recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Når villdyret våkner*** er en roman av Jack London. Den ble utgitt i 1903 og er Jack Londons mest leste bok.

Siden protagonisten er en hund, anses den ofte som en barnebok, men den har en mørk tone og inneholder scener med vold og mishandling.

Handling
--------

Boken handler om blandingshunden «Buck» som blir stjålet fra sin trygge tilværelse som familiehund. Han selges og tas med til Alaska der et hardt liv som sledehund venter. Han blir nødt til å tilpasse seg fort. Det harde livet gjør at instinktene hans våkner til.

«Buck» har flere eiere, til slutt en som behandler ham bra og lar ham løpe fritt. Han venner seg mer og mer til livet i villmarken. En dag kommer han hjem til eieren og finner ham drept av indianere. Da vender Buck ut i naturen og lever sammen med ulvene, og får små valper med en av dem. Indianerne oppdager at ulvene begynner å få en ny farge på pelsen sin. Brun. Etter dette lever indianerne i frykt for dette nye beistet.

* ISBN 82-05-33800-0

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NLA **·** BNE
 |
**Willy Hjalmar Tjomsaas** (født 12. mars 1921, død 1. august 1971 i Kristiansand i Norge) var grunnlegger av Kristiansand Dyrepark.

Bakgrunn
--------

Willy Tjomsaas er kjent som grunnlegger av Kristiansand Dyrepark, en av Norges aller største turistattraksjoner. Historien går tilbake til 1950-årene, da Tjomsaas fikk ideen om å starte en dyrepark i Kristiansandsregionen.

17. august 1963 søkte han daværende Randesund kommune om å få anlegge dyrepark i kommunen, men herredsstyret avslo søknaden 24. mars 1964. Tjomsaas gav imidlertid ikke opp planene, og henvendte seg i stedet til den daværende nabokommunen Tveit. Han inngikk leieavtale med grunneiere i kommunen om å leie 180 dekar, og avtalen ble signert 30. april 1964. Samtidig sendte han søknad til Tveit kommune, som til slutt godkjente søknaden 24. august samme år. Godkjenningen kom kun fire måneder før kommunesammenslåingen med Kristiansand, Oddernes, Tveit og Randesund 1. januar 1965. 

De forberedende arbeidene med dyreparken og tilhørende veier tok til 20. juli 1964 – altså før Tveit kommune hadde godkjent planene. Parallelt med søknadsprosessen jobbet Tjomsaas med å finne investorer til prosjektet. Han presenterte først dyrepark-ideen til skipsdirektør Torrey Mosvold, men Mosvold avslo tilbudet. I stedet henvendte Tjomsaas seg til skipsrederen Leif Haanes som tente på planene og fikk med seg tre andre redere og en maler. Konstituerende generalforsamling ble inngått mellom partene 22. april 1964, og Tjomsaas ble da ansatt som disponent. 

Dyreparken åpnet dørene i juni 1966, etter ett års prøvedrift. Tjomsaas ledet anlegget og driftet av dyreparken fram til 4. januar 1968. Da ble han oppsagt på grunn av manglende økonomisk styring og konflikt med styret, blant annet om driftsformen. Like etter oppsigelsen fikk han jobb i dyreparken på Vinterbro utenfor Oslo, men sluttet etter kort tid og startet i stedet en dyreforretning i Kristiansand i mai 1969.

Under Tjomsaas' ledelse og drift hadde dyreparken 263 000 besøkende i årene 1965–1967. I april 1965 ansatte han også Edvard Moseid som gartner, og Moseid tok over som disponent da Tjomsaas ble sparket fra stillingen i januar 1968.

Referanser
----------

1. ↑  «Sørlandets dyrepark ved Kristiansand planlegges». *Nasjonalbiblioteket*. Grimstad Adressetidende. 20. august 1963. s. 2. Besøkt 27. mai 2020.
2. ↑  «Dyreparken kunne blitt nedlagt i 1971». *www.fvn.no*. Besøkt 27. mai 2020.
3. ↑  Skeie, Eyvind (25. februar 2020). «Edvard Moseid». *Norsk biografisk leksikon*. Besøkt 27. mai 2020.
4. ↑  «Willy Tjomsaas». *Fædrelandsvennen*. 20. mai 1969. s. 3.

Eksterne lenker
---------------

* Historisk film om Dyreparken YouTube
**Ortoptister** undersøker og behandler barn og voksne med samsynsproblemer og strabisme (skjeling). De er autorisert helsepersonell og er utdannet på universitetsnivå eller høyskolenivå. Det finnes ingen utdanning i Norge, og utdanningen varierer fra land til land.

Sentralt i utdanningen er: 1) prinsipper i ortoptikk, 2) undersøkelse metodikk og behandlingsprinsipper om skjeling, samsynsproblemer og nedsatt syn (amblyopi), 3) anatomi og fysiologi av kroppen, hals og hode, 4) (barn)oftalmologi, 5) nevrologi, prinsipper av øyemuskulatur.

Ortoptistens oppgave er diagnostikk, forebyggende arbeid og behandling av skjeling, synsnedsettelse, samsynsproblemer og øyerelaterte lese-/skrivevansker med samsynstrening og prismekorreksjon. Det skjer i samarbeid med øyelege, ofte ved øyeavdeling på sykehus. Ortoptisten vurderer også pasienter med nevrologiske lidelser som rammer øynenes bevegelighet og stilling.

Se også
-------

* Samsyn
* Strabisme

Referanser
----------

1. 1 2 3  Norske Ortoptisters Forening –

Eksterne lenker
---------------

* Norske Ortoptisters Forening
**Orvar Thorsrud** (født 7. oktober 1892, død 28. desember 1924) var en norsk maler og tegner. Det er for en stor del ukjent hva slags formell utdanning han fikk, selv om det er kjent at han reiste til Oslo for undervisning.

I perioden 1910 til 1912 studerer han ved Christiania Malerskole og det er kjent at han leverer malerier til Høstutstillingen men det er usikkert om han ble antatt. På skisser han har etterlatt seg er det stadig et motiv som dukker opp, frosken i eventyret som trår og trår for å få en smørkladd i en rømmebolle.

Av hans mest kjente malerier er portrettet av Aasmund Olavsson Vinje som henger i Vinjestova på Eidsbugarden. Hans tegninger er gjort kjent gjennom illustrasjoner til Mikkjel Fønhus sine artikler og historier i blader og magasiner.

> Jeg prater hesteprat, leser stamtavler og trevler hestebein, men under alt dette lider jeg av ulykkelig kjærlighet til kunsten.
> 
> 
> Orvar Throsrud
> 
> 

Han kjøpte og drev gården Sessrud på Veme i Ytre Soknedalen og drev denne så lenge han klarte, selv om det fremgår av hans korrespondanse at han bare er måtelig interessert i gårdsarbeid.

Thorsrud hadde tuberkulose, og mye av hans kjente korrespondanse dreier seg om sykdommen, som han stadig vender tilbake til. I ett av kortene han skrev forteller han at han og Henrik Sørensen planlegger å dra til Frankrike for å lære mer kunstmaling. På grunn av forverring av hans sykdom blir dette aldri noe av.

Referanser
----------

1. ↑   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Avisa Valdres, type referanse dødsannonse, utgitt 30. desember 1924[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Brenne, Tom (1993). *Mikkjel Fønhus : hans liv og forfatterskap*. Oslo: Landbruksforlaget. s. 161. ISBN 8252919405.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Hallingdal og Numedal prosti** *(Hallingdalen og Numedalens Provsti)*, antas å ha vært et tjenestedistrikt i Oslo bispedømme i Den norske kirke, som omfattet kirkesognene i datidens Hallingdal og Numedal. Det antas å ha bestått fra reformasjonen til omkring 1561, selv om sluttdato for prostiet er omtvistet.

Historie
--------

Det er få historiske kilder som omtaler *Hallingdal og Numedal prosti*, de viktigste er *Bygdehistorie for Nore og Uvdal*:

> Etter reformasjonen stod Numedal og Hallingdal saman i eit prosti i Akershus stift. Seinare, truleg i 1561, skilde Hallingdal og Numedal lag i det Numedal vart lagt saman med Brunla prosti.
> 
> 
> 

Og *Brunla len og lensmænd*:

> Efter reformationen sees Numedal at ha utgjort sammen med Hallingdal ét provsti,.. Sandsynligvis fra den samme tid, Brunla len og Numedalen fremtræder som én forlening, nemlig i 1561, synes begge distrikter ogsaa være forenet til et provsti; [..], og antakelig helt til 1759, da Kongsberg provsti [..] oprettedes.
> 
> 
> 

### Prestegjeld

*(1561 til Brunla prosti)*

* Flesberg
* Rollag

*(1561 til Hallingdal og Valdres prosti)*

* Eidsfjord
* Ål
* Nes

Referanser
----------

1. ↑  Solhjell, Kåre Olav (1992). *Bygdehistorie for Nore og Uvdal*. [Nore]: Nore og Uvdal kommune. s. 199. ISBN 8299264308.
2. ↑  *Brunla len og lensmænd*. Kristiania: Grøndahl. 1912. s. 18-19.
**Patrick Dubiez** (født 21. mars 1959) er en fransk tidligere skihopper som konkurrerte internasjonalt i årene 1975-1988.

I junior-VM i Sainte-Croix i 1977 ble han nummer 10. Han deltok i senior-VM i 1982, 1985 og 1987. I Oslo i 1982 ble han nummer 26 i stor bakke, 50 (av 59 deltakere) i normalbakke og var på det franske laget som ble nummer 15 og nest sist i lagkonkurransen. I 1985 fikk han 36.-plass i stor bakke i Innsbruck og 41.-plass i normalbakke i Seefeld, mens det franske laget ble nummer 11 av 13 lag i lagkonkurransen. I Oberstdorf i 1987 ble han nummer 64 av 66 deltakere i stor bakke. VM i skiflyging i Planica 1985 ga 38.-plass av 44 deltakere, i Bad Mitterndorf i 1986 fikk han 21.-plass.

Dubiez greide aldri å ta poeng i verdenscupen, der det på denne tida bare ble gitt poeng til de 15 beste i hvert renn. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 26.-plassen i storbakken i VM i Oslo 28. februar 1982, som også talte med i verdenscupen. Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i årene 1977-1986.

Sammenlagtplasseringer i Hoppuka:

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| År | 1977/78 | 1978/79 | 1979/80 | 1981/82 | 1984/85 | 1985/86 |
| Plassering | 48 | 64 | 87 | 75 | 82 | 90 |

Referanser
----------

Kilder
------

* Adam Kwieciński: Hoppresultater Patrick Dubiez (besøkt 13. mars 2016)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Patrick Dubiez – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (en) Patrick Dubiez – TheSports.org Rediger på Wikidata
**Ulrich Wilhelm** (født 1961) er regjeringstalsmann for Angela Merkels regjering og sjef for Presse- und Informationsamt der Bundesregierung. 

Etter abitur (artium) avtjente Wilhelm verneplikten hos Deutsche Luftwaffe. Deretter studerte han jus og avla etter åtte semestre sin juridiske statseksamen. I tillegg er han utdannet journalist ved den tyske journalistskolen. Han har arbeidet som journalist ved den bayerske kringkastingen.

Fra 1992 var han medarbeider for Edmund Stoiber. Mellom 1998 og desember 2003 ledet han presse- og offentlighetsavdelingen ved det bayerske statskanselli.

I januar 2004 ble han ansatt som ministerialdirektør i det bayerske vitenskapsdepartement under vitenskapsminister Thomas Goppel, som yngste person i denne stillingen.[]

Wilhelm ble i 2007 utnevnt til kommandør med stjerne av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.

Wilhelm er gift og har to barn.

Referanser
----------

1. ↑   Library of Congress Authorities, Library of Congress autoritets-ID no2018111618, besøkt 8. november 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Norges statskalender 2011. Norwegian Government Yearbook. Fortegnelse over konstitusjonelle organer og statsforvaltningen mv.*, Oslo: Kommuneforlaget, s. 632.

Eksterne lenker
---------------

* Ulrich Wilhelm

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC **·** NDL **·** Munzinger (iba)
 |
**Claudio Langes** (født 20. juli 1960 i Brescia) er en italiensk racerfører

I 1978 vant han det italienskemesterskapet i 125 cc gokart. De neste årene konkurrerte han i Formel 3 og Formel 3000, hvor hans beste resultat var en tredjeplass i Curaçao Grand Prix i 1985, hvor han kjørte en March Formel 3000-bil.

I 1990 fikk han et førersete i Formel 1 for det italienske teamet EuroBrun. Han deltok i 14 løp, men klarte ikke å prekvalifisere seg til et eneste av dem, noe som fremdeles er rekord i Formel 1. Langes var som regel nest sist i prekvalifiseringen, foran Gary Brabham og Bruno Giacomelli i den håpløse Life-bilen, og noen ganger Bertrand Gachot i Coloni, men han var ofte opptil 15 sekunder bak sin teamkompis Roberto Moreno. Statistisk sett er Langes, med sine fjorten mislykkede forsøk på prekvalifisering av fjorten mulige, den minst suksessrike føreren i Formel 1 igjennom historien.

Etter Formel 1 konkurrerte Langes i italienske standardbilklasser.

Resultater
----------

### Fullstendige Formel 1-resultater

(Forklaring) (resultater i uthevet skrift indikerer **pole position**, resultater i kursiv indikerer *raskeste runde*)

| År | Team | Chassis | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Plass | Poeng |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1990 | EuroBrunRacing | EuroBrunER189 | JuddCV 3,5 V8 | USADNPQ | BRADNPQ |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | **–** | **0** |
| EuroBrunER189B |  |  | SMRDNPQ | MONDNPQ | CANDNPQ | MEXDNPQ | FRADNPQ | GBRDNPQ | GERDNPQ | HUNDNPQ | BELDNPQ | ITADNPQ | PORDNPQ | ESPDNPQ | JPN  | AUS  |

Se også
-------

* Liste over Formel 1-førere

Portal: Formel 1

Eksterne lenker
---------------

* Profil på F1 Rejects
**Ulrik Badertscher** (født 24. juni 1988 i Hakadal, Nittedal kommune, Akershus) er en norsk snøbrettkjører som konkurrer for Varingskollen. 

Badertscher ble tidenes første snøbrettkjører som fullførte en 1620 grader, fire og en halv ganger spinn, utført som en *backside* med nosegrab. Hoppet gjorde han på hjemmebane i Varingskollen i 2009.

3. desember 2011 vant han sin første store internasjonale seier da han toppet en historisk seierspall kledd av nordmenn under *2011 Oakley Shaun White Air and Style Beijing Event*inne på Beijings nasjonalstadion, omtalt som fugleredet. Seieren kvalifiserte Badertscher til VM i snowboard i Oslo februar 2012. De to andre på podiet var Torstein Horgmo og Ståle Sandbech.

Referanser
----------

1. ↑  tacky.no (23. september 2009): *Ulrik Badertscher gjør verdens første 1620!* Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. hentet 4. desember 2011
2. ↑  VG (3. desember 2011): *Norsk trippelseier i Fugleredet*, hentet 4. desember 2011

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ulrik Badertscher – FIS (snøbrett) Rediger på Wikidata
* (no) Profil hos det norske Snowboardforbundet.
* (en) Profil på TTRWorldTour.com
**Luis María Cassoni** (født 8. januar 1939 i San Javier i Misiones i Argentina, død 17. januar 2021 i Posadas i Misiones) var en argentinsk politiker og farmasøyt.

Cassoni tilhørte partiet Unión Cívica Radical (UCR) og var guvernør i provinsen Misiones fra september til desember 1987.

Cassoni ble valgt til viseguvernør i Misiones ved valget i oktober 1983 og tiltrådte i desember samme år. Han overtok eksekutiv myndighet da guvernør Ricardo Barrios Arrechea fratrådte for å bli del av president Raúl Alfonsíns regjering som helse- og sosialminister.

Mellom 1988 og 1991 var han deputert medlem av provinsforsamlingen. I sin tid som viseguvernør hadde han oppsynet med byggingen av Urugua-í-demningen. Senere ble han beskyldt for uregelmessigheter som ved innkreving av avgifter.

Cassoni døde av covid-19 den 17. januar 2021 i Posadas. Provinsregjeringen utlyste en sørgeperiode.

Referanser
----------

1. ↑  «Gobierno de la Provincia de Misiones». 15. juni 2014. Arkivert fra originalen 15. juli 2014. Besøkt 11. juli 2021.
2. ↑  «En 54 años Misiones tuvo 36 mandatarios». El Territorio. 29. september 2008.
3. ↑  «Piden informes desde el 83 sobre las obras públicas misioneras que involucran a Macri». Misiones Opina. 24. juni 2016. Archived from the original on 23. november 2016. Besøkt 11. juli 2021. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
4. ↑  «Covid-19: murió el ex vice gobernador y gobernador Luis María "Neneche" Cassoni» **(spansk)**. El Territorio. 17. januar 2021.
**Ulrich Winther-Hansen** (født 14. august 1971 i Esbjerg i Danmark) er en tidligere, dansk håndballspiller som har spilt for det grønlandske håndballandslaget. Han spilte i dansk liga helt fram til 1998 der han flyttet til Norge for å spille i den norske klubben Herkules i Skien.[] Tidligere hadde han spilt i danske klubber som Tjæerborg, Ribe, Svenborg HK, GOG og Otterup. Han ble senere sammen med den tidligere håndballspilleren Randi Aasarød som spilte for det norske u-landslaget og har spilt to A-landslagskamper. De har to barn sammen.

Ulrich var med til VM i 2001 (Frankrike), 2003 (Portugal) og 2007 (Tyskland) med Grønland. Senere ble han trener for Byåsens andrelag med blant annet spillere som Ida Alstad og Kari Aalvik Grimsbø. I to sesonger trente Winther-Hansen Selbus 1.-divisjonslag sammen med Trine Haltvik. 

Winther-Hansen har ikke bare spilt håndball, men også syklet store deler av sin karriere. Han syklet for det danske juniorlandslaget og var også med til VM i Moskva. Han har også syklet i ritt som Paris–Roubaix og Paris Tour.[]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ulrich Winther-Hansen – Det europeiske håndballforbundet (EHF) Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Byåsen Håndball Elite – spillerstall 2022/23 |
| --- |
| 
* 1: Lipman
* 3: Hjertner
* 4: Arnstad
* 5: Klungtveit Olufsen
* 6: Linstad Riseth
* 7: Huse
* 9: Tomac
* 10: Aar Jakobsen
* 11: Alstad
* 16: Kjellberg-Line
* 20: Forseth
* 22: Syversen Kallhovd
* 26: Rokkones Hansen
* 28: Sandvik
* 30: Nygård
* 31: Boge Solås
* Trener: Aalvik Grimsbø
* Assistenttrener: Putans
* Målvaktstrener: Winther-Hansen

 |
**Luis María Linde de Castro**  (født 1945 i Madrid) er en spansk økonom som var sentralbanksjef for Spanias bank fra juni 2012 til juni 2018.

Utdanning og yrkeskarriere
--------------------------

Linde er utdannet (*Graduate*) innen sosialøkonomi ved Universidad de Madrid. 

Han begynte å arbeide i det spanske handelsdepartementet i 1969, der han jobbet fram til 1973. Fra 1974 til 1978 arbeidet han ved det spanske handelskontoret i Moskva, før han returnerte til Spania og ble Teknisk Generalsekretær i Økonomi- og Handelsdepartementet der han arbeidet fra 1978 til 1982. 

I 1983 begynte han ved den spanske sentralbanken, som undergeneraldirektør i utlandsavdelingen (*Departamento de Extranjero*), før han i 1987 ble generaldirektør for internasjonale affærer. Fra 1987 til 1993 var han også sentralbankens representant i EUs sentralbankkomité (Committee of Alternates of the Governors), og han var også direktør for Official Credit Institute fra 1989 til 1992. Han var sentralbankens representant i European Monetary Institute (forløperen til Den europeiske sentralbank fra 1994 til 1998, og videre i Den europeiske sentralbank fram til 2000. 

Han forlot sentralbanken i 2005, for å jobbe for Den interamerikanske utviklingsbanken i Washington. Der jobbet han fram til 2008, og var tilbake i sentralbanken igjen fra 2009, som rådgiver for ledergruppen for internasjonale saker (*General International Affairs*). I 2012 ble han forfremmet til sentralbanksjef, og overtok da etter Miguel Ángel Fernández Ordóñez. I juni 2018 overtok Pablo Hernández de Cos stillingen som sentralbanksjef.

Referanser
----------

1. ↑   www.abc.es[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Bloomberg - *Bank of Spain Governor Ordonez Denounces Critics as He Quits*, besøkt 23. januar 2014.
3. ↑  El País - *Hernández de Cos, un doctor en economía de 47 años y con un perfil muy técnico*, besøkt 8. august 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Spanias bank – Luis M. Linde


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Miguel Ángel Fernández Ordóñez** | **Sentralbanksjef for Spanias bank**(2012–2018) | Etterfølger:**Pablo Hernández de Cos** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE
 |
**Maryna Mykolajivna Antsybor** (ukrainsk: Марина Миколаївна Анцибор; født 10. oktober 1987 i Konotop, Sumy oblast, Ukraina) er en ukrainsk langrennsløper som har konkurrert på profesjonelt nivå siden 2005. 

Under Vinter-OL 2010 i Vancouver i Canada kom hun på 14.-plass i 4 x 5 km stafett, 15.-plass under lagsprinten, og hun havnet på 37.-plass etter 10 km-rennet. Antsybor deltok også under 7,5 km + 7,5 km dobbel jaktstart, men hun fullførte ikke. Hennes beste plassering i et Ski-VM som ble arrangert av Det internasjonale skiforbundet (FIS) var 12.-plass som hun fikk under 4 x 5 km stafett, både i 2007 og 2009, mens hennes beste individuelle plassering var 31.-plass på 30 km i Liberec, Tsjekkia i 2009. Antsybors beste plassering under et verdenscuprenn var med 19.-plass som hun tok i Tsjekkia i 2008. 

Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 54 på sprinten.

Referanser
----------

1. ↑   Olympedia[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,
3. ↑  Justert til 13.-plass etter at Polen ble diskvalifisert
4. ↑  Justert til 14.-plass etter at Polen ble diskvalifisert
5. ↑  «Cross-country Skiing - Results Book» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 20. februar 2022. Besøkt 25. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Maryna Antsybor – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Maryna Antsybor – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Maryna Antsybor – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Maryna Antsybor – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Maryna Antsybor – FIS (langrenn) Rediger på Wikidata
**Senior military college** er betegnelsen på seks offentlig eide høyskoler i USA hvor det gis en kombinasjon av sivil høyskoleutdanning opp til mastergradsnivå, og militært reserveoffiserskurs (ROTC). Tre av høyskolene er separate, mens tre er integrerte på campus til alminnelige, sivile universiteter (Norwich Texas A&M, VPISU).

De seks høyskolene som gir denne kombinasjonsutdanningen er:

* University of North Georgia; Dahlonega, Georgia
* Norwich University; Northfield, Vermont
* Texas A&M University; College Station, Texas
* The Citadel; Charleston, South Carolina
* Virginia Military Institute; Lexington, Virginia
* Virginia Polytechnic Institute and State University; Blacksburg, Virginia

Av disse har Texas A&M og Virginia Tech universitetsstatus, mens Norwich University er en privat utdanningsinstitusjon. 

Studentene innrulleres militært og bærer uniform i studietiden. Flere av skolene har streng disiplin på og utenfor campus – spesielt *The Citadel* er kjent for dette.[]
Alterskap fra Veien stavkirke, nå i Kulturhistorisk museum Foto: Håkan Lindberg 
**Veien stavkirke** var en stavkirke på Veiholmen i Smøla kommune i Møre og Romsdal, litt nordvest for Fastsmøla. Kirken stod ved Veien (gnr. 52), uten at den synes arkeologisk påvist.

«Wein [kircke]» er omtalt i Trondhjems Reformats 1589.
I 1661 ble kirken omtalft som en stavkirke uten tårn eller spir, men med et kortilbygg i lafteverk. Gravplassen for kirken var da ved Brattvær kirke. I 1720 ble det meldt om behov for reparasjoner, og tredve år senere stod den til nedfalls.

Kirkestedet ble flyttet til Hopen på Fastsmøla, der ny kirke ble vigslet i 1749. Kirken på Veiholmen ble revet rundt 1760 og inventaret overført til Hopen kirke.

Alterskap
---------

Da Bendix Bendixen besøkte stedet i 1870, oppdaget han et gammelt alterskap i Hopen kirke. Det hadde vært brukt i Veien-kirken og antas å være fremstilt i Lübeck ca. 1520. Bendixen fikk sendt skapet til Oldsaksamlingen, der det fortsatt er. Alterskapet er oppsiktsvekkende ved at det i midtfeltet har en kalvariegruppe med Olav den hellige istedenfor Johannes, og Maria holder jesusbarnet i armene. På innsiden av fløydørene er malerier av Peter og Paulus. På utsiden av fløydørene er malerier av Olav den hellige og den hellige Sunniva.

Referanser
----------

1. ↑  Trondhjems reformats 1589. Oslo domkapittels jordebok 1595 (Norsk historisk kjeldeskrift-institutt, 1983), s. 70.
2. ↑  Brendalsmo, s. 153.
3. ↑  Davidsen, s. 58ff.

Litteatur
---------

* Danielsen, Arne (1978). *Veidholmen i gammel og ny tid*. Trondheim: Rune forl. s. 57–60. ISBN 8252301665.
* Erling Skjølberg: «Frå fiskarkapellet på Veien til soknekyrkja i Hopen», i Hopen kirke 75 år (Hopen menighetsråd, 1967)
* Brendalsmo, Jan: Kildegjennomgang: Middelalderske kirkesteder i Møre og Romsdal (Riksantikvaren, 2016), s. 153
* Dietrichson, Lorentz (1892). *De norske stavkirker*. Kristiania og Kjøbenhavn. s. 460.
* Engelstad, Eivind S. (1936). *Senmiddelalderens kunst i Norge ca. 1400–1535*. Universitetets oldsaksamling. s. 255.

Eksterne lenker
---------------

* «Veien stavkirke». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
**Macalester College** er et privat, humanistisk college i Saint Paul i Minnesota. Lærestedet ble grunnlagt i 1874 tilknyttet presbyterianerne og den første klassen begynte i 1885. Colleget ligger på et 21 hektar stort område i et eldre villastrøk og inkluderer sju akademiske bygninger, et bibliotek og et teknologisenter. Skolepenger for det akademiske året 2011-2012 var 41800 dollar.

Med sitt fond på $640 millioner er Macalester en av skolene i USA med størst pengefond fordelt på antall studenter.[]

Old Main som huser kontorer og klasserom
Lærestedet er kjent for sitt store antall internasjonale studenter og sitt tunge forskningsmiljø innen geologi, økologi og andre *earth sciences*.[]

Kjente studenter ved Macalester College inkluderer Kofi Annan, Walter Mondale, DeWitt Wallace, Alexander Wendt, Olli Rehn, Bob Mould og Danai Gurira kjent fra blant annet The Living Dead og Black Panther. Hubert Humphrey var fra 1943 professor i statsvitenskap ved Macalester College før han senere ble ordfører i Minneapolis, senator og senere visepresident.

Rangeringer
-----------

*U.S. News & World Report* rangerte Macalester College som nummer 24 blant liberal arts-collegene i USA i 2015, *Forbes* plasserte det på 67.-plass blant alle colleger i USA, mens *Washington Monthly* rangerte det som nr. 7 av amerikanske liberal arts-colleger i 2014.

Macalester College var ikke å finne blant de 500 beste universitetene i verden i Times Higher Education World University Rankings 2014-2015, i QS World University Rankings for 2014 eller i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014.

Referanser
----------

1. ↑   *Integrated Postsecondary Education Data System*, Wikidata Q6042926,
2. ↑   www.clir.org[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   sparcopen.org[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.crl.edu[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   web.archive.org, besøkt 22. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  National Liberal Arts Colleges Rankings Arkivert 12. oktober 2016 hos Wayback Machine. - U.S. News & World Report
7. ↑  America's Top Colleges - Forbes
8. ↑  2014 Liberal Arts College Rankings Arkivert 29. juni 2015 hos Wayback Machine. - Washington Monthly
9. ↑  World University Rankings 2014-15 - THE World University Rankings
10. ↑  QS World University Rankings® 2014/15 - QS Top Universities
11. ↑  Academic Ranking of World Universities 2014 Arkivert 19. januar 2015 hos Wayback Machine. - Academic Ranking of World Universities

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Macalester College, Minnesota – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Macalester College – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NLA **·** GeoNames
 |
> La alle vesener så prektig pryde  
> 
> vår vei til oppvåkning på grunn av meg  
> 
> og det jeg oppnådde av ekte godhet  
> 
> ved tanken på å nå det våkne liv.  
> 
>   
> 
> La alle overalt som går og plages  
> 
> med lidelser og ondt i kropp og sinn  
> 
> få oppnå oseaner av tilfredshet  
> 
> på grunn av min fortjeneste og dyd!  
> 
>   
> 
> La aldri dem som lever mangle lykken -  
> 
> nei, aldri mer i fødselshjulets løp!  
> 
> Og måtte hele verden alltid glede  
> 
> seg over boddhisattva-lykkens fred
> 
> 
> Vers 1-3 i kapittel 10; fra Lie/Bøttingers oversettelse
> 
> 

***Veien til det oppvåknede liv*** (sanskrit: *Bodhisattvacharyāvatāra* eller *Bodhicaryavatāra*) er en kjent og meget utbredt tekst fra mahayanaretningen innenfor buddhismen. Den er skrevet på 600-tallet av buddhistmunken Shantideva (Śāntideva), som var knyttet til lærestedet i Nālandā, i nåværende Bihar.

Teksten inneholder veiledning for det liv som en bodhisattva, en som søker å oppfylle troens vei og mål, må leve for å oppnå bodhicitta, et opplyst sinn gjennom de seks prinsippene for paramita. Kapittel seks regnes som en særlig innsiktsfull tekst i spørsmålet om kṣanti paramita, tålmodighet, og er kilde for mange sitater. Teksten er særlig utbredt i Tibet, hvor mange anser det niende kapitlet for det beste fremstillingen av innholdet i madhyamaka-retningen. Det tiende kapitlet er en populær bønn.

Teksten er skrevet på klassiske indiske versemål.

Tekstens ti kapitler
--------------------

1. Lovprisning av viljen til oppvåkning
2. Bekjennelse av ondskap
3. Å gripe fatt i viljen til oppvåkning
4. Utrettelig flid i viljen til oppvåkning
5. Om å ta vare på klar forståelse
6. Fullkommen tålmodighet
7. Fullkommen styrke
8. Fullkommen meditasjon
9. Fullkommen visdom
10. Dedikasjon

Norsk utgave
------------

Den norske tittelen, og kapitteltitlene, er etter den norske utgaven i antologien *Lotussutraen, og andre skrifter fra mahayanabuddhismen*. Utvalg og innledende essay av Jens Braarvig; oversatt av Kåre A. Lie og Tone Lie Bøttinger. XXXII, 348 sider. Bokklubben, 2003. (Verdens Hellige Skrifter; 18) ISBN 82-525-5330-3

Referanser
----------

1. ↑  Jens Braarvigs innledning til teksten i *Lotussutraen, og andre skrifter fra mahayanabuddhismen*
**Ingvar Lars Helle** (født 12. april 1933 i Larvik, død 14. mai 2003 i Stavanger) var en norsk politiker, advokat og næringslivstopp.

Han ble født i Larvik, men flyttet som 14-åring til Rogaland, til daværende Hetland kommune, hvor faren var skoleinspektør. Helle tok examen artium ved Kongsgård skole i Stavanger i 1952.Han var utdannet siviløkonom fra Norges Handelshøyskole i Bergen fra 1958, og senere avla han juridisk embedseksamen ved Universitetet i Oslo i 1992. Han hadde en rekke studieopphold i utlandet.

Helle var lektor ved Stavanger Handelsgymnasium og rektor ved Ledaal videregående skole (1967-1980), personalsjef i oljeboringsselskapet Loffland Brothers North Sea Inc. (1980-1982) og direktør og spesialrådgiver i Statoil. Fra 1997 til sin død var han advokat i firmaet *Helle, Torall, Berven og Brygfjeld*, der han engasjerte seg spesielt i erstatningssaker for oljearbeidere i Nordsjøen.

Helle var innvalgt på Stortinget fra Rogaland 1969–1973, og representerte Det Nye Folkepartiet (DNF) etter bruddet på Venstres landsmøte i 1972. Han var formann i DNF 1978–1980, og kom tilbake til Venstre ved gjenforeningen i 1988. Helle var medlem av Stavanger bystyre for Venstre 1965–1971 og av Rogaland fylkesting 1967–1971, og var DNFs gruppeleder på fylkestinget 1979–1983. Helle var æresmedlem av Rogaland Venstre fra 1995.

Helle hadde tre sønner sammen med konen Ellen Synnøve.

Ingvar Helle var bror til professor Knut Helle.

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.stortinget.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  "Et album om Kongsgård 1824 - 1974", 1975 s.17.
3. 1 2 3  «Dagens navn». *Aftenposten*. 12. april 1983. s. 14.
4. 1 2  «Formalia». *Stortinget*. 28. mai 2003. Besøkt 5. januar 2018.
5. 1 2 3  Helle, Sigbert. «Ingvar Lars Helle». *www.in-der-helle.de* **(tysk)**. Besøkt 5. januar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Ingvar Helle hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Ingvar Helle hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* (no) Minnetale over tidligere stortingsrepresentant Ingvar Lars Helle


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Erling Larsson** | **Leder i Rogaland Venstre**(1962–1966) | Etterfølger:**Johan Mjelde Natvig** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Stortinget **·** Geni
 |
***The New Quislings: How the International Left Used the Oslo Massacre to Silence Debate About Islam*** er en bok utgitt av Bruce Bawer i 2011, der han hevder at «den venstrevridde kultureliten i Norge» er «de nye quislingene», som har styrt Norge siden krigen, og at de etter terrorangrepet i Norge 2011 har forsøkt å kneble «kritikk av islam». Han hevder også at «gjennom årene har talløse norske tenåringer blitt drept av muslimer». En rekke offentlige personer som Petter Nome og Thomas Hylland Eriksen blir karakterisert i boken som quislinger. Anders Giæver i VG reagerte med å kalle Bawer en «Norgesuvenn».

Boken utkom som e-bok i 2011 og utgis i 2012 som papirbok av Broadside Books, et nytt «konservativt» imprint for forlaget HarperCollins, som eies av Rupert Murdochs News Corporation. Ifølge forlaget er Broadside Books ment å «gi stemme til Tea Party.»

Per Anders Todal stilte spørsmål ved «korleis [...] redaktørane til det store, seriøse amerikanske forlaget HarperCollins [kan] ha sleppt dette manuset gjennom».

Boken ble aktuell i Norge etter terrorangrepene i Norge 2011 og i Breivik-saken.

Referanser
----------

1. ↑  Anders Giæver, Siste ord fra en Norgesuvenn, bokanmeldelse, VG [*død lenke*]
2. ↑   [*død lenke*]
3. ↑  «Venstresiden kalles quislinger i ny bok». *Bergensavisen* **(norsk)**. 28. november 2011. Besøkt 31. mars 2021.
4. ↑  «- Den venstrevridde kultureliten i Norge er arvinger av Vidkun Quisling». *dagbladet.no*. 28. november 2011. Besøkt 31. mars 2021.
5. ↑  Duin, Julia (30. desember 2011). «Adam Bellow hopes to give voice to the tea party with new conservative imprint at HarperCollins». *Washington Post* **(engelsk)**. ISSN 0190-8286. Besøkt 31. mars 2021.
6. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 25. januar 2012. Besøkt 15. desember 2011.
**WidSets** er en tidligere mobilteknologi og en mobiltjeneste produsert av det finske mobilfirmaet Nokia. Det ble lansert i 2006 og nedlagt i 2009.

Teknologien er basert på Java MIDP 2.0 plattformen. Tjenesten er både en widget-motor og en widget-leveringsserver som tilbyr miniapplikasjoner. Disse lastes opp til serveren, kompileres og leveres deretter automatisk til mobiler med MIDP 2.0 som kjører WidSets klient. Applikasjonen skapes ved hjelp av XML, CSS og Heliumskript. WidSets tjenesten tilbyr tilsvarende widget funksjonalitet man finner på desktopen på mobiler. WidSets er miniapplikasjoner som i utgangspunktet bare tilbyr en spesifik tjeneste. Widsets bruker generelt en eller annen form for webservice i bakhånd.

WidSets ble offisielt lansert i oktober 2006. Det fungerte på alle mobiltelefoner med Java MIDP 2.0, også på andre produsenter enn Nokia. Det ble ansett som tilsvarende som Netvibes, men for mobiltelefoner. Siste versjon kom i mai 2008 med versjon 2.0.0 for både klient og SDK.

I 2009 annonserte Nokia at WidSets ikke lenger vil bli utviklet. Tidligere nettsteder for teknologien er også stengt.

Referanser
----------

1. ↑  «Add more power to your phone with widgets» Arkivert 13. mai 2015 hos Wayback Machine. *Softonic*
2. ↑  Mobile 2.0: Nokia launches WidSets Arkivert 12. mai 2008 hos Wayback Machine.
3. ↑  Ray, Bill (30. juli 2009): «Nokia admits killing off WidSets». *The Register.*
***Sixten* Georg Nordström**, født 26. juni 1937 i Malmö, er en svensk tidligere leder for Musikkonservatoriet i Malmö, musikkskribent og programleder på TV. 

Nordström studerte piano og musikkpedagog ved Musikhögskolen i Malmö fra 1950-60. I 1960 tok han, som første som aldri hadde studert der, musikklærereksamen ved Musikkonservatoriet i Stockholm. Under samme tid hadde Nordström jobbet som tredje kapellmester ved det daværende Malmö stadsteater, der han satte opp flere operaproduksjoner og var muskkansvarlig for flere teatersproduksjoner, blant annet i regi av Ingmar Bergman. Han komponerte også musikk til teaterstykker. Deretter studerte Nordström musikkvitenskap ved Københavns universitet, og jobbet som lærer i Malmö og musikkritiker i flere aviser fram til begynnelsen av 1990-tallet. I tillegg tok han flere oppgaver som konsertpianist. Nordström startet flere prosjekter, deriblant Malmökören i 1964 og Sankt Petri skola i 1971. Han hjalp også til i å bedre musikkundervisningen i Sverige.

Han er kjent for et større nordisk publikum for sin innsats som programleder i TV-programmet Kontrapunkt, der han tok over for Sten Broman. Han er gift ned skulptøren og keramikeren Marianne Nordström, og bosatt i Skanör. Han har også skrevet en rekke bøker om musikk.

Referanser
----------

1. ↑  A la Sixten 1 Arkivert 8. september 2017 hos Wayback Machine. - Malmö Live konserthus
2. ↑  Nordström, Sixten Arkivert 23. november 2020 hos Wayback Machine. - Tanum.no

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside om paret Nordström

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** MusicBrainz
 |
***Viviette*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Walter Edwards.

Handling
--------

Viviette, den impulsive, kokette adoptiv-datteren til den velstående fru Ware, fullfører utdannelsen sin og vender tilbake til morens landsted. Unge Dick Ware, som er like impulsiv som Viviette, blir lidenskapelig forelsket i henne. Men selv om hun er tiltrukket av ham, får hans mangel på ambisjoner henne til å skjule sine virkelige følelser. Når Dicks edru, suksessrike bror Austin tar permisjon fra sin advokat-praksis i London for å besøke familien, blir Viviette snart venn med ham.

De to legger i all hemmelighet planer for å sikre Dick en stilling i Vancouver. Selv om Austin elsker Kathryn Holroyd, tror Dick at Austin er forelsket i Viviette. Så når sistnevnte spøkefullt foreslår at brødrene kjemper en duell om henne, tar Dick denne ideen på alvor. Han dreper nesten Austin, hvorpå Viviette - som innser alvoret i situasjonen - tilbyr å reise sammen med Dick til Vancouver som hans kone.

Skuespillere
------------

* Vivian Martin som Viviette
* Eugene Pallette som Dick Ware
* Harrison Ford som Austin Ware
* Kate Toncray som Mrs. Ware
* Clara Whipple som Kathryn Holroyd
* Donald Blakemore som Lord Banstead

Referanser
----------

1. ↑  VIVIETTE
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Viviette* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Viviette* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Hansta** er en bydel og et naturområde i Västerort i Stockholm kommune. Hansta tilhører Rinkeby-Kista bydelsområde. Bydelen er den nordligste i Stockholm. På 1980-tallet ble området overført fra Sollentuna kommune til Stockholm. Siden 1989 har Hansta vært naturreservat.

Utviklingsplaner for området
----------------------------

Bydelen *Norra Järva* ble planlagt på 1960-tallet. Det ble utviklet en generalplan over området som inneholdt forslag om at sentrum skulle ligge i Hansta, *Järva City*. En sterk opinion vendte seg mot forslaget, som ble trukket, blant annet på grunn av synkende konjunkturer.

I 1982 kjøpte Stockholm området av Sollentuna, og i denne forbindelse lot man fem arkitektkontorer tegne forslag. Området ble planlagt for 20 innbyggere, 7500 leiligheter samt arbeidsplasser og servicetilbud. Igjen ble det store protester, og forslaget ble trukket.

Naturreservat
-------------

I 1989 fikk Hansta status som naturreservat. Området er sammensatt av varierte naturtyper, her finner man eldre barskog, enger, edelløvskog og hager. Mange fuglearter har tilhold her, blant annet flaggspett, kattugle, perleugle, stær, skogdue og nøttekråke. Hansta brukes flittig av både sopp- og bærplukkere.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
En mer moderne utgave - trykket under Ming-dynastiet – av *Hanshu*, i en samling i Ningbo.

***Han Shu*** (kinesisk: 漢書; pinyin: *Hàn Shū*; «Det tidlige Han-dynastiets historie») er et kinesisk historisk krønikeverk som tar for seg det tidlige Han-dynastiet og usurpatoren Wang Mangs periode. Det ble påbegynt år 36 av Ban Biao, fortsatt av hans sønn Ban Gu, og etter sistnevntes henrettelse i år 92 sluttført av hans søster Ban Zhao (ca. år 110).

Etter forbilde fra *Shiji* er det inndelt i keiserannaler, tabeller, biografier (også med beskrivelse av fremmede folkeslag) og monografier. Det omfatter også arbeider om litteratur og geografi av Ban Gu, og om astronomi av Ban Zhao. Bibliografien i dette verket er den eldste daterte referansen til Konfutses *Samtaler*.

Bror av historikersøskenparet var general Ban Chao, som i forbindelse med sine erobringstokter nådde helt frem til Kaspihavet. Det er sikkert han som er kilde til det som skrives i *Hanshu* om de vestlige regioner.

Et neste verk, *Hou Hanshu* («Det senere Han-dynastiets historie») dekker den østlige Han-perioden 25 til 220, og ble satt sammen på 400-tallet av historikeren Fan Ye (398–445).

Noen engelske oversettelser
---------------------------

* (Homer H. Dubs): *The History of the Former Han Dynasty*. Oversatt av Homer H. Dubs, bind I-III. 1938-1955.
* Hulsewé, A. F. P. & Loewe, M. A. N. (1979): *China in Central Asia: The Early Stage 125 BC – AD 23: an annotated translation of chapters 61 and 96 of the History of the Former Han Dynasty*. E. J. Brill, Leiden.
* Watson, Burton (1974): *Courtier and Commoner in Ancient China. Selections from the History of the Former Han.* Columbia University Press, New York. (En oversettelse av kapitlene 54,63,65,67,68,71,74,78,92, og 97).

Referanser
----------

1. ↑  Wilkinson, Endymion (2012): *Chinese History: A New Manual*. Cambridge, MA: Harvard University Asia Center. ISBN 9780674067158, s. 711-712.

Se også
-------

* Hanshus litteraturkatalog (*Hanshu yiwenzhi*)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Det pan-nigerianske alfabetet** er et alfabet med 33 tegn, som ble designet på 1980-tallet, i den hensikt å kunne skrive alle språkene i Nigeria med ett alfabet, fremfor å måtte være avhengig av flere forskjellige rettskrivingsnormer. Det pan-nigerianske alfabetet er en utgave av det latinske alfabetet, som bruker to diakritiske tegn (en krok og en prikk under er par bokstaver) og en spesialbokstav, for å unngå å måtte benytte seg av tvetydige digrafer. 


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Majuskel | A | B | Ɓ | C | D | Ɗ | E | Ǝ | Ẹ | F | G |
| minuskel | a | b | ɓ | c | d | ɗ | e | ǝ | ẹ | f | g |
| Majuskel | H | I | Ị | J | K | Ƙ | L | M | N | O | Ọ |
| Minuskel | h | i | ị | j | k | ƙ | l | m | n | o | ọ |
| Majuskel | P | R | S | Ṣ | T | U | Ụ | V | W | Y | Z |
| Minuskel | p | r | s | ṣ | t | u | ụ | v | w | y | z |

  

I motsetning til det navnet skulle tilsi, kan man ikke skrive alle Nigerias språk med dette alfabetet. For å kunne skrive alle Nigerias språk, trenger man, i tillegg til det vanlige 26-bokstavers latinske alfabetet, disse bokstavene: ā a̱ ạ ḅ ɓ ḍ ɗ e̱ ẹ ɛ ə ḥ ị ɨ ƙ ṅ ṇ ŋ ñ n̄ o̱ ọ ɔ ʌ ṣ ụ ʼw ʼy ẓ ʼ.
**Willy Telavi** (født på Nanumea) er en tuvalsk politiker. Han var statsminister i Tuvalu fra julaften 2010 til 1. august 2013.

Bakgrunn
--------

Telavi er utdannet i rettsvitenskap fra University of the South Pacific i Fiji og har mastergrad i internasjonal ledelse fra Northern Territory University i Australia. Han arbeidet først i Tuvalus politistyrke og ble i 1993 landets politisjef, en stilling han hadde fram til 2009.

Politisk virke
--------------

I 2006 ble Telavi innvalgt i parlamentet for valgkretsen Nanumea. Han ble deretter innenriksminister i den nye regjeringen som ble dannet etter valget. Telavi ble gjenvalgt til det femten mandaters store parlamentet i september 2010. Han fortsatte i ministerposten, men trakk sin støtte til statsminister Maatia Toafa. Den 24. desember 2010 ble han selv valgt til landets statsminister, etter at den sittende regjeringen hadde blitt felt av et mistillitsvotum.

Den 1. august 2013 ble Telavi avsatt av generalguvernør Iakoba Italeli, som utnevnte opposisjonsleder Enele Sopoaga som sjef for et forretningsministerium. Dette kom som svar på Telavis planer om å avsette generalguvernøren. Radio Australia beskrev situasjonen som en konstitusjonell krise. Parlamentet, som Telavi tidligere hadde nektet å sammenkalle, vedtok 2. august mistillit mot Telavi.

Referanser
----------

1. ↑  Commissioner Willy Telavi, Charles Darwin University.
2. ↑  «Tuvalu profile. Leaders», *BBC News*, 3. november 2012.
3. ↑  T«he Tuvalu General Election 2006»[*død lenke*], Democracy and Elections project, Governance Program, University of the South Pacific.
4. ↑  «Tuvalu Election Results» Arkivert 28. juni 2011 hos Wayback Machine. tuvaluislands.com.
5. ↑  «Willie Telavi the new prime minister in Tuvalu», *Radio New Zealand International*, 24. desember 2010.
6. ↑  «GG appoints Sopoaga as Tuvalu’s caretaker PM» Arkivert 10. oktober 2014 hos Wayback Machine. *Islands Business', 1. august 2013.*
7. ↑  «Tuvalu government faces constitutional crisis», *Radio Australia*, 1. august 2013.
8. ↑  «Parliament needs one yearly meeting only says defiant Tuvalu PM», *Radio New Zealand International*, 2. juli 2013.
9. ↑  «New government for Tuvalu», *Radio Australia*, 2. august 2013.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Maatia Toafa** | **Tuvalus statsminister**(2010–2013) | Etterfølger:**Enele Sopoaga** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Rygjafylke** (Norrønt: *Rygjafylki*) var ett av de historiske fylkene i Norge, som inngikk i Gulatingslag. Det opprinnelige Rygjafylke tilsvarer hele dagens Rogaland og navnet kommer av en folkegruppe *rygene/Rugiere*, som først ble nevnt i nedskrevne kilder som beboere av området i folkevandringstiden (400-600 år e.kr).

*Rygjafylke* er opphavet til dagens Ryfylke, men til dette området regnes idag kun de delene av Rogaland som ligger øst og nord for Boknafjorden, samt de mange øyene i fjorden.

Rygjafylke ble i senmiddelalderen delt i to sysler: *Rygjafylki* og *Jađri*. Området ble i lenstiden en egen administrativ enhet (len) med navnet Stavanger len, da det ble fradelt fra Bergenhus i 1568. Dette lenet omfattet de 32 skipreider fra Magnus Lagabøtes tid og Henrik Brockenhuus ble utnevnt til den første lensherren. I 1662 falt lensordningen bort og Stavanger len ble til Stavanger amt.

Skipreider
----------

Hele Rygjafylke var inndelt i 32 skipreider:
  
*Rygjafylki (21 skipreider):*

* Skǫru
* Nyrđri Karmtar
* Syđri Karmtar
* Hetland
* Leirangra
* Vatn
* Víkadal
* Hýsfjarđar
* Súladal
* Jalsa
* Hjálmaland
* Sæbæjar
* Nyrđri Árdal
* Syđri Árdal
* Eiđsu
* Hylju
* Hestbæjar
* Hauskeiđ
* Askeyjar
* Tungunes
* Játún

*Jađri (11 skipreider):*

* Gandar
* Sóla
* Klep
* Haug
* Haugland
* Kviđu
* Vallar
* Eikundasund
* Bjarkarheim
* Eikidal
* Sóknardal

Referanser
----------

1. ↑  *Historisk-geographisk Beskrivelse over Kongeriget Norge (Noregsveldi) i Middelalderen*. Trykt hos Carl C. Werner & Co. i ... 1849. s. 126.