recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Rosenkål
**Rosenkål** (*Brassica oleracea*, fra gruppen Gemmifera) i Brassicaceae-familien, er en gruppe kultivarer fra hagekål framdyrket til små grønne knopper med tettsittende blader, vanligvis 2,5-4 cm i diameter. De ligner på bittesmå kålhoder, og også rosenknopper, derav navnet.

Dyrking
-------

Forløperne til rosenkålen ble etter alt å dømme dyrket fram i det gamle Rom. Dagens rosenkål ble muligens dyrket i dagens Belgia så tidlig som på 1200-tallet. Dette forklarer hvorfor den har fått navnet «Brussels sprout» på engelsk – «Brusselvekst». Den første skriftlige nedtegnelsen er datert til 1587. I løpet av 1500-tallet var kålen godt likt i det sørlige Nederland, og ble etterhvert også populær lenger nord. 

Rosenkål dyrkes i 7-24°C, men best resultat fås ved 15-18°C. Plantene gror fram fra frø i frøkasser eller drivhus, og flyttes så til åkeren. Grønnsaken er klar for innhøsting 3-6 mnd. etter planting. De spiselige skuddene vokser som knopper, i spiraler bortover tykke stilker, ca. 1/2-1 m. høye. Her modnes de over flere uker, fra bunnen til toppen av stilkene. Rosenkålen kan plukkes for hånd i korger, da høstes gjerne 5-15 rosenkålskudd på én gang. Da kutter man av hele stilken. Man kan også bruke maskin til innhøstingen. Høstemåten avgjøres av typen rosenkål. Hver stilk kan gi opptil 1,4 kg, men en typisk kommersiell drift vil gi omtrent 0,9 kg.

Rosenkål er i samme botaniske familie som hagekål, grønnkål, brokkoli og kålrabi. Den inneholder forholdsvis store mengder vitamin A, vitamin C, folsyre og kostfiber. I tillegg tror en del at den beskytter mot tykktarmskreft, fordi den inneholder sinigrin.

Bruk i matlaging
----------------

Den vanlige måten å bearbeide rosenkål på er først å kutte av hele stilken, helt inn til bladene. Deretter fjerner man løse blader. Når kålen skal kokes, ev. dampkokes, pleier noen kokker å skjære et kryss i på undersiden av stilken for at kålen lettere skal bli gjennomkokt. Rosenkål kan også bli varmet i mikrobølgeovn, woket, ristet eller kokt suppe på. 

Hvis man koker rosenkålen for lenge, begynner den å lukte svovel. Rosenkålplantens store blader er spiselige og næringsrike.

I Storbritannia og Sentral-Europa er rosenkål tradisjonelt en vintergrønnsak, og spises ofte kokt til stek, spesielt i julen.

Bilder
------

* Rosenkålåker i Stokke i Vestfold.Rosenkålåker i Stokke i Vestfold.
* Et rosenkåljorde etter innhøstingEt rosenkåljorde etter innhøsting
* Rosenkål på grovkuttede stenglerRosenkål på grovkuttede stengler
* Rosenkål på stenglerRosenkål på stengler

Eksterne lenker
---------------

* (en) Brassica oleracea var. gemmifera – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* PROTAbase on *Brassica oleracea (Brussels sprouts)*
* *Brassica oleracea gemmifera* – Plants For a Future database entry
* Brussels Sprouts – anbefalinger for å opprettholde kvalitet etter inhøsting (UC Davis)
* Brussels Sprouts Nutrition – næringsinnholdet i rå rosenkål.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NKC
 |
Sannsynlig evolusjonær grad av fylogenetisk utvikling av mellomformer mellom moser («mosses») og karplanter («ferns & seed plants»)i tidsepokene silur og devon (blå farge).
**Horneophytopsida** er en utdødd gruppe av planter. Dette var de første kar-førende plantene og skilte lag med karplanter i sen silur og tidlig devon, altså drøye 400 millioner år siden. De hadde et utviklet karvev, men ikke vedvev *(xylem)* slik som karplantene har. Som systematisk gruppe utgjør der derved en parafyletisk gruppe, som de høyere karplantene har utviklet seg fra.

De tre kjente slektene er Caia, Tortilicaulis (med fossiler fra England og Wales), samt Horneophyton. 

Sistnevnte slekt *Horneophyton* var trolig den seneste som utviklet seg innenfor *Horneophytopsida* og tilhører antakelig overgruppen *Polysporangiophyte* sammen med *Aglaophyton* og *Cooksonia* – svært sene avgreninger fra dagens karplanter.

Referanser
----------

1. ↑  Kenrick, Paul & Crane, Peter R. (1997), *The Origin and Early Diversification of Land Plants: a Cladistic Study*, Washington, D.C.: Smithsonian Institution Press, ISBN 978-1-56098-730-7
Garnisonprest Kjeld Fredrik Karl Stub med Maria og Vidkun Quisling, leder i det da ett år gamle fascistpartiet Nasjonal Samling (NS), under NS' «2. riksmøte» på Stiklestad ved olsok-tider 1934. Olavsstøtta bak ble i 1944 kortvarig erstattet av «NS-monumentet». Foto: Alf Schrøder/Riksarkivet 
**Kjeld Fredrik Karl Stub** (født 18. februar 1868 i Sigdal, død 6. januar 1955 i Oslo) var en norsk garnisonsprest og politiker. 

Stub ble cand.theol i 1892. Han var hovedsekretær i Oslo Ynglingeforening fra 1892 til 1911 og hjelpeprest i Garnisonskirken i Oslo fra 1899 til 1901. Han var personellkapellan hos stiftsprosten i Oslo fra 1906 til 1911 og prest i Pipervikskirken 1911–12. Deretter var han garnisonsprest.

Han var medlem av bystyret i Oslo og hadde ellers en rekke kirkelige verv, blant annet var han formann i Norsk Søndagsskoleforbund og i Norges Kristelige Ungdomsforbund. Han var også norsk representant i KFUMs verdensforbund. Han var videre engasjert i Dyrebeskyttelsen.

Stub var fra 1913 gift med Johanne Marie Brodtkorb Hall (1871-1958). Han var sønn av prost Jens Gerhard Heiberg Stub (1827–1906) og var frimurer i St. Johanneslogen St. Olaus til de tre Søiler, hvor han var ordførende mester fra 1924 til 1939.

Stub var en aktiv skribent i dagspressen og i religiøse tidsskrifter. Han utgav en oversettelse av Carl Domanig: *Der Abt von Fiecht. Eine poetische Erzählung* (Abbeden fra Ficht).

Referanser
----------

1. ↑  *Den norske nasjonalsosialismen* om olsokstevnet 1934 (side 63)
2. ↑  Kjeld Fredrik Karl Stub - geni.com
3. ↑  Johanne Marie Brodtkorb Stub - geni.com

Kilder
------

* *Hvem er hvem? 1934*, Oslo 1934

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
*Uttrykket «folk flest» kan også referere til en majoritet.*

**Folk Flest** er en norsk vise-/folkrockgruppe (klassekamp) dannet i Trondheim i 1973.

Utgivelser
----------

På 1970-tallet medvirket bandet på tre utgivelser. Den første var singelen *Telefonsentralmontørene* sammen med Vømmøl Spellmannslag, hvor de bidro med låta «Aspeladden», en sang om Tor Aspengren. Den andre utgivelsen var da bandet bidro med tre spor på samle-LP-en *Palestina* (utgitt som MAI 7504), nemlig «Julevangelium», «Fritt Palestina» og «Etter Lillehammermordet». Den siste utgivelsen på 1970-tallet var bandets egen LP *Stå itj med lua i handa!* (utgitt som MAI 7506). Alle disse utgivelsene kom i 1975.

To av sangene fra utgivelsene i 1975 er med på cd-boksen «MAI 1973–1983», utgitt i 2016: «Kvinnene på Våler Skurlag» fra LP-en *Stå itj med lua i handa* og «Aspeladden» fra singelen *Telefonsentralmontørene*.

I 2023 spilte bandet inn en egenpublisert EP, *Vår tur*, med fem nye låter. En av disse låtene ble først publisert som singel i 2022. 

### Singler

* 1975: *Telefonsentralmontørene*, plateselskapet MAI låten "Aspeladden", det andre sporet ved Vømmøl Spellmannslag
* 2022: *Ingen jobba å miste*, FF records

### Album

* 1975: *Palestina*, MAI
* 1975: *Stå Itj med Lua i Handa!*, MAI
* 2016: *MAI 1973–1983*, Universal
* 2023: *Vår tur*, FF records

Medlemmer
---------

* Trond Lillealtern – vokal, congas, mandolin, munnspill, gitar, el-piano/orgel, rytmeinstrumenter (1973–)
* Petter Næss – vokal, munnharpe, gitar, bassgitar (1973–)
* Øyvind Svaleng – vokal, gitarer, munnspill, bassmunnspill (1973–)
* Thorvaldur Arnarson – vokal, bassgitar, trekkspill, rytmeinstrumenter (1974–1975)
* Gunn Blåsmo – vokal, fløyte (1973–1975)
* Tom Erlandsen – bass (2022)

På platene i 1975 medvirket dessuten Hege Rimestad, Jon Christensen, Bent Patey, Tor Halmrast, Knut Stensholm, Mette Grindstad, Tina Austad og Jens Petter Iversen som studiomusikere på enkelte av sangene. Hege Rimestad medvirket også på en av sangene på EP-en i 2023.

Referanser
----------

1. ↑  Nilsen, Terje (2009). *Hardt og fort. Rock og pop i Trondheim i 1970- og 80-årene*. Trondheim: Tapir akademisk forlag. s. 202–204. ISBN 978-82-519-2249-4.
2. ↑  «Ingen jobba å miste». Besøkt 28. august 2023 – via YouTube.
3. ↑  «Musikkanmeldelse: Retro: Diverse artister - Mai 1973-1983». *www.musikknyheter.no*. 19. april 2016. Besøkt 28. august 2023.
4. ↑  «Vår tur». *www.youtube.com*. YouTube. Besøkt 28. august 2023.

Eksterne lenker
---------------

*Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
***Brødre i krig*** er en norsk dokumentarfilm fra 2010. Den hadde premiere under filmfestivalen i Grimstad i juni 2010. Den ble senere vist på NRK i 2011.

*Brødre i krig* vant Amandaprisen i klassen beste dokumentarfilm i 2010.

Innhold
-------

Filmen handler om de to brødrene Erling og Bernhard Brekke fra Trondheim som ble stående på hver sin side under andre verdenskrig. Erling var britisk spion og havnet i tysk konsentrasjonsleir, mens broren Bernhard var frontkjemper på Østfronten og ble etter krigen dømt for landssvik. 95 år gammel vender han tilbake til hjemtraktene etter å ha bodd i California i det meste av etterkrigstiden. I Trondheim møter han igjen sin 90 år gamle bror Erling, hvor de møtes for å samtale om hva som virkelig skjedde under krigen. Filmen viser hvordan de to brødrenes valg under krigen la føringer for resten av livet. Det er en film om sterke familiebånd, men også om mistro, intriger og fordømmelse i kjølvannet av krigen. 

*Brødre i krig* er også navnet på boken om brødrene Brekkes uvanlige krigshistorie. Den ble utgitt 22. oktober 2010 på Pax forlag.

Referanser
----------

1. ↑  Landssvikernes siste medalje[*død lenke*] hos Norsk filmfond.
2. ↑  Pax forlags reklameside om boka *Brødre i krig*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Brødre i krig* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Norske filmer 2010 |
| --- |
| 
* *Asfaltenglene*
* *Brødre i krig*
* *Elias og jakten på havets gull*
* *En ganske snill mann*
* *En helt vanlig dag på jobben*
* *Hjem til jul*
* *Keeper’n til Liverpool*
* *Knerten gifter seg*
* *Kommandør Treholt & Ninjatroppen*
* *Kongen av Bastøy*
* *Limbo*
* *Maskeblomstfamilien*
* *Nokas*
* *Olsenbanden jr. Mestertyvens skatt*
* *Oss & de andre*
* *Pelle Politibil går i vannet*
* *Snøhulemannen*
* *Sykt lykkelig*
* *To brødre*
* *Tomme Tønner*
* *Trolljegeren*
* *Yohan – Barnevandrer*

 |
***Kampf um Norwegen*** er en unik tysk UFA-dokumentarfilm laget av den sveitsiske krigsreporteren Martin Rikli i 1940 for visning i tyske kinoer, men ble aldri vist. Filmen ble blant historikere regnet som tapt, men i 2006 ble den gjenfunnet av historikeren Jostein Saakvitne. Han klarte å lokalisere og kjøpe filmen via en internettauksjon.

Filmen skal forklare hvorfor det var nødvendig for Tyskland å invadere det nøytrale Norge, og viser i kronologisk rekkefølge scener fra felttoget fram til opphør av kamper i juni. Filmen er en påkostet produksjon med original musikk og utstrakt bruk av animasjoner.

Filmen formidler at Wehrmacht kommer til Norge som venn for å avverge en alliert invasjon. Britenes invasjonsplaner er ifølge historikeren Lars Borgersrud kjent siden 1970-tallet og var vedtatt av det britiske Krigskabinettet. Andre, som historikeren Rolf Hobson fra Institutt for forsvarsstudier hevder at denne påstanden ikke kan dokumenteres. Gjennom å følge de tyske styrkene gjennom hele felttoget på nært hold, bygges det opp et heroisk bilde av den tyske soldaten og den tyske stridsmakt som kjemper både mot en vanskelig natur og en verdig motstander.

Mye av filmen handler om slaget ved Narvik, hvor regissøren fremstiller general Dietl og de tyske soldatenes utrettelige kamp mot overlegne allierte styrker.

Så vidt vites fins det ingen andre kopier av filmen, og den ble lenge antatt tapt eller ikke gjort ferdig for visning. Den ble heller ikke registrert som gjennomgått av den tyske sensuren. Det er blitt forsøkt å finne årsaker til at filmen aldri ble vist eller distribuert. Enkelte tror at årsaken er at filmen viser tap av tyske soldater, og scener med tyske krigsfanger.

Medieviter Lars Ove Larsen ved Universitetet i Bergen beskriver filmen som saklig i retorikken, og påpeker at fienden i liten grad blir demonisert.

Rettighetene til filminnholdet var lenge gjenstand for forhandlinger mellom Bundesarchiv og eier av filmkopien, det er i dag Norsk filminstitutt som sitter på rettighetene til filmen og har digitalisert den. Filminstituttet har også gjort filmen tilgjengelig som et klassesett med en tilhørende studiepakke laget av Nils Klevjer Aas. Dette studiemateriellet er beregnet brukt i øvre deler av den videregående skolen, innen fag som historie, medier og kommunikasjon og samfunnsfag.

Filmen ble vist flere ganger på Cinemateket i 2006 og ble utgitt for salg på DVD i 2007

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kampf um Norwegen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (de) *Kampf um Norwegen* på filmportal.de Rediger på Wikidata
* Et kort utdrag fra filmen
Kvinnedrakt fra vikingtiden med skålformede spenner.  Foto: Wolfgang Sauber 
**Skålformede spenner**, også kjent som *ovale spenner*, er en type smykker som er karakteristisk for yngre jernalder i Norden. De er bygget opp som en fibula med et halvrundt skall over bøylen. Formen kan minne om et skilpaddeskall, og de kalles da også *tortoise-shaped brooches* på engelsk.

De første spennene av denne typen finnes i tidlig merovingertid, da ganske små og med glatt skall. De ble etter hvert dekorert i dyrestil, noen av de tidligste får form av et krypdyrliknende dyr. Ved overgangen til vikingtiden får spennene dekor i mer konvensjonell flatedekkende dyreornamentikk. I løpet av 900-tallet kommer de dobbeltskallede spennene, der selve spennen har glatt overflate, og et ekstra skall over med gjennombrutt dekor i sene dyrestiler.

Spennene hører sammen med datidens kvinnedrakt, serk med en fotsid overkjole festet med bånd over skuldrene. Båndene festes til forstykket av kjolen med en skålformet spenne på hver side. Midt mellom dem var det vanlig med en tredje spenne, men da av en annen type.

I Norge ble skålformede spenner blant annet produsert i Kaupangen i Skiringssal.

Referanser
----------

1. ↑  Norgeshistorie.no, Ingunn Marit Røstad, «Hva kan smykker fortelle oss om fortidens mennesker?» Arkivert 4. desember 2017 hos Wayback Machine.. Hentet 4. des. 2017.
**Orlistat**, bedre kjent som Xenical, er et reseptbelagt legemiddel mot overvekt. Hovedvirkemåten er at legemidlet hindrer at fett blir tatt opp i kroppen lokalt i tarmen.

Medisinsk bruk
--------------

Brukt som behandling av overvekt, og ifølge kliniske tester over 12 måneder, opplevde mellom 35,5% og 54,8% vekttap på 5 prosent eller mer og mellom 16,4% og 24,8% av pasientene som brukte Xenical opplevde minst 10%.

### Virkningsgrad

Ifølge Legemiddelverket lider imidlertid undersøkelsene som er offentliggjort om preparatet av systematiske feil, og man konkluderer med at effekten i blindtester bare i ubetydelig grad avviker fra placebo.

Forekomsten av Diabetes mellitus blant overvektige over en fire årsperiode ved bruk av Orlistat var 6,2% sammenlignet med 9% blant de som brukte placebo-tabletter.

Tilgjengelighet
---------------

Legemidlet er reseptbelagt i Norge, slik at en konsultasjon med lege er nødvendig før bruk, og for at resept kan bli utstedt, må pasienten ha en BMI på over 30, som regnes som fedme, eller over 28, og i tillegg har minst én risikofaktor for sykdom som diabetes, høyt blodtrykk, høyt kolesterol .

Referanser
----------

1. 1 2  Orlistat / Xenical-informasjon hos Legemiddelverket.no Arkivert 7. september 2012 hos Wayback Machine.
2. ↑  Xenical Orlistat Virkemåte[*død lenke*]
3. ↑  «Xenical Orlistat Kliniske Testresultater (Engelsk)» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 15. mai 2012. Besøkt 31. oktober 2012.
4. ↑  Xenical-studier Arkivert 5. april 2007 hos Wayback Machine.
5. ↑  Lommelegen.no: Hva er Xenical?

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |
Ordenstegnet for Frigjøringsorden, kalt *Croix de la Libération*.
Revers
**Frigjøringsordenen** (fransk: *Ordre de la Libération*) er en fransk, militær orden. Den ble innstiftet 16. november 1940 i Brazzaville av general Charles de Gaulle til belønning av militær eller sivil innsats for Frankrikes frigjøring under den andre verdenskrig. de Gaulle var ordenens stormester fram til sin død i 1970. Statutter ble gitt i London den 29. januar 1941. Ordenen ble etter frigjøringen offisielt stadfestet 10. august 1945. Frigjøringsordenen rangerer etter Æreslegionen, men foran Den nasjonale fortjenstorden.

Ordenen har et museum i Les Invalides i Paris.

Inndeling
---------

Frigjøringsordenen har én grad. Medlemmer av Frigjøringsordenen omtales som *frigjøringskamerater* (*Compagnons de la Libération*).

Insignier
---------

Ordenstegnet omtales som frigjøringskorset (*Croix de la Libération*). Det består av et firkantet skjold i bronse. På skjoldet er det lagt et dobbeltegget sverd som igjen er belagt med et svart Lothringenkors. Korset var De frie franske styrkers merke. Baksiden bærer innskriften «PATRIAM SERVANDO VICTORIAM TULIT» («å tjene fedrelandet bringer seier»). Båndet er grønt med svarte striper og skal symbolisere fedrelandets håp og sorg. 

I 1947 ble det laget et ordenskjede, som ble båret av de Gaulle som stormester. Kjedet besto av ledd utformet som grønnemaljerte lothringenkors.

Tildeling
---------

De første tildelinger av Frigjøringsordenen fant sted i London 29. januar 1941, samme dag ordenen ble gitt statutter. Det ble foretatt til sammen 1061 tildelinger av Frigjøringsordenen, seks av disse til kvinner. Totalt 238 tildelinger skjedde posthumt. Blant mottagerne er André Malraux, François Jacob, Félix Éboué, Jean de Lattre de Tassigny, Laure Diebold, Jean Moulin, Philippe Leclerc de Hauteclocque, Émilienne Moreau-Evrard, Pierre Clostermann, Marie-Pierre Kœnig, Pierre Mesmer og René Pleven. Ordinær tildeling av Frigjøringsordenen opphørte 23. januar 1946. De to eneste senere tildelinger fant sted i 1958, da Winston Churchill ble tildelt Frigjøringsordenen, og i 1960 da kong Georg VI av Storbritannia, ble tildelt ordenen posthumt. I alt fjorten utlendinger ble hedret med Frigjøringsordenen. Blant disse finnes også Dwight D. Eisenhower og kong Mohammed V av Marokko.

Frigjøringsordenen kunne også tildeles militære avdelinger og kommunale enheter. Til sammen atten militære avdelinger ble hedret med Frigjøringsordenen. Fem bysamfunn og territorielle enheter ble tildelt Frigjøringsordenen: Grenoble, Île de Sein, Nantes, Paris og Vassieux-en-Vercors.

Kilder
------

* Vincent Allard: *Les ordres honorifiques et de chevalerie*, Paris: Éditions de Vecchi, 2004, 75–79.
* Poul Ohm Hieronymussen og Jørgen Lundø: *Europæiske ordner i farver*, København: Politikens forlag, 1966.
* «Order of the Liberation» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo (red.): *World Orders of Knighthood and Merit*, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 1132–1133.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**«Summertime»** er en arie komponert av George Gershwin for operaen *Porgy og Bess* (1935). Teksten ble skrevet av DuBose Heyward. Den første innspillingen var ved den amerikanske sopranen Abbie Mitchell (1884–1960). Sangen ble raskt en populær jazzstandard og har blitt tolket av andre minst 25 000 ganger, deriblant versjoner av både Billie Holiday og Ella Fitzgerald. Ifølge Newsweek ble den populær etter at Helen Jepson tilpasset Gershwins låt og særlig med etterfølgende coverversjoner av Ella Fitzgerald og Louis Armstronginnspilt i 1957. Den ble særlig populær fra 1959 Gershwins opera ble gjort til film. Den kom på populærmusikkens hitlister med Ricky Nelsons rock'n'roll-versjon i 1962 og Billy Stewarts R&B-versjon i 1966, mens Janis Joplins innspilling fra 1969 har endt opp blant de mest kjente og anerkjente versjonene.

Referanser
----------

1. ↑  «The history of George Gershwin’s Summertime» på hjemmesiden til English National Opera
2. ↑  Underwood, Angela; News, Stacker (17. januar 2021). «These Are the 50 Most Covered Songs of All Time». *Newsweek* **(engelsk)**. Besøkt 20. mars 2024. «"Summertime" was adapted by soprano Helen Jepson from the 1935 George Gershwin opera Porgy and Bess. The song gained momentum as a cover when Ella Fitzgerald and Louis Armstrong recorded it for a jazz album in 1957....»
3. ↑  Omtale av *Seven* (1962) av Ricky Nelson ved William Ruhlmann hos *AllMusic*
4. ↑  «Six of the best: versions of Gershwin's ‘Summertime’» i *BBC Music Magazine* 26. september 2014

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Summertime* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *Summertime* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
**Kjersti Borgen** (født 6. mars 1938 i Trysil, død 10. juli 2018 i Elverum) er en tidligere norsk lokalpolitiker som representerer Senterpartiet. Hun var ordfører i Elverum fra 1980 til 1983, og ledet Hedmark Senterparti fra 1982 til 1986. Hun var den første kvinnelige ordføreren i Hedmark, og var i 1980 en av elleve kvinnelige ordførere i Norge. Hun ble ordfører med støtte fra Sosialistisk Venstreparti, som fikk varaordføreren.

Hun var medlem av Statens flyktningesekretariat og av Buvik-utvalget. I 1983 stilte hun til nestledervalg i Senterpartiet, men partiet valgte Anne Enger Lahnstein.

Borgen er utdannet adjunkt og var blant undervisningsinspektør i Elverum.

Referanser
----------

1. ↑   Østlendingen, side(r) 25, utgitt 12. juli 2018[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  HA (29. februar 1980): Arbeiderpartiet har nå 138 kommuneordførere. *Hamar Arbeiderblad*, s. 5.
3. ↑  Bjørn Myrvang (3. desember 1979): SV går sammen med de borgerlige: Kjersti Borgen fra Senterpartiet blir ordfører i Elverum. *Hamar Arbeiderblad*, side 1.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Markvard Bækken** | **Elverums ordfører**(1980–1983) | Etterfølger:**Olav Sæter** |
Conor Oberst
**Conor Mullen Oberst** (født 15. februar 1980) er en amerikansk låtskriver og vokalist best kjent for sin rolle som vokalist i indie-gruppen Bright Eyes. Hans selvkomponerte tekster har ført til at mange sammenligner han med låtskriver og sanger Bob Dylan.

Han har tidligere spilt i andre band som Desaparecidos, Commander Venus og Park Ave. Oberst var tidlig opptatt av musikk, og band som The Cure har vært av stor innflytelse helt siden han var en liten gutt, og albumet *Staring at the Sea* var det første han gikk til innkjøp av. "It must have been third grade...I bought the cassette at a local record store chain called Homer's in Omaha. I just loved the sound of Robert Smith's voice. It just sounded good." Oberst har blitt påvirket at 1960-tallets folkemusikk, og Neil Young, Leonard Cohen kan nevnes. Han har også blitt påvirket av sangpoeten Elliott Smith.

Som soloartist spilte han inn og ga ut 3 kassetter på 90-tallet, og ga i 1996 ut *Kill the Monster Before It Eats Baby*, en split-EP sammen med Bill Hoover. I august 2008 ga han ut sitt første virkelige album *Conor Oberst* på selskapet Wichita/Bonnier Amigo. Han fikk platekontrakt allerede da han var 13 år gammel mens han spilte på en lokal skolekonsert

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 3. mai 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Conor Oberst – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Conor Oberst på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Conor Oberst hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Conor Oberst på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Conor Oberst på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Conor Oberst på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) Conor Oberst på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Conor Oberst på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Conor Oberst på Genius — sangtekster Rediger på Wikidata

* (en) Conor Oberst på AllMusic Rediger på Wikidata
* Conor Oberst på Twitter Rediger på Wikidata

* Conor Oberst på Facebook Rediger på Wikidata

* Conor Oberst på Instagram Rediger på Wikidata

* Conor Oberst på Myspace Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Museo de la Palabra y la Imagen**, **(MUPI)**, eller oversatt til norsk: **Museum for ord og bilde**, er både et museum og arkiv i hovedstaden San Salvador i El Salvador. Det er etablert som et borgerinitiativ dedikert til bevaring, redning og forskning av elementer knyttet til historie og kultur i El Salvador. Museet er opprettet for å ta vare på all informasjon omkring borgerkrigen i El Salvador. Museet har et mål: Erkjennelse og forsoning skal skape fred i landet.

Historikk
---------

Den ble grunnlagt av journalisten Carlos Henríquez Consalvi, kjent som *Santiago*. Det begynte å jobbe med lyd- og utskriftssamlingen av produksjonen av Radio Venceremos.

Med presentasjonen av boken *Ildfluer i El Mozote*, i 1996 på La Luna Casa y Arte, lanserte han sin første permanente kampanje *Mot glemselens kaos*. Det oppsto som et initiativ uten egne lokaler eller plassering, opprinnelig ble det foreslått som et reiseprosjekt til 2005 da det flyttet til et lokalt hus, på 27 Avenida Norte av La Esperanza Urbanization, i San Salvador.

Virksomhet
----------

Museet har arkiver med tekst og bilder og driver formidling og forskning om hendelser som har preget landets samtidshistorie. Arkivet tar vare på alt materiale som er knyttet til borgerkrigen i El Salvador, opprøret i 1932 og krigen mot Honduras, samt en hel samling bilder, lyd, videoer, publikasjoner, malerier og tegninger, aviser, manuskripter og bøker om karakterer i landet som Salarrué, Claudia Lars, Roque Dalton, María de Baratta, Hugo Lindo, Pedro Geoffroy Rivas og arven etter Óscar Arnulfo Romero. Den har et lydbibliotek med sendingene til Radio Venceremos og *Radio Farabundo Martí*. 

I tillegg tilbyr det utstillinger om landets urfolkssamfunn, Maya Salarrués billedarbeid, bilder av fotojournalist Richard Cross, brodert med det kvinnelige minnet om eksil i tilfluktsrommene, det poetiske arbeidet til Liliam Jiménez og tegningene av Carlos Cañas. Museet har et butikk med sine publikasjoner, pedagogiske spill og audiovisuelle effekter.

Blant utstillingene som museet har presentert er en om livet til Prudencia Ayala. Dette var en samtidig utstilling med Regional Museum of the West, og åpnet for publikum i juli 2014 under tittelen *Prudencia Ayala Presidenta*. I tillegg ble forskning på hennes ulike erfaringer som forfatter og politisk aktivist også publisert i tegneserieformat.7​

Museet skiller seg ut på grunn av sitt utdanningsprogram, som i 2010 mottok prisen *Ibero-American Education and Museums Award*. 

Museet ble valgt til å representere El Salvador i Cartagena (Colombia), i den andre utgaven av *Óscar Arnulfo Romero Ibero-American Award for Human Rights Education*. I 2019 ble han dekorert av United Nations Alliance of Civilizations, i Spania, for initiativet "Schools of Peace". I 2020 var dette et av de 20 prosjektene som ble valgt ut til *Ibermuseums utdanningspris*.

Referanser
----------

1. ↑  Mal:Cita publicación
2. ↑  Mal:Cita publicación
3. ↑  Mal:Cita publicación
**Barn: Jan Halle**

**Barnebarn: Henrik Berg Halle og Lisa Paulsen Halle**

**Einar Halle** (født 29. desember 1943) er en norsk tidligere fotballspiller, fotballdommer og dommerobservatør.

Halle spilte 50 matcher som keeper for Molde i perioden 1962–1964 før han ble skadet. Han trappet etter dette ned med spill i Træff og Rival samtidig som han begynte å dømme.

Som dommer dømte han 187 kamper i Eliteserien mellom 1973 og 1993. Han dømte også cupfinalene i 1980 og 1984 og ble med det en av de første som fikk dømme to cupfinaler. I 1980 ble han UEFA-dommer og dømte ca 130 kamper i regi av UEFA de neste 11 årene. Blant disse var kvartfinalen i UEFA-cupen 1986/87 mellom Borussia Mönchengladbach og Vitória og kvalifiseringskampen til Fotball-VM 1990 mellom England og Albania foran 60 000 tilskuere.

I 1995 ble han utnevnt til UEFA-observatør. Han ga seg i 2012 etter 250 internasjonale oppdrag som dommer og observatør.

Han jobbet i flere år som journalist i Romsdals Budstikke.

Litteratur
----------

* Brunvoll, Olaus; Hagbø, Gunnar; Brunvoll, Atle (2011). *Blått og hvitt i hundre år*. ISBN 978-82-7955-112-6.

Referanser
----------

1. ↑  «87 journalister i streik». NRK Møre og Romsdal. 12. mai 2004.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Einar Halle – Transfermarkt (dommer) Rediger på Wikidata

* (en) Einar Halle – WorldFootball.net Rediger på Wikidata
* Dommerlegenden gir seg Arkivert 4. oktober 2013 hos Wayback Machine. rbnett.no
* Profil på scoreshelf.com/zklb/en/Norway/
* Profil på www.footballdatabase.eu
* Profil på www.footballzz.com
* Profil Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. på worldreferee.com/site/

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
***Rethusus*** er en slekt av små muggbiller som lever av sopp, særlig muggsopper. Denne familien omfatter noen av de aller minste bilene, de fleste av artene er mindre enn 2 mm lange og gjerne brunaktige på farge.

Utseende
--------

Knøttsmå til små (1-2 mm), avlange biller, ikke påfallende hårete, som oftest brun-, rød- eller gulaktige på farge. Barkmuggbiller (Corticariinae) er mer kompakte og kraftigere bygt enn ribbemuggbillene, glatte og gjerne noe blanke. **Hodet** er mer eller mindre avrundet med større og flatere fasettøyne. **Brystskjoldet** er mye bredere enn langt, gjerne bare litt smalere enn dekkvingene, tydelig punktert, men uten ribber og uten innskjæringer av sidekanten, som er lett tannet. **Dekkvingene** mangler lengderibber, men har tydelige, ganske grove punktrekker. **Beina** er slanke, men tydelige mer robuste enn hos ribbemuggbillene. Hos denne slekten er kroppen kledt med korte, oppstående børster.

Levevis
-------

Muggbillene lever særlig av muggsopper og er vanlige mellom råtnende plantedeler, i komposter og lignenede. Særlig tallrike kan de være i gamle fuglereir, der veksten av muggsopp gjerne er rikelig. Noen arter er knyttet til hule trær (gjerne til reirene til hullrugende fugler), andre finnes gjerne på mugnende matvarer i hus.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt på New Zealand.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Gruppen (infraorden) Cucujiformia
			* Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
				+ Familien muggbiller (Latridiidae)
					- Underfamilien **barkmuggbiller**, Corticariinae
						* Slekten ***Rethusus*** Broun, 1886
							+ *Rethusus fulvescens* Broun, 1921
							+ *Rethusus lachrymosus* Broun, 1886
							+ *Rethusus pustulosus* (Belon, 1884)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 15. oktober 2020. Besøkt 15. oktober 2020.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
***The Black Cannon Incident*** (originaltittel: *Hei pao shi jian*) er en kinesisk filmkomedie fra 1985 regissert av Huang Jianxin. Filmen handler om en ensom oversetter ved en gruvebedrift hvis store lidenskap er å spille kinesisk sjakk med seg selv. Etter en forretningsreise oppdager han at en brikke (sort kanon) mangler og han sender derfor et telegram til hotellet han sist oppholdt seg. Innholdet misstolkes imidlertid og han misstenkes for å drive med industrispionasje. Han blir satt under etterforskning og blir satt til mindre sensitive oppgave på jobben. Selv er han uvitende om årsaken.

Filmen kan beskrives som en svart komedie om byråkrati og om paranoiaen til de kinesiske styresmaktene.

Den ble tildelt prisen for fremragende film ved Huabiao Awards (delt med flere filmer).

Referanser
----------

1. ↑  «The Black Cannon Incident (1985)». *letterboxd.com* **(engelsk)**. Besøkt 20. mars 2024.
2. ↑  «Huabiao Film Awards (1985)». *IMDb*. Besøkt 20. mars 2024.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
**Giovanni Vincenzo Bolgeni** (født 22. januar 1733 i Bergamo i republikken Venezia, død 3. mai 1811 i Roma, var en italiensk jesuittprest. Etter undertrykkelsen av jesuittordenen (1773) var han mest kjent som kontroversialist.l

Biografi
--------

Giovanni Vincenzo Bolgeni trådte inn i jesuittordenen den 31. oktober 17471. Han var lærer i teologi og filosofi i Macerata da selskapet ble undertrykt av pave Klemens XIV i 1773.1 

Teologen viet seg til apologetikk og ble mer og mer en kontroversialist. Som en anerkjennelse for hans tjenester i kampen mot jansenismen (som da allerede var fordømt) og politisk-religiøs josefisme, og hans forsvar av den katolske kirke og den plass paven innhar i den, utnevnte pave Pius IV ham til pønitentiarteolog.1 

Bolgeni var en sterk motstander av jansenismen og strebet etter å katalogisere de mange denne asketiske og teologiske bevegelses læreavvik.1 Videre bekjempet han med samme kraft politisk-religiøse josefismen, som vat svært fremherskende i Østerrike. Den franske revolusjons tankegods gledet ham heller ikke.1.

Bolgeni var også prefekt for Collegio Romanos bibliotek.1 

Han døde i Roma den 3. mai 1811.

Referanser
----------
Ålhus kirke
**Jølster prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Sunnfjord prosti. Det omfattet sogn i tidligere Jølster kommune i Sogn og Fjordane fylke, og hovedkirken var Ålhus kirke.

Jølsters kirkesogn er nå en del av Sunnfjord kirkelige fellesråd, og underlagt Sunnfjord prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Ǫlhúsar sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Jølster prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden, og besto fra denne tiden av hovedsognet Ålhus med Helgheim annekssogn.

Jølster prestegjeld dannet grunnlaget for Jølster formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Ålhus
* Helgheim

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1919). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 318.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 88.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  Prestegjeld og sogn i Sogn og Fjordane, arkivverket.no
5. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
6. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
7. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Del av Uluru, med klatrende turister
**Uluru**, også kjent som **Ayers Rock** eller bare **The Rock**, er en fjellformasjon som ligger i Nordterritoriet, i det sentrale Australia. Den ligger innenfor Uluṟu-Kata Tjuṯa nasjonalpark. Den er verdens nest største monolitt etter Mount Augustus, som også ligger i Australia. Uluru er ca 3,6 km lang og 1,9 km bred med en omkrets på 9,4 km. 

Uluru er ca. 600 mill. år gammel og er et særegent geologisk fenomen, dannet av konglomerat som skifter farge etter solens stilling. 

Fjellet regnes som et hellig sted for aboriginerne.

Navn
----

De lokale aboriginene (pitjantjatjara) kaller fjellet for Uluru. Ordet har ingen bestemt mening i deres språk.

19. juli 1873 navngav landmåleren William Gosse fjellet Ayers Rock etter daværende kolonisekretær for Sør-Australia, Henry Ayers. Siden da har begge navnene vært i bruk, selv om Ayers Rock navnet har vært mest kjent inntil nylig.

I 1993 vedtok man å kalle fjellet for «Ayers Rock/Uluru». I 2002 ble det offisielle navnet snudd til «Uluru/Ayers Rock» etter forespørsel fra turistnæringen i Alice Springs.

Referanser
----------

1. ↑  «Uluru / Ayers Rock – Store norske leksikon». *Store norske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 24. august 2017.
2. ↑  «Dual Naming of Features». *NT.gov.au*. Arkivert fra originalen 22. august 2008. Besøkt 7. oktober 2008.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Uluru – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Uluru – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
**Eiganes gravlund** er en gravplass på Eiganes i Stavanger den ble innviet og tatt i bruk 10. februar 1910. 

Det er også en krigskirkegård med falne soldater fra de britiske samveldelandene, av disse er 44 begravd på Eiganes. Det finnes også norske, sovjetiske og polske krigsgraver. Tyske graver ble flyttet etter krigen. I 2010 ble det satt opp en minnestøtte etter 22 jøder fra Stavanger som døde i tyske leirer.

St. Svithun menighet har eget gravfelt på Eiganes gravlund. 

Det er livssynsåpent kapell fra 1919, krematorium fra 1942 og driftsbygning fra 1997 ved gravplassen. Totalt er gravlunden på omkring 80 000 m2.

Kapellet på Eiganes gravlund
Deler av gravlunden ble på 1970 til -80 tallet lagt om fra rammegraver til gravfelter i plen. Gravlunden har likevel bevart det historiske preget ved at en relativ stor del av gravlunden fremdeles er rammegraver, innrammet i granittkarmer. Mange rammegraver er familiegravsteder med en unik utforming og beplantning .

Gravplassen har egne urnefelter og et eget felt for anonym nedsetting av urner. I 2004 ble det tatt i bruk et nytt urnefelt med en helt spesiell utforming. Gravene er organiserte i stjerneformasjoner. Dette gir en sterkere identitet til gravstedet enn når gravene organiseres i en ordinær rekkeformasjon. I 2009 ble det opparbeidet navnet minnelund. Her kan en velge urne- eller kistegraver, uten å sette opp egen gravstein. Navnene til de avdøde preges inn på bronseplater som monteres på et felles monument. Disse gravene får på vanlig måte egen fester. Det er anlagt fellesområder for blomster, lys. Stell av minnelunden blir ivaretatt av de gravplassansatte. 

Eiganes gravlund er byens mest besøkte gravplass med et årlig besøkstall på nærmere 300 000 personer.

Denne gravlunden må ikke forveksles med «Egenes kirkegård», som var der det nå er park sørvest for krysset mellom Stokkaveien og Løkkeveien.

Eksterne lenker
---------------

* Stavanger kirkelige fellesråd om Eiganes gravlund
*
***Norman*** **Frederick Jewison** (født 21. juli 1926 i Toronto, Ontario, død 20. januar 2024 i Los Angeles, California), var en canadisk filmregissør, filmprodusent og manusforfatter. Jewison var blant annet kjent som regissøren bak filmene *Cincinnati Kid* (1965), *Natten var het* (1967), *Eventyreren Thomas Crown* (1968), *Spelemann på taket* (1971), *Jesus Christ Superstar* (1973), *Historien om en soldat* (1984), *Agnes of God* (1985), *Forhekset av månen* (1987) og *The Hurricane* (1999).

Filmografi (utvalg)
-------------------

Mal:F4 (regi)
Gift på halvtid (regi)
Tappa inte huvet..! (regi)
Cincinnati Kid (regi)
Ryssen kommer! Ryssen kommer! (regi och produktion)
I nattens hetta (regi)
Mal:F3 (regi och produktion)
Chicago, Chicago (regi och produktion)
Mal:F2 (regi och produktion)
Mal:F2 (regi, manus och produktion)
F.I.S.T. (regi och produktion)
Tjejen som inte ville gifta sig (regi och produktion)
En soldats historia (regi och produktion)
Agnes av Gud (regi och produktion)
Mångalen (regi och produktion)
Galen i pengar (regi och produktion)
Bogus (regi och produktion)
The Hurricane (regi och produktion)

Referanser
----------

1. ↑  Byrge, Mike Barnes,Duane; Barnes, Mike; Byrge, Duane (22. januar 2024). «Norman Jewison, Director of ‘In the Heat of the Night’ and ‘Moonstruck,’ Dies at 97». *The Hollywood Reporter* **(engelsk)**. Besøkt 2. mars 2024.
2. ↑  Dagan, Carmel (22. januar 2024). «Norman Jewison, ‘Moonstruck’ and ‘In the Heat of the Night’ Director, Dies at 97». *Variety* **(engelsk)**. Besøkt 2. mars 2024.

Eksterne linker
---------------

(en) Norman Jewison – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
Løiten Brænderis anlegg i Brenneriroa
**Løiten Brænderi** ble etablert som råspritbrenneri i 1855 og var i drift fram til 1995.

Historikk
---------

Løiten Brænderi ble dannet som et interessentselskap for å produsere råsprit basert på potetleveranser. Fordi selskapets første direksjonsmøte ble avholdt 14. mars 1855, ble det i 1885 bestemt at denne datoen skulle være å anse som selskapets stiftelsesdato. Det ble da utstedt 36 aksjer til 32 medunderskrivere. Brenneribygningen ble reist på gården Norderhaug østres grunn like ved elva Fura. Driften ble startet 15. januar 1856 og alt i første driftsår begynte brenneriet både med rensning av varen og med destillasjon. I 1871 ble det vedtatt at selskapet skulle «oprette og indtil videre drive en Destillation med Lager og Udsalg af renset Brendevin i Christiania» (se privatarkiv nr. 252 - Løiten Brænderis Destillation - i Statsarkivet i Hamar). Da Staten ved Vinmonopolet overtok all produksjon og salg av norsklaget sprit, ble Løiten Brænderis Destillation nedlagt. Løiten Brænderi fortsatte da med produksjonen av råsprit på lisens for Vinmonopolet. I 1930-årene startet brenneriet med annen virksomhet, bl.a. omsetting av bær og frukt. I 1936 ble varemerket Løiten Brænderis Fruktsaft registrert og brenneriet drev en stor saft- og syltetøyproduksjon frem til 1989. Husmassen ble da solgt til Løten Kommunale Eiendomsselskap, mens spritproduksjonen ble utskilt i eget selskap som så i 1995 ble kjøpt av NOPO, som la ned spritproduksjonen i Løten.

Arkivet etter Løiten Brænderi er oppbevart ved Statsarkivet i Hamar.

Kilder
------

* Privatarkivkatalogen. Statsarkivet i Hamar. Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine. Besøkt 12. april 2015
* Løiten Brænderi: Historie Besøkt 12. april 2015
En **suksessterte** eller **suksesskake** (også noen ganger kalt for **kake med gul krem** eller **Vadsø-kake**) er en skandinavisk kake med mandelbunn. Kaken har som regel to lag: en mandelbunn og et eggebasert kremlag. Dekor på det øverste laget kan komme i form av blant annet spiselige blomster, mandelflarn, nøtter og sjokoladepulver eller -striper, men det er også vanlig å presentere kaken uten dekor på topplaget.

Suksessterte har også inspirert små konfektbiter som kalles for «gule bomber», som bruker samme gul krem i en makron-lignende utforming.

I en NRK-kåring over Norges favoritt­kaker i 2024 kom suksessterten på andreplass, like bak Kvæfjordkaken.

Opphav
------

Opphavet til kaken er noe uklart, hvor noen kilder viser til norsk opprinnelse, mens andre mot svensk. 

Mona Bristøl ved det *VG*-eide nettstedet *Godt.no* nevner at kaken har en tilknytning til Finnmark, hvor noen kaller den «Vadsø-kake» (til tider kreditert til bakeriet Hildonen). I samme artikkel er det pekt til at kaken er blitt laget i Sør-Varanger før 1930. Henry Notaker nevner sine funn i samme artikkel på *Godt.no*: Ifølge Notaker er suksessterte først sett i 1962-utgivelsen «Den lille bakeboken», som er en norsk oversettelse av svenske «Den lilla bakboken», og hevder at kaken antageligvis kommer fra Sverige, da med lokalt navn «Oskar den andres terte» eller «Kung Oscars tårta». Begge kakene har store likheter, der Oskar den andres terte gjerne benytter mandelkrokan eller -nougat i tillegg, og til tider bringebær.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Bristøl, Mona (14. mai 2021). «Norsk kakeklassiker - er den egentlig svensk?». *godt.no*. Besøkt 26. juli 2022.
2. ↑  Kristine (1. november 2004). «Suksesskake». *Det søte liv*. Besøkt 26. juli 2022.
3. ↑  «Gule bomber • Suksessterte laget som små deilige munnfuller». *Opplysningskontoret for brød og korn*. Besøkt 29. september 2022.
4. ↑  «Her er Norges favoritt­kake». NRK. 15. mars 2024. Besøkt 15. mars 2024.  soft hyphen-tegn i `|tittel=` på plass 23 (hjelp)
5. 1 2  Kristine (27. oktober 2008). «Kong Oscar II's kake». *Det søte liv*. Besøkt 26. juli 2022.
6. ↑  Ottmer, Boel. «Kung Oscars tårta». *RECEPT* **(svensk)**. Besøkt 26. juli 2022.
**Skjæveland gamle bru** er en bro over elva Figgjo på Jæren. Midten av broen utgjør grensen mellom Klepp kommune og Sandnes kommune. 

Broen ble ferdig i 1853. Byggematerialet er for det meste stein, bygget som en kombinert stenhvelv- og stenhellebru (utkragingsbru). Broen er 100 meter lang. Den ble bygget som en del av Vestlandske hovedvei, og var den første broen i Rogaland fylke som ble bygd for kjøretøy.

Broen ble tegnet av Ingebret Mossige, lensmann og vei-inspektør i Time kommune. Gabriel Høyland (1820–1907) ledet byggingen av broen. I 1966 ble det åpnet en ny bro for riksvei 44, og Skjæveland gamle bru har etter dette blitt benyttet til gang- og sykkelvei. Den ble restaurert i 1985, og ble i 2002 tatt med i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner.

Se også
-------

* Liste over broer i Norge
* Liste over broer i Norge etter lengde

Eksterne lenker
---------------

* Jærbladet: Vernar gangsteinar og Skjævelandbrua
* Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner (se avsnitt om Skjæveland bru)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Langs stranden i La Libertad

**La Libertad** (også kjent som **Puerto de La Libertad** eller lokalt bare som **El Puerto**) er en by og en kommune i departementet med samme navn i El Salvador. Byen ligger ca 35 km fra hovedstaden og er en del av *San Salvador Metropolitan Area*. 

Kommunen hadde i 2013 en befolkning på omlag 35 600 mennesker. Næringslivet er dels basert på jordbruk og i større grad på tjenesteytende sektor (turisme) og fiskeri. La Libertad skiller seg ut ved å være et populært sted for fritid og strandliv nær ved landets hovedstad. Fra midt på 1800-tallet har La Libertad vært San Salvadors havn for skipsanløp. 

Den populære fritidsbyen har et stort utvalg av barer, kjøpesentre, hoteller og sjømatrestauranter, alt er attraktivt og strategisk plassert langs stranden.

Referanser
----------

1. ↑   *2007 Salvadoran census*, Wikidata Q64853400,
2. ↑  DYGESTIC: Proyecciones municipales Arkivert 7. mai 2016 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Puerto de La Libertad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |