recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***The Woman from Mellon's*** er en amerikansk stumfilm fra 1910, regissert av D. W. Griffith.

Handling
--------

Harry Townsend, en ung og dyktig aksjemegler, er forelsket i den attraktive datteren til James Petersby - en Wall Street-magnat. Ettersom Harry ser ut til å være en veldig lovende ung mann, gir Petersby snart sitt samtykke til ekteskapet deres. Men Harry blir imidlertid hardt rammet av panikk i aksjemarkedet, og mister praktisk talt alle pengene sine. Dette forandrer situasjonen dramatisk, og den unge elskeren blir derfor forbudt den velstående eldre mannens hjem. Fortvilet går Harry for å skaffe seg jobb, og svarer på en annonse fra et detektiv-byrå.

Der oppdager han at sjefen er en gammel venn av ham, og derfor får Harry jobben. Deretter reiser han til kjæresten sin, for å informere henne om suksessen hans. Men faren hennes oppdager ham der og kaster ham ut, og mistenker at det unge paret planlegger å stikke av sammen. Petersby skriver deretter et brev til Mellon Detective Agency for å sende en pålitelig kvinne til hjemmet hans som vakt og følgesvenn for datteren hans, som han mistenker kommer til å reise sin vei sammen med Harry. Men dette er tilfeldigvis det samme byrået som Harry nylig har koblet til.

Derfor overbeviser han sjefen sin om å gi ham denne jobben. Så kler han seg ut som en kvinne, skaffer seg passende klær, og barberer av seg barten sin før han dukker opp ved Petersby-herskapshuset. Harry avslører snart sin identitet til kjæresten sin, men faren hennes blir også betatt av denne attraktive fremmede kvinnen. Foruten å flørte med det han tror er en kvinne, kommer den eldre mannen også med verdifulle tips på aksje-markedet - som Harry umiddelbart gjør godt bruk av, og han skaffer seg etter hvert formuen sin tilbake.

Skuespillere
------------

* Billy Quirk som Harry Townsend
* George Nichols som James Petersby
* Mary Pickford som Mary Petersby. Datteren til James
* James Kirkwood som en pastor
* Linda Arvidson som en detektiv
* Kate Bruce som en hushjelp
* Charles Craig som en detektiv / Politi-betjent
* Frank Evans som en hovmester

Referanser
----------

1. ↑  The Woman from Mellon’s
2. ↑  THE WOMAN FROM MELLON'S

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Woman from Mellon's* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Woman from Mellon's* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Woman from Mellon's* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Woman from Mellon's* på Silent Era Rediger på Wikidata
***Afronemoura stuckenbergi*** er en av art av steinfluer. De er tilknyttet et liv i ferskvann som nymfer (larve). Steinfluer finnes bare i nærheten av ferskvann. Selv om de voksne har fire vinger er de ikke særlige dyktige flygere og finnes sjeldent langt fra stedet de levde som nymfe. Denne familien finnes i dag bare på den sørlige halvkulen, men den tilhører en gruppe (Arctoperlaria) av steinfluer som lever på den nordlige halvkulen, så det er sannsynlig at den er av nordlig opprinnelse og har vandret sørover.

Utseende
--------

Små, mørke steinfluer. Et karakteristisk kjennetegn er at baklårene er svært kraftige.

Levevis
-------

Artene kan finnes i en rekke forskjellige ferskvanns-lokaliteter, men foretrekker kaldt og oksygenrikt vann. Noen arter lever på steiner som blir overskylt av fossefall eller stryk, andre lever i elver eller innsjøer. Nymfene eter døde planter og dødt, organisk materiale og gjennomfører utviklingen på ett år. De har sterke bein og kan krype opp loddrette overflater, også mot en kraftig vannstrøm. De voksne fluene kan hoppe ved hjelp av sine kraftige baklår, noen arter flyr også godt. De tar trolig næring til seg.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Orden **Steinfluer (Plecoptera)**
	+ Underorden Arctoperlaria
		- Gruppe Euholognatha
			* Overfamilie Nemouroidea
				+ Familie Notonemouridae Ricker, 1950
					- Slekten *Afronemoura* Illies, 1981 – 3 arter, Afrika
						* Afronemoura amatolae Balinsky, 1956
						* Afronemoura spinulata Balinsky, 1967
						* Afronemoura stuckenbergi Picker & Stevens, 1999

Kilder
------

* Australian Faunal Directory: Notonemouridae

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Afronemoura stuckenbergi* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
* The Tree of Life – Steinfluer, (Plecoptera) (engelskspråklig)
* CSIRO – Steinfluer, (Plecoptera) Arkivert 27. oktober 2017 hos Wayback Machine. (engelskspråklig)
* Norsk Entomologisk forening
***The Woman in 47*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av George Irving.

Handling
--------

Viola Donizetti emigrerer fra Italia til USA, i håp om å flykte fra faren og en forlovede faren hadde valgt til henne. Men hun er fast bestemt på å finne igjen Tony, den virkelige kjæresten hennes. Viola klarer ikke å finne Tony, men innleder et romantisk forhold til den velstående Collingswood, som hun forlater etter at hun oppdager at han alllerede er gift med en annen kvinne. Deretter finner Viola endelig igjen Tony, som hun planlegger å gifte seg med. Før bryllupsseremonien sjekker de inn på rom 47 ved et flott hotell.

Men Collingswood, fremdeles besatt av Viola, reiser til det samme hotellet og flytter inn på rom 48. Han skriver et selvmordsbrev som siterer sin mislykkede affære med Viola som årsaken til handlingene hans, før han begår selvmord ved hotell-rommet. Når Tony leser denne beskjeden bestemmer han seg for å forlate Viola. Men en prest som har blitt tilkalt for å gjennomføre seremonien forsøker å overtale ham til å glemme brevet.

Skuespillere
------------

* Alice Brady som Viola Donizetti.
* William Raymond som Tony.
* John Warwick som Tonys fetter.
* George D. Melville som Pasquale Donizetti.
* Eric Blind som Mr. Collingswood.
* Lillian Concord som Mrs. Collingswood.
* Thomas McGrath som Mr. Sharpless.
* Gilbert Rooney som Godfrey Sharpless.
* Jack Sherrill som en reporter.

Referanser
----------

1. ↑  THE WOMAN IN 47

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Woman in 47* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Woman in 47* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Interaksjonisme** er en sinnsfilosofisk teori som foreslår å løse kropp–sinn-problemet ved å hevde at kropp (legeme, materie) og sinn (ånd, sjel) gjensidig kan påvirke hverandre. Interaksjonismen er således dualistisk (eller pluralistisk), dvs. den benekter at sinnet er en ren kroppslig funksjon (materialisme, fysikalisme) eller at kroppen er et rent åndelig produkt (idealisme, solipsisme). Til forskjell fra andre former for dualisme argumenterer interaksjonismen både at kroppen kan påvirke sinnet (kontra parallellismen) og at sinnet kan påvirke kroppen (kontra epifenomenalismen).

René Descartes var tilhenger av en form for interaksjonisme. De mest kjente representantene for interaksjonismen i nyere tid er filosofen Karl Popper og nevrofysiologen John Eccles (se verden 1–3).

Kritikere av interaksjonismen påpeker at man ikke har noen forklaring på hvordan ånd kan påvirke materie, og at enhver slik påvirkning ville være uforenlig med energibevaringsloven. Tilhengerne vedgår at forklaringen av mekanismen fremdeles er åpen, men at det (nettopp derfor) er for tidlig å fastslå om forklaringen vil bryte med energibevaringsloven.

Kilder
------

* K.R. Popper & J.C. Eccles (1977). *The Self and Its Brain*. Berlin: Springer.

Eksterne lenker
---------------

* Avsnittet om interaksjonisme i *Stanford Encyclopedia of Philosophy* (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
En vegg-montert Belling-Lee-tilkobling (en F-kontakt er under)
En **Belling-Lee-kontakt** er en koaksialkontakt som er mye brukt for kabel-TV-distribusjon i Europa og Australia. Den er spesifisert i *IEC 61169, Part 2* hvor den også kalles **9,52-kontakt**. Den går også under andre navn som **PAL-antenne-kontakt** eller bare **TV-antenne-kontakt**. Den er konstruert for å brukes sammen med koaksialkabler som har en karakteristisk impedans på 75 ohm. Den mest vanlige varianten har ingen skrutilkobling eller annen hurtigkobling og kontaktene settes derfor enkelt inn og dras enkelt ut. En variant er derimot spesifisert med skrutilkobling med en M14x1 gjenge, men denne brukes ikke. I tilfeller der en har behov for en fastskrudd kobling brukes i dag heller ofte F-kontakten. På TV-apparater er det normalt en hunn-kontakt av Belling-Lee, mens radio-apparater har en hann-kontakt. Utenfor Europa og Australia brukes stort sett heller alltid F-kontakt.

Signalsplitter med Belling-Lee-kontakter
Kontakten ble konstruert ved Belling & Lee Ltd i Storbritannia rundt 1922 omtrent samtidig som de første sendingene ble gjort av BBC. Den ble opprinnelig designet for frekvenser opp til 1.6 MHz, men brukes i dag for TV-signaler helt opp til 957 MHz.

Se også
-------

* F-kontakt

Referanser
----------

1. ↑  «IEC 61169-2:2007 | IEC Webstore». *webstore.iec.ch*. Besøkt 22. desember 2020.
**Høvding over Dúnedain** var en tittel i Midgard i J.R.R. Tolkiens bok Ringenes Herre. Tittelen ble dannet etter at Arthedain hadde falt, og ble brukt av etterkommere av den siste kongen av Nordariket til Dúnedain. Den første høvdingen var Aranarth, som var sønnen og arvingen til Arthedains siste konge, Arvedui. I stedet for å gjenetablere Arthedain eller Arnor, valgte han å styre sitt folk som en høvding. Etter han ble alle høvdinger oppdratt i Kløvendal, hvor arvestykkene fra Isildurs slekt også ble oppbevart.

Alle høvdinger var etterkommere av Isildur gjennom kongene av Arthedain og Arnor, og av Anárion gjennom Fíriel av Gondor. På grunn av dette, og faktumet at kongeslekten i Gondor hadde blitt brutt, anså høvdingene seg selv som rettmessige arvinger til både Gondor og Arnor. De fortsatte også å bruke navn som begynte med den kongelige prefiksen *ar(a)*-, som symboliserte deres krav til tronen av begge rikene. Sammenlignet med Riksforstanderne som styrte Gondor i samtiden, levde Høvdingene over Dúnendain lengre, med mindre de ble drept.

Høvdinger over Dúnedain i tredje tideverv
-----------------------------------------

* Aranarth, sønn av kong Arvedui av Arthedain. Høvding fra 1975–2106 T.T.
* Arahael Høvding fra 2106–2177
* Aranuir C. 2177–2247
* Aravir C. 2247–2319
* Aragorn I C. 2319–2327
* Araglas C. 2327–2455
* Arahad I C. 2455–2523
* Aragost C. 2523–2588
* Aravorn C. 2588–2654
* Arahad II C. 2654–2719
* Arassuil C. 2719–2784
* Arathorn I C. 2784–2848
* Argonui C. 2848–2912
* Arador C. 2912–2930
* Arathorn II C. 2930–2933
* Aragorn II C. 2933 T.T.

Aragorn II ble kronet som kong Elessar av gjenforente kongeriket Gondor og Arnor.
Linjen ble brutt da Elessar ble kronet. Etter Elessars død, ble hans sønn, Eldarion, konge/høvding over de sammenslåtte rikene Gondor og Arnor.
**Høstutstillingen 900moh** er en kunstutstilling i Galleri Beito på Radisson BLU Resort Hotel på Beitostølen i Øystre Slidre. Den er en av fire hovedutstillinger i året, som følger de fire årstidene. En av de sentrale pådriverne som fikk igang høstutstillingen er Arne Paus.

Utstillingene er fra 2010 arrangert av Galleri Beito og Beitohallen Galleri for figurative samtidskunst. 

Første utstilling var i 2006.

Neste utstilling var i 2007 med kunst av Arne Paus, Svein Solem, Jan Petter Bratsberg, Tore Hogstvedt, Toril Kojan, Stian Sabel Venemark, m.fl.

Arrangementet ble i 2008 til i et samarbeid mellom Beitostølen Resort, Galleriservice og Carpe Futura. Ansvarlig for utstillingen var Bjørn Hurum. På vernissasjen var det nærmere 500 gjester. Blant utstillerne dette året var Bratsberg og Solem i tillegg til Rino Larsen og Helle Wårås.

Da Carpe Futura i forkant av utstillingsåpning i 2009, trakk seg ut av samarbeidet, ble arrangementet derfor relansert i et samarbeid mellom Arne Paus, Steff Herbern ved tidligere Herbern Marina på Aker Brygge og Kay Sveum i Kays Lobbybar, på Radisson BLU Resort hotell på Beitostølen. Som et resultat ble selskapet Galleri Beito opprettet i februar 2010 for å fortsette med utstillinger under logoen «Galleri for figurativ samtidskunst Beitohallen».

I 2010 ble utstillingen arrangert av Galleri Beito og Beitohallen Galleri for figurative samtidskunst. Dette året var blant annet Darek Adamski, Trine Folmoe, Kari Grasmo, Dag Hol, Jan Harr, Yngve Reidar Vold og Arne Paus med blant utstillerne.

Kunstnere
---------

*Merk at lista er ufullstending og kan inneholde feil*

2006
* Tore Hogstvedt
* Arne Paus

2007
* Helle Wårås
* Arne Paus
* Svein Solem
* Jan Petter Bratsberg
* Tore Hogstvedt
* Toril Kojan
* Stian Sabel Venemark

2008
* Wanda Elisabeth Hareim
* Harald Kolderup
* Tore Hogstvedt
* Arne Paus
* Bjørn Sørvang Hansen
* Eva Laila Hilsen
* Bodil Paus
* Helle Wårås
* Svein Solem
* Jan Petter Bratsberg
* Rino Larsen

2009
* Helle Wårås
* Jan Petter Bratsberg
* Tore Hogstvedt
* Svein Solem
* Arne Paus
* Dag Hol
* Sveien Solem
* Bjørn Sørvang Hansen
* Bjørn Hebæk
* Leslie Ayres

2010
* Darek Adamski
* Trine Folmoe
* Kari Grasmo
* Dag Hol
* Jan Harr
* Yngve Reidar Vold
* Arne Paus
* Trond Andersen
* John Brenengen
* Daniel Douglas
* Mona Five Herbern
* Tore Hogstvedt
* Gunnar Kristian Kopperud
* Kirsten Kokkin
* Bruce Naigles
* Elena Abessinova

Referanser
----------

1. 1 2  Avisa Valdres: Kulturelt påfyll i høgfjellet (30. september 2008, side 22)
2. ↑  NRK Hedmark og Oppland: Høstutstilling 900 moh
3. ↑  Avisa Valdres: Kunst for alle 1. oktober 2009, side 2
4. ↑  Avisa Valdres: Kunst for alle 1. oktober 2009, side 3
5. ↑  Avisa Valdres: Vil lage kunststiftelse 8. oktober 2009, side 28

Eksterne lenker
---------------

* Høstutstillingen 900 moh.[*død lenke*]

Portal: Kunst
**Lindy Cochran Kelley** (født 10. juli 1953 i Richmond, Vermont) er en tidligere amerikansk alpinist. Hun er den yngste av de legendariske Cochran-søsknene, som fra slutten av 1960-årene til midten av 1970-årene dominerte alpinsporten i USA. Som resten av søskenflokken (Marilyn, Barbara og Bob) ble hun trent av foreldrene, og ble en alpinist av verdensklasse. 

I 1970 kom Lindy med på det amerikanske alpinlandslaget. På dette tidspunktet hadde hennes tre eldre søsken allerede internasjonale triumfer å vise til. I 1973 fikk Lindy Cochran sin første tittel av betydning, da hun ble amerikansk mester i slalåm. Et knapt år senere oppnådde hun karrierens beste plassering i verdenscupen med en andreplass i slalåm i Les Gets.

Hennes beste år ble sesongen 1975/76, da hun ble amerikansk mester i storslalåm og kom på sjetteplass i slalåm i OL i Innsbruck.

Hun la opp som aktiv alpinist i 1981.

Referanser
----------

1. ↑   www.vermontsportshall.com, besøkt 19. juli 2019[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lindy Cochran – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Lindy Cochran – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Lindy Cochran – Vermont Sports Hall of Fame Rediger på Wikidata

* (en) Lindy Cochran – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Lindy Cochran – ski-db.com Rediger på Wikidata
Inndelingen av De dinariske Alper. Dinara er område B8.
**Dinara** er en fjellkjede på grensen mellom Kroatia og Bosnia-Hercegovina. Fjellene er mest kjent for å ha gitt navn til De dinariske alper, en fjellkjede av karst (kalkstein).

Dinara strekker seg fra fjellovergangen Derala (965 m) i nordvest til Privijapasset (1 230 m), som ligger 20 km mot sørøst, der Kamešnica-fjellet begynner. Dinara er opp til 10 km bredt og 100 km langt, og de høyeste toppene er Troglav (1 913 m) og Dinara (1 831 m). Toppen kalt *Dinara*, eller *Sinjal*, er formet som et menneskehode av stein, og er den høyeste fjelltoppen i Kroatia. 

Selv om Dinara ikke ligger langt fra Adriaterhavet minner klimaet lite om Middelhavet. Dinara markerer grensen til et område med et mye kaldere, alpint klima. Selve fjellene er ikke bebodd, men det står små skur her og der som hovedsakelig blir brukt av gjetere fra de nærliggende dalene, som for eksempel Cetina renner gjennom. 

De mest fascinerende fjellformasjonene ligger på sørvestsiden. Her ligger det et seks kilometer langt massiv, som er opp til 1 700 meter høyt, og er lett synlig i landskapet for reisende på veiene i dalen nedenfor. Fjellklatrere foretrekker derimot toppen Ošljak (1 706 m).

Dinara har en endemisk gnagerart, en markmus kalt *Dinarski miš* («Dinarisk mus»), *Dolomys bogdanovi longipedis* fra slekten Dinaromys, som er en utrydningstruet dyreart. 

Det latinske navnet på fjellet er *Adrian oros*, mens det nåværende navnet kommer fra en eldgammel illyrisk stamme som bodde på østsiden av fjellet.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Dinara – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bilder og klatreinformasjon.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Den daglige grenseseremonien mellom India og Pakistan ved Wagah tiltrekker både lokalbefolkning og turister.
**Wagah** (punjabi: ਵਾਘਾ, hindi: वाघा, urdu: واہگہ‎) er en grenseovergang mellom India og Pakistan. Den ligger på Grand Trunk Road mellom byene Amritsar i indisk Punjab og Lahore i pakistansk Punjab. Nærmeste jernbanestasjon er Attari, som ligger 3 km unna Wagah. 

Wagah, kjent som *Wahga* i Pakistan, er en landsby der den kontroversielle Radcliffe-linjen ble tegnet gjennom. Radcliffe-linjen var den spesifiserte grensen som skilte India og Pakistan ved delingen av Britisk India i 1947. Som følge av uavhengigheten ble landsbyen delt i to. Den østlige delen av landsbyen ligger i dag i India, mens den vestlige halvdelen ligger i Pakistan. Wagah er spesielt kjent for den daglige grenseseremonien. Like før solnedgang hver dag kommer tusenvis av innbyggere og turister fra begge sider av grensen til Wagah for å overvære seremonien, der grenseportene låses og flaggene senkes. Selve seremonien er underholdende siden det handler om at alt skal skje synkront på pakistansk og indisk side, samtidig som landene har en slags «stand-off» der de konkurrerer om hvem som kan holde en tone lengst, rope høyest, sparke høyest og brette flagget fortest. I tillegg blir det spilt høytidelig musikk og ropt nasjonalistiske slagord for å gjøre det hele til en storstilt festforestilling for de fremmøtte.

Referanser
----------

1. 1 2  Frank Jacobs (3. juli 2012). «Peacocks at Sunset». *Opinionator: Borderlines*. The New York Times. Besøkt 15. juli 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Wagah Border – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Wikinews | Wikinews: Flag-lowering ceremony at Wagah border becomes more peaceful – relatert engelskspråklig nyhetssak |

* Michael Palin at the India-Pakistan border ceremony on the Pakistani side (fra *Himalaya with Michael Palin*). BBCWorldwide video på YouTube.
* Sanjeev Bhaskar at the India-Pakistan border ceremony on the Indian side. BBCWorldwide video på YouTube.
* Bilder fra feiringen av 60-årsmarkeringen ved Wagah

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Lindås** (eldre skrivemåte **Lindaas**) er et norsk gårdsnavn og slektsnavn som er brukt flere steder i landet, og har gitt navn til Lindås kommune i Nordhordland.

Betydning
---------

Sistedelen av navnet betyr 'ås', men den første delen kan ha ulike betydninger. Den kan ofte forklares med at tretypen lind vokser i området, men denne betydningen kan vanskelig knyttes til områder der det ikke vokser lind. I stedet har man tenkt seg at ordet viser til formen på åsen, for eksempel at den er formet som et bånd (norr. *lindi*) eller er svakt skrånende (adjektivet *linn*, som betyr 'svak' eller 'mild').

Bruk
----

* Lindås i Nordhordland er en gård, et tettsted og en tidligere kommune i Nordhordland. Det finnes også gårder som heter Lindås i Holmestrand kommune, Åmli kommune, Flesberg kommune, Sveio kommune, Aure kommune, Senja kommune, Kongsberg kommune og Asker kommune.

Det er omkring 250 som har Lindås og 150 som har Lindaas som etternavn i Norge.

Referanser
----------

1. ↑  *Norske Gaardnavne*, Lindaas
2. ↑  SSB 2008
**Boholano** (cebuano: *Binol-anon*, eller *bol-anon*) er en variant av cebuano som tales i provinsen Bohol i Visayas, i størstedelen av provinsen Southern Leyte, og i deler av Mindanao, særlig i regionene Northern Mindanao og Caraga. Det beskrives (feilaktig) noen ganger som et helt eget språk, men binol-anon er et dialektkontinuum ut fra standard cebuano (slik dette tales i Cebu).

Særtrekk
--------

Boholano, i særdeleshet som det tales sentralt på øya Bohol, har som kjennemerker som skiller det fra andre cebuanovarianter i noen få lydforskyvninger:

* Halvvokalen *y* blir uttalt [dʒ], og det gjeller også *ll*-lysen: *iya* uttales [iˈdʒa];
* *Ako* uttales [aˈho];
* Intervokalsk *l* uttales av og til som [w] når den etterfølger *u* eller *o*: *kulang* uttales [ˈkuwaŋ] (slik som også på Cebu Citys dialekt).

Boholanodialektene på vestlige Bohol, inklusive Tagbilaran, er imidlertid nærmest umulige å skjelne fra andre dialekter nær Cebu City. Videre er det slik at lydforskyvningene som er beskrevet ovenfor, særlig de to sistnevnte, er ofte også tilstede i Cebu City-dialekt.

Historie
--------

Bol-anon ble utviklet i regionen etter at cebuano ble introdusert fra Cebu. Cebuano er i sin tur formet ca. 4 000 år f.Kr. fra proto-austronesisk i *Sugbu*-kjerneområdet. Det spredte seg og fikk da for varianten Bohol Cebuano-dialekt.

Referanser
----------

1. ↑
2. 1 2  "John Woff, "Cebuano" in Facts About the World's Languages: An Encyclopedia of the World's Major Languages, Past and Present (New York: H. W. Wilson, 2001).
3. 1 2  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 30. september 2018. Besøkt 16. september 2018.

Eksterne lenker
---------------

* The Boholano Language
* Boholano
**Alfred Carini** (født 1884, død 23. februar 1945) var en skipsfører fra USA. Han omkom sammen med 23 andre da konvoiskipet SS «Henry Bacon» 23. februar 1945 ble torpedert og gikk ned vest av Lofoten. Carini ble i 1946 hedret med det norske *Krigskorset* for redningen av alle evakuerte nordmenn om bord.

Carini kom fra Long Island City i New York. Han seilte under den andre verdenskrig i konvoifart mellom østkysten av USA og Murmansk og førte i januar 1945 Libertyskipet SS «Henry Bacon». I Murmansk fikk SS «Henry Bacon» i oppdrag å føre 19 norske sivile, som var evakuert fra Finnmark til Murmansk av amerikanske destroyere, til Storbritannia. Skipet hadde et sivilt mannskap supplert med offiserer og besetning tilhørende den amerikanske marinen. Under overfarten til Skottland kom SS «Henry Bacon» ut for dårlig vær og fikk problemer med roret. Skipet kom bort fra konvoien.

Det ble angrepet av 23 tyske Junkers Ju 88, men klarte å skyte ned fem tyske fly før skipet ble torpedert. Angrepet hadde ødelagt alle unntatt én livbåt. Skipsfører Alfred Carini beordret de norske sivile i denne. Noen av skipets sivile mannskap fikk resterende plasser i livbåten. Telegrafist Earnal «Spud» Campbell ble beordret i livbåten for å forsøke å oppnå radiokontakt med konvoiens skip, noe som lykkes, slik at alle i livbåten ble reddet. Skipsfører Carini, 21 andre sjømenn og sju medlemmer av den amerikanske marinen som ble værende igjen på SS «Henry Bacon», omkom. Britiske destroyere klarte å redde 25 av mannskapet som måtte hoppe i sjøen. Carini ble sist observert på skipets bro.

Den 4. januar 1946 vedtok kongen i statsråd å tildele *Krigskorset* post mortem til Alfred Carini. De øvrige omkomne og de 25 overlevende fra besetningen ble tildelt Krigsmedaljen. I innstillingen til kongen vises det til «den glimrende disiplin og selvoppofrelse som ble utvist av befal og mannskap» under redningen av de evakuerte. Carini og besetningen på SS «Henry Bacon» ble i 2002 hedret for sin innsats av USAs kongress.

Referanser
----------

1. ↑   urn.nb.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Erik Gjems-Onstad: *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*, Oslo: Grøndahl og Dreyers Forlag, 1995, s. 151-152.
3. ↑  Recognizing the exploits of the officers and crew of the S.S. Henry Bacon, a United States Liberty ship that was sunk on February 23, 1945, in the waning days of World War II, U.S. Congress, 2002.

Eksterne lenker
---------------

* SS Henry Bacon rescues Norwegian refugees at cost of American mariner lives, American Merchant Marine at War.
* Thor Englund: Humanity and Bravery at Sea Main Theme at SS Henry Bacon Memorial Event Arkivert 29. september 2006 hos Wayback Machine. Norges ambassade i Washington, 2003.
* Norwegian Embassy Honors WW II Liberty Ship Heroes, Naval History and Heritage Command Testimony, U.S. Navy, 4. mars 2003.
* Ole Magnus Rapp: 23 offiserer døde for å berge dem, *Aftenposten*, 10. februar 2003.

Portal: Andre verdenskrig
**Utumno** (også kjent som **Udun**, som betyr «helvete») er et fiktivt sted fra J.R.R. Tolkiens bok *Silmarillion* og var en festningsborg som Morgoth hogde ut i Jernfjellene i Beleriand langt mot nord i Midgard under den første krigen mellom ham og valaene. 

Denne enorme festningen ble hult ut under jorden og inneholdt utallige huler og kamre som strakte seg dypt under bakken. På denne måten ble det vanskelig å oppdage alle festningens hemmeligheter. Det var herfra han førte sin krig mot valaene for første gang, før tidsregningen i verden begynte. Utumno ble ødelagt under en lang og stri beleiring av valaene som endte med at Morgoth led sitt første nederlag og ble ført som fange til Valinor. Utumno ble siden aldri gjenoppbygget. 

Da Morgoth vendte tilbake til Midgard tok han i stedet tilhold i sin andre festning, Angband, som lå mer mot vest i Jernfjellene. Denne festningen var blitt holdt klar for ham av Sauron, som hadde tjent som Angbands øverstkommanderende. For selv om valaene også angrep denne borgen under beleringen av Utumno, ødela de den ikke fullt og helt, de klarte heller ikke å finne Sauron, som hadde skjult seg der. Derfor kunne Morgoth gjenoppbygge og forsterke Angband, og det var i Angband han holdt til i de resterende årene av krigen.

Portal: Litteratur
**Mia Vabø** (født 3. januar[] 1958) er en norsk sosiolog, som arbeider som professor og forsker ved Yrkesfaglærerutdanningen og Velferdsforskningsinstituttet NOVA, ved Oslomet.

Utdanning
---------

Vabø er utdannet ved Institutt for sosiologi og samfunnsgeografi ved Universitetet i Oslo. 

I 2007 tok hun doktorgrad med avhandlingen *Organisering for velferd. Hjemmetjenesten i en styringsideologisk brytningstid.*

Forskning
---------

Vabø forsker på en rekke sider av helse- og velferdstjenester i flere land. Hennes forskning har i stor grad dreid seg om hvordan arbeidshverdagen i helse- og omsorgstjenestene preges av skiftende styringstrender og arbeidsformer. I den senere tid har hennes forskningsinteresser dreid i retning av bemanningssituasjonen i sektoren og hvordan utdanningsinstitusjoner og kommuner samvirker for å bidra til personalets kompetanseutvikling.

Referanser
----------

1. ↑   Virtual International Authority File, oppført som Vabø, Mia 1958-, VIAF-ID 4159340, besøkt 30. juni 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Mia Vabø». Oslomet. Besøkt 23. mars 2023.
3. ↑  «Disputas: Anne Marie (Mia) Vabø - Institutt for sosiologi og samfunnsgeografi (ISS)». Det samfunnsvitenskapelige fakultet (UiO). Besøkt 15. november 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** CRIStin
 |
Wiktionary har ordbokoppføringer om ***utvalg***

Et **utvalg** beskriver noe eller noen som er valgt. Ordet benyttes ofte om ulike måter å velge på, for eksempel naturlig utvalg i evolusjon. Ordet brukes også som betegnelse for en gruppe mennesker som er valgt eller utnevnt til en spesifikk oppgave eller ha oppgaver innen et gitt felt. Brukes ofte i Norge om en gruppe fagpersoner nedsatt av myndighetene (se Liste over norske statlige styrer, råd og utvalg). *Seleksjon* er et synonym til *utvalg*.

Som velgemåter
--------------

* Naturlig seleksjon, en del av evolusjonsteorien.
* Kunstig utvalg, også kjent som *avl*.
* Seksuell seleksjon

Som begrep
----------

* Utvalg (statistikk)
* Stratifisert utvalg

Som gruppe mennesker
--------------------

* Liste over norske statlige styrer, råd og utvalg
* Regjeringsoppnevnte utvalg innen høyere utdanning
* Pressens Faglige Utvalg
* Faglig utvalg (FU)

Dette er en pekerside og inneholder kun pekere til forskjellige betydninger av dette ordet. Hvis du har fulgt en lenke hit, kan du kanskje gå tilbake og rette den, så den peker direkte til riktig artikkel. Se alle artikler som begynner med *Utvalg*.
**Alfred Maurice Cazaud** (født 23. september 1893 i Montferrier i departementet Ariège, død 5. april 1970 i Rigautou i departementet Tarn) var en fransk offiser, som er kjent for sin innsats under andre verdenskrig. Cazaud deltok i det franske ekspedisjonskorpset som ble satt inn i slaget om Narvik og ble tildelt det norske Krigskorset med sverd for sin innsats der.

Første verdenskrig
------------------

Cazaud vervet seg som attenåring. I 1914 ble han opptatt ved offisersskolen i Saint-Maixent-l'École, der oppholdet ble kortvarig på grunn av første verdenskrig. Han tjenestegjorde ved fronten, gjorde seg bemerket ved fire anledninger og ble i 1918 splintskadet. Ved krigens slutt hadde han rang av kaptein. Etter krigens slutt vendte han tilbake til offisersskolen og fullførte denne.

I mellomkrigstiden tjenestegjorde Cazaud i Marokko og Tunisia og i 1934 ble han forfremmet til oberst. I 1938 ble han overført til Fremmedlegionen.

Andre verdenskrig
-----------------

Etter angrepet på Norge 9. april 1940 ble Cazaud sendt med ekspedisjonskorpset av franske og polske styrker til Norge for å motstå de tyske invasjonstroppene. Han ble stabssjef for Fremmedlegionens 13. halvbrigade, som ble satt inn i slaget om Narvik der han utmerket seg. Han ble i norsk statsråd 20. mars 1942 tildelt det norske Krigskorset med sverd for sin innsats.

Etter den allierte tilbaketrekningen fra Norge i juni 1940 kom Cazaud til Storbritannia der han gikk med i general de Gaulles frie franske styrker. Han ble utnevnt til sjef for Fremmedlegionens 13. halvbrigade og fikk rang av oberstløytnant. Han ledet i mars-april 1941 sin avdeling til seier i strid med italienerne i Eritrea og ble forfremmet til oberst. I juni 1941 ble han sendt til Libanon, der han i oktober ble forfremmet til brigadegeneral og tok ledelsen i kamper i Syria. I april 1942 var han i Libya før han i august vendte tilbake til Libanon der han førte kommando over 36. infanteridivisjon til februar 1945. Ved krigens slutt kjempet Cazaud i Tyskland og hadde rang av generalmajor.

Cazaud pensjonerte seg i 1946 og gikk over i reserven.

Utmerkelser
-----------

Cazaud mottok en rekke utmerkelser for sin tjeneste. Han var storoffiser av Æreslegionen og ble utnevnt til medlem av Frigjøringsordenen. Cazaud mottok Croix de guerre 1914–1918 med fire *citations* og Croix de guerre 1939–1945 med tre *citations*. Han mottok også en rekke andre franske utmerkelser. 

I tillegg til det norske Krigskorset med sverd ble Cazaud utnevnt til kommandør med stjerne av St. Olavs Orden. Han var også kommandør av Den britiske imperieordenen.

Referanser
----------

1. ↑   Léonore database, Léonore 19800035/1020/17778, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  «Alfred Cazaud», Musée de l'Ordre de la Libération. Lest 10. november 2015.
3. ↑  *Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren*, redigert av Erik Gjems-Onstad, Oslo, 1995, med innstilling til Krigskorset, s. 43.
**Uttaradhyayana sutra** er en hellig tekst i jainismen, og inneholder en innledende undervisning i jainistiske ideer, begreper og etiske idealer. Teksten framstår som undervisning i 36 leksjoner, med Sudharman som lærer og munken Jambu som elev, selv om denne rammefortellingen sjelden er svært synlig. Sudharman (Sudhamma) regnes som hoveddisippelen til jainismens «grunnlegger» Mahavira (599-527 f.Kr.)

Svetambararetningen i jainismen regner med seks grupper av hellige tekster; Uttaradhyayana sutra er en av fire tekstene i gruppen av Mūlasutraer; og regnes som en av de eldste tekstene i jainenes kanon. Teksten beskrives som «en veldig viktig kanonisk tekst. Samtidig er den også velegnet for et publikum som ikke er så godt kjent med jainismen, fordi den, i motsetning til store deler av det kanoniske korpus, ikke er så teknisk og systematisk repeterende. Dens leksjoner balanserer også fint mellom historier og dialoger på den ene siden, og mer belærende leksjoner.»

Navnet kan oversettes med «svar-kapitlene», «de siste kapitlene» eller «de beste kapitlene».

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Jens W. Borglands innledning til *Jainismen*, 2011. Deler av teksten, tilsvarende en tredjedel, er oversatt til norsk i denne antologien.

Eksterne lenker
---------------

* Engelsk oversettelse fra 1884
En uttrekkbar seng. Den nederste madrassen er uten fjærer.
En **uttrekkbar seng** er en type seng konstruert for å skyves under en annen seng (for eksempel en enkeltseng) for lagring når den ikke er i bruk. Den kan for eksempel begeve seg på hjul eller skinner, men bør være stødig når den er trekt ut. Uttrekkbare senger kan for eksempel brukes ved overnattingsbesøk eller som en ekstra sengeplass.

Noen uttrekkbare senger kan heves slik at de kommer i samme høyde som sengen den lagres under, hvilket i praksis gjør det til en dobbeltseng. Den gamle norske **skuvsengen** er et eksempel på dette.

* Antikk uttrekkbar seng (lukket)Antikk uttrekkbar seng (lukket)
* Antikk uttrekkbar seng (åpen)Antikk uttrekkbar seng (åpen)

Sengeskuff
----------

Et lignende møbel er en sengeskuff, som er en skuff under en seng for lagring av gjenstander. Sengeskuffen er ofte en lav skuffe, typisk med rundt 16-22 cm høyde. Også kalt sengeboks eller sokkelskuff. Har ofte hjul eller ekspansjonsbeslag.

Se også
-------

* Skuffseng
* Nedfellbar seng
* Sovesofa

Referanser
----------

1. ↑  *Cambridge Advanced Learner's Dictionary and Thesaurus*. Cambridge University Press.
**Utterslev Mose** («mose» betyr «myr» på dansk) er et natur-og parkområde som ligger i Københavns nordvestlige del mellom Gladsaxe, Søborg, Bispebjerg og Brønshøj, og var tidligere den nordligste delen av Vestvolden fra Køge bukt i sør til Utterslev Mose i nord. Utterslev Mose var en del av Københavns befestning. Opprinnelig var den en myr med en grøft i midten, men på 1930-tallet ble den utgravd som nødsarbeid, og anlagt som park i 1939–43. Den utgjør ca. 3 x 1 km og er et avvekslende område av sjøer og holmer med et rikt fugleliv.

Stedsnavnet «Utterslev» er en forvanskning av **Otterslef**, beliggende i Støvnæs herred (senere omdøpt til Sokkelund herred), som biskop Absalon fikk i foræring av Valdemar den store rundt 1166.

Utterslev Mose var en del af Københavns befestning, men Vestvolden ble nedlagt i 1920, og nå er myren et rekreasjonsområde. I 2000 ble den fredet.

Fra høyblokkene på det nærliggende Bellahøj er det utsikt inn mot København sentrum og over Utterslev Mose på baksiden.
Høyhusene på Bellahøj ble bygd i umiddelbar nærhet i første halvdel av 1950-tallet. Her ligger ennå tre gravhauger fra bronsealderen.

Martin A. Hansen bodde under den tyske okkupasjonen til leie i Hvedevej 51, og kunne fra loftsrommet sitt se «over mot vakten, de tyske soldatene ved broen ikke så langt borte...Det hendte flere ganger at de lå og skjøt vilt ut i myren.» Hansen snakket etter krigen om «den blodige myren» med tanke på likvideringene. Den første henrettede som ble funnet i myren, var Jens Olsen, en ung familiefar bosatt på Smørumvej 143 i Husum. Høsten 1943 anga han BOPA-mannen Aage Nielsen, som deretter døde under forhør hos Gestapo. Aage Nielsen ble hevnet av sin bror Harald Gottlieb Nielsen (1912-89), som sammen med en anden motstandsmann førte Jens Olsen ut i Utterslev Mose og skjøt ham. Dokumentarfilmen *Ingen Hamlet på Kronborg i år* fra 1986 nevner likvideringen. Filmtittelen viser til at de årlige *Hamlet*-forestillingene i Helsingør ble avlyst sommeren 1940 fordi Danmark var blitt okkupert. Peter Øvig Knudsen har også beskrevet likvideringen av Jens Olsen 6. oktober 1943 i boken *Efter drabet*.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Ejlersen, Torben: «Sokkelund Herred» i *Den Store Danske* på lex.dk. Hentet 17. august 2022 fra
3. ↑
4. ↑  Vandområdeplan for Fæstningskanalen, Utterslev Mose, Nordkanalen, Søborghus Rende og Emdrup Sø
5. ↑  Bellahøj
6. ↑
7. ↑  «BOPA,» Nationalmuseet
8. ↑  Kaare Vissing: «Martin A. Hansen - den blodige mose», *Brønshøj-Husum avis* 29. juli 2019
9. ↑  *Ingen Hamlet på Kronborg i år*
10. ↑  «Kaare Vissing: Om minneplaten på Husum skole, *Brønshøj-Husum avis* 2. juni 2020». Arkivert fra originalen 18. januar 2021. Besøkt 16. februar 2021.
11. ↑  P.Ø. Knudsen: *Efter drabet* (s. 21)

Eksterne lenker
---------------

* Utterslev Mose på alula.dk

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Jordan Slew** (født 7. september 1992) er en engelsk fotballspiller som spiller for Boston United FC. Han forlater Boston United FC 30. juni 2019.

Slew gikk gradene i Sheffield United og fikk sin proffdebut i oktober 2010. Han fikk noen kamper som innbytter, før han endelig fikk starte mot Preston North End i april 2011. Han takket for tilliten og scoret sitt første mål i samme kamp. Han noterte seg for to scoringer på fem kamper fra start i sin debutsesong. I tillegg hadde han tre kamper som innbytter.

Sommeren 2011 signerte han en ny kontrakt med klubben sin, og startet sesongen med ett mål på seks kamper, hvorav to som innbytter.
To uker før sesongen tok til uttalte han at han ønsket å spille og utvikle seg i klubben i sin hjemby. Målet var å score så mye mål som mulig. Seks uker etter uttalelsene, på transfersvinduets siste dag, skrev han under for Blackburn Rovers.

Internasjonal karriere
----------------------

Slew debuterte for England i en U19-kamp mot Tyskland. Han kom inn som innbytter for Connor Wicham. Kampen endte med tap 1–0.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jordan Slew – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Jordan Slew – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Jordan Slew – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Jordan Slew – FBref Rediger på Wikidata
Eksempel på et tone-mappet HDR-bilde av New York City.
Tone-mappet bilde laget av ni eksponeringer fra Trenčín, Slovakia.
**Stort dynamisk omfang** (fra tysk: *hohem Dynamikumfang*) eller **høykontrastbilde** (tysk: *Hochkontrastbild*), også kjent som **HDR** eller **HDRI** (fra engelsk: *high dynamic range imaging*, «**utvidet dynamisk område»**), er en fototeknikk der flere forskjellige eksponeringer av samme motiv settes sammen til ett enkelt foto. Formålet er å gjengi flere detaljer i bildet. Teknikken øker bildets tonale omfang utover det som er mulig ved en ren lineær gjengivelse av toneomfang. Dette gjør det mulig å reprodusere langt mer detaljer i høylys og skygge enn det som normalt er mulig.

Det er flere teknikker som brukes for å skape slike bilder. De kan lages utfra flere bilder som er tatt med forskjellig eksponering, såkalt bracketing, eller de kan lages på bakgrunn av bilder lagret i råformat med langt høyere dynamikk. Råformatfiler har gjerne langt høyere dynamikk enn det som normalt kan reproduseres på trykk eller skjerm. Ved å behandle en slik fil kan det i noen tilfeller være mulig å visualisere forhold som normalt er utenfor de aktuelle reproduksjonssystemenes dynamiske område.

Teknikken kan brukes for å lage artistiske bilder som gir et meget kunstig inntrykk, men de kan også brukes for å vise detaljer som normalt forsvinner i skygge eller høylys. Prosessering av bilder med utvidet dynamisk område krever gjerne et billedmanipuleringsprogram som er forberedt for flyttallsbehandling, dette er programmer som er forberedt for å regne med tall som har større presisjon og omfang enn normalt for billedbehandlingsprogram. Enkelte program som ikke kan regne med så høy presisjon kan utvides med tillegg som gir dem denne kapasiteten for denne typen bilder. Et eksempel er billedbehandlingsprogrammet Gimp som bruker 8 bits heltall og kan vanligvis ikke brukes for slike bilder, men kan gis et tillegg. 

Bilder beregnet for å vises på dataskjermer eller for utskrift, ofte lagret i JPEG-format, bruker 8 biter per fargekanal. Råformatfiler fra avanserte kamera er gjerne lagret som 16 bits, mens et HDR-bilde typisk bruker 32 biter per fargekanal. For å kunne benytte et HDR-foto til utskrift eller visning på skjerm må 32-bits-bildet oversettes til et 16- eller 8-bits bilde, ved hjelp av en teknikk som kalles *tone mapping*, der det høye dynamiske området komprimeres til å passe inn i det begrensede dynamiske området til det nye bildet.

Eksempel
--------

* Bilder
* –4 trinn–4 trinn
* –2 trinn–2 trinn
* +2 trinn+2 trinn
* +4 trinn+4 trinn
* HDR-bilde sammensatt av de fire første eksponeringeneHDR-bilde sammensatt av de fire første eksponeringene

Referanser
----------

1. ↑  «Slik får du flest mulig detaljer med i bildet». *Digital foto norge*. 7. april 2019. Besøkt 27. november 2022.
2. ↑  «DYNAMISK OMFANG». *fujifilm-dsc.com*. Besøkt 27. november 2022.
3. ↑  Krogen, Forfatter (23. september 2017). «Dynamisk omfang». *Krogens fotoblogg*. Besøkt 27. november 2022.
4. ↑  «dynamisk omfang». *infotobloggen*. Besøkt 27. november 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Sunniva Maria Stordal Bjørklund** (født 12. desember 1979 i Oslo) er en norsk modell, som ble oppdaget av en make-up artist i Oslo.

Sunniva Stordal med sitt røde hår og grønne øyne tok modellverden med storm og ble over natten en av verdens mest etterspurte modeller i 1997/1998 [] etter at hun var å se på coveret til Italienske *Vogue*, samt to moteserier i magasinet fotografert av kanskje en av verdens fremste motefotografer, Steven Meisel og Deborah Tubeville.

Hun ble booket av noen av verdens fremste motehus som Cerruti 1881, Chanel, Marithe & Francois Girbaud, Nina Ricci, Oscar de la Renta, Ocimar Versolato, Hugo Boss, Calvin Klein, Anna Sui, Richard Tyler, Stephen DiGeronimo, Yohji Yamamoto, Givenchy og Jean Paul Gaultier som ville ha henne til å vise sine klær og mente at Sunniva er perfekt til å vise deres kolleksjoner [].

Hun har også gjort reklamejobber for blant andre Anna Sui, TSE, Versace og Chanel, samt en stor moteserie i det anerkjente italienske magasinet, Amica. På det meste tjente Sunniva 70 000 kroner dagen og kunne ha en ukelønn på 500 000 kroner []. Hun var tilknyttet New York-Models i New York og Heartbreak modellbyrå i Norge. I 2006 var hun å se som en av juryen i den norske missekonkurransen Top Model, der Kathrine Sørland var programleder.

Hun jobbet som modell frem til 1999/2000 før hun sluttet for så å begynne å studere. Hun er gift med låtskriver og musikkprodusent Amund Bjørklund

Referanser
----------

1. ↑  Dette er Norges ukjente modellstjerner MinMote.no
2. ↑  Veskje, Kristin (2. august 2020). «(+) Fra spøkelseshus til utleie: – Da jeg kom hit, og skulle overta, synes jeg huset var både snålt og fascinerende». *Gudbrandsdølen Dagningen* **(norsk)**. Besøkt 19. desember 2022.
3. ↑  «Valseter pensjonat». *Kulturminnefondet*. Besøkt 19. desember 2022.
**Carl Alfred Erhardt** (født 15. februar 1897 i Beckenham, død 3. mai 1988) var en britisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Garmisch-Partenkirchen.

Erhardt lærte seg å spille ishockey i Sveits og Tyskland, og ikke i Canada som de andre på det britiske OL-laget.

Erhardt ble olympisk- og verdensmester i ishockey under vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen. Han var målvakt på det britiske laget som vant ishockeyturneringen foran Canada og USA. Storbritannia la grunnen til OL-gullet da de i sin semifinalegruppe beseiret Canada med 2-1. Resultat tok de med seg til finalerunden som besto av fire lag. Storbritannia slo Tsjekkoslovakia med 5-0 og de spilte uavgjort 0-0 i siste kampen mot USA og var dermed olympiske og verdensmestere i ishockey for første og eneste gang. Den femte olympiske turneringen i ishockey var også det tiende verdensmesterskapet og det tjueførste europamesterskapet i ishockey. Spillerne på det britiske laget var Erhardt, James Foster, Gordon Dailley, Alexander Archer, James Chappell, Edgar Brenchley, James Borland, John Coward, John Davey, John Kilpatrick, Archibald Stinchcombe og Robert Wyman. Erhardt spilte alle sju kampene som målvakt og det ble kun tre baklengsmål i hele turneringen. landslaget. Han var 39 år da han ble olympisk mester og er den eldste ishockeyspilleren som har vunnet en olympisk gullmedalje.

OL-medaljer
-----------

* OL 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin - Gull **Gull** i ishockey (Storbritannia)

EM og VM-medaljer
-----------------

* VM 1936 Nazi-Tysklands flagg Garmisch-Partenkirchen - Gull **Gull** i ishockey (Storbritannia)
* VM 1935 Sveits’ flagg Davos - Bronse Bronse i ishockey (Storbritannia)
* EM 1936 Nazi-Tysklands flagg Garmisch-Partenkirchen - Gull **Gull** i ishockey (Storbritannia)
* EM 1935 Sveits’ flagg Davos - Sølv Sølv i ishockey (Storbritannia)

Referanser
----------

1. 1 2   www.panthers.co.uk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.belfastgiants.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Carl Erhardt – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Carl Erhardt – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Carl Erhardt – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Carl Erhardt – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND
 |
Røde sløyfe
**Røde sløyfe** er en internasjonal solidaritetsaksjon for å vise støtte til kampen mot HIV og Aids.

Sløyfen er skapt av Patrick O´Connell i 1991, da han sammen med kunstnervenner av seg, dannet organisasjonen Visual Aids. Dette inspirert av Gulfkrigen der en gul sløyfe ble benyttet for å ære soldatene som var der nede. Organisasjonen produserte 3 000 røde sløyfer og delte dem ut på et teater på Broadway i New York. Dette var et ledd i Visual Aids sitt arbeid med å synliggjøre hiv og aids gjennom kunst.

Skuespilleren Jeremy Irons var den første kjente personen som viste seg med den røde sløyfa på amerikansk fjernsyn. Etter dette økte populariteten til den røde sløyfa. Det er usikkert hvor mange røde sløyfer som er produsert, men symbolet har vært å se på alt fra t-skjorter og capser til kostbare diamantbelagte sløyfer.

Visual Aids har aldri tjent en krone på salget av den røde sløyfa, og ifølge Patrick O'Connell, har det heller aldri vært meningen å tjene penger på symbolet. Målet til Visual Aids har vært at sløyfa skal være enkel å produsere og fritt tilgjengelig for alle som sympatiserer med kampen mot hiv og aids.

Andre sløyfer
-------------

I senere tid har andre avarter av den røde sløyfen oppstått. Rosa sløyfe viser solidaritet for brystkreftsaken, mens den gule sløyfen viser solidaritet for de tjenestegjørende styrkene frontet gjennom aksjonen Støtt våre soldater.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Red ribbons – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Carl Egede** (født 5. oktober 1924 i Nanortalik, død 30. januar 1959 da M/S «Hans Hedtoft» sank i Labradorstredet) var en grønlandsk fisker, politiker og organisasjonsmann. 

Han vokste opp sammen 5 andre søsken, og faren var førstepresten Gerhardt Egede. Gerhardt var også politiker – som medlem av Grønlandskommisjonen og Grønlands Landsråd. 

Carl vokste opp i Frederikshåb, og tok utdanning (efterskole) i Julianehåb. Han startet også kateketstudier, og gikk på Godthåb seminarium 1940–43. Han avbrøt imidlertid studiene for å begynne å arbeide; først i kryolittgruvene i Ivittuut, senere som fisker. 

På grunn av sin sterke vilje og temperament fikk han mange tillitsverv. Fra 1953 var han nestformann i de sammenslåtte fangst- og fiskeforeningene på Grønland. I 1955 fikk han tre verv; han ble medlem av Landsrådet, kommunestyret i Narsaq kommune og styret i Den Kongelige Grønlandske Handel (KGH). 

Han var tospråklig, og snakket både grønlandsk og dansk flytende.

Kilder
------

* Tidsskriftet Grønland - nekrolog