recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Frimmersdorf kraftverk
 **Frimmersdorf kraftverk**  er et varmekraftverk i delstaten Nordrhein-Westfalen i det vestre Tyskland. Det har en installert produksjonskapasitet på 2265 MW, fordelt på 12 operative blokker levert av Siemens. Årsproduksjonen er om lag 21 TWh elektrisk kraft.

Anlegget ble påbegynt omkring 1959 og stod ferdig i 1970. Brenselkilden er brunkull. Operatør er energiselskapet RWE Power AG. Utslippene av CO2 er 19,3 millioner tonn i 2007.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 18 550 000 tonn.

Se også
-------

* Liste over verdens største kullkraftverk

Referanser
----------

1. ↑  WWF – *Dirty Thirty*, 2007.
2. ↑  EU – liste over CO2-utslipp per installasjon.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kraftwerk Frimmersdorf – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* IndustCards – «Coal-Fired Plants in Nordrhein-Westfalen».

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |

Portaler: Tyskland | Energi
**Kelly VanderBeek** (født 21. januar 1983 i Kapuskasing, Ontario) er en kanadisk alpinist.

VanderBeek feiret sin første internasjonale triumf under junior-VM 2002 og 2003, med to bronsemedaljer i Super-G. Siden november 2001 har hun regelmessig deltatt i rennene i verdenscupen.

Karrierens foreløpig beste prestasjon kom under OL 2006, der hun kom på en overraskende kom på fjerdeplass, bare tre hundredeler bak bronsevinneren Alexandra Meissnitzer.

Hun kom tre ganger på seierspallen i verdenscupen: Hun ble nummer tre i super-G i Lake Louise i desember 2006, og hun ble nummer to i utforrennene i St. Anton i desember 2007 og i Sestriere i februar 2008. i super-G-rennet i Hafjell i mars 2006 var hun bare ett eneste hundredels sekund bak vinnertiden, men hun måtte nøye seg med fjerdeplassen, ettersom tre løpere hadde nøyaktig samme tid.

Pallplasseringer i verdenscupen
-------------------------------

| Dato | Sted | Disiplin | Plassering |
| --- | --- | --- | --- |
| 3. desember 2006 | Canadas flagg Lake Louise | Super-G | 3 |
| 21. desember 2007 | Østerrikes flagg St. Anton/Arlberg | Utfor | 2 |
| 9. februar 2008 | Italias flagg Sestriere | Utfor | 2 |

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kelly VanderBeek – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Kelly VanderBeek – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Kelly VanderBeek – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Kelly VanderBeek – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Kelly VanderBeek – Canadian Olympic Committee Rediger på Wikidata

* (en) Kelly VanderBeek – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Kelly VanderBeek – ski-db.com Rediger på Wikidata
* Kelly VanderBeeks hjemmeside
***The Spirit of '17*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av William Desmond Taylor.

Handling
--------

Davy Glidden (spilt av Jack Pickford) er sønn av adjutanten som har ansvaret for et gammelt soldat-hjem i en liten by i nærheten av Top Copper-gruven. Davy idoliserer kaptein Jerico Norton, en gammel krigsveteran fra hjemmet som underholder de yngre soldatene med historier om bedriftene hans under den amerikanske borgerkrigen. Når fru Edward og datteren hennes Flora (spilt av Katherine McDonald) kommer for å besøke fru Glidden, blir Davy straks interessert i Flora - men hun ignorerer ham.

Davy er full av patriotisme av historiene fortalt til ham av den eldre kapteinen, og er veldig ivrig etter å gjøre noe edelt og tappert i håp om å endelig tiltrekke seg Floras oppmerksomhet. En dag overhører han to tyske spioner, Carl Bender og Frank Schmale, som planlegge å skape kaos ved gruven ved å stelle i stand en streik blant arbeiderne.

Skuespillere
------------

* Jack Pickford som Davy Glidden
* Clarence Geldert som Adjutant Blidden
* Edythe Chapman som Mrs. Glidden
* L. N. Wells som Kaptein Jerico Norton
* Charles Arling som John Edwards
* Virginia Ware som Mrs. Edwards
* Katherine MacDonald som Flora Edwards
* Jim Farley som Carl Bender
* Seymour Hastings som Frank Schmale
* William Chester som Tom Brand
* Helen Jerome Eddy som Susan Brand
* John Burton som Thomas Lee
* Ashton Dearholt som Randall Lee

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 7. april 2016.
2. ↑  THE SPIRIT OF '17

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Spirit of '17* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Spirit of '17* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Jakob Thinn** (født 1890 i Strinda, død 1976) var en norsk høyesterettsadvokat.

Han var sønn av høyesterettsjustitiarius Karenus Kristofer Thinn og Olga Wegner. Han ble cand.jur. i 1913, overrettssakfører i 1914 og høyesterettsadvokat i 1918. Han var dommerfullmektig ved Hallingdal sorenskriverembede 1913–1914 og Aker kriminaldommerembede 1914–1915, fullmektig 1915–19 og associé 1919–25 hos høyesterettsadvokatene Kr. Fr. Brøgger og Ole Røed, Oslo, høyesterettsadvokat i kompaniskap med Ole Røed 1925–32 og Valentin Foss 1929–32, og drev egen advokatpraksis fra 1932, da han overtok Joh. H Næsers praksis. Han var fast forsvarer ved Eidsivating lagmannsrett 1945–61, og var styremedlem i en rekke selskaper, bl.a. i Høyer-Ellefsen og Sørlandets Granitindustri, samt medlem av representantskapet og kontrollkomiteen for forsikringsselskapet Glitne (fusjonert med Gjensidige i 1968 som Gjensidige-Glitne) og representantskapet for Det norske garantiselskap.

Han ble gift i 1915 i Aker med Martha Preus Petersen, og hadde tre barn.

Han var oldebarn av statsminister Christian Zetlitz Bretteville og av industriherren Benjamin Wegner.

Litteratur
----------

* Halbo, Sverre M. *Norges advokater og sakførere*, Aschehoug, 1933

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Historisk befolkningsregister
 |
En storsirkel deler kulen (sfæren) i to like halvkuler.
En **storsirkel** er en sirkel på overflaten av en kule som har samme omkrets som kulen. Storsirkelen deler kulen i to like halvkuler. Med andre ord: en storsirkel på en kule er en sirkel på kulens overflate som har samme senterpunkt som kulen selv. En storsirkel er den største sirkelen som kan tegnes på en gitt kule.

En *småsirkel* er en sirkel på kuleoverflaten med en radius mindre enn storsirkelens. En slik sirkel kan dannes ved at et  plan skjærer kuleflaten uten å gå gjennom sentrum i kulen. 

Storsirkler er i sfærisk geometri (kulegeometri) analogien til «rette linjer» i euklidsk geometri (plangeometri). Se også sfærisk trigonometri.

Storsirkelen på kuleoverflaten er den kurven som har den minste krumningen. Den korteste veien mellom to punkter på overflaten finner en ved å følge storsirkelen gjennom de to punktene. Avstanden mellom to vilkårlige punkter på en kule er kjent som *storsirkelavstanden*. Selv om dette er den korteste avstanden mellom to punkter er det vanskelig manuelt å navigere fra det ene punktet til det andre, ettersom kursen forandrer seg hele tiden, bortsett fra når kursen er rett nord, rett syd eller langs ekvator. Derfor blir ruter langs en storsirkel ofte delt inn i en serie av kortere linjer  som gjør det mulig å bruke en fast kurs mellom veipunkter langs storsirkelen. Ved å bruke en GPS-mottaker som hele tiden kan vise avviket fra en rute, er det er blitt betydelig enklere å følge en storsirkel-rute.

Når interkontinentale flyruter tegnes på et flatt kart (som f.eks. bruker Mercator-projeksjon), ser kurvene ofte krumme ut. Dette er fordi rutene ligger langs storsirkler. En rute som ville sett ut som en rett linje på kartet, ville i realiteten vært lengre.

Ekvator er en storsirkel. De andre breddegradene er småsirkler, fordi de har mindre radius enn ekvator; deres senterpunkt ligger ikke i jordens sentrum. Lengdegradene er på grunn av Jordens flattrykning ikke storsirkler, men tilnærmede ellipser. Den korteste vei mellom to punkter på Jorden kalles en geodetisk linje. Denne ligner på storsirkelen, men er litt kortere. Som eksempel på dette kan man tenke seg en reise ved ekvator så langt som mulig fra vest til øst. Da vil den korteste veien gå over en av polene og ikke langs ekvator. Avstanden over en pol er ca. 20003,9 km, mens avstanden rundt ved ekvator er ca. 20037,5 km.

Storsirkelrute brukt av fly øverst, jetstrøm nederst.
Skip og fly følger ruter langs en storsirkel når strøm og vind ikke spiller noen stor rolle. For fly som flyr vestover mellom kontinentene på den nordlige halvkule, vil disse rutene strekke seg nordover inn i det arktiske området, mens fly som flyr østover normalt flyr lenger sør enn storsirkelen for å dra fordel av jetstrømmene som går østover.

Eksterne lenker
---------------

* Jorden ifølge WGS 84.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** MathWorld **·** Nationalencyklopedin
 |
***The Spitfire*** er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Edwin S. Porter og Frederick A. Thomson.

Handling
--------

Bruce Morson, en ung amerikaner, som kommer tilbake fra reiser i Egypt, blir frastjålet noen verdifulle juveler på et hotell. Han jager tyvene til en lystbåt ved navn «Spitfire» ved Calais, som kjeltringene har gått om bord på og tatt kommandoen over. Lystbåten er akkurat i ferd med å seile ut av havnen, men Morson klarer så vidt å komme seg om bord. Båtens eier Marcus Girard befinner seg i London, og Morson forelsker seg raskt i Girards attraktive datter Valda.

Kjeltringene forteller Valda at faren hennes er en smugler, og viser henne juvelene de nettopp har stjålet. De overbeviser henne om at de tar vare på edelsteinene på vegne av faren hennes, og at Morson visstnok er en toll-betjent som spionerer på henne for å arrestere Girard. I løpet av hjemreisen til New York gjennomgår Morson en rekke prøvelser, både humoristiske og dramatiske, og han blir til slutt anklaget for tyveri av hans egen juveler.

Skuespillere
------------

* Carlyle Blackwell som Bruce Morson.
* Violet Mersereau som Valda Girard.
* Lionel Adams som James Ormond.
* Robert Cummings som Tracy.
* William R. Dunn som Beasley.
* Redfield Clarke som Marcus Girard.
* June Dale som kusine Polly.
* Lois Arnold som tante Mary.

Referanser
----------

1. ↑  THE SPITFIRE

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Spitfire* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Spitfire* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Spitfire* på Silent Era Rediger på Wikidata
Jakob Sprenger i Amsterdam
Jakob Sprenger, til venstre bak Adolf Hitler ved første spadetak til Reichsautobahnbyggingen av strekningen Frankfurt/Main-Darmstadt-Mannheim den 23. September 1933, foto: Scherl-Bilderdienst, i Bundesarchiv.
Jakob Sprenger med ektefelle  
1933 i Bad Salzhausen
**Jakob Sprenger** (født 24. juli 1884 i Oberhausen i keiserdømmet Tyskland, død 7. mai 1945 i Kössen i Det tyske rike) var en tysk nazistisk politiker og SA-Obergruppenführer. Han var Gauleiter i Hessen-Nassau fra 1933 til 1945.

Biografi
--------

Sprenger deltok i første verdenskrig. I 1922 blev han medlem av Det nasjonalsosialistiske tyske arbeiderparti (NSDAP). Han gjorde rask karriere i partiet og ble i 1927 utnevnt til Gauleiter i Gau Hessen-Nassau-Süd. I 1933 ble han Gauleiter for det nydannede Gau Hessen-Nassau og to år senere riksstattholder i Folkestaten Hessen. I 1944 ble Provinsen Nassau dannet, og Sprenger ble da dens Oberpräsident.

I sluttet av mars 1945 flyktet Sprenger fra Frankfurt am Main til Kössen i Tyrol. Der begikk han senere selvmord sammen med sin hustru.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000000591, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 13571275k[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6sr0bpn, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *Das Personenlexikon zum Dritten Reich* **(tyska)**. Frankfurt am Main: Fischer Taschenbuch Verlag. 2007. s. 593. ISBN 978-3-596-16048-8.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** Munzinger (iba)
 |
**Friksjonsvinkel** er en egenskap til granulært materiale. Når store mengder med granulært materiale blir tømt utover en horisontal flate blir det dannet en kjegleformet haug. Vinkelen mellom den horisontale flaten og overflaten på haugen blir kalt friksjonsvinkelen og er avhengig av tettheten, overflatearealet og friksjonskoeffesienten til stoffet. Stoff med lav friksjonsvinkel danner flatere hauger enn stoff med høy friksjonsvinkel.

Bruk
----

Denne egenskapen blir av og til brukt for å designe utstyr i foredling av forskjellige partikler. For eksempel kan det brukes til å designe en passende silo til å lagre materialet. Det kan også brukes til å avgjøre størrelsen på et transportbånd for å transportere stoffet, for å avgjøre hvorvidt en skråning vil kollapse eller ikke, og for å regne ut stabiliteten til fartøy.

Målinger
--------

Det er flere måter å måle friksjonsvinkelen på, og hver av dem gir litt forskjellige resultater. Resultatet avhenger også av den nøyaktige metoden som blir brukt. På grunn av dette kan ikke resultater fra forskjellige laboratorium alltid sammenlignes.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Jakob Scharf** (født 24. august 1966 i København) er en dansk politimester som mellom 2007 og 2013 var sjef for Politiets Efterretningstjeneste.

Bakgrunn
--------

Jakob Scharf er sønn av Ole Scharf, som har en lang karriere bak seg innenfor etaten, som politimester i Nakskov, viserikspolitisjef og til sist politimester i Helsingør.
Jakob Scharf vokste opp i Espergærde og Nakskov og ble i 1990 cand.jur. fra Københavns Universitet.

Karriere
--------

Scharf begynte sin karriere som fullmektig i Justisministeriet i 1990.
Han fortsatte i 1991 som ministersekretær for justisminister Hans Engell frem til 1993.
I perioden i Justisministeriet var han sentral i beslutningen om at den tsjetsjenske opprørslederen Akmed Zakajev ikke skulle utleveres til Russland, — en beslutning som ikke var populær i Russland. Zakajev oppholdt seg i Danmark og russerne ønsket ham utlevert for terrorisme. Scharf sto bak den juridiske vurderingen for det danske nei.

* Fullmektig i Statsministeriet (1993–96)
* Juridisk attaché i EU-representasjonen i Brussel (1996–98)
* Kontorsjef i Justisministeriet (1998–02)
* Kommitteret Justisministeriet (2002–03)
* Politimester i Rikspolitiet,Politiavdelingen (2003–07)
* Direktør i CERTA Intelligence & Security A/S (2014–)

I 2007 ble Scharf politimester i Politiets Efterretningstjeneste (PET).
Han avløste Lars Findsen.

Andre jobber

* Medhjelper Statsadvokaten for København mv. (1998—00)
* Kurslektor vet Det Juridiske Fakultet, Københavns Universitet (2000–07)

Han ble i 2002 Ridder av Dannebrog og i 2011 Ridder av 1. grad. Han er også ridder av Ordre national du Mérite.

Politiske synspunkter
---------------------

I P1-programmet *Sommergæsten* den 19. juli 2012 uttrykte Scharf seg på en måte, som kunne oppfattes som sympati for sosialisme og revolusjon. Således fremhevet han i programmet, at «…de idealer som den cubanske revolusjon, eller en revolusjonshelt som Che Guevara sto for – er noen fundamentalt viktige og riktige idealer».

Tvind-saken
-----------

Scharf var også i front omkring beslutningen om å få Tvind-lederen Mogens Amdi Petersen utlevert til rettsforfølgning i Danmark. Dessuten sto han bak godkjennelsen av en rekke omstridte arrestasjoner av hooligans og autonome.

Referanser
----------

1. ↑  Jakob Scharf forlader sin stilling i PET, dr.dk, 3. dec 2013
2. ↑  Andersen, Niels Chr. (19. april 2007). «Landets nye spionchef». Fyens Stiftstidende. Arkivert fra originalen 8. mars 2018. Besøkt 14. mars 2008.
3. ↑  Peter Krogh Andersen (2012). «PET – bag facaden». *Magasinet Lederne*. Arkivert fra originalen 23. november 2013.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 23. november 2013. Besøkt 7. mars 2018.
4. ↑  P1-Sommergæsten-d.-9.-juli-2012 Arkivert 2. november 2013 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
***The Sowers*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av William C. deMille.

Handling
--------

Ledet av en ung adelsmann, bestemmer Russian League of Freedom seg for å frigjøre bøndene fra myndighetenes undertrykkelse. Prins Paul Alexis blir forelsket i Karin Dolokhof, datter til kansleren. Begge to arbeider for Russian League of Freedom. Men kort tid etter at de kunngjør forlovelsen, får prinsen beskjed fra tsaren om at han må gifte seg med prinsesse Tanya - av politiske årsaker. Etter å ha mottatt denne beskjeden uttrykker prinsen sine intensjoner om å forlate Russland, sammen med Karin Dolokhof - men hun minner ham på hans troskap til Russian League of Freedom.

Prinsesse Tanya er i mellomtiden forelsket i grev Egor Strannik, men under press gifter hun seg med den uvillige prinsen. Gjennom spionasje får sjefen for det hemmelige politiet vite om prinsens tilknytning til Russian League of Freedom. Han sender derfor Grev Egor Strannik, som fremdeles er forelsket i Tanya, for å sikre ytterligere beviser.

Skuespillere
------------

* Blanche Sweet som Karin Dolokhof.
* Thomas Meighan som prinsPaul Alexis.
* Mabel Van Buren som prinsesse Tanya.
* Ernest Joy som Grev Egor Strannik.
* Theodore Roberts som Boris Dolokhof.
* Horace B. Carpenter som sjef for det hemmelige politiet.

Referanser
----------

1. ↑  The Sowers
2. ↑  THE SOWERS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Sowers* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Sowers* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Sowers* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Jomtien** (จอม เทียน), eller **Jomtien Beach** (หาด จอม เทียน), også ofte skrevet *Chom Tian* på veiskilt og veikart, er en by i Bang Lamung-distriktet i Chonburi-provinsen i det østlige Thailand.

Jomtien ligger ved Thailandbukta, omtrent 150 km sørøst for Bangkok, og grenser til feriestedet Pattaya. Innlandet er ganske flatt og grønt med noen skrånende landområder. Jomtien ligger sør for Pattaya og er mest kjent for sin lange strand, som er lengre enn Pattayas.

Jomtien har et roligere tempo enn Pattaya, men nattelivet utvikler seg her også. Jomtien ligger langs Sukhumvit-ruten. Jomtien tiltrekker seg mange thailandske turister, spesielt i helgene. Stedet er strukket flere kilometer langs kysten med hovedsakelig høye hoteller og bygårder. Senteret er lite og har noen titalls restauranter og butikker. Bang Sarai ligger sør for Jomtien.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jomtien Beach – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**Jakob Rosenfeld** (født 11. januar 1903 i Lemberg (Lviv) i Det østerrikskungarske rike, død 22. april 1952 i Tel Aviv), i Kina best kjent som *General Luo*, men der egentlig hadde navnet 羅生特 *Luó Shēngtè*, tjenestegjorde fra 1947 som helseminister i den provisoriske kinesiske kommunistiske regjering under Mao Zedong.

Rosenfeld var jøde, og fødebyen Lemberg er nå Lviv, en av de største byene i Ukraina. Han vokste imidlertid opp i Wöllersdorf nær Wiener Neustadt. Han tok eksamen i medisin med spesialisering inngen urologi ved Universitetet i Wien. Etter Anschluss ble Rosenfeld deportert til konsentrasjonsleiren Dachau og senere til konsentrasjonsleiren Buchenwald. I 1939 ble han løslatt, men måtte forlate Tyskland innen to uker. Ettersom Kina ikke krevde at jøder måtte søke om innreisevisum, flyktet han til Shanghaighettoen. 

Fra 1941 tjenestegjorde han som feltlege for de kommunistiske styrker under krigen mot japanerne og den kinesiske borgerkrig. På grunn av sin gode innsats gav soldatene han tilnavnet *tigerbalsamlegen*, ettersonm tigerbalsam ble alment sett på som et legemiddel.

Han valgte å forbli i Kina etter at Nazityskland brøt sammen i 1945, og deltok i Folkets frigjøringshær mot Beijing. Han ble helseminister i den provisoriske regjering i 1947. Det var ikke før i 1949 at han vendte tilbake til Europa for å lete etter slektninger. De fleste av dem viste seg ikke å ha overlevd jødeforfølgelsene. 

Han ble forent med sin søster i Østerrike i 1949. I 1950, etter forgjeves å ha forsøkt å vende tilbake til Kina, emigrerte han til Israel og ble der gjenforent med sin bror. To år etter døde han av hjertesvikt.

Kina har satt opp en statue av ham, et hospital i Shandong er oppkalt etter ham, og i 2006 var det en stor utstilling om ham i Det kinesiske nasjonalmuseum i Beijing. Utstillingen ble åpnet av president Hu Jintao.

Litteratur
----------

* Gerd Kaminski: *Jakob Rosenfeld – Ich kannte sie alle. Tagebücher aus China 1941–1949*, Löcker-Verlag ISBN 3-85409-363-2

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
*The Spectator* for 7. juni 1711
***The Spectator*** var et tidsskrift som kom ut i London i åra 1711–1712. Tidsskriftet var viktig for framveksten av en borgerlig offentlighet i England på 1700-tallet, og ble et mønster for mange seinere tidsskrifter i opplysningstida.

*The Spectator* ble grunnlagt av skribentene Joseph Addison og Richard Steele, som også skrev det meste av stoffet. Bladet kom ut daglig unntatt søndag med til sammen 555 nummer i 1711 og 1712; hvert nummer var på ca. 2 500 ord. Addison forsøkte en kortvarig gjenoppliving av *The Spectator* i 1714, men forsøket ble avslutta etter et halvt år.

Addison og Steeles hensikt med publikasjonen var å bringe den filosofiske, moralske og politiske debatten ut av bibliotekene og lærestedene, til klubbene og kaffehusene. De anbefalte *The Spectator* som fast tilbehør til teen, og håpet på å forsyne leserne med allmenn dannelse og opplyste synspunkter på aktuelle spørsmål. Addisons essay og artikler behandler moralske og praktisk-filosofiske emner i moderne opplysningsfilosofers ånd, mens Steele er mer åpent politisk med sine artikler om bl.a. fattigdomsproblemet, der han også kommer med konkrete reformforslag. Sjøl om *The Spectator* erklærte seg politisk nøytralt, var det allment kjent at det fremma whig-partiets standpunkter.

*The Spectator* nådde ut til en stor leserkrets, enda opplaget ikke var større enn ca. 3 000. Addison sjøl anslo at så mange som 60 000 londonere (en tidel av befolkninga) leste *The Spectator* daglig. De fleste leserne var ikke sjøl abonnenter, men leste bladet på et av Londons mange kaffehus. Bladet henvendte seg primært til den gryende borgerstanden. Jürgen Habermas ser *The Spectator* som et medium for «den strukturelle omdanninga av den offentlige sfæren» som fant sted i England på 1700-tallet. Ifølge Habermas skjedde denne omdanninga som en følge av framveksten av borgerskapet, og i denne klassens interesse.

*The Spectator* fikk et etterliv seinere på 1700-tallet og på 1800-tallet i form av samleutgaver. Addison og Steeles forening av vidd og moralitet ble i lang tid sett på som forbilledlig innen engelsk sakprosa.

Form
----

Et sentralt grep i *The Spectator* er bruken av den fiktive fortelleren, «Mr. Spectator». Første nummer er via hans livshistorie. Spectator deltar sjøl lite i den offentlige samtalen; derimot setter hans beskjedne framferd han i stand til å sirkulere vidt og bredt som tilskuer i det engelske samfunnet, og kommentere borgernes sosiale vaner og synspunkter.

Det andre nummeret av bladet introduserer medlemmene av «The Spectator Club», som er Mr. Spectators nære venner. Disse utgjør et tversnitt av engelsk overklasse og middelklasse, og tjener ytterligere til en gjennomlysning av sin tids engelske samfunnsformasjon.

Eksterne lenker
---------------

* Bind 1, 2 og 3 av samleutgaven – Project Gutenberg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Jakob Schuh** (født 1959) er en tysk tegnefilmskaper.

Mellom 1996 og 2003 studerte Schuh regi og animasjon ved Filmakademie Baden-Württemberg, samtidig som han i 1996 deltok på Internationale Sommerakademie fuur Bildende Kunst Salzburg og i 1997 studerte maling og eksperimentell animasjon ved Universität für angewandte Kunst Wien.

Schuh har drevet med animasjonsfilm siden 1995, og siden 2003 har han vært medeier i Studio Soi.

Schuh ble, sammen med Max Lang, nominert både til en BAFTA og til Oscar for beste animerte kortfilm for filmen *Gruffalo* (2009), en 30 minutters animasjonsfilm basert på Julia Donaldson sin barnebok med samme navn.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jakob Schuh på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) Jakob Schuh på Filmdatabasen Rediger på Wikidata

* (en) Jakob Schuh på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Jakob Schuh hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Eivor Vindenes** (født 16. februar 1971) er en norsk forfatter, redaktør og musikkprodusent.

Eivor Vindenes var tidligere tegneserieredaktør i Jippi Forlag der hun i tillegg skrev flere historier til tegneseriebladet *Forresten*. Hun arbeidet også med serier for Schibsted Forlagene i ti år. Vindenes debuterte som forfatter med barneboka *Alt kan reparerast* som ble utgitt på Samlaget i 2009. Året etter mottok hun Guro Sandsdalens litteraturpris for denne boka. I 2010 kom *Den hemmelege vegen til månen*. Eivor Vindens var tidligere også vokalist i rockebandet The Ethnobabes fra Kongsvinger. 

Eivor Vindenes arbeider i dag frilans innen fagfeltet litteratur. Hun er dessuten med i musikkollektivet bak plateselskapet Perfect Pop Records. Hun gikk på Norsk Barnebokinstitutts forfatterstudium 2007-2009.

Eivor Vindenes vokste opp på Skarnes i Hedmark, men familien kommer fra Vinnes i Hordaland. Hun bor nå i Oslo.

Eksterne lenker
---------------

* Intervju fra 2009 blant annet om *Alt kan reparerast*
* Diskografi som vokalist i The Ethnobabes

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
Stasjonsbygningen en kald vinterdag.
**Jomfruland fuglestasjon**, tidligere **Jomfruland Ornitologiske stasjon**, ligger på nordspissen av Jomfruland, en langstrakt rullesteinsøy som ligger helt ytterst på Skagerrak-kysten i Kragerø kommune. Mye av fugletrekket vår og høst følger kystlinja, og passerer nordspissen av øya. Sammen med en vakker og variert natur gjør dette at Jomfruland har mye å by på for den naturinteresserte!

Historie og drift
-----------------

Fuglestasjonen ble opprettet i 1969. Til å begynne med holdt den til ved fyret midt på øya.

Siden mesteparten av stasjonsarbeidet i form av ringmerking og trekktellinger også da fant sted på Nordenden, ble det etter hvert tungvint. I 1980 flyttet fuglestasjonen inn i nye lokaler på Øitangen. Det gamle kalkunhuset på Øitangen gård ble satt i stand gjennom dugnadsinnsats fra medlemmene i Norsk Ornitologisk Forening, avdeling Telemark.
Fra og med 1980 har fuglestasjonen hatt kontinuerlig bemanning i sesongen (mars til november).

Helt fra starten har fuglestasjonen vært drevet på grunnlag av frivillig innsats. Siden 1990 har flere sivilarbeidere gjort tjeneste ved stasjonen. Disse og andre korttidsengasjerte har utgjort ryggraden for den faste bemanningen. Likevel er det adskillig innsats som legges ned av folk som deltar frivillig i stasjonsarbeidet i helger, ferier og liknende.

Hekkende fugler
---------------

På grunn av den varierte vegetasjonen er forholdsvis mange fuglearter funnet hekkende på øya. Til nå er 92 arter funnet hekkende, hvorav ca. 40-50 trolig hekker årlig. Faste innslag er blant annet hauksanger (eneste faste hekkeplass i Norge per i dag?), nattergal, rosenfink og tornskate. Enkelte funn er gjort av østsanger (1992, eneste hekkefunn i Norge), skogdue, skjeand og hvitkinngås (de siste to på nærliggende øyer). Et stort antall sjøfugler hekker på holmer og skjær rundt Jomfruland. Blant disse kan nevnes teist.

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmesider til fuglestasjonen
**Wu Guanzheng** (kinesisk: 吳官正, pinyin: *Wú Guānzhèng*; født i 1938 i Yugan i provinsen Jiangxi i Kina) er en kinesisk politiker. Han var fra 2002 til 2007 medlem av Det kinesiske kommunistpartis politbyrås stående komite og sekretær for Partiets sentrale kommisjon for disiplinærinspeksjon. Han betraktes som et medlem av «Shanghaiklikken».

Wu Guanzheng markerte seg som borgermester i Wuhan som næringslivsreformator. Da han var partisekretær for provinsen Shandong skal han angivelig ha vunnet Jiang Zemins tillit på grunn av sin faste inngripen mot bevegelsen Falungong. Ettersom han studerte sammen med Hu Jintao ved Tsinghua-universitetet blir han også regnet som tilhørende Hu Jintaos krets.

Wu Guanzheng ble medlem av kommunistpartiet i 1962. Han tok eksamen ved Tsinghua-universitetet i Beijing i 1965 som ingeniør. Fra 1968 arbeidet han ved en kjemisk bedrift i Wuhan i provinsen Hubei. Fra 1975 var Wu Guanzheng stedfortredende direktør for Wuhans vitenskaps- og teknologikommisjon. I 1983 ble han partisekretær og borgermester for storbyen. 

Fra 1986 ble i tur og orden han stedfortredende partisekretær, viseguvernør og guvernør for provinsen Jiangxi. I april 1995 ble han partisekretær for Jiangxi. Fra 1997 til 2002 innehadde han vervet som sekretær for partikomiteen for Shandong.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Wu Guanzheng hos China Vitae Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Tysk jomfrubeger i sølv, datert 1619 og laget i Nürnberg av Caspar II Beutmüller, Germanisches Nationalmuseum Nürnberg
**Jomfrubeger** er et drikkebeger formet som en kvinnefigur med vid kjole. Når man drikker snur man kvinnen opp ned slik at det er kjolen som danner selve begeret. De fleste figurene har oppstrakte armer, og mellom armene henger det da et mindre beger eller en liten bolle. De fleste jomfrubegre er laget i sølv, men det forekommer også tilsvarende begre i tre og glass.

Jomfrubeger i sølv er laget i Tyskland på 1600-tallet. I Bergen begyntegullsmedene å kopiere de tyske begrene omkring 1780, og noen har eiernavn som knytter dem til byens fornemste familier. De fortsetter å lage jomfrubegre i Bergen til omkring 1820, men da har kvaliteten blitt dårligere.

Ifølge svensk tradisjon tømte brudgommen det store begeret (kjolen) og bruden det lille. Vi vet ikke om jomfrubegre har vært brukt ved bryllupsfeiring i Norge.

Litteratur
----------

* Norheim, Per Terje (1997): Norske sølvbegre. Gullsmedkunst i 300 år fra 1550 – 1850. Oslo. ISBN 82-512-0524-7
* Nomenklatur for drikkestell Østby, Jon Birger (1983): *Nomenklatur for drikkestell*, med tegninger av Torill Sand. Oslo[*død lenke*]

Referanser
----------

1. ↑  Norheim (1997)s. 94 og 95
**Kommunal vei 1046 i Hjelmeland** går fra Hjelmelandsvågen og sørover til Tuntland i Hjelmeland kommune. Veien er 1,4 km lang.

Veien har blitt omklassifisert fra fylkesvei 635. Røgelstadvegen var også del av fylkesveien.

Kommuner og knutepunkter
------------------------

  

 **Hjelmeland**  

Tuntlandsvegen   


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| * 
 | 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
| Fv4682Fylkesvei 4682 Vågavegen fra Hjelmelandsvågen til Riksvei 13 Hjelmeland ferjekai, og mot Funningsland
  |

 |  |

 |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| * 
 | 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
| Kv Røgelstadvegen til Røgelstad (0,4 km)
  |

 |  |

 |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| * 
 | 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
| Tuntland
  |

 |  |

 |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| * 
 | 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
| Endepunkt Grovå
  |

 |  |

 |

Eksterne lenker
---------------

* Vegvesenets vegkart
«**Jomfruen**» er et skillingstrykk som Alf Prøysen samlet inn til sin visespalte i «Magasinet for alle» på 1950-tallet. Den er også tatt med i samlingen De gamle visene med Alf Prøysen, utgitt på Forlaget For Alle i 1972. Alf Prøysen skriver at dette er en gammel riddervise, som nok opprinnelig har mange flere vers enn det som finnes i denne versjonen.

Teksten
-------

**1.**Er det sant som du sier at du elsker meg så høyt,  

at du haver meg så inderligen kjær,  

så kan du da gå til min kjære far og mor  

og spørge dem så inderlig om meg.  

  

**2.**Nu haver jeg været hos din kjære far og mor  

med de svarede aldeles nei,  

men kan du ikke tage trolovelsen av deg selv  

og rømme ut av landet med meg.  

  

**3.**Jo visst kan jeg tage trolovelsen av meg selv  

og rømme ut av landet med deg,  

men når vi så kommer til fremmede land  

da visserligen sviker du meg.  

  

**4.**Den Herre Jesus Kristus som på korset for oss hang  

han sviker hverken kvinner eller mann  

Og hvorfor så skulle jeg da svikte deg min venn  

her har du mitt hjerte og min hand.  

  

**5.**Om dale og fjell var av røde gull  

og vannet i havet var av vin  

heller vil jeg overgive alle disse ting  

før jeg glemmer aller kjæresten min.  

  

**6.**Og beileren tok sadelen og den var ut av stål  

satte jomfruen på gangeren den grå,  

så red de gjennom dalen som var fjorten mile lang  

før jomfruen nogen hvile kunne få.  

  

**7.**Og når de så kom til den store Stockholm stad  

fødte jomfruen de tvende tvillingbørn  

og da fikk seg beileren en annen festermø  

og forlot aller kjæresten sin.  

  

**8.**Jomfruen hun faller på begge sine kne  

og beder så inderlig til Gud,  

du store Herre Gud send ham i sådan nød  

at han kommer til å bede meg for brød.  

  

**9.**Be du til din Gud så meget som du vil  

at han sender meg i sådan nød.  

Jeg er ikke bange for besvergelsen din  

og jeg skal aldri bede deg om brød.  

  

**10.**Syv år var forgagne, en vakker sommerdag  

om jomfruen i vinduet sto  

så fikk hun se sin beiler komme hinkende og gråt  

og støtte seg på krykkene de to.  

  

**11.**Ganger frem, ganger frem mine sønner begge to  

og giver eders far et stykke brød,  

jeg husker den gangen som det hendte her i går  

at han ikke skulle bede meg om brød.  

  

**12.**Ganger frem, ganger frem mine sønner begge to  

og gi eders fader et glass vin,  

jeg husker den gangen som det hendte her i går  

at han var aller kjæresten min.  

  

**13.**Jomfruens fader sto ikke langt der fra  

og hørte på hva jomfruen der sa,  

så tager han frem sitt sølvbeslagne sverd  

og hugg beilerens hovede av.  

  

**14.**Jomfruen tok beilerens hode i sitt skjød  

og kysset det tre ganger ut på munn.  

Så spurte hun sin fader om det ikke kan gå an  

og begrave det i skjønne Rosenlund.
**Éorl Unge** (2485-2545 av det tredje tideverv) var en fiktiv person fra J.R.R. Tolkiens bøker. Han var Herre av folket Éothéod fra år 2501-2510 T.T. og den første konge av Rohan (år 2510-2545), og grunnla Eorls hus og hans etterkommere hersket siden i Rohan.

Eorl, sønn av *Léod*, var herre over *Nordamennenes* stamme Éothéod som holdt til på landtungen mellom elvene Langvell og Grålin som sør for denne landtungen fløt sammen til elva Anduin.

Han fikk tilnavnet *Unge* fordi han fulgte sin fars fotspor alt i ung alder, og fortsatte og være gullhåret og rødlett til han døde. Han ble herre av Éothéod allerede som 16-åring.

Den mest kjente hendelsen i hans styre var da han helt uventete dukket opp i slaget verd Celebrants mark for å hjelpe Gondor. Han blir av mange sett på som den sanne helten i det slaget, for uten han og hans menn hadde det gått dårlig for Gondor. Som takk for hjelpen fikk han landområdet Calenardhon av Cirion, Riksforstanderen av Gondor. Eorl ledet deretter en del av folket sitt sørover og slo seg ned i på de vide gresslettene i Calenardhon, som ble kjent som Rohan, og ble Rohans første konge. Han svor Eorls ed til Cirion.

Eorl grunnla også sin nye hovedstad Aldburg i Fold.

Rohirrim kaller seg selv for *Eorlingas*, Eorls sønner.

Eorl døde i et slag i Kollemoene mot Austringene. Ved hans død ble den første gravhaugen reist, og Felaróf, hesten hans, ble gravlagt i den sammen haugen.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ingen** | **Konge av Rohan**(2510–2545 T.T.) | Etterfølger:**Brego** |
| Forgjenger:**Léod** | **Herre av Éothéod**(2501–2510 T.T.) | Etterfølger:**?** |

Portal: Litteratur
**Wu Lengxi** (kinesisk: 吴冷西, pinyin: *Wú Lěngxī*; født 14. desember 1919, død 16. juni 2002 i Beijing) var en ledende kinesisk maoistisk kommunist med en rekke verv i kommunistpartiets medier og propagandaapparat, blant annet som leder av nyhetsbyrået Xinhua (*Det nye Kina*). Wu var også sjefredaktør for Partiets vittigste avis, *Folkets dagblad*, og viseminister for propaganda. 

Wu Lengxi sluttet seg til kommunistpartiet i 1938 i dens daværende krigstidsbase i byen Yan'an i Shaanxi. Han begynte som journalist for *Xinhua* og *Frigjøringsdagbladet*, forløperen til *Folkets dagblad*. Tidlig etter at kommunistene var kommet til makten og Folkerepublikken Kina var blitt proklamert i 1949, ble han utnevnt til å lede disse to medieorganene. 

Til tross for sin troskap til Mao Zedong ble han drevet fra sine stillinger i 1966 ved begynnelsen av kulturrevolusjonen. Han dukket opp igjen i 1972, og ble etter en tid gjort til ærespresident for det regjeringskontrollerte all-kinesiske journalistforbund, statskringkastingen og fjernsynsinstituttet.

Referanser
----------

1. ↑  Nekrolog, Los Angeles Times, 22. juni 20002 (lest 6. mai 2016)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Templet** er et fjell på 756 moh. på Spitsbergen, Svalbard. Templet ligger nord for Sassenfjorden, på den sørlige delen av Bünsow Land, sør for Cooperbreen og vest for Bjonadalen. Fjellet ligger i Sassen-Bünsow Land nasjonalpark, og er kjent som en av Svalbards turistattraksjoner.

Templet har fått sitt navn på grunn av måten smeltevann har karvet intrikate strukturer inn i fjellveggen, slik at det på avstand kan minne om ødelagte gotiske tempelruiner. Fjellet består av mange horisontale lag av skifer, kalkstein og kiselbergarter fra karbon og perm.

Den lille, karakteristiske tinden på den vestlige kanten av fjellet blir kalt Skiltvakten, og vokter inngangen til Gipsdalen.

Referanser
----------

1. ↑  Topo Svalbard, besøkt 25. september 2020
2. 1 2  «Templet». *Store norske leksikon*. Oslo: Kunnskapsforlaget.
3. ↑  Templet *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt Besøkt 16. april 2016.
4. ↑  Skiltvakten *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt Besøkt 16. april 2016

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
**Kristian Haug** (født 9. september 1862 i Åsnes, død 9. oktober 1953) var en norsk maler og kunstkritiker fra Solør. 

Han tok tegnelærereksamen, og arbeidet som landmåler og karttegner. Som kunstner gikk han i lære hos Eilif Peterssen og Harriet Backer og ble således en naturalist i sine verk. I sine yngre år hadde han også tillitsverv i kunstnerorganisasjonene.

Haug debuterte på Høstutstillingen i 1895 med et portrett av Kristen Holbø. Han opplyste i en søknad in 1905 at han hadde malt henimot 100 portretter.

Kristian Haug var også en kjent kunstkritiker, ikke minst var han kjent for å fremsette hard kritikk mot Edvard Munchs kunst i Aftenposten. Edvard Munch gikk til motangrep i en artikkel som vel fikk overskriften *Gjødsel Haug*, der han ga klar melding om at Haug kun spredde møkk.[] Haug var kunstanmelder for flere aviser: *Verdens Gang*, *Socialdemokraten*, *Tidens Tegn*, *Dagbladet* og *Aftenposten*. Lengst var han tilknyttet *Aftenposten*, fra 1912 til 1940.

Eksempelvis i 1918 skriver Munch om Haug

"Jeg har aldrig tidligere tat til gjenmæle mot en kritikk og gudernes skal vide jeg har taalt gå igjennom adskilligt i den retning – Hr Hauges ildelugtende gasarter har heller aldrig berørt mig et minuts søvn.» Notat av Edvard Munch. Datert 1918. (Munch museumet)

"Og ligeså vidst som Aftenposten er bygget hvilende på ‹Bærmens› krav – og  – og båret af ‹Bærmen› – således vil Aftenposten altid finde sin mand 
– og må have sin mand – ‹Bærmen› må have sin Aftenpost – Aftenposten må have sin Gjødselkjører – Det er ‹Christian› Haug" Notat Munch 1927

Når Munch ble gammel var det dog en viss forsoning mellom Munch og hans fremste kritiker "Men med årene blir man en annen. Han fortalte han havde talt 
med Kristian Haug, min arvefiende.." Munchmuseet. Datert 1929–1941. Brev til Inger Munch

Familie
-------

Kristian Haug var farfar til NRK-journalisten Ada Haug.

Referanser
----------

1. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Kristian\_Haug, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Gravminner : Kristian Haug». *Slekt og Data* **(norsk)**. Besøkt 24. februar 2021.
3. ↑  (no) Kristian Haug i Store norske leksikon

Kilder
------

* «Kristian Haug død», *VG* 12. oktober 1953 side 3

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** VIAF **·** GND **·** KulturNav
 |
**Temporalisarteritt** (lat. – *arterittis temporalis*, synonym – kjempecellearteritt) er en betennelsessykdom som rammer kroppens arterieer, og manifesterer seg spesielt i tinningarterien. Den er tett assosiert med sykdommen polymyalgia rheumatica.

Etiologi og patogenese
----------------------

Man kjenner ikke årsaken til temporalis arteritt, men det rammer i hovedsak eldre mennesker (over 60 år). Det er en betennelse som rammer arteriene over store deler av kroppen. Denne betennelsestilstanden disponerer for dannelsen av blodpropper, som kan sette seg fast og gi infarkt ulike steder i kroppen. Et fryktet sted for blodpropp er i øyets arterie (*arteria centralis retinae*). Dette kan gi blindhet om det ikke går over av seg selv eller behandles inne én time etter at det inntraff. Infarkt i hjernen er også en fryktet komplikasjon, men langt mer sjelden.

Symptomer og funn
-----------------

Sykdommen er i første rekke karakterisert av smerter i tinningområdet som kan stråle ut til resten av hodet. Det er veldig ømt ved berøring av tinningen. Det kan i tillegg oppstå tyggesmerter samt generelt redusert allmenntilstand. Ved lengre fremskreden sykdom kan det gi symptomer i form av midlertidig synstap (*ameurosis fugax*).

Blodprøver vil vise veldig kraftige slag på infeksjonsparametrene (senkningsreaksjon, CRP og hvite blodlegemer).

Behandling
----------

Temporalisarteritt må behandles så fort som mulig med glukokortikoider som virker betennelsesdempende.

Eksterne lenker
---------------

* Temporal arteritt. OUS, Rikshospitalet, Revmatologisk Seksjon
* Temporal arteritt. Vaskulitt.no

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis
 |


1. ↑  ; besøksdato: 14. februar 2021; utgiver: Mayo Clinic; verkets språk: engelsk.
***Fifty Candles*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Irvin Willat.

Handling
--------

Filosofen Hung Chin Chung blir deportert fra Hawaii til hjemlandet Kina, hvor han risikerer å bli drept. Den amerikanske millionæren Henry Drew tilbyr seg å hjelpe Hung, men bare hvis den unge filosofen går med på å arbeide for ham de neste tjue årene. Raseriet over hans egen ydmykelse ulmer i Hung gjennom hele hans trelldom. Mot slutten av kontrakten hans seiler Hung til San Francisco, California, sammen med Drew og hans kone.

På vei dit er også en av Drews forretningsforbindelser, Ralph Coolidge, som er forelsket i Mary-Will Tellfair - millionærens stenograf. Kort tid etter ankomsten blir imidlertid Drew knivstukket og dør. Mistankene faller snart på Ralph, eieren av den kinesiske dolken som er identifisert som mordvåpenet.

Skuespillere
------------

* Bertram Grassby som Hung Chin Chung
* Marjorie Daw som Mary-Will Tellfair
* Ruth King som Carlotta Drew
* Wade Boteler som Mark Drew
* William A. Carroll som Henry Drew
* George Webb som Dr. Parker
* Dorothy Sibley som Mah Li
* Edmund Burns som Ralph Coolidge

Referanser
----------

1. ↑  «AFI|Catalog». *catalog.afi.com*. Besøkt 17. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Fifty Candles* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Fifty Candles* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Fifty Candles* på Silent Era Rediger på Wikidata
***Temptation Island*** er en amerikansk reality-serie som gikk på Fox-TV fra 2001 til 2003. Serien var temmelig kontroversiell da den gikk. Det kom av at konseptet gikk ut på å samle en rekke par på en idyllisk sydhavsøy. Der skulle en gruppe single menn og kvinner teste parenes lojalitet. Programmet ble sendt tre sesonger og ble alle år ledet av Mark L. Walberg. Konseptet ble solgt til en rekke land, blant annet så ble en skandinavisk versjon sendt fra 2002 til 2003.

Serien ble moderat suksess i de fleste land og gikk som regel en eller to sesonger.

Selve konseptet ble utviklet av nederlandske Endemol.

Andre land som lagde sin egen versjon av serien
-----------------------------------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Australia (2002)
* Argentina (2001)
* Bulgaria (2007-2008)
* Brasil (2002–2003)
* Chile (2014)
* Finland (2015)
* Frankrike (2002-2008)
* Italia (2005, 2014-2015)
* Mexico (2004)
 | * Nederland / Belgia (Flandern) (2002-2007, 2016 - )
* Portugal (2001-2002)
* Romania (2015)
* Russland (2005)
* Skandinavia (2002-2003)
* Spania (2002)
* Storbritannia (2001)
* Ungarn (2004)
 |

Referanser
----------

1. ↑  UK Gameshow (besøkt 15.10.2015)

Eksterne lenker
---------------

* IMDd (US version)
Eksempel på fullmakt, her til en avgrenset handling.
En **fullmakt** innebærer at en person, *fullmektigen*, har myndighet til å opptre og handle på en annen persons, *fullmaktgiverens*, vegne, eller i hans sted. Fullmakten kan være begrenset til en spesiell handel eller avgjørelse, eller av mer generell karakter. Disposisjonen som fullmektigen foretar er å betrakte som en disposisjon foretatt av fullmaktsgiveren. 

Fullmakten kan være skriftlig eller muntlig. Dersom den er muntlig, må den enten bekreftes av vitner, eller av fullmaktsgiveren selv direkte overfor kontrahenten eller i etterkant til kontrahenten eller andre. Har fullmektigen handlet innenfor fullmaktens rammer, blir disposisjonen bindende for fullmaktsgiveren, selv om fullmektigen har handlet i strid med fullmaktsgiverens instrukser, med mindre tredjeparten *(den som avtalen ble inngått med)* kjente til eller burde ha kjent til dette.

Klassisk eksempel på fullmakt er en skipskapteins mulighet til å handle på vegne av rederen. En prokurist i et firma har likeså bestemte fullmakter til å opptre på vegne av firmaet ved inngåelse av avtaler.

«Avtaleloven» av 31. mars 1918, kapitel 2, har regler om fullmakt.

Se også
-------

* Firmategningsrett
* Prokura

Eksterne lenker
---------------

* Avtaleloven

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |