v
* d
* r
Anne-Cath. Vestly 1920–2008 | Johan Vestly 1923–1993 |
| --- |
| Bokserier | Ole Aleksander 1953–1958 **·** Mormor og de åtte ungene 1957–1961 **·** Lillebror og Knerten 1962–1974 **·** Aurora 1966–1972 **·** Guro 1975–1981 **·** Kaos 1982–1987 **·** Ellen Andrea 1992–2004 |
| Film og tv | Kanutten og Romeo Clive 1963 **·** Barnas førjulskalender 1970 **·** Mormor og de åtte ungene i byen 1977 **·** Mormor og de åtte ungene i skogen 1979 **·** Guro 1980 **·** Ole Aleksander Filibom-bom-bom 1998 **·** Knerten 2009 **·** Knerten gifter seg 2010 **·** Knerten i knipe 2011 **·** Mormor og de åtte ungene 2013 **·** Ekspedisjon Knerten (2017) **·** Knerten og sjøormen (2020) |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** KulturNav **·** Discogs
 |

Portaler: Litteratur | Kunst
***Nedenom og hjem*** (engelsk *Ham on Rye*) er en halvbiografisk roman av Charles Bukowski fra 1982, utgitt på norsk i 1993. Hovedpersonen er forfatterens alter ego Henry Chinaski, som opptrer i flere av hans verker. *Nedenom og hjem* er en oppvekstskildring som anses å være en nøkkelroman for Bukowski.

Handling
--------

Romanen fokuserer på hovedpersonen, Henry Chinaski, mellom 1920 og 1941, og begynner med Chinaskis tidlige minner. Etter hvert som historien utvikler seg, følger leseren livet gjennom hans skoleår og som ung voksen. Chinaski forteller at han har en voldelig far, og hans mor gjør ingenting for å forhindre farens misbruk. Henry er ikke særlig atletisk, men forsøker så godt han kan på å forbedre seg. Fotball er vanskelig for ham, men han nyter volden som følger med. Han har bare litt bedre resultater i baseball. Chinaski utvikler seg gjennom grunnskolen, og har fokus på sport, vold og jenter. 

Gjennom ungdomsskolen oppdager Henry de mange gledene ved alkohol og onani. Når Henry begynner på videregående skole, får faren ham til å begynne ved en privat skole hvor han passer enda mindre inn blant alle de andre bortskjemte rike ungdommene med deres prangende, fargerike, konvertible kjøretøy og vakre kjærester. For å gjøre saken verre, utvikler Chinaski fryktelig kviser så alvorlig at han må gjennomgå smertefulle, og for det meste ineffektive, behandlinger. Han blir derfor et slags menneskelig marsvin for forskjellige eksperimenter tenkt ut av uinteresserte doktorer som egentlig ikke bryr seg om hans velvære. Leseren følger til slutt Chinaski til college, og leser om hans forsøk på å finne en meningsfylt jobb.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC
 |
***Otto er et neshorn*** er en humoristisk barnebok fra 1972 av den danske forfatteren Ole Lund Kirkegaard. Boken handler om gutten Topper, som en dag finner en magisk blyant. Alt han tegner med blyanten forsvinner, inntil han tegner et stort neshorn på stuetapetet. Neshornet, som får navnet Otto, forsvinner ikke men kommer til live, og plutselig befinner det seg et stort og sultent neshorn hjemme i stua til Topper og familien. Det viser seg å være problemer forbundet med å bo i 3. etasje i blokk og skulle ta hånd om et stort gult neshorn. 

Boken kommer med omslag og illustrasjoner av forfatteren selv. Den ble oversatt til norsk av Oddmund Ljone og gitt ut av Gyldendal Norsk Forlag i 1975. 

Boken er filmatisert to ganger, som spillefilm i 1983 og animasjonsfilm i 2013.

Bearbeidelser
-------------

Filmen *Otto er et neshorn* (1983) hadde manus av Rumle Hammerich og Mogens Kløvedal og er regissert av Rumle Hammerich. 

*Otto er et neshorn* (2013) er en 3D-animert versjon av samme historie, med manus av Rune Schjøtt. Denne er siste avsnitt i en trilogi som også inneholder *Orla Frøsnapper* (2011) og *Gummi T* (2012). Trilogien er produsert av Crone Film.

Boken er også gitt ut på lydbok både av Norsk lyd- og blindeskriftbibliotek (1992), lest inn av Magne Bruteig, og av Lydbokforlaget (2002) lest inn av Harald Stoltenberg

Referanser
----------

1. ↑  «Otto er et neshorn». *NLB* **(norsk)**. Besøkt 16. august 2023.
Charles Firestone i Aspen Institute leder et møte åi Torre Mayor i Mexico City.
**Aspen institutt** (engelsk: **Aspen Institute**) er en internasjonal ideell organisasjon som ble opprettet i 1950 som **Institute of Humanistic Studies**. Organisasjonen er dedikert til å "fremme ledelse, styrke tidløse idéer og verdier, og fordomsfri dialog om tidens emner".[] Instituttet og dets internasjonale partnere fremmer utøvelsen av felles interesser og en dypere forståelse i en upartisk og «ikke-ideologisk» innstilling gjennom regelmessige seminarer, politiske programmer, konferanser, ledelse og utvikling av tiltak. Instituttet har hovedkontor i Washington, D.C. USA, og har studiesteder i Aspen, Colorado (dens opprinnelige hjem) og nær kysten av Chesapeake Bay på Wye River i Maryland. Det er samarbeidende Aspen-institutter i Berlin, Roma, Madrid, Paris, Lyon, Tokyo, New Delhi, Praha og Bucharest, så vel som ledelse initiativer i USA og på det Afrikanske kontinentet, India og Sentral-Amerika.

Aspen-instituttet er i stor grad finansiert av internasjonale stiftelser som Carnegie Corporation, Rockefeller-stiftelsen, Gates Foundation, Lumina-stiftelsen, og Ford-stiftelsen, seminaravgifter, samt individuelle donasjoner.[] Dets styre omfatter ledere fra politikk, offentlige institusjoner, næringslivet og akademikere.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Aspen Institute – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Aspen-instituttet på Twitter Rediger på Wikidata

* Aspen-instituttet på Facebook Rediger på Wikidata

* Aspen-instituttet på Instagram Rediger på Wikidata
* Aspen Institutt
* Institutt skolerer forretningslivets «haier»
* Aspen festival
* The Aspen Institutts forretningsprogram

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |

1. ↑  ; besøksdato: 4. februar 2022.
2. ↑  ; besøksdato: 29. januar 2022.
**Arne Fosnes** (født 3. januar 1864 i Stryn i Nordfjord, død 1. mars 1923 i Vardal) var ordfører i Vardal i Oppland fra 1910 til 1922. Fosnes representerte Arbeiderdemokratene.

Fosnes utvandra til Amerika, der han var i sju år. I 1894 kom han til Nordbygda i Vardal, der han kjøpte bruket *Lunde*. 

I 1902 ble Arne Fosnes valgt inn i herredsstyret, og han ble etter hvert en sentral kommunepolitiker. Foruten ordførervervet var Fosnes i flere år forlikskommissær og formann i nemnda for småbruk- og boliglån. Han sto også i spissen for flere reformer innafor skolevesenet, blant annet innføring av fritt skolemateriell og utvidelse av lesetida. I likhet med mange andre arbeiderdemokrater var Fosnes ivrig talsmann for småbrukernes interesser. I hans ordførertid kjøpte Vardal kommune flere jord- og skogbrukseiendommer, som til dels ble utparsellert til småbruk.

Referanser
----------

1. ↑   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Vestopland, type referanse dødsannonse, utgitt 2. mars 1923[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Lauvdal, Torgeir: *Vardal bygdebok III*, Vardal 1930, s. 240-241.
* Opplandsarkivets avskrift av kommunevalgresultater Arkivert 16. april 2014 hos Wayback Machine.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Halvor Fosmark** | **Ordfører i Vardal**(1910–1922) | Etterfølger:**Kristian Nyjordet** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Inge Andersen** (født 22. mai 1964) er tidligere generalsekretær i Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité.

Andersen er også leder i Idrettens Studieforbund og styremedlem i Senter for Prestasjonsutvikling.

Andersen ble generalsekretær i Norges idrettsforbund i 2004. Han har tidligere arbeidet i Storebrand Bank og Finansbanken. Han har vært trener for det norske kvinnelandslaget i langrenn, juniorlandslagene til Norges Skiforbund, Sveits' langrennslandslag for kvinner og menn og Team Postgiro.

Andersen har hovedfag fra Norges idrettshøgskole.

Referanser
----------

1. ↑   **(norsk)**.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
2. ↑  Senter for Prestasjonsutvikling bedriftsinfo
3. 1 2  Inge Andersen ny generalsekretær
4. ↑  Inge Andersen ny generalsekretær i NIF Aftenposten 24.07.2004

Eksterne lenker
---------------

* Fakta om Inge Andersen Aftenposten.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Axel Krogh** (født 2. januar 1892 i Holme, død 1982 i Valencia) var en norsk forfatter.

Tilknytning til Setesdal
------------------------

Han kom som gutt til Setesdal fordi hans far, kunstmaleren Henrik Asor Hansen, arbeidet her i lengre perioder. Etter at foreldrene ble skilt, bosatte moren seg på Langeid i Bygland sammen med Axel og bror hans.

I voksen alder kjøpte Axel Krogh seg både skog og litt jord og bygget huset Dorgheim av to eldre tømmerbygninger, den eldste trolig 300 år gammel, like sør for Langeid. Han innredet huset med tradisjonelle møbler fra Setesdal, blant annet tre veggfaste senger, to svært gamle skap og et dobbelt langbord. 
Huset har nå blitt solgt og er planlagt flyttet til Hovden Fjellstoge.

Av og til brukte Krogh etternavnet Fjalkekrone etter det skogstykket han hadde kjøpt. Han bodde det meste av livet på Langeid og skrev 15 bøker – romaner og noveller. I tillegg skrev han noen artikler og noveller i aviser og blad.

Krogh og NS
-----------

Han meldte seg inn i NS sommeren 1940 og skrev noen sterke artikler i Fritt folk. Men om høsten reiste han til Oslo og møtte ledere i partiet, og etter hvert gikk det opp for ham hva han var med på, så han meldte seg ut. I 1946 ble han stilt for retten beskyldt for landssvik, men han ble helt frikjent, han fikk ikke engang bot.

Krogh og kristendommen
----------------------

Axel Krogh var sterkt imot kristendommen, så sterkt at han ikke kunne tenke seg at han skulle begraves på en kirkegård. Han søkte derfor om å bli begravet på det skogstykket han hadde kjøpt i Bygland, Fjalkekrone. På den tiden måtte man søke Kongen om slikt, og han fikk etter hvert innvilget ønsket sitt. Men han døde i Valencia i Spania, der han bodde de siste år av sitt liv. Trolig var det utgiftene med å føre ham hjem til Setesdal som gjorde at bror hans, som var fruktgrossist i Spania, valgte å la ham bli begravet der.

Bibliografi
-----------

* *Det spiller i haugen* 1939
* *Sannsoga um Gildeteigen og pengarne hans* 1936
* *Den røde strid* 1933
* *Høst over Tordstun* 1932
* *Åsgrim Undbjørges arv* 1931
* *Skibet* 1930
* *Kjærlighetens krønike* 1929
* *Turid Dorge* 1928
* *Vagle* 1927
* *Jomfruens hjerte* 1926
* *Foged Carolius* 1925
* *Utenfor grinden* 1924
* *Muld og stjerner* 1923
* *Stålisen* 1922
* *Avdrift* 1921

### Tilrettelagt for utgivelse

* Eide, Arthur: *Blandt byttekonefolket* 1937

### Om Krogh

* Beek, Dag Johan: *Tema og tendenser hos Axel Krogh – den glemte sørlandsdikter* 2000 (ikke publisert, tilgjengelig på Kristiansand folkebibliotek)
* Haugen, Tarjei: *Setesdal og setesdølar. Poesi og prosa gjennom 1000 år* (1993). Har utdrag fra romanen *Turid Dorge* og litt informasjon om Krogh.

Referanser
----------

1. ↑  «Axel Krogh.». *DigitaltMuseum* **(norsk)**. Besøkt 30. april 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** SUDOC
 |
Eksempelbilde
**Kampkunstfilm** (eller **kampsportfilm**) er en actionpreget filmsjanger med betydelige innslag av orientalsk kampkunst. I Norge har slike filmer også blitt omtalt som "karatefilmer".

Kampkunstfilmen er en subsjanger av actionfilmen. Denne filmtypen oppstod i Kina og Hongkong i 1960-årene og ble for alvor kjent utenfor Øst-Asia i 1970-årene, spesielt gjennom filmene med Bruce Lee. Senere i 1970- og 1980-årene kom personer som Chuck Norris, David Carradine og Jackie Chan til å sette sitt preg på sjangeren. I 1990-årene kom Jean-Claude van Damme og Jet Li.

I USA kalles denne filmsjangeren martial arts film.

Referanser
----------

1. ↑  «Anabol «Karate Kid»». *www.vg.no*. Besøkt 22. juli 2022.
2. ↑  Evensen, Kristian (19. april 2004). «Kung Fucked». *Nettavisen* **(norsk)**. Besøkt 22. juli 2022.
3. ↑  «Enter the Dragon». *Verdensteatret Kino*. Besøkt 22. juli 2022.
4. ↑  Thorvaldsen, Per (1987). *store film- og videoguiden*. no#: Mimesis. ISBN 8290740018.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE **·** BBC Things
 |
**Tverken** er et utfartssted ca. 9 km i nordøstlig retning fra Drammen, 458,3 moh. Navnet viser til Tverråsen. Tverken drives av «Stiftelsen Å.I.F. Tverken» gjennom frivillige vertskapsgrupper, og holder vanligvis åpent hver lørdag og søndag kl 10-15. Det er flere turveier som leder til Tverken og på vinterstid passerer skiløypene hytta.

Historie
--------

Julen 1929 innviet Ole Bolstad fra Åssiden en liten kafé ved navnet Heiakaféen, det ble senere omdøpt til Tverken. I 1935 brant kaféen ned, men allerede i 1936 var den ferdig gjenreist. Den var da blitt utvidet til restaurant med plass til ca. 200 gjester. I 1965 brant Tverken ned igjen, men ble nok en gang gjenoppført i årene 1969 til 1970 og deretter solgt til Åssiden Idrettsforening. Kaféen ligger 75 meter unna Tverken sportskapell. Bolstad drev stedet sammen med kona Astrid, og bygde blant annet traktorvei fra Aronsløkka til Tverken for å lette all transport, som inntil da hadde foregått med kløvhester.

Tverken har adresse: Tverkenveien 362, 3021 Drammen.

Referanser
----------

1. ↑   Drammen byleksikon-ID tverken[Hentet fra Wikidata]
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 18. november 2022. Besøkt 18. november 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Josip Uhlik** (1921–2021) var en jugoslavisk arkitekt og byplanlegger.

Liv og virke
------------

Uhlik tok i 1948 arkitektureksamen ved universitetet i Zagreb. Med sin ektefelle Nada (født Jelenić; 1919–2018), som han møtte under studiene og som også ble arkitekt flyttet han først til Rijeka, der de begge arbeidet i sentralbyrået for skipsbygging. Sammen vant de i 1953 arkitektkonkurransen for Hotell Plitvice, men det ble likevel bygd etter en annen arkitekts planer. Men serien førte til at Zagrebs borgermester tilbød Većeslav Holjevac en stilling.

I årene 1958 til 1971 var han stedfortredende direktør for Zagrebs byplanleggingsetat. Da planla han flere nye boligområder i bydelen Novi Zagreb. Han tegnet også hoteller og skoler. Blant hans mest kjente bygge på Zagreb lufthavn. Fra 1971 til han ble pensjonist i 1983 var Uhlik beskjeftiget som arkitekt med utbygginger av lufthavnen.

I 2015 mottok han Vladimir-Nazor-prisen for sitt livsverk. Han døde noen uker etter sin hundreårsdag på et aldershjem i Zagreb som følge av covid-19.

Referanser
----------

1. ↑   www.gradskagroblja.hr, besøkt 30. juli 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Informacije o pogrebu*, =2021-11-08
3. ↑  *Nada Uhlik*, 2021-11-08
4. ↑  Stanislav Pavlin: *Zračna luka Franjo Tuđman*, *Hrvatska tehnička enciklopedija*, 2017/2018
Et Red One kamera.
**Red One** er et digitalt filmkamera laget av Red Digital Cinema Camera Company. Da det ble lansert i 2007 var det det eneste digitale filmkameraet med fullformatsensor og oppløsning på hele 4 520 x 2 549 pixler (4k). Det var det første av digitale kameraer som muliggjorde filmproduksjon med heldigital arbeidsflyt. Kameraet er brukt til flere store internasjonale spillefilmer som District 9, The Nothing Men, Pirates of the Caribbean 4, Knowing og flere.

Kameraet har en CMOS sensor kalt Mysterium. Den måler 24,4 mm x 13,7 mm og er ekvivalent til tradisjonell 35mm-film. Kameraet har PL-fatning for objektiver, men kan gjennom en mekanisk adapter bruke både 2/3 objektiver, Nikon F-objektiver og Canon EOS-objektiver.

Kameraet har senere blitt oppgradert og levert med en nyere og forbedret sensor: Mysterium-X (MX). Denne har samme antall og like store pixler, men har vesentlig mindre støy ved lavere lysmengder og bedre dynamisk lysgjengivelse. Eiere av Red One har anledning til å oppgradere sine kamera(er) med den nye sensoren (mot betaling) ved å sende dem inn til produsenten.

Opptaksformater
---------------

| Oppløsning | Bilder per sekund |
| --- | --- |
| 4,5K WS (4 480x1 920) | 1 – 30 (variabelt) |
| 4K 16:9 (4 096x2 304), 4K 2:1 (4 096x2 048), 4K HD (3840x2160), 4K ANA (2 816x2 304) | 1 – 30 (variabelt) |
| 3K 16:9 (3 072x1 728), 3K 2:1 (3 072x1 536), 3K ANA (2 112x1 728) | 1 – 60 (variabelt) |
| 2K 16:9 (2 048x1 152), 2K 2:1 (2 048x1 024), 2K ANA (1 408x1 152) | 1 – 120 (variabelt) |

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Red Digital Cinema Camera Company – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Last ned filer fra et RED ONE kamera
**Karen Marie Bjølstad** (født 25. oktober 1839 i Fredrikstad, død 10. mai 1931 i Aker) var en norsk kunstner, og Edvard Munchs tante og pleiemor.

Født i Fredrikstad som yngre søster av Laura Cathrine Munch. Etter søsterens død flyttet hun fra Fredrikstad til Oslo, og tok oppdrageransvar for de fem etterlatte barna der, sammen med faren Christian Munch. Bjølstad var selv kunstner og lagde bilder for salg. Hun ble sentral i Edvard Munchs liv, og så tidlig guttens talent og bidro til at han ble maler. Hun stod selv modell for en rekke av nevøens bilder.

I mai 2013 kom boken om Bjølstad, *Tante Karen - Kvinnen bak Edvard Munch*, skrevet av Torill Stokkan utgitt på Orfeus Publishing.

Referanser
----------

1. ↑   Slekt og Datas Gravminnebase, www.disnorge.no, besøkt 26. november 2018[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Nationen, side(r) 4, utgitt 16. mai 1931[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Tante Karen : kvinnen bak Edvard Munch». WorldCat. Besøkt 11. september 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Dorothy Cross** (født 1956 i Cork) er en irsk kunstner, som har arbeidet både med skulptur, fotografi, video og installasjonskunst. Hun bor i Connemara.

> Dorothy Cross’ kunst er like vakker som den er fryktinngytende. Den er vakker i sin evne til å løse formelle oppgaver estetisk, og fryktelig i sin omfavnelse av naturens mer skremmende sider. Og det er i dette skjæringspunktet mellom kunst og natur at kunstneren har funnet sin tematiske åre.
> 
> 
> Patrick T. Murphy
> 
> 

Hun er utdannet fra Crawford Municipal School of Art (1973–74), Leicester Polytechnic (1974–77) og San Francisco Art Institute (1980–82).

Hun fikk sitt gjennombrudd med installasjonene «Ebb» i Douglas Hyde Gallery, Dublin (1988) og «Powerhouse» i Philadelphia, London og Dublin (1991). Begge installasjonene besto delvis av objets trouvé fra hennes egen slekt. På 1990-tallet begynte hun å lage skulpturer med kuskinn, spener og slangeskinn. Et karakteristisk eksempel er «Virgin Shroud» (1993), som er innkjøpt av Tate Modern: Et kuskinn en drapert over en dukke på en slik måte at spenene utgjør en krone. Verktittelen antyder at skinnet dekker over en statue av den hellige jomfru. Skinnet er påmontert deler av en silkebrudekjole som har tilhørt kunstnerens bestemor. En annen kjent installasjon er «Ghost Ship» (1998), det selvlysende fyrskipet i Dún Laoghaires havn. Hun har også laget andre installasjoner med dyr og biologisk materiale, som «Shark Lady in a Ball Dress» (1998) og «Come into the garden Maude» med bilder av maneter. Hun har også regissert operaoppsetninger.

Hun representerte Irland på Veneziabiennalen i 1993 og hadde en større retrospektiv utstilling på Irish Museum of Modern Art i 2005.

Hun har bidratt til Skulpturlandskap Nordland med installasjonen «Hai-Ku-Badekar» i Sømna.

Referanser
----------

1. ↑   Union List of Artist Names, «Dorothy Cross», ULAN 500123778[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   CLARA, «Dorothy Cross», CLARA-ID 14936[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Cross, Dorothy[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   DACS register, DACS ID (tidligere) 8b194931-bbae-4e24-82ae-fb459147ac52[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   awarewomenartists.com, besøkt 18. desember 2022[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   RKD kunstner-ID 405356, rkd.nl, besøkt 9. september 2021[Hentet fra Wikidata]
7. ↑   aosdana.artscouncil.ie, besøkt 6. juli 2018[Hentet fra Wikidata]
8. 1 2  skulpturlandskap.no Arkivert 10. juni 2011 hos Wayback Machine.
9. ↑  frithstreetgallery.com cv Arkivert 10. januar 2012 hos Wayback Machine.
10. ↑  tate.org.uk Virgin Shroud
11. ↑  stunned.org
12. ↑  Kerlin gallery Arkivert 26. august 2011 hos Wayback Machine. bilder og biografi
13. ↑  «Artists talking». Arkivert fra originalen 30. mai 2012. Besøkt 13. mars 2012.
14. ↑  artistsvisitgalapagos.com Arkivert 17. mars 2012 hos Wayback Machine.
15. ↑  modernart.ie Dorothy Cross Arkivert 29. april 2012 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN
 |
The Salvation Armys (Frelsersarméens) vaisenhus i Liverpool som ga navn til «Strawberry Fields Forever»
**«Strawberry Fields Forever»** er en sang som ble utgitt i originalversjon av den engelske gruppen The Beatles.

Sangen er kreditert duoen John Lennon / Paul McCartney, men er i sin helhet skrevet av Lennon. «Strawberry Fields Forever» ble først utgitt på en dobbel A-side singel sammen med McCartney-låten «Penny Lane» 13. februar 1967 og ble nummer 2 på de engelske singlelistene. Den ble senere samme år utgitt på albumet *Magical Mystery Tour*. «Strawberry Fields Forever» var i utgangspunktet tenkt å være en del av albumet *Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band,* men ble utelatt etter ønske fra George Martin og Brian Epstein, noe George Martin senere har uttalt som "en av de største feiltagelsene jeg har gjort". Sangen har sin tittel etter barnehjemmet Strawberry Field drevet av Frelsesarmeen i Liverpool, hvor Lennon pleide å leke som barn.

«Strawberry Fields Forever» går for å være en av The Beatles' mest komplekse og banebrytende komposisjoner, og sangens surrealistiske og avantgardistiske overtoner gjorde den til en referanselåt for den psykedeliske rocken i siste halvdel av 60-tallet.

Vis-à-vis Lennons hjem på vestsiden av Central Park i New York er et lite område av parken kalt Strawberry Fields, til minne om Lennon som ble drept på gaten like ved i 1980.

Referanser
----------

1. ↑  VG-lista Topp 20 - The Beatles' norske hitsingler

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Strawberry Fields Forever* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *Strawberry Fields Forever* på Genius — sangtekst Rediger på Wikidata
* (en) Alan Pollack om Strawberry Fields Forever


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige mottaker:«I'm a Believer» med The Monkees | **Nummer 1 på VG-lista**(Uke 10–15 (sammen med «Penny Lane» 1967) | Neste mottaker:«Puppet on a String» med Sandie Shaw |
**«We're Off to See the Wizard»** er en amerikansk sang i 6/8-dels takt, skrevet av Harold Arlen (melodi) og A.Y. Harburg (tekst). Den er én av de klassiske og mest minneverdige sangene fra den Academy Award-vinnende filmen, *Trollmannen fra Oz*. Arlen beskrev den, sammen med «The Merry Old Land of Oz» og «Ding-Dong! The Witch Is Dead», som én av «lemon drops»-sangene i filmen.

Melodiens første tilstedeværelse begynte med the Munchkins som resiterte og Judy Garland som gjentok «Follow the Yellow Brick Road!». Den ble til en gruppesang med the Munchkins (mens Garland hoppet og danset langs veien) og gled så over i «You're Off to See the Wizard».

Sangen ble arrangert av Don Coates. 

Stykket forekommer som sang ytterligere tre ganger på filmens soundtrack, sammen med flere korte instrumentale referanser i underscoren:

1. Som en duett, fremført av Judy Garland og Ray Bolger
2. Som trio, fremført av Judy Garland, Ray Bolger og Jack Haley i filmen, men Buddy Ebsens stemme høres istedenfor Haleys
3. Som en kvartett, fremført av Judy Garland, Ray Bolger, igjen Buddy Ebsens stemme og Bert Lahr

Selv om Jack Haley erstattet Ebsen i filmen og i Tin Mans soloinnspilling av «If I Only Had a Heart», ble det sett på som unødvendig å gjeninnspille gruppesangen, så stemmen i den utgitte filmversjonen er Ebsens. Hans stemme kan oppdages ved å lytte på mannsstemmen som uttalte «R»-en i «Wizard», ettersom Ebsens regionale aksent fremhevde «R»-en mye sterkere enn Haleys.

I *The Wizard of Oz and Other Harold Arlen Songs* omarbeidet Shorty Rogers sangen som (med ordene til *Talkin' Broadway*) *«en høyenergisk, vil latindans-ekstravaganza»*.

Sangen hørtes senere i noen få av MGMs tegnefilmer, notabelt én med Tom og Jerry, hvor Jerry ble venn med en liten and og marsjerte av sted med ham på slutten til en instrumental versjon av sangen.

Alvin and the Chipmunks gjorde en coverversjon på LP-platen, *The Chipmunks Go to the Movies* (1969).

Mitch Miller og hans mannskor spilte inn en versjon. Den ble utgitt på single for barne-plateetiketten, Golden Records. Sangeren, Anne Lloyd, var med som *Dorothy*.

Norsk versjon
-------------

Den norske versjonen er kun kreditert som *Oversatt*.

### Innspilling

* Jens Book-Jenssen med Øivind Berghs Bristolorkester. Innspilt i februar 1940. Utgitt på 78-platen Columbia GN 761.

Kilder
------

* We're Off to See the Wizard by Judy Garland Songfacts
* *Biography of Harold Arlen* Arkivert 5. februar 2012 hos Wayback Machine.
* *Harold Arlen: Composer's Centennial features his perennials* Talkin' Broadway: Sound Advice

Eksterne lenker
---------------

* Sheet music cover for *We're Off To See The Wizard* at the U.S. Library of Congress