recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Shotgun Express** var et britisk band innen sjangeren rhythm and blues som bare eksisterte i noen måneder fra juni 1967 til januar 1968. Bandet var bygget rundt *Peter B's Looners* (med Peter Bardens på keyboards, Peter Green på gitar og Mick Fleetwood på trommer) samt Rod Stewart på munnspill. Shotgun Express utga bare en singel i *I Could Feel The Whole World Turn Round/Curtains* som ble utgitt på Columbia Records i oktober 1966.

Bandet er likevel kjent på grunn av bandmedlemmene og hva disse utrettet på egen hånd og med andre band i et senere tidsperspektiv av rocken. Rod Stewart ble sparket ut av bandet av Peter Bardens på grunn av dårlig oppførsel og dro til The Jeff Beck Group, mens Peter Green og Mick Fleetwood spilte en kort periode med John Mayall's Bluesbreakers før de sammen stiftet bandet Fleetwood Mac. Peter Bardens dro til gruppene *The Love Affair* og *Village* før han ble medlem av progrockbandet Camel. Bassisten Dave Ambrose dro til gruppa *The Brian Auger Trinity*.

Medlemmer
---------

* Beryl Marsden – Vokal
* Rod Stewart – Munnspill
* Peter Bardens – Orgel
* Peter Green – Gitar
* Phil Sawyer – Gitar
* Dave Ambrose – Bass
* Mick Fleetwood – Trommer

Referanser
----------

1. ↑  (engelsk) The Indipendent – Peter Bardens, Obituarie Arkivert 13. januar 2008 hos Wayback Machine. (Publisert 31. januar 2002, lest 8. januar 2008)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Shotgun Express på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Shotgun Express på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* (en) Fridhammar.com – Informasjon om Shotgun Express
* (en) RodStewartfanclub.com – Turnéinformasjon fra Shotgun Express

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Inger Lagset Egeland** (født 22. juni 1937) er en norsk fagbokforfatter og mykolog (soppekspert). Egeland er utdannet cand.real. med hovedfag i botanikk, og har mykologi som spesialfelt. Hun har bakgrunn som lærer og rektor og er offentlig godkjent soppsakkyndig. Inger Lagset Egeland er æresmedlem i Norges sopp- og nyttevekstforbund.

Sammen med naturfotograf Steinar Myhr har hun utgitt to av de mest kjente norske soppbøkene. Boka *Sikre sopper* ble lansert i 1988, og har siden kommet i fem utgaver. I 2010 lanserte Gyldendal den også som applikasjon for iPhone, en av forlagets første satsinger på denne plattformen.

Bibliografi
-----------

* *Sikre sopper* (sammen med Steinar Myhr), Gyldendal (1988)
* *Norske sopper* (sammen med Steinar Myhr), Gyldendal (1995)
* *Ville planter til mat og glede* (sammen med Steinar Myhr), Damm (2002)

Referanser
----------

1. ↑  Omtale av iPhone-versjonen av *Sikre sopper* - «fremtidens bok» - på NRK beta

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Mona Friis Bertheussen** (født 1975) er en norsk regissør og produsent. Hun har skapt prisvinnende dokumentarfilmer.

Biografi
--------

Mona Friis Bertheussen er utdannet ved Journalisthøgskolen i Oslo, og studerte videre i Washington D.C. i USA.

Hun har jobbet som journaslist i NRK og TV2. Hun eier og driver selskapet Moment Film AS  Hun har laget flere dokumentarfilmer for for TV, primært for NRK og TV2.

I den prisvinnende dokumentarfilmen *Tvillingsøstrene* følger hun to småjenter, adoptert fra Kina, til hver sin del av verden: Alexandra fikk et nytt liv i Fresvik, innerst i Sognefjorden, og Mia lever storbylivet i Sacamento, California. Jentene er tvillinger, og møttes igjen som åtteåringer sommeren 2011. Filmen vant den prestisjetunge publikumsprisen ved International Documentary Film Festival Amsterdam (IDFA) i 2013. IDFA regnes som verdens viktigste dokumentarfilmfestival. Bertheussen selv vant fagprisen beste regi - enkamera under Gullruten 2014 mens filmen vant klassen for beste TV-dokumentar under samme utdeling samt en rekke andre filmpriser. Per 2018 arbeider Bertheussen på en oppfølger om tvillingene – fem år senere i livene deres.

I 2018 var hun en av tolv kvinnelige filmskapere som ble plukket ut til å delta i Utviklingsprogram for kvinnelige filmskapere (UP), med oppstart høsten 2018. Programmet ble etablert av Norsk filminstitutt og Talent Norge i fellesskap for å jevne ut den skjeve kjønnsbalansen innen norsk film ved å styrke talentfulle unge kvinners muligheter til å nå videre i filmbransjen. UP har også som mål at minst 80 prosent av deltagerne skal være i gang med å skape film innen tre år etter at de har deltatt i programmet.

Filmografi
----------

### Regi

* *Tvillingsøstrene* (2012)
* *Det vakreste på kvinnen* (2011)
* *Mirakelet i Markebygda* (2009)
* *Velkommen til Norge* (2008)
* *Mette-Marit, vår tids Askepott* (2006)
* *AS Norge* (2005)
* *Søstrene* (2003)
* *Tampa* (2002)

Referanser
----------

1. ↑   «Gullrutens arkiv for 2014»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Mona Friis Bertheussen». *www.nordicwomeninfilm.com* **(svensk)**. Besøkt 25. november 2018.
3. 1 2  «Tvillingsøstre». Norsk filminstitutt. Arkivert fra originalen 22. desember 2018. Besøkt 21. desember 2018.
4. ↑  «Moment Film AS - Oslo - Roller og kunngjøringer». *www.proff.no*. Besøkt 21. desember 2018.
5. ↑  «- NFI». *minside.nfi.no*. Arkivert fra originalen 22. desember 2018. Besøkt 21. desember 2018.
6. ↑  Maren Ørstavik (11. september 2013). «Møtte sin eneggede tvilling etter åtte år». Besøkt 21. desember 2018.
7. 1 2 3  «Talent Norge | Møt deltakerne». *www.talentnorge.no*. Besøkt 27. april 2019.
8. ↑  «UP - nytt utviklingsprogram for kvinnelige filmskapere». *NFI*. Besøkt 27. april 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mona Friis Bertheussen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Mona Friis Bertheussen hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
En strand på Kavaratti.
**Kavaratti** (malayalam  കവരത്തി, mahl  ކަވަރައްދޫ) er ei indisk øy beliggende i Det indiske hav rundt 360 km vest for kysten av fastlandsindia. Den er den tredje største øya og hovedstad i det indiske forbundsterritoriet Lakshadweep. Både øya og byen på øya heter Kavaratti.

### Befolkning

Folketellinga i 2011 viste at det bodde 11 210 mennesker på øya, hvorav 55 % var menn og 45 % kvinner. Andelen menn er høyere enn andelen kvinner pga tilflytting i forbindelse med turistindustrien. Lesekyndigheten lå på 88 %, hvilket er godt over landsgjennomsnittet. Lesekyndigheten var 94 % blant menn og 81 % blant kvinner. 12 % av innbyggerne var mindre enn seks år gamle. Nesten alle innbyggerne på Kavaratti er muslimer – på den lille øya finnes hele 52 moskeer.

### Økonomi

Turisme er største næring på øya. Fiske og kokosnøttdyrking er andre næringer. Grunnvann står for mesteparten av vannforsyningen på øya. På grunn av en stadig voksende turistindustri ble det etter hvert problemer med vannmangel. I 2005 ble det derfor åpna et avsaltingsannlegg på Kavaratti. Det produserer rundt 100 000 liter ferskvann per dag.

Referanser
----------

1. ↑  Census of India
2. ↑  «Desalination: India opens world’s first low temperature thermal desalination plant». IRC International Water and Sanitation Centre. 31. mai 2005. Arkivert fra originalen 27. mars 2009.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 27. mars 2009. Besøkt 19. november 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
**Jeans' lengde** er innen astrofysikken den kritiske radiusen hos en sky (i normaltilfeller en sky av interstellar gass og støv) hvor termisk energi, som forårsaker at skyen ekspanderes, balanseres av gravitasjonen som forsøker å få skyen til å kollapse. Begrepet har sitt navn fra den britiske astronomen James Jeans som først utledet forholdet.

Ligningen for Jeans' lengde er:

{\displaystyle \lambda \_{J}={\sqrt {\frac {15k\_{B}T}{4\pi G\mu \rho }}}}
der {\displaystyle k\_{B}} er Boltzmanns konstant, {\displaystyle T} er skyens temperatur, r er skyens radius, {\displaystyle \mu } er skyens masse per partikkel, {\displaystyle G} er gravitasjonskonstanten og {\displaystyle \rho } er skyens massetetthet (skyens masse dividert med skyens volum).

Den kanskje enkleste måten å forestille seg Jeans' lengde på er som en tilnærming hvor faktorene {\displaystyle 15} og 4\pi  ses bort fra og der {\displaystyle \rho } omformuleres som {\displaystyle {\frac {M}{r^{3}}}}. Formelen for Jeans' lengde blir da:

{\displaystyle \lambda \_{J}\approx {\sqrt {\frac {k\_{B}Tr^{3}}{GM\mu }}}}
Det blir da tydelig at {\displaystyle \lambda \_{J}=r} når {\displaystyle k\_{B}T={\frac {GM\mu }{r}}}, med andre ord er skyens radius lik Jeans' lengde når den termiske energien per partikkel er like stor som gravitasjonens arbeid per partikkel. Ved denne kritiske lengden vil skyen hverken ekspandere eller trekke seg sammen. Det er bare når den termiske energien ikke er lik det gravitasjonelle arbeidet at skyen enten ekspanderer og kjøles ned eller trekkes sammen og varmes opp, en prosess som fortsetter til likevekt er oppnådd.

Se også
-------

* Jeans-ustabilitet
* Jeans-masse
* Langmuirbølger

Referanser
----------

1. ↑  «Jeans Length» **(engelsk)**. Besøkt 23. april 2011.
**Hunter**, også kalt **Fearn** og **Unaeneag**, er ei øy i det sørlige Stillehavet. Den tilhører det franske territoriet Ny-Caledonia, men Vanuatu gjør også krav på den.

Historie og status
------------------

Det er funnet spor av mennesker tre steder på øya. Opphavet for disse er ikke endelig avklart. Funnene kan stamme fra kortvarig førhistorisk bosetting eller fra senere tids hvalfangst.

Frankrike anser Hunter som en del av Ny-Caledonia. Kravet ble først framsatt i 1975. Vanuatu gjør også krav på øya og kaller den Unaeneag.

Naturgeografi
-------------

Øya er en stratovulkan. Den hadde utbrudd i 1903. Vulkanøya stiger bratt opp av havet med en topp som når opp til 280 moh. Den har et areal på rundt 60 hektar. Den vulkanske aktiviteten kommer til syne ved fumaroler.

Hunter er dekket av vegetasjon, for det meste dannet av opprinnelige arter. 40 plantearter er registrert. Det finnes trær og busker, blant annet *Hibiscus tiliaceus*, *Pisonia grandis* og *Pandanus tectorius*, og det finnes bregner, som *Blechnum orientale*, *Histiopteris incisa* og *Haplopteris elongata*. Arter som *Erythrina variegata*, *Vigna adenantha* og *Luffa cylindrica* indikerer at øya historisk har vært besøkt av mennesker.

Hunter er et viktig hekkested for sjøfugl. 1 % av verdens hekkende par av rødhaletropikkfugl (*Phaethon rubricauda*) holder til på Hunter. Andre registrerte sjøfuglarter er:

* storfregattfugl (*Fregata minor palmerstoni)*
* maskesule (*(Sula dactylatra personata*)
* brunsule (*Sula leucogaster plotus*)
* rødfotsule (*Sula sula rubripes*)
* kilehalelire (*Puffinus pacificus*)
* trindadepetrell (*Pterodroma heraldica*)
* grånoddy (*Procelsterna albivitta*)
* brunnoddy (*Anous stolidus*)
* silketerne (*Gygis alba candida*)

Det finnes også landfugler som sotrikse (*Porzana tabuensis*), pionérsvale (*Hirundo neoxena*), hvitmaskehegre (*Egretta novaehollandiae*) og lagfiskeskarv (*Phalacrocorax sulcirostris*).

Det er polynesiarotte (*Rattus exulans*) på Hunter.

Referanser
----------

1. ↑  Sand, Christophe: «Walpole, A "Mystery Island" in Southeast New Caledonia?», *Records of the Australian Museum*, supplement 29, 2004, s. 110. Lest 28. juli 2014.
2. ↑  Jf. paragraf 1 i *Loi organique n° 99-209 du 19 mars 1999 relative à la Nouvelle-Calédonie*, Legifrance. Lest 18. juli 2014.
3. ↑  Prescott, Victor og Clive Schofield:  *The Maritime Political Boundaries of the World*, Martinus Nijhoff, 2005, s. 272 og 402. Lest 18. juli 2014 via Questia (krever abonnement).
4. ↑  «Hunter Island», Global Volcanism Program, Smithsonian Institution. Lest 18. juli 2014.
5. 1 2 3 4 5  Fonfreyde, C. P. Simoni, N. Colombani, J.F. Buteau, C. Huruguen, P. Bachy, J. Baudat-Francesci, N. Vuki, C. Desgrippes og G. Hnaije: *Matthew et Hunter. Mission de suivi terrestre. Mai 2013* Arkivert 8. august 2014 hos Wayback Machine. Service de la pêche et de l'environnement marin, Direction des affaires maritimes de la Nouvelle-Calédonie, s. 8–10. Lest 18. juli 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**«Melkepiken»** (*De Melkmeid* eller *Het Melkmeisje*) er et oljemaleri på lerret malt av den nederlandske kunstneren Johannes Vermeer. Maleriet befinner seg i Rijksmuseum i Amsterdam i Nederland. De vurderer den som «en av museets fineste attraksjoner».

Eksakt hvilket år maleriet ble fullført er ukjent, med vurderinger som varierer fra kilde til kilde. Rijksmuseum tror maleriet ble fullført omkring 1658. Ifølge Metropolitan Museum of Art i New York ble maleriet malt omkring 1657 eller 1658.

Teknikk og materialer
---------------------

Et av kjennetegnene ved Vermeers palett sammenlignet med hans samtidige var at han foretrakk den dyre naturlige fargen ultramarin (laget av knust lapis lazuli), mens det var vanlig at andre malere brukte asuritt, som var mye billigere. Sammen med ultramarin er også blytinngult en dominerende farge i verket. Å avbilde hvite vegger var en utfordring for kunstnere på Vermeers tid. Hans samtidige brukte forskjellige grå pigmenter. Her reflekterer de hvite veggene dagslyset med forskjellig intensitet, og viser effekten fra ujevne teksturer på gipsoverflaten. Vermeer brukte blyhvitt, umbra og kullsort. Selv om blandingen var godt kjent blant sjangermalerne på Vermeers tid, var kanskje ingen maler mer enn Vermeer i stand til å bruke den så effektivt.

Kvinnens grove trekk er malt med tykke lag impasto. Kornene på skorpen på brødet, og også skorpen i seg selv, og det flettede håndtaket på brødkurven, er gjengitt med pointillé-prikker. De myke delene av brødet er gjengitt med tynne virvler med maling, med klatter med oker som viser de grove kantene med brukne skorper.

Opprinnelse
-----------

Vermeers mesén Pieter van Ruijven kjøpte sannsynligvis maleriet direkte fra Vermeer selv om det er tvilsomt om det var et bestillingsarbeide. Senere gikk det i arv til van Ruijvens ektefelle Maria de Knuijt og antagelig til deres datter Magdelene van Ruijven (1655–1681) og med sikkerhet til Pieter van Ruijvens svigersønn Jacob Dissius (1653–1695). Sistnevnte solgte det sammen med andre Vermeer-malerier i 1696. Maleriet ble beskrevet som «usedvanlig godt» og fikk en pris på 175 gylden, ved salget kun overgått av «Utsikt over Delft» som fikk en pris på 200 gylden.

I 1719 ble det solgt ved en auksjon i Amsterdam og passerte deretter gjennom minst fem forskjellige kunstsamlinger ved forskjellige auksjoner før det havnet i Lucretia Johanna van Winters (1785–1845) omfattende kunstsamling. I 1902 solgte hennes to sønner maleriet sammen med 39 andre til det statlige Rijksmuseum i Amsterdam.

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Milkmaid by Johannes Vermeer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Melkepikens historie på Essential Vermeer

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** SUDOC
 |
*Må ikke forveksles med den eldre «Lützow» (1931), som deltok under den tyske invasjonen av Norge.*

**«Lützow»** var en tung krysser i den tyske Kriegsmarine. Skipet var det femte i Admiral Hipper-klassen, men ble aldri fullført av tyskerne. Etter å ha blitt lagt august 1937, og sjøsatt juli 1939 tilbød Sovjetunionen å kjøpe skipet. Kriegsmarinen gikk med på salget i februar 1940, og skipet ble overført til Sovjet den 15. april. Skipet var enda ikke ferdig da det ble solgt, og kun to 2\*20.3 cm hovedtårn av totalt fire, var montert. I tillegg var mye av overbygningen ufullstendig.

Sovjeterne omdøpte skipet «Petropavlovsk» i september 1940, og konstruksjonen av skipet fortsatte med en tysk rådgiver til stede i skipsverftet i Leningrad. Skipet var fortsatt uferdig under den tyske invasjonen av Sovjetunionen, som startet 22. juni 1941, og skipet bidro med artilleristøtte under beleiringen av Leningrad. Skipet ble senket 17. september 1941 av tysk artilleri og sank i grunt vann.

Den 4. april 1942 opplevde skipet et kraftig Luftwaffe-angrep under operasjon «Eisstoss».

Ett år senere i september 1942 ble skipet igjen hevet. Etter reparasjoner var fullført ble skipet omdøpt «Tallinn», og så kamphandlinger under den sovjetiske motoffensiven fra Leningrad i 1944.

Etter krigen ble skipet omdøpt til «Dnepr». Den 11. mars 1953 gikk skipet ut av tjeneste og ble en treningsplatform. Senere ble den brukt som en flytende forlegning med navn «PKZ-112» fra desember 1956, før skipet ble hugget i 1960.

Se også
-------

* «Blücher» - et annet skip av Admiral Hipper-klassen

Referanser
----------

1. 1 2  German-navy.de

| * v
* d
* r
Admiral Hipper-klassen |
| --- |
| «Admiral Hipper» **·** «Blücher» **·** «Prinz Eugen» **·** «Seydlitz» **·** «Lützow» |

Portal: Andre verdenskrig
**Markedsoperasjoner** (engelsk: *open market operations*) er en sentralbanks metoder for å øke eller minke basispengemengden («bankenes pengemengde») gjennom kjøp og salg av verdipapirer (gjeldsbrev), for eksempel statsobligasjoner. Sentralbanken oppretter penger ved kjøp og dermed øker basispengemengden, mens ved salg vil pengene som gis til sentralbanken taes ut av sirkulasjon og basispengemengden minke. Økt basispengemengde vil normalt senke bankenes renter mens redusert basispengemengde vil heve dem.

Markedsoperajoner og fastsettelse av rentenivåene på sentralbankens lånetjenester (eksempelvis styringsrenten) er en sentralbanks metoder for å regulere pengemengden («publikums pengemengde»). Sentralbanken kan kun regulere og ikke styre da økning eller minking i pengemengden styres av hvor mye publikum og staten låner i forhold til nedbetalinger. Den viktigste faktoren her er bankenes utlånsrente, og det er den sentralbanken fokuserer på å styre. Økning i pengemengden gir utslag i verdien av valutaen i forhold til andre valutaer, inflasjon (prisstigning) i konsumprodukter, og har periodevis gitt sterk økning i prisene i investeringsmarkeder som boligmarkedet og aksjemarkedet.

Norges Bank
-----------

Norges Bank bruker primært F-lån og F-innskudd for å styre bankenes ansvarlige kapital («reserver») mot ønsket nivå.

Norges Bank bruker følgende markedsoperasjoner:

* F-lån
* F-innskudd
* Finstyrende operasjoner
* Valutabytteavtaler
* Lån i utenlandsk valuta

Eksterne lenker
---------------

* Markedsoperasjoner (Store norske leksikon)
* Markedsoperasjoner (Norges Bank)
* Forskrift om bankers adgang til lån og innskudd i Norges Bank mv. (Lovdata)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
|  |
| --- |
|  |
| Korstogene |
| * Det første korstog
* Folkekorstoget
* Det tyske korstog i 1197
* Det norske korstog i 1107
* Korstoget i 1101
* Det annet korstog
* Det tredje korstog
* Det fjerde korstog
* Albigenserkorstoget
* Barnekorstoget
* Det femte korstog
* Det sjette korstog
* Det syvende korstog
* Gjeterkorstoget
* Det åttende korstog
* Det niende korstog
* De nordlige korstog
* Korsfarerstat
 |

**Det åttende korstog** var det nest siste av de ni store korstogene i middelalderen. Det ble startet av Ludvig IX av Frankrike i 1270, med det formål å komme restene av korsfarerstatene i Syria til unnsetning.

I Syria hadde mamelukkenes sultan Baibars angrepet det som var igjen av korsfarerstater. Innen 1265 hadde han erobret Nasaret, Haifa, Toron og Arsuf. Hugo III av Kypros, som nominelt var konge av Jerusalem, steg i land i Acre for å forsvare byen, mens Baibars gikk nordover til Armenia, som var under mongolenes kontroll. 

For å hjelpe til med å beholde noen kristne enklaver i Det hellige land oppfordret Ludvig IX i 1267 til et korstog. Han fikk liten støtte, og blant de som nektet å legge ut var Jean de Joinville, kronikøren som hadde vært med Ludvig på det sjuende korstog. Ludvigs bror, Charles av Anjou, overtalte ham til å angripe Tunis først, slik at de fikk en sterk base for angrep mot mamelukkene i Egypt, et område som hadde vært et hovedområde både for det sjuende korstog, og for det femte korstog tidligere. Charles, som var konge av Napoli, hadde egne interesser i denne delen av Middelhavet. Sultanen av Tunis ble også sett som en kandidat for konversjon, fordi han hadde kontakt med det kristne Spania. 

I 1270 la Ludvig ut fra Cagliari på Sardinia, og steg i land i Nord-Afrika i juli. Dette var den verste tiden å komme til dette området på, og svært mange i korsfarerhæren ble syke på grunn av dårlig drikkevann. 25. august 1270 døde Ludvig, en dag etter at Charles hadde ankommet. Ludvigs sønn Filip ble utropt til ny konge, men på grunn av hans lave alder tok Charles kommandoen over korstoget. 

På grunn av ytterligere utbrudd av sykdom måtte korsfarerne gi opp beleiringen av Tunis den 30. oktober. De forhandlet frem en avtale med sultanen, som garanterte kristne fri handel med Tunis, samt at munker og prester fikk lov til å bosette seg og virke i byen. Dermed kan korstoget sies å ha oppnådd noe av sitt mål, selv om man ikke klarte å nå hovedmålet. 

Etter at beleiringen ble avbrutt allierte Charles seg med prins Edward av England, som hadde ankommet under beleiringen. Edward fortsatte mot Acre, som var den siste korsfarerbyen i Syria. Dette felttoget er kjent som niende korstog, slik at de to siste korstogene har en viss overlapping.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
Torpedobåt av 2. klasse, «Blink». Merk torpedorøret i baugen, samt torpedokanonen på akterdekket.
En annen torpedobåt av 2. klasse, «Kjell», fotografert under nøytralitetsvernet under 1. verdenskrig. Denne båten var i bruk til 1944, de siste fire år som tysk vaktbåt. Den ble sjøsatt i 1912.**2. klasse torpedobåt**, også kalt **Lyn-klassen**, var en serie på 27 norskproduserte torpedobåter, bygget mellom 1882 til 1912. De ble bygget i Horten.

Båtene var raske for sin tid med sine 18 knop. Fram til 1902 hadde alle torpedobåter av 2. klasse en dampmaskin på 640 indikerte hestekrefter, mens de fra 1902 ble levert med forskjellige dampmaskiner. «Hauk» og «Falk» fikk maskiner på 750 hk, mens «Ørn» og «Ravn» hadde henholdsvis 1 024 og 1 048 hk – som igjen økte toppfarten. For Ørn og Ravns vedkommende lå denne på 23 knop, mot «Od»s 18 i 1882. «Kjell», den siste torpedobåten av 2. klasse som ble bygget, fikk en maskin på hele 1 864 hk, og en toppfart på 25,8 knop.

Bestykning bestod av én 37mm hurtigskytende kanon og ett torpedorør innebygget i baugen. Senere båter hadde også en torpedokanon på dekk, aktenfor skorsteinene. Fortregningen lå på rundt 40 tonn, mannskapet bestod av 11 mann, økt til 21 på de senere båtene.
**Markedsfeide** er en metode innen markedsføring hvor uenighet/krangling (ref. feide) brukes aktivt for å oppnå effekt.

Bakgrunn
--------

Begrepet ble først brukt av reklamebyrået AG&, som en norsk utgave av det engelske uttrykket "beef marketing".

Metoden
-------

Metoden handler i hovedsak om å peke ut en fiende, enten direkte eller indirekte.

Dette kan gjøres på tre nivåer:

1. Kamp mot den gamle måten å gjøre ting på/bransjestandarder
2. En underdog mot den største/store på markedet
3. Duell mellom tilnærmet likeverdige parter

Målet med å peke ut en direkte eller indirekte fiende er flerdelt: Dels bidrar det til tydeliggjøring, dels skaper det empati med avsenderen og dels kan det generere oppmerksomhet og mediedekning. Til sammen kan dette bidra til merkevarebygging.

Eksempler
---------

Metoden er med stor suksess blitt brukt av den svenske havremelk-produsenten Oatly. I Norge har blant andre Cutters, Oda, Ice, og Q-meieriene brukt varianter av markedsfeider i sin markedsføring.

En av historiens best kjente eksempler på en vellykket markedsfeide er Volkswagen Beetles "Think small"-kampanje fra 1950- og 1960-tallet. Den fungerte blant annet fordi Volkswagen Beetle, som da var helt ukjent på det amerikanske markedet, aktivt spilte på at både bilen og bilmerket var mindre enn sine amerikanske konkurrenter.

Referanser
----------

1. ↑  Fløttum-Angeltveit, Petter (15. mai 2023). «Markedsfeide: Hvorfor en god fiende er god markedsføring». *AG&*. Besøkt 15. mai 2023.
2. ↑  Law, Ryan (25. august 2020). «You Need a Nemesis». *Animalz* **(engelsk)**. Besøkt 15. mai 2023.
3. ↑  Elias, Benyamin. «Oatly picking a fight = marketing?». *masters.substack.com* **(engelsk)**. Besøkt 15. mai 2023.
4. ↑  «Cutters - Når hårklipp neste onsdag passer dårlig (lang)». Besøkt 15. mai 2023.
5. ↑  Jerijervi, Dag Robert. «Kaoset råder i Odas nye reklamefilmer». *kampanje.com*. Besøkt 15. mai 2023.
6. ↑  Remen, Bror. «Ice med reklamespark til Telia: - Folk flest driver ikke med fjernkirurgi». *kampanje.com*. Besøkt 15. mai 2023.
7. ↑  Kalle, Lena-Christin (16. januar 2023). «Q-meieriene hardt ut mot Tine». *Nettavisen* **(norsk)**. Besøkt 15. mai 2023.
8. ↑  Hamilton, Mark (10. juni 2016). «The ad that changed advertising.». *The Agency* **(engelsk)**. Besøkt 15. mai 2023.
Markblomster på Hall Island, Alaska.
**Markblomster** eller **villblomster** er en fellesbetegnelse på blomster som ikke er plantet, men vokser fritt i naturen, til forskjell fra hageblomster. Mange av artene er tilknyttet enger og andre mer eller mindre treløse områder, slik som mange kulturlandskaper. Blomsterenger med mange arter markblomster i blomst samtidig er et fenomen man ofte finner i områder der miljøet tvinger mange arter til å utnytte en kort sesong, slik som den korte sommeren i Arktis og regntider i ørkenstrøk. I slike tilfeller vil mange arter konkurrere om de få tilgjengelige insektene som kan pollinere dem, og vil ha en tendens til å utvikle blomster med sterke farger.

I Norge varierer markblomstene med årstidene. Her i nordområdene dominerer fargesterke gule blomster tidlig på året mens det ennå er få insekter. Etter hvert som sommeren kommer, blir blomstrer mange mer unnselige arter, ofte hvite og lilla blomster. De fleste ville plantearter er ferdige med blomstringen i løpet av august.

Referanser
----------

1. ↑  «markblomst», *NAOB*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia
 |
**Markedsplan** betegner en konkret beskrivelse av de markedsaktiviteter som en næringsvirksomhet skal iverksette for en gitt periode med spesifikasjon av mål og strategi inkludert tidsplan, kostnader og forventede resultater uttrykt i markedsandel og verdi. Det kan være hensiktsmessig å bryte ned ressursinnsats og estimerte resultater i forhold til mediainnsats og -muligheter, geografiske områder, segmenter, produkter mv.

Planen er en konsekvens av en situasjonsanalyse og markedsundersøkelse. De to sentrale elementene i markedsplanen er markedsmål og markedsstrategi.

Markedsplanlegging
------------------

Markedsplanlegging gjennomføres med større eller mindre økonomisk og arbeidsmessig innsats avhengig av markedsføringens rolle i bedriften. En bedrift kan være salgsorientert og ha større eller mindre grad av kompleksitet knyttet til salgsoppgaven. Den kan være organisasjonsorientert på tilsvarende måte, og den kan være produktorientert. Hvis kompleksiteten er stor på alle disse områdene er bedriften komplisert å administrere på den måten at det kreves stor innsats i administrativt arbeid.

Markedsmål
----------

Markedsmål skal gi uttrykk for hva en ønsker å oppnå med etableringen. Markedsmål kan beskrives på flere måter, men vanligst er det å ha et salgsbudsjett som angir en økonomisk forventning.

Uten klare mål vil det bli vanskelig å oppnå de resultatene man ønsker. Derfor er det viktig å sette opp klare og tydelige målsetninger for perioden. Husk at målene bør oppfylle SMART-kravet, ved at de er:

1. Specific: Målet må være konkret og klart definert.
2. Measurable: Det må være mulig å måle fremdrift og oppnåelse av målet.
3. Attainable: Målet må være realistisk og oppnåelig.
4. Relevant: Målet må være viktig for bedriften og knyttet til kjernevirksomheten.
5. Timely: Du må ha en klar tidsangivelse for når målet skal være nådd.

Segmentering
------------

Segmentering er å definere bedriftens målgrupper som er dens potensielle kjøpere. I forhold til bedriftens administrative kompleksitet legges det en innsats i å tilby produkter til bestemte markedssegmenter (forbruker- eller brukergrupper) basert på demografiske data (alder, kjønn, bosted, yrke, inntekt o.l.) eller annen statistikk. Et hovedskille i markedssegmenteringen går mellom bedriftskunder (bedriftsmarked), institusjonskunder (institusjonsmarked) og forbrukere (konsument- og privatmarkeder).

Markedsstrategi
---------------

For å ha en realistisk plan må bedriften best mulig orientere sitt tilbud i forhold til potensielle kunders behov og kjøpsvurderinger og tilrettelegge bedriftens salgsarbeid i forhold til definerte målgrupper.

Viktige punkt i markedsstrategien er produktet, prisen, plassen, personalet og påvirkningen som er basisord for videre vurderinger og planlegging av bedriftens markedsstrategi.

Referanser
----------

1. ↑  Ingvild Helle Hagen (4. desember 2019). «Hvordan lage en markedsplan?». *07 Media Sør*. Besøkt 22. januar 2020.

Se også
-------

* Handelsbedrifter
* Kompleksitetsteori
* Markedsrespons
* Strategi
**Terry Westley** (født 18. september 1959 i Ipswich, Suffolk, England) er en tidligere engelsk fotballmanager som har vært manager for to fotballklubber og midlertidig manager for en klubb. Han er nå sjef for fotballakademiet til Birmingham City.

Biografi
--------

Terry Westley var juniorspiller i Ipswich Town, men han spilte aldri noen obligatoriske kamper på seniornivå for klubben. I 1980 ble han manager for Diss Town før han i 1984 begynte å jobbe med unge spillere. Han jobbet med unge spillere i Ipswich Town, Luton Town og Charlton Athletic, og mens han var i Luton ble han også tilbudt jobben som manager. Dette skjedde sommeren 1995, men engasjementet varte bare fram til desember 1995 da svake resultater førte til at han fikk sparken.

Westley var senere assisterende manager i Rushden & Diamonds før han i mai 2002 ble ansatt som sjef for fotballakademiet til Derby County. Da Phil Brown i januar 2006 fikk sparken som manager i Derby rykket Terry Westley opp som midlertidig manager. Selv om Derby beholdt plassen i Football League Championship valgte styret til Derby County å satse på en annen manager, og kort tid etter at Billy Davies fikk jobben som ny manger forlot Westley Derby County.

Den 5. juli 2006 ble Westley ansatt som ny sjef for fotballakademiet til Birmingham City.

Karriere som manager
--------------------

### Klubblag

| Klubb | Periode | Kamper | Seire | Uavgjort | Tap |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Diss Town | 1980 - ? | ? | ? | ? | ? |
| Luton Town | 07/1995 - 12/1995 | 24 | 4 | 7 | 13 |

#### Midlertidig manager

| Klubb | Periode | Kamper | Seire | Uavgjort | Tap |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Derby County | 01/2006 - 06/2006 | 16 | 4 | 6 | 6 |

Referanser
----------

Kilder
------

* Mortimer, Gerald (2006): *DERBY COUNTY The Complete Record*. Breedon Books Publishing, Derby. ISBN 1-85983-517-1

Eksterne lenker
---------------

* (en) Terry Westley – Transfermarkt (manager) Rediger på Wikidata

* (en) Terry Westley – Soccerbase.com (manager) Rediger på Wikidata

* (en) Terry Westley – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata
Skjoldvulkan i Tharsis-regionen på Mars med markerte kanter. Sirklene markerer nedslagskratre som er telt.
**Kratertelling** er en metode for å estimere alderen til en planets overflate. Metoden baserer seg på forutsetningene om at en ny overflate dannes med null nedslagskratre, og at nedslagskratrene akkumuleres i en konstant rate. Denne metoden har blitt kalibrert ved bruk av alderen til prøver som har blitt hentet fra månen.

Kratertelling på Mars
---------------------

Det har blitt stilt spørsmål ved nøyaktigheten til aldersestimatene for geologisk unge overflater basert på kratertelling på Mars på grunn av dannelsen av store mengder sekundærkratre. I et tilfelle produserte krateret Zunil til omtrent hundre sekundærkratre, noen av de så langt borte som 1 000 km fra primærnedslaget. Hvis lignende nedslag også produserer sammenlignbare mengder sekundærkratre, vil det bety at et gitt kraterfritt område på Mars ikke har blitt «nedsprutet av store, ufrekvente primærkratre», i motsetning til at de har relativt få og små primærkratre siden dannelsen.

Referanser
----------

1. ↑  Chandler, D (28. mars 2005). «Crater count led Mars historians astray». New Scientist. Arkivert fra originalen 8. april 2008. Besøkt 7. juni 2008.
2. ↑  Kerr, R (2006). «Who can Read the Martian Clock?». *Science*. 312 (5777): 1132–3. PMID 16728612. doi:10.1126/science.312.5777.1132.

Litteratur
----------

* McEwen, A; Bierhaus, E. (2006). «The importance of secondary cratering to age constraints on planetary surfaces». *Annual Review of Earth and Planetary Sciences* **(engelsk)**. 34. Bibcode:2006AREPS..34..535M. doi:10.1146/annurev.earth.34.031405.125018. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

Eksterne lenker
---------------


|  |  |
| --- | --- |
| Portalikon | Portal:Astronomi  |

Portal: Astronomi

* Introduction to Cratering Studies
**Terry «ukey» Sawchuk** (født 28. desember 1929 i Winnipeg, Manitoba, død 31. mai 1970 i New York City, New York, USA)) var en canadadisk ishockeykeeper. Han hadde en tøff barndom og mistet sin hjertesyke bror da han var 10 år gammel.

Sawchuk ble kårtet til beste nybegynner i både United States Hockey League og American Hockey League før han endte i Detroit Red Wings i NHL i sesongen 1950-'51.
Han hadde en redningsprosent på mer enn 90 per kamp, noe som gjør det mulig å kalle ham en utrolig god målvakt. Han ble tatt ut til all-star laget, og vant «The Calder Trophy» som lagets beste nybegynner. De fire neste sesongene ble han tatt ut til all-star laget.

Det som gjorde ham til en meget god målvakt, var hans meget gode reflekser og evne til å lese spillet. I de fem første sesongene i Red Wings hadde han rekorden med 199 seire og 57 tap. Han ble kjøpt opp av Boston Bruins for å gjøre plass til Glen Hall, men trivdes ikke i Boston og han slet med mye sykdom og depresjoner.

Etter to år i Boston returnerte han til Red Wings og hans strålende karriere fortsatte.
I 1964 ble han kjøpt av Toronto Maple Leafs og i 1965 vant han et Vezina-trofé. I 1967 hjalp han laget til å vinne Stanley Cup.

Etter 21 år som hockeyspiller var hans resultat totalt 447 seiere og 103 tap. 
31. mai 1970 døde han av komplikasjoner etter en ulykke i hjemmet.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Terry-Sawchuk, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 928, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.hockeydb.com[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.nhl.com[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2 3 4   www.hockeydb.com[Hentet fra Wikidata]
6. 1 2 3 4   www.nhl.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Terry Sawchuk – Canada Sports Hall of Fame Rediger på Wikidata

* (en) Terry Sawchuk – Manitoba Sports Hall of Fame Rediger på Wikidata

* (en) Terry Sawchuk – National Hockey League (NHL) Rediger på Wikidata

* (en) Terry Sawchuk – Hockeydb.com Rediger på Wikidata

* (en) Terry Sawchuk – Hockey-Reference.com Rediger på Wikidata

* (en) Terry Sawchuk – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Nils Peter Gotfred Høyer** (født 6. august 1849 i Larvik, død 3. juni 1913) var en norsk skipsreder i Skien, som eide rederiet Nils P. Høyer & Søn A/S samt bl.a. Søndre Brekke gård i perioden 1890–1909. Han var spansk visekonsul fra 1896, var medlem av Skien bystyre og formannskap i en årrekke, og hadde flere andre offentlige verv.

Etter farens død vokste Høyer opp som pleiesønn hos skipsreder Hans Houen, og overtok ved dennes død som leder for Houens rederivirksomhet.

Han var gift med Christiane Sophie Hielm (1861–1904), datter av ordfører i Trondheim Christian Hulbert Hielm og Louise Johanne Margrethe Hoelfeldt Paus; svigermoren var datter til Henrik Johan Paus og dermed kusine til Henrik Ibsen. Nils P. Høyer kjøpte Søndre Brekke i 1890 fra ektefellens fetter og kusine på morssiden. De var foreldre til bl.a. Louise Johanne Margrethe Høyer (1885–1970), gift med overrettssakfører Christopher Blom (1870–1909), til skipsreder, skipsmegler og spansk visekonsul Hans Thomas Houen Høyer (1887–1968), ingeniør Andreas Fredrik Høyer (1888–1930), skipsmegler og svensk visekonsul Christian Hulbert Hielm Høyer (1893–1966) og skipsmegler Nils Peter Gotfred Høyer (1900–1974).

Referanser
----------

1. ↑  Høyer, Fredrik (1991). *Nils P. Høyer & son A/S*. [F. Høyer?].

Litteratur
----------

* Theis Høyer, *Andreas Svennichsen Høyer (1669–1750), kjøpmann i Kristiansand og hans slekt : en slektskalender*, Oslo, 1986, s. 24ff.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Isle of Portland** («Portlandsøya») er en tidevannsøy i Den engelske kanal ca 8 km sør for feriebyen Weymouth og er det sørligste punktet i grevskapet Dorset i England. Øya består av kalkstein og er 6 km lang og 2,4 km på det bredeste. Den er knyttet til fastlandet via Chesil Beach og en bro. Veien A354 går over stranden og deretter over Fleet Lagoon ved en bro til fastlandet. Portland og Weymouth danner sammen distriktet Weymouth and Portland. Portland har en befolkning på 12 400 innbyggere per 2011.

Blacknor fra Weston Quarries Weare.
Portland er en sentral del av Jurassic Coast (Jurakysten), som er listet av UNESCO som en del av verdensarven i Dorset og den østlige kysten av Devon, viktig for dens geologi og landformasjoner. Portlandstein, kjent for dens anvendelse i britisk og utenlandsk arkitektur, er benyttet for konstruksjonen av blant annet St. Pauls katedral i London og FN-bygningen i New York City, blir fortsatt utvunnet.

Portland havn, som ligger mellom Portland og Weymouth, er en av de største menneskeskapte havner i verden. Havnen ble framstilt ved å bygge moloer av stein i tiden mellom 1848 og 1905. Fra dens begynnelse var den en base for den britiske marinen, og spilte en framtredende rolle under både den første som den andre verdenskrig. Skip fra den britiske marinen, og fra NATO-land drev øvelser i dens farvann fram til 1995. Havnen er i dag en sivil havn og et populært rekreasjonsområde. I juli og august 2012 avholdt halvøyen øvelsene under Seiling under Sommer-OL 2012.

Referanser
----------

1. ↑   «Portland—Dorset For You», *Dorset County Council*. 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Isle of Portland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Isle of Portland – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Offisiell nettsted for Weymouth & Portland Arkivert 24. desember 2005 hos Wayback Machine.
* Geologi på kysten av Wessex
* Utforsk Portland
* Portland Sculpture & Quarry Trust
* Isle of Portland Industrial Archaeological Survey Arkivert 13. november 2018 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Bondekål** (*Brassica rapa*) er en plante i korsblomstfamilien. Det er i Norge tre underarter av bondekål, en viltvoksende og to dyrket. Den viltvoksende er åkerkål (*Brassica rapa* ssp. *campestris*). De to dyrkede underartene av bondekål er rybs (*Brassica rapa* ssp. *oleifera*), og (vanlig) nepe (*Brassica rapa* ssp. *rapa*).

Utseende
--------

Bondekål er en ett- eller toårig plante, som er lite forgrenet. Nedre blad av planten er hele eller buktflikete med en stor endeflik. Blader og stengel ser ut som om de er dekt av dogg. Bladene er stengelomsluttende. Blomstene sitter i en klase øverst på stengelen. Ferdig utsprungne blomster stikker høyere opp enn resten av klasen, selv om utsprungne blomster er festet nedenfor blomsterknoppene på stengelen. Begerbladene spriker ut fra begeret på blomsten. Skulpene er ca. 4–6 cm lange og er ca. 3 mm brede. Skulpene har et nebb som er tuppen av skulpen. Nebbene er ca. 1–2 cm lange. Det diploide kromosomtallet er på 20, og dette gjelder alle tre underartene. Arten og alle underartene er innført til Norge, og er funnet i nærmest hele landet. Nepe er toårig, mens de to andre underartene er ettårige.

Bruk
----

Nepe er brukt som grønnsak. Det som brukes er den oppsvulmede roten. Denne har hvitt til kremgult fruktkjøtt, og er søt på smak. Bladene er også brukt som mat i utlandet.
Rybs er dyrket som en oljevekst. Det er da frøene i skulpene som blir høstet og presset. Rybs kan deles opp i to grupper. Disse er høstrybs, som blir sådd om høsten, og vårrybs, som blir sådd om våren.

Litteratur
----------

* Lid, Johannes og Lid, Dagny Tande: *Norsk flora.* 7. utg. Redigert av Elven Reidar. Samlaget, 2005. ISBN 978-82-05-32563-0
* Stenberg, Lennart og Mossberg, Bo: *Gyldendals store nordiske flora*. Gyldendal 2007. ISBN 82-521-6029-8

Eksterne lenker
---------------

* (en) *bondekål* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *bondekål* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *bondekål* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *bondekål* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *bondekål* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *bondekål* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *bondekål* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *bondekål* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Brassica rapa* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Brassica rapa* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Brassica rapa* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Bondegårdmuseet for Tyrol i Kramsach** (tysk: *Museum Tiroler Bauernhöfe*) er et friluftsmuseum i Kramsach i Østerrike. På museumsområdet er det (2009) omtrent tretti bondegårder og andre historiske bygninger og anlegg fra landsbygda i Tyrol.

Historie
--------

Museet ble etablert 1974 av foreningen *Verein Museum Tiroler Bauernhöfe*. Målet var å gjenoppføre historiske bondegårder fra Nord-, Syd- och Østtyrol med alt som hørte til på et område i nærheten av Kramsach. Man ville bevare og gjøre synlig den eldre bondekulturen fra alpene i Tyrol. Forbildet var friluftsmuseer i Skandinavia. Utbyggingen pågår stadig og når museet er fullstendig regner man med at det blir cirka 50 gårder på området.

Museet
------

Museet ligger utenfor Kramsach mellom Innsbruck og Kufstein. Området utgörs av en langstrakt dal på cirka 8 hektar, der gårdene er ordnet i grupper etter geografi. Gårdene er åpne for besøkende. I hver gård finnes en utförlig beskrivelse av opprinnelig plassering, alder, bygningstype og tidligere eiere. Till museet hører også historiske bygninger som skole, kapell, kvern, skytebane, brannstasjon og badstue.

Museets eldste gård er fra 1400-tallet, det er gården *Alter Segger* fra Øst-Tirol som kildene kan følge tilbake til middelalderen. Museet tjener forskning, undervisning og kulturminnevernet samt gir skoleklasser en illustrativ innblikk i Tyrols bondearkitektur og bygningshistorikk.

Bildegalleri
------------

### Eksteriør

* Gården «Trujer-Gregörler»Gården «Trujer-Gregörler»
* Hölada «Heupill»Hölada «Heupill»
* Gården «Falkner-Schnaitter»Gården «Falkner-Schnaitter»
* Landskapet «Zillertal»Landskapet «Zillertal»

### Interiør

* Kammare i «Trujer-Gregörler»Kammare i «Trujer-Gregörler»
* Vevstuen i «Hackler»Vevstuen i «Hackler»
* Kammare i «Falkner-Schnaitter»Kammare i «Falkner-Schnaitter»
* Skomakerens verkstedSkomakerens verksted

Eksempel i utvalg
-----------------

* Gård *Hörl-Wetscher*, Walchsee, Bezirk Kufstein (1577)
* Gård *Hackler*, Alpbach, Bezirk Kufstein (1675)
* Gård *Gwiggen*, Wildschönau, Bezirk Kufstein (1569)
* Gård *Schrofenaste*, Zillertal, Bezirk Schwaz (1803)
* Gård *Franzl’s Klaisla’s*, Ötztal, Bezirk Imst (1585)
* Gård *Zenzl*, Pitztal, Bezirl Imst (1716)
* Gård *Burgas-Wechner*, Lechtal, Bezirk Reutte (1500-tallet)
* Gård *Trujer-Gregörler*, Fliess, Bezirk Landeck (1550/1646)
* Gård *Falkner-Schnaitter*, Hatting, Bezirk Innsbruck Land (1600- og 1700-tallet)

Referanser
----------

1. ↑   Thomas Bertagnolli: *Das Museum Tiroler Bauernhöfe: Ein Freilichtmuseum im Spannungsfeld zwischen inhaltlicher Qualität und populären Besucherangeboten* in: Museum Aktuell, Nr. 242, 2017; ISSN 1433-3848,
2. ↑   Museets hjemmeside besøkt 25.2.2023

Kilde
-----

* Brosjyre utgitt av foreningen Museum Tiroler Bauernhöfe

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Museum Tiroler Bauernhöfe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***Bonderøven*** er en dansk dokusåpe som har gått på DR siden 2008. 

Kastaniegården på Djursland danner ramme om serien, som følger gårdbruker Frank Ladegaard Erichsen i hans drøm om å bli selvforsynende. Erichsen drømmer nemlig om å leve et enklere liv sammen med sin kjæreste Theresa og deres lille sønn, Johan. I den ånd gjøres alle ting, så vidt mulig, på gammeldags vis med redskaper han selv kan reparere når de går i stykker og hjelpemidler som skal trekkes med hest.

*Bonderøven* ble vist første gang 23. mars 2008 og hvert program har en lengde på en halv time. Sesongene har et varierende antall episoder, hvorav første sesong er utgitt på DVD.

Serien sendes i Norge på NRK1 under navnet *Det gode bondeliv*, i Sverige på SVT under navnet *100 procent bonde* og i Finland på Yle FST5 under navnet *Tanskalainen maajussi*.

Eksterne lenker
---------------

* (da) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) *Bonderøven* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Bonderøven* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata

Portal: Danmark
**Joseph B. Musch** (født 12. oktober 1893, død 25. september 1971) var en belgisk fotballspiller som deltok i de olympiske lekene 1920 i Antwerpen.

Musch var med på det belgiske fotballaget som ble olympiske mestere under OL 1920 i Antwerpen. Det var fjorten lag som deltok i fotballturneringen som ble avviklet i perioden 28. august til 5. september 1920. Belgia og Tsjekkoslovakia møttes i finalen på olympiastadion i Antwerpen. De hadde en ledelse med 2-0 i slutten av første omgang da spillerne fra Tsjekkoslovakia forlot banen i protest mot dommeren. Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Belgia ble olympiske mestere i fotball for første gang.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Belgia - Gull **Gull** i fotball (Belgia)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Joseph Musch – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Joseph Musch – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Joseph Musch – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Joseph Musch – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Joseph Musch – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Joseph Musch – FootballDatabase.eu Rediger på Wikidata

* (en) Joseph Musch – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (en) Joseph Musch – Belgias fotballforbund Rediger på Wikidata