recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Britiske soldater med PH-hjelm gassmasker som bemanner et Vickers maskingevær.
PH-type maske utstilt ved Royal Canadian Regiment Museum.
**P-hjelmen**, **PH-hjelmen** og **PHG-hjelmen** var blant de første typen gassmasker i bruk i den britiske hæren under første verdenskrig. Maskene skulle beskytte soldatene mot klor-, fosgen- og tåregass. Snarere enn å ha et separat filter som filtrerte ut kjemikalene var PH-hjelmen en hette som var satt inn med kjemikaler som nøytraliserte gassen.

P-hjelmen (offisielt **Tube Helmet**) dukket opp i juli 1915 og erstattet den enklere Hypo-hjelmen.

PH-hjelmen erstattet P-hjelmen i oktober 1915 og var satt inn med heksamin som gav bedre vern mot fosgene gasser. Det ble laget rundt 14 millioner masker og de var i bruk frem til slutten av krigen blant støttetroppene.

PHG-hjelmen kom i januar 1916 og liknet på PH-hjelmen, men hadde en ekstra munnstykke laget av gummisvamp som beskyttet bedre mot tåregass. Rundt en og en halv million masker av denne typen ble produsert i 1916-1917.

Portal: Første verdenskrig
**Audun Reksten** (født 12. oktober 1936, død 10. august 2007) var en norsk skipsreder og forretningsdrivende. Han var sønn av Hilmar Reksten, en av Norges største skipsredere gjennom tidene.

På oppfordring fra faren etablerte Audun Reksten sitt eget rederi i 1967 etter å ha arbeidet på hans rederikontor i noen år. Faren ble såpass imponert over Auduns resultater som skipsreder at han i 1971 forfremmet sønnen til medinnehaver i firmaet Hilmar Reksten. I et år fungerte Audun Reksten som administrerende direktør, mens Hilmar Reksten var styreformann, og det så ut som om Audun var tiltenkt rollen som farens etterfølger. Imidlertid valgte Hilmar Reksten i 1972 å overta full kontroll over sitt eget selskap. Audun Reksten ble da gitt en mer underordnet stilling i selskapet. Etterpå oppstod det gnisninger mellom ham og faren, med den følge at Audun ble gradvis skjøvet ut over sidelinjen i farens firma, inntil han sluttet helt i 1975. I denne perioden hadde Audun Reksten samtidig styrt sitt eget rederi, slik at han i realiteten skjøttet to jobber, selv om dette vanskelig lot seg kombinere på en god måte. Da shippingkrisen kom på 1970-tallet, overlevde hans rederi, mens Hilmar Rekstens selskap ikke klarte seg. Siden tapte han likevel hele skipsflåten sin. Dette skjedde etter at han kausjonerte for et av Johan Fredrik Odfjells investeringsprosjekter i begynnelsen av 1980-årene. Han kom aldri tilbake som skipsreder.

Etter Hilmar Rekstens død bekreftet Audun Reksten eksistensen av farens utenlandsformue, og han samarbeidet med konkursboet, enda dette bragte ham i en varig konflikt med den øvrige familien. Det må likevel presiseres at Audun Reksten ikke hadde utførlige informasjoner om utenlandsformuens størrelse. Han var ikke kjent med at utenlandsformuen hadde krympet dramatisk som følge av oljekrisen etter 1973.

Audun Reksten skrev boken *Slik var det* i 1983, hvor han beskrev sin karriere i shippingbransjen. Han kunne også se tilbake på en aktiv karriere som idrettsutøver, før han ble en viktig sponsor for Sportsklubben Brann og det norske landslaget i skihopping. Han hadde også vært buekorpsgutt i Nordnæs Bataillon.

Han døde i 2007 etter et års sykdom.

Audun Reksten var bror av Grace Reksten Skaugen og stebror av Johan Reksten.

Bibliografi
-----------

* 1983: *Slik var det*, Gyldendal Norsk Forlag, ISBN 82-05-14776-0

Referanser
----------

1. ↑  «Audun Reksten er død». *www.bt.no*. 11. august 2007. Besøkt 3. november 2019. «Audun Reksten ledet en periode faren Hilmar Rekstens rederi, og seilte klar for shippingkrisen som kom på midten av 1970-tallet.»
2. ↑  Finn Bjørn Tønder (12. oktober 2006). «Han som snakket sant». *Bergens Tidende*. Arkivert fra originalen 30. september 2007. Besøkt 4. juli 2018.
3. ↑  Finn Bjørn Tønder, Walter N. Wehus (10. august 2007). «Audun Reksten er død». *Bergens Tidende*. Arkivert fra originalen 30. september 2007. Besøkt 4. juli 2018.

Eksterne lenker
---------------

* *Slik var det* hos Nasjonalbiblioteket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Gardsfolket på Kløvtveit i Gulen fotografert av Anderssen ca 1910.
**Andreas Mathias Anderssen** (født 14. juni 1849, død 2. mai 1943) var en norsk fotograf fra Salt i Selje kommune. Anderssen virket som portrett-og prospektfotograf i Sogn og Fjordane, Møre og Romsdal og Hordaland.

Virkesteder
-----------

Anderssen reiste fra Selje til Bergen for å søke tjeneste i 1867, og innen 1875 hadde han utdannet seg og etablert seg som selvstendig fotograf. Anderssen drev atelier på ulike adresser i Bergen frem til 1907. De eldste bildene hans er påført adressen «James Hansen Gaard på Strandgaden», det vil si Strandgaten 26. Senere flyttet Anderssen atelieret sitt til Halvkandebakken 4 (perioden 1885-1902) og deretter til Rosenbergsgate 17 (perioden 1902-1907). I 1907 flyttet Anderssen virksomheten sin for siste gang, denne gangen til Veblungsnes i Indre Romsdal. Produksjonen til Anderssen indikerer at oppdragsfotografering rundt om i bygdene i Hordaland, Sogn og Fjordane og Møre og Romsdal har vært en del av inntektsgrunnlaget hans..

Norsk Forfatter-Galleri og Norsk Kunstner-Galleri
-------------------------------------------------

I løpet av 1880- og 1890-årene utførte Andreas Mathias Anderssen et større oppdrag for Mathias Askevold som hadde samlet inn bilder av kjente kulturpersoner i samtida. Samlingen til Askevold omfattet hovedsakelig bildetyper som maleri, tresnitt og litografi. Anderssen fikk i oppdrag å avfotograferte hele bildesamlingen. Anderssen sine reproduksjoner er i dag å finne ved Billedsamlingen, Universitetsbiblioteket i Bergen i form av 8 store album med navnene *Norsk Forfatter-Galleri* og *Norsk Kunstner-Galleri*.

Samlinger etter fotograf Anderssen
----------------------------------

I mai 2010 publiserte Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane en samling med glasplatenegativ etter fotograf Andreas Mathias Anderssen til fri bruk på Flickr Commons. Billedsamlingen ved Universitetsbiblioteket i Bergen og Fylkeskonservatoren i Hordaland har også originalt fotomateriale etter Anderssen i sine samlinger.

Referanser
----------

1. ↑  Folketelling 1875 for Bergen Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
2. ↑  Sollied, Ragna (1967), *Eldre Bergenske Fotografar*, Bergen: Eget forlag
3. ↑  Østevik, Elin (2007), *Fotograf Andreas Mathias Anderssen*, Kulturhistorisk leksikon, Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane

Litteratur
----------

* Klungnes, Einar (red) (1999), *Indre Romsdal på postkort: Fra 1890-åra til 1940*, Rauma kommune
* Sollied, Ragna (1967), *Eldre Bergenske Fotografar*, Bergen: Eget forlag.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Andreas Mathias Anderssen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Østevik, Elin (2007), *Fotograf Andreas Mathias Anderssen*, Kulturhistorisk leksikon, Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane
* (no) Andreas Mathias Andersen i Fotografregisteret.
* Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane har lagt ut ei samling med fotografi etter Anderssen på Flickr Commons
* Billedsamlingen, Universitetsbiblioteket i Bergen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** NMFF **·** KulturNav
 |
**Audun Tvinnereim** (født 1933, død 1977) var en norsk litteraturhistoriker og førstelektor ved Universitetet i Bergen. Han arbeidet særlig med Sigurd Hoels forfatterskap.

Liv
---

Han tok realartium i 1952 og studerte deretter ved Universitetet i Bergen, hvor han tok embetseksamen med norsk hovedfag i 1960. Etter to år som lærer ble han ansatt ved Universitetsbiblioteket i Bergen i 1962, hvor han i fra 1969 var førstebibliotekar. Året etter ble han lektor i nordisk litteraturvitenskap ved Universitetet i Bergen, hvor han fra 1975 var førstelektor.

Tvinnereims hovedoppgave handlet om Sigurd Hoels romaner *Arvestålet* og *Trollringen*. I 1976 utga han avhandlingen *Risens hjerte* om Hoels forfatterskap, hvor han særlig undersøkte Hoels samarbeid med psykoanalytikeren Wilhelm Reich. Han skrev også mindre artikler om forfattere som Olav Duun, Sigurd Christiansen og Axel Jensen, og skrev bokanmeldelser for *Edda*, *Bergens Tidende* og *Dag og Tid*. Mot slutten av livet arbeidet han med populærlitteratur. Dette arbeidet utkom etter hans død under tittelen *Triviallitteratur. Populærlitteratur. Masselitteratur* (1977).

Referanser
----------

1. ↑   Bergens Tidende, side(r) 12, type referanse dødsannonse, utgitt 26. august 1977[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Leif Longum: «Audun Tvinnereim», i *Fagprofilar ved Nordisk institutt, Universitetet i Bergen 1946-1996*. Instituttet. 1996. ISBN 8290500343.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Maunder Minimum i en 400-årsperiode med tall for solflekker
**Maunder minimum** (også *prolonged sunspot minimum*) er en periode med sterkt redusert solflekkaktivitet som inntraff i årene 1645–1715.

Navn
----

Fenomenet er oppkalt etter den engelske astronomen Edward Walter Maunder som i to artikler fra 1890 og 1894, idet han siterte tyske Gustav Spörer, bemerket det beskjedne antallet solflekker i perioden 1645–1715. Den amerikanske astronomen John A. Eddy (1931–2009) fikk i 1976 publisert en artikkel *Science* med tittelen «The Maunder Minimum» der han bekreftet til da spekulative og stort sett ukjente astronomiske observasjoner som dokumenterte at solen var unormalt rolig i årene 1645–1715.

Virkning på klimaet
-------------------

Maunder minimum inntraff samtidig med de kaldeste årene i den lille istiden, en periode da det for Europa, Nord-Amerika og Kina er dokumentert mange svært kalde vintre, spesielt var vinteren 1708–1709 ekstremt kald. Data fra NASAs Solar Radiation and Climate Experiment har bekreftet en årsakssammenheng mellom lav solflekkaktivitet og kalde vintre. Lavere solflekkaktivitet gir lavere strålingsintensitet og dermed kjøles jorda litt ned.

C14-målinger av solflekkaktivitet de siste 1 100 årene.
Ved hjelp av klimamodeller er det simulert hvilken innflytelse et solflekkminimum av samme størrelse som Maunder minimum ville hatt på det framtidige klimaet. Dersom økte utslipp av drivhusgasser varmer jorda opp rundt fire grader innen slutten av 2000-tallet, vil en tilsvarende svekket strålingsintensitet bety at den globale oppvarmingen blir ca 0,3 grader lavere enn «normalt».

Andre solflekkminima
--------------------

Det var også sterkt redusert solflekkaktivitet i årene 1010–1050 (*Oort minimum*), 1280–1340 (*Wolf minimum*) og 1420–1530 (*Spörer minimum*).

Litteratur
----------

* Strassmeier, Klaus G. *Aktive Sterne. Laboratorien der solaren Astrophysik*, Wien / New York 1997, s. 26, 169ff
* Willie Wei-Hock Soon and Steven H. Yaskell: *The Maunder Minimum and the Variable Sun-Earth Connection*, World Scientific, 2003, ISBN 981-238-274-7

Referanser
----------

1. ↑  Eddy J.A. (1976). «The Maunder Minimum». *Science*. 192 (4245): 1189?1202. Bibcode:1976Sci...192.1189E. PMID 17771739. doi:10.1126/science.192.4245.1189.  PDF-kopi Arkivert 16. februar 2010 hos Wayback Machine.
2. ↑  Nekrolog over John A. Eddy, nytimes.com 17. juni 2009
3. ↑  *Niles' Weekly Register*, Volume 15, Supplement, History of the Weather
4. ↑  *Solar forcing of winter climate variability in the Northern Hemisphere*. Nature Geosciences 9. oktober 2011, besøkt 2. februar 2013
5. ↑  Feulner G. Rahmstorf S. 2010: *On the Effect of a New Grand Minimum of Solar Activity on the Future Climate on Earth*, Geophysical Research Letters, 37 (mars 2010), L05707. doi:10.1029/2010GL042710
6. ↑  *The Sun's Chilly Impact on Earth*, NASA GISS 6. desember 2001, besøkt 2. februar 2013

Eksterne lenker
---------------

* NASA Earth Observatory (2006): *Chilly Temperatures During the Maunder Minimum* Arkivert 22. september 2008 hos Wayback Machine.

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
***Aufbau*** (tysk for «bygge opp») er en tyskspråklig månedlig tidsskrift som utgis av forlaget Jüdische Medien i Zürich i Sveits siden 2005.

Det er en videreføring av en avis som ble utgitt av tyskspråklige jøder i New York i 70 år, fra 1934 til 2004. Tidsskriftet henvender seg særlig til intellektuelle.

Avisen Aufbau ble etablert som medlemsblad for German Jewish Club i New York 1. desember 1934, og utviklet seg til det viktigste informasjonsorganet for tysk-jødiske flyktninger til USA. Navnet «Aufbau» viste til at det tysk-jødiske livet måtte bygges opp igjen. 

Til avisens utgiverkollegium hørte tidvis kjente personer som Albert Einstein, Thomas Mann (ikke jødisk, men jødisk kone) og Stefan Zweig. Avisens mangeårige sjefredaktør var Manfred George. Andre som skrev for avisen innbefattet Hannah Arendt, Max Brod, Martin Buber, Oskar Maria Graf, Heinrich Eduard Jacob, Hertha Pauli, Alfred Polgar, Curt Riess, Hans Sahl, Will Schaber, Gershom Scholem og Carl Zuckmayer.[]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Aufbau (magazine) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* ISSN 0004-7813

  



|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** ISSN **·** NKC
 |
**Mauke** er en av de sørlige øyene i øygruppen Cookøyene.

Sammen med Atiu og Mitiaro utgjør disse tre øyene øygruppen *Ngaputoru* (eller Nga-pu-toru – De tre røtter). Navnet kommer fra han som iflølge legenden grunnla øya – *Uke*. Navnet betyr «Ukes land». Et eldre navn på øya er «Akatokamanava». Øya er ca. 18 km i omkrets, omkring halvparten av Rarotonga. Den består av et vulkansk platå som er ca. 30 meter høyt og er omringet av fossiliserte korallrev *(makatea)*. Jorda er fruktbar, noe som gjør det mulig å drive jordbruk. 

Gjennom historien har innbyggerne, i likhet med innbyggerne på Mitiaro, vært forfulgt og undertrykt av de krigerske innbyggerne fra Atiu. 

Øya er turistvennlig, ved at Air Rarotonga flyr hit 2 ganger i uken, og det er både hytter og rom i et gjestehus å leie. Det finnes mange fjorder og hvite strender, samt huler, klipper og en frodig jungel å utforske. Den største hulen heter Motuanga, som betyr «100 rom». Befolkningen er kjent for å være vennlige og gjestmilde. Imidlertid finnes det ingen caféer og restauranter.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Geoff Berner** (født 26. november 1971 i Vancouver i Canada) er en kanadisk sanger og trekkspiller. Debutalbumet *We Shall Not Flag or Fail, We Shall Go On to the End* (2003) inneholder sanger som «Clown and Bard», «Iron Grey», og «Maginot Line». Spesielt ett spor fra albumet, «We All Gotta Be a Prostitute Sometimes», har blitt covret av mange band, med tanke på at Berner ikke er veldig kjent.

Berner er kjent for sine live-show, hvor han forteller historier, som enten har sammenheng med sangene, eller ikke i det hele tatt. Geoff Berner har nytt stor suksess i Norge, etter han fikk jobben som oppvarmer for Kaizers Orchestra, og har spilt inn liveplaten **Live in Oslo** i Norge.

I 2005 ga Berner ut sitt andre studioalbum, *Whiskey Rabbi*, på Black Hen Records. Han fikk hjelp fra Diona Davies på fiolin og Wayne Adams på perkusjon. Begge deltok på Berners Europaturné.

Berner ble med på Kaizers Orchestras Europaturné i forbindelse med utgivelsen av *Maestro*, som oppvarmer. Han varmeet også opp for Kaizers Orchestra i forbindelse med deres Grand Finale Tour.

Berner har også skrevet en bok, eller rettere sagt en intruksjonsbok: **How to be an Accordion Player**, hans råd til å bli en god og kjent trekkspiller.

Berner ga i mars 2007 ut *The Wedding Dance of the Widow Bride*, hvor Diona Davies og Wayne Adams gjester på plata.

Diskografi
----------

* *Light Enough to Travel* (2000)
* *We Shall Not Flag or Fail, We Shall Go On to the End* (2003)
* *Live in Oslo* (2004)
* *Whiskey Rabbi* (2005)
* *The Wedding Dance of the Widow Bride* (2007)
* *Klezmer Mongrels* (2008)

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Geoff Berner – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Geoff Berner på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Geoff Berner på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Geoff Berner på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Geoff Berner på Last.fm Rediger på Wikidata

* (en) Geoff Berner på AllMusic Rediger på Wikidata
* Geoff Berner på Myspace Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Sahra Wagenknecht (2018)
**Aufstehen** (norsk: *stå opp*) er en politisk organisasjon i Tyskland etablert 4. september 2018 av blant andre Sahra Wagenknecht, medlem av Forbundsdagen for partiet Die Linke. Det dreier seg ifølge organisasjonen selv ikke om et parti, men om en utenomparlamentarisk samlingsbevegelse på venstresiden. *Aufstehen* retter seg mot sympatisører til SPD, Die Linke og Bündnis 90/Die Grünen. Det sammenliknet seg ved etableringen med det franske La France Insoumise, ledet av Jean-Luc Mélenchon. Den franske organisasjonen kan i motsetning til *Aufstehen* stille lister ved valg.

Referanser
----------

1. ↑  Altenbockum, Jasper von. «„Aufstehen": Sammelspaltung». *FAZ.NET* **(tysk)**. ISSN 0174-4909. Besøkt 4. september 2018.
2. 1 2  e.V. NachDenkSeiten | IQM. «#aufstehen – die Sammlungsbewegung geht an den Start. Fragen an Sahra Wagenknecht - www.NachDenkSeiten.de». *NachDenkSeiten* **(tysk)**. Besøkt 4. september 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Aufstehen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Tyskland
**Ekmantransport** er en naturlig prosess i havet som kommer av at hvert vannlag i havet drar med seg laget like under. Dermed vil bevegelsen til hvert vannlag være påvirket av bevegelsen til laget over. Kraften på hvert lag nedover i dypet vil derimot bli svakere og svakere, på lignende måte som lyd som forplanter seg gjennom luftpartikler blir svakere og svakere jo større avstanden blir. Navnet på prosessen er oppkalt etter den svenske oseanografen Vagn Walfrid Ekman.

Ekmantransporten er nært tilknyttet ekmanspiralen, der vind som blåser over en vannflate skaper en overflatestrøm som er vinkelrett ut til høyre fra vindretningen på den nordlige halvkule, og til venstre på den sørlige halvkule. Strømretningen dreier derimot mot venstre (høyre i sør) nedover i dypet, slik at middeltransporten over hele dypet er 45 grader til høyre (venstre i sør) for vindretningen. Når slik transport oppstår bort fra en kyststripe, skaper dette oppstrømning av dypt, næringsrikt vann. Dette skaper ofte gode fiskeforhold i kystområder hvor dette fenomenet oppstår, som i havområdet utenfor Chile.

Se også
-------

* Ekmanspiral

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
Den **ekliptiske polen** er punktet på himmelkula der kula møter den tenkte linjen vinkelrett på ekliptikkplanet, planet som dannes av stien jorda følger på sin bane rundt sola.

Det finnes to ekliptiske poler:

|  |  |
| --- | --- |
| Ekliptikkens nordpol er i Draco. | Ekliptikkens sydpol er i Dorado |

På grunn av presesjonen beveger himmelpolen seg i en sirkel rundt de ekliptiske polene en gang hvert 25 800. år.

De ekliptiske polene er (per epoken 1. januar 2000) ved:

* (Nord) rektascensjon 18t 0m 0.0s (eksakt), deklinasjon +66° 33′ 38.55″
* (Syd) rektascensjon 6t 0m 0.0s (eksakt), deklinasjon -66° 33′ 38.55″

uttrykt i ekvatorialkoordinater, som en følge av jordas aksehelling.

Det er ikke mulig å ha de ekliptiske polene i senit på en mørk himmel. Per definisjon befinner de ekliptiske polene seg 90 grader fra solas posisjon. Derfor må sola være ved horisonten når en av ekliptikkens poler er i senit. De ekliptiske polene kan være i senit ved nordlige og sørlige polarsirkel.
**Hilda Stenmalm** (**Hilda Ellen Viktoria Stenmalm** født i Växjö, Sverige) er en svensk artist. I 2014 deltok Stenmalm, sammen med Thea Leora, i den første semifinalen av Melodi Grand Prix med melodien «Best Friend's Boyfriend, som er skrevet av Martin Kleveland, Lisa Desmond Linder og Jesper Jakobsen. Sangen ble ikke blant de tre med flest SMS-stemmer, og kvalifiserte seg derfor ikke til finalen.

Stenmalm deltok i *Lilla Melodifestivalen* i 2008 med melodien «Sanningens minut», som ble nummer tre, og hun vant den svenske talentkonkurransen *Stjärnskott* i 2009, og fikk deretter platekontrakt med Roxy Recordings.

Etter seieren i *Stjärnskott* fikk hun en sentral rolle i *Hanna-Oke* på Disney Channel, og hun fikk spille inn den offisielle julesangen «A Little Magic». Disney-stjernar som Selena Gomez, Miley Cyrus og Jonas Brothers var blant de som var med i videoen som ble spilt inn til sangen. I 2010 signerte Hilda Stenmalm en kontrakt med Roxy Recordings, men fortsatte å arbeide med Disney Channel. Hun deltok i *25 Days of Christmas* med Eric Saade, som gikk på Disney Channel i desember 2010. Det var også der hun hadde premiere på «Just One Wish», den første singelen hennes.

I 2011 ga hu ut «Come the Weekend» og «Brief and Beautiful», som hele sommeren ble spilt på radio i Sverige.

Diskografi
----------

### Album (som sanger)

* 2020: «Sunset In The Blue» (album; sang sammen med bandet Melody Gardot & Sting)

### Singler (som sanger)

* 2010: «Just one Wish» (singel; artist og låtskriver)
* 2011: «Brief and Beautiful» (singel; artist og låtskriver)
* 2011: «Come the Weekend» (singel; artist og låtskriver)

### Som låtskriver / tekstforfatter

* 2019: «Not That Complicated» (singel; låtskriver for Osrin)
* 2020: «Little Something & Sting» (som låtskriver)
* 2020: «Nudes» (singel; som låtskriver for Jada)
* 2020: «From Me To You» (singel; låtskriver og tekstforfatter for Ylva)
* 2020: «Little Something» (låtskriver på låten «Little Something» på Stings album *Duets*)
* 2021: «Ride Or Die» (singel; låtskriver for bandet Tiggi Hawke & Junge Junge)
* 2021: «Don't Give Me A Reason» (singel; låtskriver for bandet Lazy Weekends)
* 2022: «You Better Not» (album; låtskriver på låten «You Better Not» på albumet *INVU* med Taeyeon)

Referanser
----------

1. 1 2  NRK, Melodi Grand Prix 2014: Bli kjent med artistene. Besøkt 9. mars 2014.
2. ↑  SVT kultur 6. oktober 2008, Linn vann Lilla Melodifestivalen. Besøkt 9. mars 2014. (sv)
3. 1 2  Hilda Stenhalms hjemmeside Arkivert 5. mars 2014 hos Wayback Machine. Biografi. Besøkt 9. mars \* 2014. (se)

Eksterne lenker
---------------

* Hilda Stenmalms hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Hilde Brenni** (født 9. juni 1926, død 1. november 2010) var en norsk skuespiller.

Brenni debuterte på Edderkoppen Teater i 1944, i revyen *Det går!*. Hun var videre engasjert ved Centralteatret, Trøndelag Teater, Folketeatret, Det norske teatret, Oslo Nye Teater, Det Nye Teater, Nationaltheatret, Riksteatret, Sogn og Fjordane Teater (1980-93), Rogaland Teater (1983-96) og Nordland Teater. Gjorde seg først gjeldende i lystspill som *Kjære Ruth!* og *Drømmepiken*, spilte senere Holberg-roller som Magdelone i *Henrik og Pernille* og Nille i *Erasmus Montanus*, ammen i *Romeo og Julie*, etc. Også kabaret-og musikaloppgaver. Hun medvirket også i fire filmer og en TV-serie 1956–1998.

Filmografi
----------

* 1956 – *Kvinnens plass*
* 1958 – *I slik en natt*
* 1979–1980 – *Hjemme hos oss* (TV-serie)
* 1994 – *Bikinisesongen*
* 1998 – *Ole Aleksander Filibom-bom-bom*

Referanser
----------

1. ↑  «Hilde Brenni». Filmfront. Besøkt 7. juni 2016.
2. ↑  «Hilde Brenni». Sceneweb. Besøkt 7. juni 2016.
3. ↑  «Hilde Brenni». IMDb.com. Besøkt 7. juni 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hilde Brenni på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Hilde Brenni hos Nationaltheatret Rediger på Wikidata

* (no) Hilde Brenni hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Hilde Brenni hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | KulturNav
 |
**Hilde Alice Vågslid** (født 20. januar 1966) er en norsk politiker fra Tokke som representerer Arbeiderpartiet. Hun var ordfører i Tokke kommune fra 2011 til 2015. Hun overtok ordførervervet etter 22 års sammenhengende rekke av ordførere fra Senterpartiet. Ved valget i 2015 overtok Jarand Felland (Sp) ordførervervet i Tokke. 

For perioden 2015-2019 er Hilde Alice Vågslid gruppeleder for Arbeiderpartiet i Tokke kommunestyre og medlem av formannskapet. Hun er også nestleder i Tokke Arbeiderpart.

Vågslid er butikksjef i en dagligvareforretning i Dalen. Hun er gift og har tre barn, deriblant stortingsrepresentant Lene Vågslid.

Referanser
----------

1. ↑  «Veljarane sa i frå: – Me vil ha maktskifte». Arkivert fra originalen 2. april 2015. Besøkt 10. oktober 2012.
2. ↑  Tokke Arbeiderparti - representanter, besøkt 29. juli 2016r
3. ↑  Tokke Arbeiderparti - Hilde Alice Vågslid Arkivert 19. september 2016 hos Wayback Machine.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Olav Urbø** | **Tokkes ordfører**(2011–2015) | Etterfølger:**Jarand Felland** |
**Øistein «Tinka» Ringstad** (født 9. desember 1927, død 27. juni 1991) var en norsk jazzmusiker (piano og vibrafon), kjent fra Oslos jazzmiljø og ansett for en av landets ypperste innen swingjazz.

Han spilte i orkestre ledet av Rowland Greenberg, Bjarne Nerem og Lasse Gerlyng på 1940-tallet, og turnerte en tid med amerikanske Anthony Ortega på 1950-tallet. Senere spilte han i band ledet av Hein Paulsen, Pete Brown, Karl Otto Hoff og Per Borthen. På 1960-tallet ledet han eget husband på Metropol Jazz Club, mottok Buddyprisen 1964 og spilte med Ben Webster da denne besøkte Moldejazz (1969). Han ble beæret med albumet *Øistein Ringstad 50 år* (1967). På 1970-tallet ledet han kvintett med Kristian Bergheim (plateinnspilling 1977).

Referanser
----------

1. 1 2   Sigarett Stomp – Jazz i Norge 1940–1950, side(r) 278[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Bjørn Stendahl; Johs. Bergh (1991) (på nb), *Sigarett Stomp – Jazz i Norge 1940-1950*, ss. 348, Wikidata Q116749804

Eksterne lenker
---------------

* Biografi fra Jazzbasen.
* Diskografi fra Jazzbasen.
* foto fra Norsk jazzarkiv

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Gregor Stähli** (født 28. februar 1968), sveitsisk skeletonkjører som deltok i de olympiske vinterleker 2002 i Salt Lake City og 2006 i Torino.

Stähli vant en olympisk bronsemedalje i skeleton under vinter-OL 2002 i Salt Lake City. Han kom på tredjeplass bak Jimmy Shea fra USA og Martin Rettl fra Østerrike. Fire år senere, under vinter-OL 2006 i Torino vant han en ny bronsemedalje i skeleton.

Stähli har blitt verdensmester i skeleton tre ganger, 1994 i Altenberg, 2007 i St. Moritz og 2009 i Lake Placid.

OL-medaljer
-----------

* 2002 USAs flagg Salt Lake City - Bronse Bronse i skeleton, menn Sveits’ flagg Sveits
* 2006 Italias flagg Torino - Bronse Bronse i skeleton, menn Sveits’ flagg Sveits

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gregor Stähli – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Gregor Stähli – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Gregor Stähli – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Gregor Stähli – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Gregor Stähli – IBSF Rediger på Wikidata

* (en) Gregor Stähli – TheSports.org Rediger på Wikidata
**Uwe Mèffert** (født 28. november 1939 i Wernigerode i Tyskland) har laget og solgt mekaniske puslespill over flere tiår.

På begynnelsen av 1970-tallet, undersøkete Uwe Mèffert energistrømmene i menneskekroppen og hvilke eventuelle effekter forskjellige former har på energistrømmene. Pyramider var populære på den tiden.[*klargjør*] Han laget forskjellige polygon av balsatre, men de ble etter hvert kjedelig for ham, så han kuttet dem i symmetriske stykker og festet dem med gummistrikker til en senterball. Det var avslappende å leke med dem, men formene hadde liten virkning. Uwe Mèffert la derfor figurene i en skuff.

Da Erno Rubik's oppfinnelse, Rubiks kube, ble populær, overtalte en venn Uwe Mèffert til å selge puslespillene. I 1981 viste Uwe Mèffert puslespillene til Tomy Toys i Japan. Tomy Toys valgte ut det pyramideformede leketøyet, Pyraminx, og satte det i produksjon. Over 10 millioner puslespill ble solgt allerede julen 1981. Deretter fulgte andre puslespill.

Biografi
--------

Uwe Mèffert ble født i Wernigerode i Tyskland 28. november 1939. Foreldrene var farmasøyt Otto Oscar Wilhelm Rudolph Meffert og Emmy Johanna Frieda Von-Vorkauf. Han hadde en fire år yngre bror som ble ingeniør. Han giftet seg med Jing Mèffert og fikk tre barn, Michelle, Andrew og Ulrich.

Mèffert har utdannelse fra Heidelberg i Tyskland, Geelong i Australia, Bern i Sveits, og fra flere asiatiske land.

Referanser
----------

1. ↑   nettsted, twistypuzzles.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   nettsted, www.speedsolving.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Om Uwe Mèffert Arkivert 14. juli 2010 hos Wayback Machine.
**Felice Nicole Herrig** (født 18. september 1984 i Buffalo Grove, Illinois, USA) er en amerikansk kickbokser, muay thai-fighter og MMA-utøver.

Hun begynte karrieren sin med å trene kickboksing og muay thai før hun vendte om til MMA i 2009. I september 2011 inngikk hun er flerkampskontrakt med XFC i Florida. Hun har siden den tid konkurrert i Bellator og Invicta Fighting Championships. I desember 2013 ble det annonsert at hun vil være en av 11 kvinner som skal kjempe om å bli UFC sin første stråvektsmester i den nyeste sesongen av TV-serien The Ultimate Fighter.

Referanser
----------

1. ↑   Sherdog utøver-ID 42432, besøkt 8. juni 2020[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Felice Herrig – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Felice Herrig på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Felice Herrig hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Felice Herrig – Sherdog Rediger på Wikidata
* (en) Felice Herrig på Twitter Rediger på Wikidata

* (en) Felice Herrig på Instagram Rediger på Wikidata
**Mobile Riverine Force** (**MRF**) var et amfibieforband som ble opprettet under Vietnamkrigen som et samarbeid mellom U.S. Navy og U.S. Army for å kunne operere i de store elve- og myrområdene i Syd-Vietnam.

Bakgrunn
--------

På 1960-tallet hadde U.S. Navy ingen erfaring med elvekrigføring. Det var en type operasjoner som marinen ikke hadde utført siden Den amerikanske borgerkrigen. Men ettersom nesten hele den sydlige tredjedelen av Vietnam var gjennomkrysset av elver og kanaler, var det et stort behov for et amfibieforband som kunne kjempe og forflytte seg i den typen terreng. Man tok derfor til seg de franske erfaringene fra Indokinakrigen og begynte å bygge opp en flåtestyrke bestående av små patruljebåter, landingsbåter, torpedobåter, luftputebåter og monitorer. Armeen stilte 9. infanteridivisjons 2. brigade til rådighet. Det drøyet dog til 1968 før man oppnådde full styrke.

Kilder
------

* «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 7. januar 2017. Besøkt 28. januar 2017.
* .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
* .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
*. Arkivert fra originalen 29. mars 2015.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Steyr-Mannlicher M1895** er en rifle med sylinderlås med rettrekk designet av Ferdinand Ritter von Mannlicher.

Mekanisme
---------

von Mannlicher utstyrte denne riflen med en forbedret versjon av sin (den gang) revolusjonerende rettrekkmekanisme, en liknende versjon av den han hadde brukt i Mannlicher M1890 karbin for å kunne takle røyksvakt krutt. På grunn av den distinkte bevegelsen ved ladegrep ble den kalt *Ruck-Zu(rü)ck* av de østerrikske soldatene (tysk slang for «fram og tilbake») og *Ta-Pum* av italienerne, som til og med skrev en sang om våpenet under første verdenskrig.

I samtiden var de aller fleste sylinderlåsrifler utrustet med en manuell vri-og-trekkmekanisme. Rerttrekkeren M1895 tillot en høyere skuddtakt og blokkerte ikke siktene under lading. Resultatet var at de østerriksk-ungarske troppene kunne fyre av 30-35 skudd i minuttet, mot 20 skudd i minuttet med en konvensjonell sylinderlåsrifle. Riflen var likevel pålitelig og relativt solid, skjønt den trengte noen mer vedlikehold og reparasjon i felt enn andre millitærrifler fordi manglen på vribevegelsen ikke hjalp til å løsne patronen fra kammeret, slik som på vanlige sylinderlåsrifler. Dette førte til at patroner av og til satte seg fast i kammeret. Primærutdrag ble istedet gjort ved at overflaten på bolten hadde en annen vinkel enn låseklakkene i glidekassen, slik at de første 20 mm av bolthylsens bevegelse bakover bare resulterte i at sluttstykkehodet beveget seg rundt 3 mm, og på den måten gav en mekanisk fordel.

Brukere
-------

Propagandabilde (fargelagt) av østerriksk-ungarske stormtroppsoldater bevænet med Mannlicher M1895 Stutzens (karabin) i 1917.
Den ble brukt av den østerriksk-ungarske hær i første verdenskrig, og etterpå av både den østerrikske og ungarske hæren. Under andre verdenskrig brukte også Romania riflen. Mange av disse riflene dukket opp under andre verdenskrig, spesielt i bakre linjer og i reservetropper.

M1895 var opprinnelig kamret for ammunisjon i kaliber 8x50mmR. Mellom verdenskrigene bygget både Østerrike og Ungarn om riflene til den kraftigere 8x56mmR-patronen. De østerrikske riflene fikk da navnet M95-30 og ble også kortet ned til 1000 mm. Løpslengden ble da 486 mm og vekten 3.36 kg. Jugoslavia bygde om mange av riflene de hadde tatt i krigsbytte til 7,92 x 57 mm Mauser. Disse fikk modellnavn M95/24 og M95M i Jugoslavia.

Modeller
--------

* **M1895** – standardmodell i kaliber 8x50mmR
* **M95-30** – østerriksk nedkortet modell i kaliber 8x56mmR
* **M95/24** og **M95M** – jugoslavisk modell i kaliber 7,92 x 57 mm Mauser

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mannlicher M1895 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Mannlicher M1895 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Modern Firearms – Steyr-Mannlicher M1895 Arkivert 1. september 2010 hos Wayback Machine.

Portal: Andre verdenskrig
Stewart «Buddy» lett lastevogn, 1928
**Stewart Motor Corporation** var en amerikansk kjøretøyprodusent i mellomkrigstiden som hadde egen karosserifabrikk, noe som var uvanlig blant de mindre lastebilprodusenter den gang. Dessuten hadde man flere fortrinn i modellutvelgelse og komponentutvikling som sørget for sterk kundeinteresse ikke bare i de forente statene, men også verden rundt. Men produksjonen forbli liten, rekorden var i året 1930 med kun 2315 biler. Til tross for sitt rykte som en solid og kvalitetsorientert produsent, ble det besluttet å oppløse selskapet i 1942.

Historie
--------

Grunnleggelsen av firmaet skjedde angivelig i 1912 da Raymond Stewart og Thomas Lippard innledet et samarbeid med hverandre. Den nye fabrikken ble åpnet i Buffalo i delstaten New York, og den første modellen som ble tilbudt var en lett lastevogn basert på et kjøretøy fra firmaet Lippard-Stewart (oppløst i 1919) ment for transport av kull. Etter hvert kom det nye lastebiler med større nyttelast, først 1 tonn, deretter 2 tonn og siden 3,5 tonn fra 1918. De første modellene hadde skrått motorpanser i «Renault-stil», men gikk over til konvensjonell radiatorplassering - dvs. radiatoren flyttes fra bak til foran motoren i panseret.

Fabrikken fulgt godt med i utviklingen, og dermed kom den opp med en rekke nyheter, som for eksempel førerhus med sovehytte, semi-diesel og sist halvbulldog hvor motoren dels plasseres over forakselen. Med karosserifremstilling var det mulig å levere komplette vare- og lastebiler som dertil kunne bygges etter kundens forespørsel, man hadde også chassis for buss og brannbil. Etter lang tid med ulike motorer fra forskjellige motorprodusenter standardiserte man seg først på sekssylindermotoren fra 1925, deretter kun motorer fra Waukesha, både bensinmotor og Hesselman dieselmotor.

Fabrikkens største lastebilmodell var på 7-8 tonn, men etter hvert som salget gikk dårlig ble det besluttet i 1939 å dumpe samtidige modeller med mindre lastekapasitet enn 3 tonn. Forhandlernettverket for Steward Motor Trucks, som firmaet også het, var globalt ettersom man hadde eksportert kjøretøyer til 87 land - spesielt Kina. Da firmaet ble oppløst, ble mesteparten av produksjonsutstyret solgt til Kina etter produksjonen avsluttes i 1942. Norge var ett av disse landene som det var eksportert Stewart lastebiler til, for hender på flere importfirmaer deriblant Bertel O. Steen i Oslo. Den siste Stewart i Norge ble levert i året 1938.

Referanser
----------

1. ↑  Rolseth, s. 172
2. ↑  Miller, s. 281
3. ↑  Rolseth, s. 170-171

Litteratur
----------

* Denis Miller; *The Illustrated Encyclopedia of Trucks and Buses* Hamlyn 1982 ISBN 0-600-388-204
* Asbjørn Rolseth; *Norsk lastebilleksikon; Lastebiler i Norge 1900-1940* Bilforlaget 2007 ISBN 9788291062105

Eksterne lenker
---------------

* The Stewart Motor Corporation Arkivert 8. november 2017 hos Wayback Machine.
* Stewartmotors
* Buddy Stewart Pickup
**Felicia Michele Collins** (født 10. april 1964 i New York City) er en amerikansk musiker best kjent som gitarist i The CBS Orchestra, som var husbandet til Late Show with David Letterman.

Hun har også spilt på platene til artister som Billy Bob Thornton, Whitney Houston, George Clinton and P-Funk, Cyndi Lauper, Madonna, Vonda Shepard, The Thompson Twins, Al Jarreau, Nile Rogers, Philippe Saisse, Jan Pulseford, Chaka Khan, David Sanborn, Jay Z & Pharrell, Snoop Dogg og N'Dea Davenport

I tillegg til å være gitarist behersker hun også trommer og er vokalist.

Hun har vært med i The CBS Orchestra siden premieren av Late Show with David Letterman 30. august 1993, til programmet ble sendt siste gang 20. mai 2015.

Hun dannet og er medlem av bandet Bitchslapp, som har skiftet navn til Felicia Collins & THE LIFE.

Referanser
----------

1. ↑  FELICIA MICHELE COLLINS BIOGRAPHY Arkivert 6. april 2010 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Felicia Michele Collins på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Felicia Michele Collins på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Felicia Michele Collins på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Felicia Michele Collins på Songkick Rediger på Wikidata
* Biografi hos CBS
* Profil hos apple.com
* Hjemmesiden til Felicia Collins

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
50 filippinske sentimos.
**Céntimo** (i spansktalende land) eller **cêntimo** (i portugisisktalende land) var en valuta i Spania, Portugal og deres tidligere kolonier. Navnet stammer fra det latinske ordet centimus  som betyr «hundredel». Den vanligste spanske valutaen, før euro, var peseta som var delt inn i 100 céntimos. I Portugal var real og senere escudo, inntil de også ble erstattet av euro. I EU-land med felles valuta er *cent* det offisielle navnet til en hundredel av en euro. Både *céntimo* (på spansk) og *cêntimo* (på portugisisk) er ofte brukt til å beskrive cent av euro.

Dagens bruk
-----------

Céntimo eller cêntimo er én hundredel av følgende grunnleggende nominaler:

### Portugisisk cêntimo

* Angolansk kwanza
* Saotomesisk dobra

### Spansk céntimo

* Costaricansk colón (men som centavo mellom 1917 og 1920)
* Paraguayansk guarani
* Peruansk nuevo sol
* Filippinsk peso (som *séntimo* på filippinsk, som centavo på engelsk)
* Venezuelansk bolívar

Foreldet
--------

### Portugisisk cêntimo

* Mosambikisk metica (aldri brukt)

### Spansk céntimo

* Saharawisk peseta
* Spansk peseta

Referanser
----------

1. ↑  ...*deci*, *centi*, *milli*, abbreviations of *decimus*, *centimus*, *millimus* and meaning *tenth part*, *hundredth part*, *thousandth part*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Cédric Pioline** (født 15. juni 1969 i Neuilly-sur-Seine) er en tidligere profesjonell fransk tennisspiller. Hans mor spilte volleyball på det romanske landslaget.

Pioline ble profesjonell i 1989 og han vant i løpet av sin tenniskarriere, som varte til 2002 fem singletitler. Han vant aldri noen Grand Slam-turnering men han var i to finaler. US Open i 1993 der han tapte til Pete Sampras med 4-6, 4-6, 3-6 og Wimbledon-finalen i 1997 da også mot Sampras som vant med 6-4, 6-2, 6-4. I 1996 var han med på det franske Davis Cup-laget som vant cupen.

Referanser
----------

1. ↑   ATP website[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Cédric Pioline – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Cédric Pioline – ATP-touren Rediger på Wikidata

* (en) Cédric Pioline – ITF Tennis Rediger på Wikidata

* (en) Cédric Pioline – Davis-cupen Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** Munzinger (sport)
 |
**Felice Gasperi** (født 26. desember 1903 i Bologna i Italia, død 1982 i Città Sant'Angelo) var en italiensk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam. 

Gasperi vant en olympisk bronsemedalje i fotball under sommer-OL 1928 i Amsterdam. Han var med som reserve på det italienske landslaget som kom på tredjeplass i fotballturneringen bak Uruguay og Argentina. Italias vei til bronsefinalen var seier over Frankrike med 4-3, uavgjort 1-1 mot Spania i den første kvartfinalen, de vant omkampen tre dager senere med 7-1 men tapte semifinalen mot Uruguay med 2-3. I bronsefinalen møtte de Egypt som de beseiret med 11-3.

Han spilte 382 kamper og scoret to mål for Bologna FC 1909 i perioden 1924 til 1938. Han var med og vant Serie A fire ganger med klubben, sesongene 1924/25, 1928/29, 1935/36 og 1936/37.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1928 Nederlands flagg Amsterdam - Bronse i fotball Italias flagg Italia

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 321908, oppført som Felice Gasperi †[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  van Rossem, G. (1928). *The ninth olympiad Amsterdam 1928 Official report*. Amsterdam: The Netherlands olympic comitee. s. 350.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Felice Gasperi – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Felice Gasperi – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Felice Gasperi – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Felice Gasperi – EU-Football.info Rediger på Wikidata
Fortet ved Steurgat Foto: Mathpaul 
**Fortet ved Steurgat** også kjent som **Fort Steurgat** er et av forsvarsverkene som hører til den nye hollandske vannlinjen. Det befinner seg sørvest i Werkendam kommune i den nederlandske provinsen Noord-Brabant nær punktet der elven Boven-Merwede nå deles i to, Nieuwe Merwede og Beneden-Merwede. Fortet ble bygget i 1881-82 på enden av Merwedebandiket og hadde som oppgave å stenge av elven og diket langs elven. I 1960-årene lå et beskyttet kommunikasjonssentrum her som ved spesielle omstendigheter kunne sørge for kommunikasjon med nederlandske skip.

Dengang fortet ble anlagt var *het Steurgat* havnen i det som kunne anses å være hovedveien mellom Werkendam og Biesbosch, og siden en stor del av Werkendams innbyggere var ukependlere vannveien til Biesbosch, var det stor trafikk her på lørdagskveld og mandagsmorgen.

Fortets deler
-------------

Fort Steurgat består av en bombesikker kaserne, en remise med to undergrunns kruttmagasiner på forsiden som er forbundet med kasernen via en poterne. Fortet var omgitt av en vollgrav, men ble ikke beskyttet av inunderingsverk selv om flere planer for slik beskyttelse eksisterte. Fortets kanoner ble anbragt slik at de kunne beskytte både fortets vollgrav og mål lengre unna.

Fortet idag
-----------

I 1999 begynte ombyggingen av fortet til boliger, denne prosessen ble avsluttet i 2001 da den siste av boligenhetene ble ferdigstilt. I dag (2008) befinner det seg tre villaer, tre penthouses og fem leiligheter i de militære bygningene. Under denne prosessen gjenreiste man broen over vollgraven og fjernet demningen som hadde tjent som bro.

Eksterne lenker
---------------

* Nationaal Project Nieuwe Hollandse Waterlinie (nederlandsk)

Portal: Nederland
**Jens Revold** (født 29. august 1948) er en norsk politiker (SV) fra Tromsø. Han ble i oktober 2007 utnevnt som statssekretær i Kunnskapsdepartementet.

Revold er utdannet siviløkonom fra BI, og har siden 1975 jobbet innenfor utredning, forskning og prosjektledelse i ulike områder i Tromsø. I tiden 1998-2003 var han Prosjektkoordinator ved Norges fiskerihøgskole, og deretter heltidspolitiker i Tromsø kommune. Revold har i en årrekke vært forsker innen havbruk og fiskerieldelse, og undervist i Marine Management på NFH. Han var tilknyttet Universitetet i Tromsø 1975-83.

Han har siden 1993 vært aktiv i lokalpolitikken i Tromsø, på heltid i årene 2003–2007 som leder for Planutvalget og medlem av formannskapet. Fra 2000 til 2007 var Revold også styreleder i Tromsø Veg a/s.

Referanser
----------

1. ↑  «Statssekretærer i Kunnskapsdepartementet». Universitetet i Stavanger. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Jens Revold hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
**Jens Salumäe** (født 15. mars 1981 i Tallinn) er en estisk tidligere skihopper og kombinertløper. Han tok ingen internasjonale troféer, men er likevel en av Estlands mest meritterte skihoppere.

Han begynte som kombinertløper, og debuterte internasjonalt i OL i Nagano i 1998, der han ble nummer 39 i den individuelle konkurransen (normalbakke/15 km) og nummer 11 (sist) med Estland i lagkonkurransen (normalbakke/4 x 5 km). Han deltok i VM i 1999 og 2001, med 17.-plass på sprinten (stor bakke/7,5 km) i Lahtis i 2001 som beste resultat. I verdenscupen var hans beste plassering 15.-plass på normaldistanse (stor bakke/15 km) i Liberec 19. januar 2002. Sammenlagt i verdenscupen ble han nummer i sesongen 2000/01. I B-verdenscupen ble han nummer 3 i sesongen 2001/02.

I OL i Salt Lake City i 2002 deltok han både i kombinert og speselt hopp. Han ble nummer 37 og 40 på sprint (stor bakke/7,5 km) og normaldistanse (normalbakke/15 km) og nummer 49 i storbakke spesialhopp.

Fra og med senvinteren 2002 gikk han over til spesielt hopp. I verdenscupen i spesielt hopp debuterte han med 29.-plass i Kuusamo 30. november 2002. Sin beste individuelle plassering i verdenscupen fikk han samme sted med 21.-plass 29. november 2003. Sammenlagt i verdenscupen ble han nummer 59 i sesongen 2005/06. Han ble nummer 30 i FIS-cupen i 2007/08.

Jens Salumäe deltok i hopp i VM i 2005 og 2007, med 37.-plass i normalbakken i Oberstdorf i 2005 som beste resultat. I OL i Torino (Pragelato) i 2006 ble han nummer 23 i storbakken og nummer 32 i normalbakken. Han var med i VM i skiflyging i 2004 og 2006, med 25.-plass i Planica i 2004 som beste plassering.

Han la opp etter 2007/08-sesongen.

### Sammenlagtplasseringer i verdenscupen

| Sesong | Plassering | Poeng |
| --- | --- | --- |
| 2002/03 | 82. | 02 |
| 2003/04 | 66. | 10 |
| 2005/06 | 59. | 16 |
| 2006/07 | 90. | 01 |

Referanser
----------

1. ↑   Eesti spordi biograafiline leksikon, ESBL athlete ID Jens\_Salum%E4e, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jens Salumäe – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Jens Salumäe – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Jens Salumäe – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jens Salumäe – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Jens Salumäe – FIS (kombinert) Rediger på Wikidata

* (en) Jens Salumäe – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |