recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Terra Markets AS** (stiftet 12. desember 1999 som *Orion Securities AS*, innfusjonert 12. desember 2013 i *Terra Gruppen AS*) var et norsk verdipapirforetak eid av Terra Gruppen, nå kjent som Eika Gruppen. Selskapet hadde ansvar for analyse, megling, online aksjehandel, sparing, og kapitalplassering på vegne av Eikas medlemsbanker og deres kunder.

Terra Markets var også tidligere navnet på et annet datterselskap i Terra Gruppen. Dette ble i 2008 fusjonert med *Terra Kapitalforvaltning* og *WarrenWicklund Fondsforvaltning*, og inngår i dag i selskapet Eika Kapitalforvaltning.

Historie
--------

Verdipapirforetaket ble etablert som *Orion Securities AS* i 1999 og startet som et analyseselskap basert på fundamentalanalyse knyttet til selskaper på Oslo Børs, med avdelinger i Oslo og Vilnius i Litauen.

I april 2009 ble selskapet kjøpt opp av Terra Gruppen og byttet navn til *Terra Markets AS* i februar 2010.

6. juli 2012 overtok meglerhuset Norne Securities en del av selskapets virksomhet. Online aksjehandel og corporate finance, samt seks ansatte, ble overført til Norne.

12. desember 2013 ble resten av selskapet ble innfusjonert i Terra Gruppen.

Se også
-------

* Eika Gruppen
* Terra Securities

Referanser
----------

1. ↑   Enhetsregisteret, w2.brreg.no, besøkt 9. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Enhetsregisteret, w2.brreg.no, besøkt 9. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Fusjonsbeslutning». Brønnøysundsregistrene. 29. juli 2008. Besøkt 9. juni 2021.
4. ↑  «Endring av foretaksnavn». Brønnøysundsregistrene. 25. februar 2010. Besøkt 9. juni 2021.
5. ↑  Odenrud, Hans Iver (9. juli 2012). «Norne sluker bit av Terra». e24. Besøkt 9. juni 2021.
6. ↑  Parr, Odd Steinar (6. juli 2012). «Terra Markets selger til Norne». Finansavisen. Besøkt 9. juni 2021.
7. ↑  «Fusjonsbeslutning». Brønnøysundsregistrene. 26. oktober 2013. Besøkt 9. juni 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
Alti Arendal, juli 2021
Amfi Arendal, som kjøpesenteret het før 2019  Foto: KEN 
Amfi Arendal, som kjøpesenteret het før 2019. Foto: Jan-Erik Løken 
**Alti Arendal** (tidligere **Amfi Arendal** og **Amfi Arena**) er et kjøpesenter i Arendal sentrum. Det har rundt 70 butikker, inkludert Vinmonopolet, apotek, flere kafeer og restauranter. Busstoppet Arendal bussterminal og et parkeringshus med 800 parkeringsplasser ligger like utenfor senteret.

Første byggetrinn av senteret åpnet i 2005, og andre byggetrinn ble åpnet 1. november 2007. Totalarealet er på 40 000 m2. Senteret het opprinnelig Arenasenteret, ble utvidet og byttet navn til AMFI Arendal, før det fra 2019 heter Alti Arendal.

På senteret er det rundt 130 leiligheter fordelt på tre sameier, samt park, lekeplass og treningssenter.

19. september 2019 endret senteret navn fra Amfi til Alti Arendal, og ble en del av kjøpesenterkjeden Alti. Senteret forvaltes av Alti Forvaltning AS og eies av LL Sørco AS.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Alti Arendal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Alti Arendal på Facebook Rediger på Wikidata

* Alti Arendal på Instagram Rediger på Wikidata
***Althanus*** er en gruppe (slekt) av stumpbiller.

Utseende
--------

Middelsstore, ovale og nokså flate, blankt svarte stumpbiller. Hodet har forholdsvis kraftige, foroverrettede mandibler, middelsstore fasettøyne og korte, klubbeformede antenner. Dekkvingene er noe forkortede (dekker ikke hele bakkroppen), med punktstriper over hele overflaten. Beina er korte og kraftige.

Levevis
-------

Stumpbillene kan finnes i mange ulike habitater, men de fleste er på en eller annen måte knyttet til råtnende dyre- eller plantemateriale. De er rovdyr som lever av andre insekter, for eksempel fluelarver eller billelarver. Mange arter finnes på møkk eller åtsel. Noen arter, som gjerne er flate på form, lever under barken på døde trær. En del arter har spesialisert seg på barkbiller. Disse er tynne og sylindriske slik at de kan komme til i barkbillenes ganger. Noen arter er knyttet til reir av gnagere eller fugler.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien stumpbiller (Histeroidea)
			* Familien **stumpbiller**, **Histeridae**
				+ Underfamilien **storstumpbiller**, **Histerinae** Gyllenhal, 1808 - 144 slekter
					- Stammen Platysomatini Bickhardt, 1914
						* Slekten ***Althanus*** Lewis, 1903
							+ *Althanus annamita* Cooman, 1939
							+ *Althanus teretrioides* Lewis, 1903

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 12. november 2020. Besøkt 12. november 2020.

Kilder
------

* Caterino, M.S. 2002. Histeridae, Clown Beetles på Tree of life

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Althanus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Althanus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Althanus* hos ITIS Rediger på Wikidata
En romleir i Alabama
En **romleir** er en form for leir for barn og ungdom med fokus på romforskning og romfart. Aktivitetene på leiren inkluderer gjerne eksperimenter, beregninger og organisering av rakettoppskytninger, i tillegg til forelesninger fra romforskere og ingeniører.

Den første romleiren ble etablert i 1992 i USA på initiativ fra Wernher von Braun, som hadde vært på museet U.S. Space & Rocket Center i Alabama og observert barn som studerte raketter og tok notater. Etter etableringen av United States Space Camp i Alabama spredte romleirene seg, først til andre amerikanske delstater – Florida og California – og senere til andre land som Canada, Frankrike, Belgia og Tyrkia.

European Space Camp ble opprettet i 1996, med 20 deltagere fra Skandinavia. Etter en vellykket start ble leiren et årlig arrangement og stadig utvidet, slik at den i 2012 hadde 400 deltagere fra mer enn 20 land.

Referanser
----------

1. ↑  Om U.S. Space Camp
2. ↑  Om European Space Camp Arkivert 5. desember 2006 hos Wayback Machine.
Rominten jaktslott, postkort (cirka 1916)
**Rominten jaktslott v**ar jakthytta til keiser Wilhelm II i Rominter Heide.

Historie
--------

Etter at keiser Wilhelm II hadde ervervet eiendommen lot han i 1891 bygge et jaktslott i skandinavisk stil i henhold til tegninger av Holm Hansen Munthe og Ole Sverre. Keiseren hadde latt seg inspirere av Holm Munthes bygninger i Kristiania (Oslo) under et besøk i juli 1890. Byggematerialer og arbeidere kom fra Norge. Først ble jakthytta oppført med rødbeisede granstokker og i 1893 kom Hubertuskapellet bygget som norsk stavkirke. I 1904 ble jaktslottet utvidet med Keiserinne-fløyen og et te-hus ble bygget på bredden av Rominte-elva.

1914 plyndret russiske tropper Wilhelm II sin seng. Hermann Göring tvang etter keiserens død i 1941 gjennom et salg til den prøyssiske stat, og utvidet eiendommen med Reichsjägerhof Rominten som lå cirka 2 kilometer unna. Den planlagte ødeleggelsen av godset på slutten av krigen uteble. Jaktslottet med inventar tjente som hvilehjem for pårørende til den tredje hviterussiske fronten. Bygningen ble i 1950, i en svært redusert og forenklet form, flyttet til Luisenwahl i Kaliningrad og fungerer som parkforvaltningens kontor. De andre bygningene ble revet. Bronseskulpturen av hjorten keiser Wilhelm skjøt står i Glinka-parken i Smolensk.

Bilder
------

* Rominten jaktslottRominten jaktslott
* HjortebruaHjortebrua
* Rominten jaktslott med hjortRominten jaktslott med hjort
* PostkortPostkort
* Spisesalen i Rominten jaktslott, med keiserens jakttrofeerSpisesalen i Rominten jaktslott, med keiserens jakttrofeer
* Rominten jaktslott ble flyttet til Kaliningrad hvor det benyttes som parkforvaltningens kontorRominten jaktslott ble flyttet til Kaliningrad hvor det benyttes som parkforvaltningens kontor

Litteratur
----------

* Uwe Neumärker, Volker Knopf: *"Görings revir" – jakt og politikk i Rominter Heide*. Berlin 2007, ISBN 9783861534570.
1:250 000 topografisk kart over Shackletonkjeda fra United States Geological Survey
**Shackletonkjeda** er en fjellkjede på det antarktiske kontinentet. Den strekker seg om lag 160 kilometer i øst-vestlig retning mellom Slessorbreen og Recoverybreen i Coats Land. Den østligste delen av fjellkjeden strekker seg inn i den vestlige delen av Dronning Maud Land. Fra vest til øst består Shackletonkjeda av Otter Highlands, Haskard Highlands, La Grange Nunataks, Fuchs Dome, Herbert Mountains, Shotton Snowfield, Read Mountains og Pioneers Escarpment. Den delen av Shackletonkjeda som strekker seg inn i Dronning Maud Land består av Skiltvakta, Rileyryggen, Carterknattane, Vindberget, Nobleknausane og Gallsworthyryggen.

Samveldets trans-antarktiske ekspedisjon 1955–58 oberverte fjellkjeden fra lufta i 1956 og gjennomførte bakkerekognosering av de vestlige delene i 1957. United States Navy utførte flyfotografering av fjellkjeden i 1967. Ytterligere landbaserte undersøkelser ble foretatt i sesongene 1968/69 og 1969/70 av British Antarctic Survey med støtte av C-130 Hercules fra US Navy.

Fjellkjeden er oppkalt etter polarutforskeren Ernest Shackleton, leder av Endurance-ekspedisjonen 1914–16. Den norske formen av navnet ble godkjent i 1990.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Composite Gazetteer of Antarctica Den vitenskapelige komite for antarktisforskning (SCAR). Katalognr. 13069
2. 1 2  Shackletonkjeda *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt

Eksterne lenker
---------------

* (en) Shackleton Range – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS **·** SCAR **·** Norsk polarinstitutt

 |
Neptun sildeoljefabrikk er et anlegg som ruver i landskapet. Fabrikken ligger på Svinøya utenfor havna i tettstedet Melbu.
**Neptun sildoljefabrikk** er et kulturminne på Melbu i Vesterålen. 

Fabrikken ble satt i drift år 1910. Lenge var produksjonen basert på sild. Da det ikke lenger var tilgang på sild som råstoff ble det satset på lodde. I 1980-åra sviktet også tilgangen på dette råstoffet, slik at fabrikken ble nedlagt i 1986. Alt utstyr ble solgt til Marokko. 

Sildoljefabrikken er et industrielt kulturminne. På 1900-tallet var det mange fabrikker av denne type i fiskeri-Norge, og få er bevart. Mange av dem ble, som Neptun, satt i drift på begynnelsen av århundret, og nedlagt i 1980-årene. Neptun sildeoljefabrikk står på Riksantikvarens liste over prioriterte tekniske og industrielle kulturminner. Denne lista omfatter ti anlegg av ulike typer, og er basrt på et omfattende registreringsarbeid. Av bevarte sildeoljefabrikker ble det satset på vern av fabrikken på Svinøya i Melbu. I 2019 foreslo Riksantikvaren å frede fabrikken som kulturminne.

Fra 1991 er bygningene forvaltet og formidlet som en del av Norsk Fiskeindustrimuseum som ble opprettet våren 1991. Norsk fiskeindustrimuseum er landsdekkende på sitt fagområde og har en nasjonal funksjon. 

På nettstedet www.industrimuseum.no presenteres Neptun sildeoljefabrikk som ett av ti industrianlegg som i dag er museer. 

Neptun sildeoljefabrikk står som et kontrastfylt møte mellom natur og kultur og er et ruvende vitnesbyrd om et spennende stykke norsk og nordnorsk industrihistorie.

Referanser
----------

1. ↑  Norges mest moderne sildoljefabrikk brukes som konsertlokale – nå kan den bli fredet. NRK. Besøkt 6. mai 2021.

Litteratur
----------

* Inger Anne Hovland: Havets sølv som ble Melbus gull. Museumsnytt 2002: 5-6.
* Pål Christensen (1997). *Neptun sildoljefabrikk. Norsk fiskeindustrimuseum*. Norsk fiskeindustrimuseum.

Eksterne lenker
---------------

* Neptun sildoljefabrikk hos Riksantikvaren
* Norske industrimuseer

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
En cumulonimbussky med en tydelig ambolt som blir dratt til høyre i bildet. Toppen av denne skyen viser tropopausen, toppen av troposfæren.
Cumulonimbus over Danmark med tydelig amboltform
**Amboltsky** er en høy cirrussky i toppen av en cumulonimbussky. 

I en cumulonimbussky er det særlig kraftige oppoverretta luftstrømmer. Etter hvert som lufta stiger, blir den avkjølt og kondenserer, slik at det blir dannet skyer. Cumulonimbusskyen vokser til den når toppen av tropopausen, som markerer et skille i atmosfæren der lufta i stratosfæren over dette nivået brått blir langt mer stabil. Den stigende lufta trenger derfor ikke i særlig grad gjennom tropopausen og blir i stedet presset ut horisontalt som stigende røyk som treffer et tak. Denne horisontale vinden i toppen av en cumulonimbussky drar med seg cirrusskyene i toppen utover, og sett fra avstand får hele skyen form som en ambolt.

Amboltskyer er tegn på en fullt utviklet cumulonimbussky som ofte fører med seg tordenvær eller kraftige regn- og haglbyger. Om det faller nedbør fra selve amboltskyen, vil det noen ganger kunne dannes mammatus- eller mammaskyer.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Cumulonimbus incus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Amboltsky reiste seg over Vesterålen
**Arjuna Dukketeater** var et norsk dukketeaterensemble som spilte forestillinger på Hovedøya fra 1974 til 2013.

Kompaniet ble opprettet i 1972 av en gruppe som studerte folkeeventyr og mytologi. De fikk tilgang til Kommandantboligen på Hovedøya i 1974. Der bygget de sin store scene, og i sommerhalvåret fremførte alle de store undereventyrene samt noen mytologiske fortellinger. Som en del av vederlaget for bruken av Kommandantboligen hadde gruppen ansvaret for vedlikeholdet av bygningen.

Per 1986 var Marit Jerstad og Harald Dynge regissører for Arjunas oppsetning, som dette året bar tittelen *Rapuntzel* og bygget på Brødrene Grimms eventyr med samme tittel. Marit Jerstad, som var utdannet instruktør fra Statens Teaterskole, var også Arjuna Dukketeaters kontaktperson i 1986. I 1990 var Trygve Panhoff ensemblets kontaktperson.

Arjuna markerte sitt 40-årsjubileum med forestillingen *Prinsessen som gikk til jordens hjerte*.

Gruppen jobbet på frivillig basis i 41 år, og opparbeidet en kompetanse på iscenesettelse av eventyr, i tillegg til en særegen kompetanse og stil innenfor dukketeater. Da de la ned i 2013 hadde flere generasjoner publikummere besøkt dukketeateret på Hovedøya.

Arvtager
--------

Gruppen Øyteateret bestemte seg for å videreføre arven fra Arjuna Dukketeater, og flere av kunstnerne som var aktive i Arjuna har sittet i Øyteaterets styre og fungert som rådgivere for det nye kompaniet. Marit Jerstads barnebarn Ellen Jerstad er regissør og en av de sentrale personene i Øyteatret.

Referanser
----------

1. ↑  «ÅND I HANSKE. Flying start for skuespillerstudentene. HiNT-avgangsforestilling på verdensturné Figurtreffet Puppets in the Spring Blodig dukketeater - PDF». *docplayer.me*. Besøkt 5. april 2017.
2. ↑  «Dukketeater i Norge 1986». *urn.nb.no* **(norsk)**. Norsk Dukketeaterforening. s. 5. Besøkt 4. januar 2018. «Arjuna»
3. ↑  Ragnhild Wang (avsnittsforfatter). «Dokketeater i Norge». *Dokker og dokketeater* **(norsk)**. Samlaget 1990. Besøkt 4. januar 2018.
4. ↑  «Redaktørens leder: Spirer». *Ånd i hanske nr. 2/2012*: 4.
5. ↑  NRK. «Arjuna dukketeater pakker sammen». *NRK* **(norsk)**. Besøkt 5. april 2017.
6. ↑  «Om Arjuna». *ØYTEATERET* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 9. november 2017. Besøkt 8. november 2017.
7. ↑  AS, Purehelp.no. «Øyteateret - 913308190 - Firmapresentasjon». *www.purehelp.no* **(norsk)**. Besøkt 11. november 2018. «Formål: Hovedøya Dukke- og Fortellerteater (Øyteateret) utvikler, produserer og fremfører scenekunst basert på folkeeventyr, mytologi og fortellinger. Teateret er lokalisert i Kommandantboligen på Hovedøya, og har barn og unge i Oslo som målgruppe. Teateret ønsker å bidra til et mer inkluderende og bærekraftig samfunn ved å styrke barn og unges identitet knyttet til kultur og dypere forståelse av naturen rundt oss. | Prokura: Prokura hver for seg: Ellen Martha Jerstad, Maren Andrea Skotland | Signatur: Signatur hver for seg: Marit Jerstad, Ellen Martha Jerstad»
**Arkadij** (født 28. august 1925, død 12. oktober 1991) og **Boris Natanovitsj Strugatskij** (født 14. april 1933, død 19. november 2012) var to russiske brødre som av mange anses som de beste sovjetiske sciencefictionforfatterne noensinne.

Arkadij Strugatskij (Арка́дий Струга́цкий) var filolog og ekspert i engelsk og japansk. Hans yngre bror Boris Strugatskij (Бори́с Струга́цкий) var astronom. Brødrene begynte som utopiske optimister på 1950-tallet, og de skrev naive skildringer av den lyse sovjetiske framtiden. Senere slo de over i en stadig mer samfunnskritisk og satirisk retning.

I Vesten er de best kjent for romanen *Piknik ved veikanten* (utgitt på norsk 1984, originaltittel *Пикник на обочине*, sammen med to noveller i samlingen *Kontakt med verdensrommet*), som la grunnlag for Andrej Tarkovskijs film *Stalker*. Strugatskij-brødrene skreiv manuskript til filmen.

*Piknik ved veikanten*, som i forma er ei blanding av ei historie om et besøk fra verdensrommet og en kriminalthriller, har vært tolka både som en beskrivelse av sonen rundt den sovjetiske atomkatastrofen i Ural og som en mer allmenn skildring av sovjetisk underverden, svartebørs, og så videre.

Referanser
----------

1. ↑  *The Encyclopedia of Science Fiction* om brødrene Strugatskij
2. ↑  Ezra Glinter: «(Give Me That) Old-Time Socialist Utopia» i *The Paris Review* 11. mai 2015

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** NKC
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Italias flagg Italia |
| Friidrett: |
|  Paralympiske leker |
| Gull | Tokyo 2020 | 100 meter - T63 |

**Ambra Sabatini** (født 19. januar 2002 i Livorno) er en italiensk parafriidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp. Han ble paralympisk mester på 100 meter under Paralympiske sommerleker 2020 i Tokyo. 

Hun konkurrerer i klassen T63, som er en klasse for utøvere med amputasjon av én fot, over kneet.

Bakgrunn
--------

Sabatini drev med friidrett, og den 5. mai 2019 var hun i en trafikkulykke på vei til trening, der hun og faren kjørte en scooter. De ble påkjørt av en lastebil, og ble skadet. Hun måtte amputere venstre fot over kneet etter ulykken. Hun begynte med parafriidrett etter amputasjonen.

Idrettskarriere
---------------

Hun deltok i Paralympic World Cup i Dubai i 2021, og satte der verdensrekord på 100 meter i sin klasse, med 14,59 sekunder.

Hun deltok i Paralympiske sommerleker 2020, som ble arrangert i Tokyo i 2021, og vant der 100 meter T63 med ny verdensrekord på 14,11 sekunder.

Referanser
----------

1. 1 2   verkets språk italiensk, www.art4sport.org, besøkt 22. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   new.comune.grosseto.it, besøkt 8. august 2022[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  IPC - *World Para Athletics announces classification changes*, besøkt 27. september 2021.
4. ↑  Insidethegames.biz - *Sabatini marks debut with 100m world record at World Para Athletics Grand Prix*, besøkt 28. september 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (it) Ambra Sabatini – FIDAL Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Tokyo 2020 Arkivert 5. september 2021 hos Wayback Machine.
***Leptocodia*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).

Utseende
--------

En nokså liten, bredt oval, blank skjoldbille, midtpartiet av pronotum og den midtre, opphøyde delen av dekkvingene svart. Den midtre delen av pronotum og dekkvinger er litt gjennomsiktig grønnlig hos levende eksemplarer, gulaktig hos døde. Antennene er trådformede og middels lange. Sett fra siden er den lavt kjegleformet. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er noe utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen oval, bredest litt foran midten av dekkvingene. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" noe framskytende. Oversiden er ikke tydelig punktert.

Levevis
-------

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen. Arten kan finnes på planter i søtvierfamilien.

Utbredelse
----------

Arten er bare kjent fra det sørlige Brasil.

Systematisk inndeling
---------------------

Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien **Skjoldbiller**, Cassidinae Stephens, 1831
					- stamme (tribe) **Cassidini** Gyllenhal, 1813 – eneste gruppe som er representert i Europa
						* slekten ***Leptocodia*** Spaeth, 1952
							+ *Leptocodia luctifera* (Boheman, 1855)

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Borowiec, L. 1999. *A world catalogue of the Cassidinae (Coleoptera: Chrysomelidae)*. Biologica Silesiae, Wroclaw.
* *Leptocodia* på ITIS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Leptocodia* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Leptocodia* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Leptocodia* hos ITIS Rediger på Wikidata
* Cassidinae of the world – an interactive manual (Coleoptera: Chrysomelidae)
* (en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Romersk mosaikk fra 100-tallet e.Kr. Nereide med et sjøuhyre som minner om en tiger.
**Nereider** er i gresk mytologi de 50 havnymfene som er døtrene til Nerevs og Doris. De mest kjente var Amfitrite som var gift med havguden Poseidon, og den eldste av dem, Thetis som ble mor til Akilles. I forbindelse med hans død nevnes nereidene i *Iliaden*.

Nereiden Galatea var et populært motiv i antikkens kunst, avbildet ridende sidelengs på ryggen av et sjøuhyre eller en gud med fiskehale.

Angivelig bodde nereidene hos sin far Nerevs i hans grotte-palass på bunnen av Egeerhavet. Derfra kunne til de tilkalles for å hjelpe fiskere og sjøfolk i havsnød, slik som da de hjalp argonautene under jakten på det gylne skinn.

Se også
-------

* Amfitrite
* Cymothoe
* Galatea
* Proto
* Psamathe
* Thetis
* Themisto

Referanser
----------

1. ↑  Nereidene i *Iliaden*
2. ↑  Galatea i kunsten
3. ↑  *Mythological girls: Nereids*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Nordskivesnegl** (*Gyraulus acronicus*) er et bløtdyr og tilhører gruppen vannlungesnegler (Basommatophora). Den er en av skivesneglene og blant de vanligste norske ferskvannssneglene. Skivesnegler utgjør en viktig matkilde for fisk.

Utseende
--------

Skivesneglene gjenkjennes lett på skallet som er skiveformet, det vil si at spiralene (vridningene) ligger «inne i hverandre», flatt, og gjør skallet flatt. Det er ikke kjegleformet som en kremtopp. Det er snodd mot venstre i motsetning til de fleste andre snegler som har høyrevridd skall. Å lese et skall vil si å holde det på en spesiell måte slik at antall vridinger kan telles og høyden kan måles. Åpningen skal vende mot deg og toppen opp. De fleste skal er høyrevridde, men noen (skivesnegler og blæresnegler) er venstrevridde. Lungeåpningen er på venstre side. Mål er skallhøyde og nummer er vridninger. 

Alle skivesnegler har hemoglobin i blodet og har derfor en mer eller mindre gjenkjennelig rød farge.

Levevis
-------

Nordskivesnegl finnes i ferskvann og legger gjennomsiktige egg innkapslet i faste, geleaktige klaser på planter, steiner og andre objekter.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* bløtdyr (Mollusca)
	+ snegler (Gastropoda)
		- lungesnegler (Pulmonata)
			* vannlungesnegler (Basommatophora)
				+ overfamilie Planorboidea
					- familie skivesnegler (Planorbidae)
						* delgruppe Planorbinae
							+ slekt *Gyraulus*
								- underslekt *Gyraulus*
									* **nordskivesnegl**, *Gyraulus acronicus* (A. Férussac 1807)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 11. august 2020. Besøkt 11. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *nordskivesnegl* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *nordskivesnegl* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *nordskivesnegl* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *nordskivesnegl* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *nordskivesnegl* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *nordskivesnegl* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *nordskivesnegl* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Gyraulus acronicus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
**Afrobeat** er en musikkstil som ble populær i Afrika på 1970-tallet. Musikken er en kombinasjon av yorubamusikk, jazz, highlife og funkrytmer, kombinert med afrikansk perkusjon og sang. Stilarten ble i hovedsak skapt av den nigeriansk multi-instrumentalisten og bandlederen, Fela Kuti. Kuti spilte først en blanding av jazz og highlife, men begynte med afrobeat tidlig på 60-tallet, sammen med backingbandet *Koola Lobitos Band*. Musikken spredte seg raskt til andre deler av Afrika, spesielt Vest-Afrika og Etiopia.

Karakteristisk ved afrobeat er at det blir spilt av storband med opp til 30 medlemmer. Det er en svært energisk musikkstil med rask rytme og polyrytmisk perkusjon. Musikken er repetativ og sangene varer ofte lenge, som for å få publikum i en transeliknende tilstand. Videre er musikken i stor grad improvisert.

Se også
-------

* Afrikansk musikk

Eksterne lenker
---------------

* The Shrine Fanside dedikert til afrobeat

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Afro-brasilianere**, også kalt **svarte brasilianere**, er betegnelser på den befolkningen i Brasil som nedstammer fra den svarte befolkningen i Afrika. I de brasilianske folketellingene brukes kategoriene *negro* (neger, dvs. svart) og *pardo* om denne befolkningen, der *pardo* refererer til befolkning med blandet opphav. Per 2005 hadde Brasil 91 millioner innbyggere som var enten *negro* eller *pardo*.

Brasil har den største befolkningen med svart afrikansk opprinnelse utenfor Afrika. I delstaten Bahia er 80 % av innbyggerne av svart afrikansk opprinnelse. Rundt 10 % av brasilianerne stammer mer eller mindre utelukkende fra afrikanske slaver, mens rundt 40 % av befolkningen stammer både fra svarte afrikanere og europeere.

En stor andel av Brasils innbyggere har delvis afrikanske aner, men på grunn av ekteskap på tvers av rasene er ikke de afrikanske trekkene alltid synlige. Brasil har en svært heterogen befolkning.

Referanser
----------

1. ↑  MAIOR POPULAÇÃO NEGRA DO PAÍS Arkivert 29. desember 2009 hos Wayback Machine.
2. ↑  Newint.org Arkivert 20. august 2009 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
Den **XX Verdensungdomsdagen i Köln** (tysk *XX. Weltjugendtag Köln*, italiensk *XX. Giornata mondiale della gioventù Colonia*) fant sted mellom 11. og 21. august 2005 i Köln i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen.

Paven innba «verdens ungdom» til den tyvende verdensungdomsdagen, som fant sted i pavens hjemland Tyskland. Tema for verdensungdomsdagen var «Vi er kommet for å tilbe Ham» (Matt 2,2). Dette refererer til de tre vise menn. Ifølge en svært gammel tradisjon befinner det seg relikvier av vismennene i Köln.

Program
-------

Etter dagene med sammenkomster i de tyske bispedømmene (11-15. august) samlet de internasjonale gjestene seg med sine verter til de sentrale arrangementene i erkebispedømmet Köln.

Til verdensungdomsdagene var det ventet ca. 400 000 registrerte pilegrimer mellom 16 og 30 år, 600 biskoper og 6 600 journalister fra hele verden. Westdeutsche Rundfunk leverte fjernsynsbilder til mer enn 70 land. Arrangementet ble gjennomført av selskapet Weltjugendtag GmbH i Köln og kostnaden var anslått til omkring 100 millioner euro.

Etter fem dager i Köln, som ungdommene tilbragte med bønn, workshops, konserter og en rekke andre, ikke minst sosiale, arrangementer, reiste deltagerne til Marienfeld ved Kerpen. Der 
var det aftensvigilie med paven lørdag. Ungdommene overnattet i området, for neste morgen å feire avslutningsmesse med paven. Her deltok omkring 920 000 deltagere.

En av de viktigste oppgavene for organisatorene var å skaffe husvære til ungdommene fra 161 nasjoner. I erkebispedømmet Köln skaffet man 80 000 privatinnkvarteringer med kampanjen *Herberge gesucht!*

Pavens apostoliske reise til Köln
---------------------------------

Den i april 2005 avdøde pave Johannes Paul II ville selv delta på verdensungdomsdagen, isteden ble det hans etterfølger Benedikt XVI som deltok. Den nye paven hadde dessuten utvidet sitt program i Köln i forhold til det Johannes Paul II hadde tenkt å delta på. Reisen til Köln var Benedikts første apostoliske reise utenfor Italia.

Pavens besøk varte fra 18. til 21. august. I de første dagene sto forskjellige representative oppgaver på programmet, før han ledet den sentrale gudstjenesten.

Åpningen av verdensungdomsdagen i Bonn
* 18. august
	+ kl. 12 Ankomst Flughafen Köln/Bonn
	+ kl. 16.45-18 skipsfart på Rhinen, paven taler ved Köln-Poll
	+ kl. 18.15 Paven besøker Kölnerdomen

* 19. august
	+ kl. 10.30 Paven møter president Horst Köhler i Villa Hammerschmidt, Bonn
	+ kl. 12 Paven besøker den lokale synagogen i Köln

* 20. august
	+ kl. 10 Paven møter kansler Gerhard Schröder, parlamentspresident Wolfgang Thierse, CDU-leder Angela Merkel og statsminister i Nordrhein-Westfalen Jürgen Rüttgers

Se også
-------

* Verdensungdomsdagene

Eksterne lenker
---------------

* (en) World Youth Day 2005 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Verdensungdomsdagene 2005 Arkivert 24. juni 2005 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Islamsk astronomi**, eller **arabisk astronomi**, er en del av astronomiens historie og viser til utviklingen innen astronomien som ble gjort av den muslimske verden, spesielt i den islamske gullalderen (700-tallet til 1400-tallet). Den er hovedsakelig skrevet på arabisk og fant sted i Midtøsten, Nord-Afrika, det islamiske Spania og Sentral-Asia. Den islamske astronomiens tilnærmingsmetoder minner om utviklingen i andre vitenskapelige felt i perioden. Det assimilerte utenlandske materialet, som ble oversatt og tilpasset for å utvikle en vitenskap som var overveiende islamsk. Disse innflytelsene ble hovedsakelig hentet fra India, sasanidene og hellenistiske sivilisasjoner. Den dyktigste praktiske astronomen fra den islamske verden var Ulugh Beg i Sentral-Asia.

Et betydelig antall stjerner, som for eksempel Aldebaran og Altair, såvel som astronomiske begreper som alidade, asimut og almukantarat, er eksempler på arabiske navn som benyttes den dag i dag.

Islamske astronomer stod for den tidligste distinksjonen mellom astronomi og astrologi, først gjennom al-Biruni på 1100-tallet og senere gjennom blant andre Ibn al-Haytham, Avicenna og Averroës.

En stor mengde litteratur fra den islamske astronomien har overlevd til i dag. Det finnes minst 10 000 manuskripter spredt over hele verden. Mange av disse har ikke blitt lest av den moderne vitenskapen eller blitt katalogisert i det hele. Til tross for dette kan et relativt bra bildet av den islamske aktiviteten innen vitenskapen astronomi rekonstrueres.

| * v
* d
* r
Islam |
| --- |
| Tro | 
* Allah
* Tawhid
* Koranen
* Sunna
* Hadith
* Sunniislam
* Sjiaislam

 |
| Liv | 
* Islams fem søyler:
* Shahadah (trosbekjennelse)
* Salah (bønn)
* Zakat (veldedighet)
* Saum (faste)
* Hajj (pilegrimsreise)

* Ramadan
* Id al-adha
* Id al-fitr
* Moské
* Mihrab
* Islamske høytider
* Halal

 |
| Ledere | 
* Muhammed
* Fatima
* Abu Bakr
* Ali
* Sahaba
* Islams profeter
* Imam
* Mulla
* Muezzin

 |
| Historie | 
* Islamsk arkitektur
* Kaba
* Mekka
* Al-Haram
* Islams historie
* Kalif
* Sirat Rasul Allah
* Islamsk kunst
* Islamsk astronomi
* Islamsk kalender
* Kvinner i islam
* Sufisme
* Salafisme
* Ahmadiyya
* Drusere
* Bahai
* Islamisme
* Nation of Islam
* Wahhabisme

 |
| Rettslære | 
* Sharia
* Fiqh
* Fatwa
* Halal
* Ammanbudskapet

 |
| 
* Kategori:Islam
* Islamsk ordliste
* Islam i Norge

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Verdienstkreuz für Kriegshilfe** var en prøyssisk utmerkelse innstiftet 5. desember 1916 av Vilhelm II i egenskap av konge av Preussen. Fortjenstkorset var til belønning av arbeid for den tyske krigsinnsatsen under første verdenskrig, med unntak av omsorg for sårede (slik innsats skulle belønnes med Røde Kors-medalje). Bakgrunnen for innstiftelsen av fortjenstkorset var Hindenburg-programmet for å øke krigsproduksjonen.

Verdienstkreuz für Kriegshilfe består av et malteserkors i grått «krigsmetall» (en sinklegering) som på avers har en midtmedaljong med innskriften FÜR KRIEGS- HILFSDIENST over tre linjer og med eikeblad under. På reversen har midtmedaljongen keiser Vilhelms kongekronede monogram, bokstavene WR (Wilhelm Rex). Den øverste korsarmen har et buet metallstykke øverst med hull til en av opphengsringene.

Medaljebåndet har svarte og hvite striper og røde kantstriper. Menn bar fortjenskorset i medaljebånd, kvinner i sløyfe.

Fortjenstkorset for krigshjelp kunne tildeles både kvinner og menn. Første tildeling gikk til generalfeltmarskalk Paul von Hindenburg.

En halv million fortjenstkors ble anskaffet. Tildeling av utmerkelsen pågikk fram til 1924. Da var det igjen en beholdning på 44 250 kors.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Jörg Nimmergut: *Deutsche Orden und Ehrenzeichen bis 1945. Limburg–Reuss*, München: Zentralstelle für Wissenschaftliche Ordenskunde, 1997, s. 1110–1111.
2. ↑  Gerd Scharfenberg og Günter Thiede: «Verdienstkreuz für Kriegshilfe», *Lexikon der Ordenskunde. Von Adlerschild bis Zwieselskreuz*, Regenstauf: Battenberg, 2010, s. 582.
3. 1 2 3  «Das Königlich Preußische Verdienstkreuz für Kriegshilfe», *Ordensjournal*, nr. 2, 2006, s. 1–2.
Origo Gentis Langobardum
Den langobardiske jernkrone
**Gudeoc** (*Godeoc*, død 488) var konge over langobardene i andre halvdel av det femte århundre. Han etterfulgte sin far Hildeoc og de tilhørte det letingiske dynasti som var oppkalt etter Gudeocs farfar Lethu.

Langobardene var et germansk folkeslag som var på vandring sørover og østover i Europa tidlig i folkevandringstiden. De nevnes allerede hos den romerske historikeren Tacitus i hans bok *Germania* fra 98 e. Kr. og de ble av ham betegnet som dyktige krigere.

Gudeoc ledet det germanske folkeslaget langobardene på den siste strekningen av sin migrasjon fra Sør-Skandinavia eller Nord-Tyskland langs Elben, gjennom Böhmen og Mähren til den romerske provinsen Noricum i det nåværende Østerrike. Da han døde ble han etterfulgt som konge av sin sønn Claffo.

Referanser
----------

1. 1 2 3   The Peerage[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Germania*, kap 40

Eksterne lenker
---------------

* *Origo Gentis Langobardum*, engelsk og latinsk tekst
* Paulus Diaconus, *Historia Langobardum*, engelsk tekst


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Hildeoc** | **Konge av langobardene**(–ca. 488) | Etterfølger:**Claffo** |
Offisiell logo for utstillingen av Raphael Beck
Temple of Music hvor McKinley ble skutt av Leon Czolgosz. Gammelt postkort.
*Pan-American Exposition by Night*
**Verdensutstillingen i Buffalo i 1901**, (**The Pan-American Exposition**), var en verdensutstilling avholdt i Buffalo i New York, fra 1. mai til 2. november 1901. 

I årene forut for utstillingen hadde det vært hard konkurranse mellom Buffalo og Niagara Falls om hvem som skulle få arrangementet. Buffalo vant av flere grunner, blant annet hadde den et større befolkningsgrunnlag og bedre jernbaneforbindelse. 
En annen faktor var at Nikola Tesla nylig hadde oppfunnet et system som gjorde det mulig å levere elektrisk strøm over lange avstander. Dette gjorde at designerne kunne belyse utstillingen i Buffalo ved å benytte strøm som kom fra Niagarafallene 40 km unna. 
Verdensutstillingen er imidlertid husket fordi USAs president William McKinley ble utsatt for et attentat i Temple of Music 6. september og døde åtte dager senere. Presidenten hadde holdt en tale på utstillingen dagen før. 

En av hovedattraksjonene på utstillingen var et nyutviklet røntgenapparat, men legene som behandlet McKinley nølte med å bruke det på ham for å søke etter kulen fra våpenet fordi de ikke visste hva slags bivirkninger det kunne medføre. Ironisk var også det faktum at utstillingens akuttsykehus ikke hadde elektrisk lys selv om mange av bygningene var dekket med mange tusen lyspærer. Legene brukte et lokk for å reflektere sollyset på operasjonsbordet da de behandlet McKinleys skader.

Notable prosjekter
------------------

* Temple of Music
* New York State building – nå Buffalo and Erie County Historical Society Building

Eksterne lenker
---------------

* The Pan-American Exposition
* Biografi – William McKinley

| * v
* d
* r
Verdensutstillinger |
| --- |
| 1851 (London) **·** 1855 (Paris) **·** 1862 (London) **·** 1867 (Paris) **·** 1873 (Wien) **·** 1876 (Philadelphia) **·** 1878 (Paris) **·** 1880 (Melbourne) **·** 1888 (Barcelona) **·** 1889 (Paris) **·** 1893 (Chicago) **·** 1897 (Brussel) **·** 1900 (Paris) **·** 1901 (Buffalo) **·** 1904 (St. Louis) **·** 1907 (Jamestown) **·** 1909 (Seattle) **·** 1915 (San Francisco) **·** 1917 (San Diego) **·** 1925 (Paris) **·** 1929 (Sevilla) **·** 1929 (Barcelona) **·** 1931 (Paris) **·** 1933 (Chicago) **·** 1935 (Brussel) **·** 1937 (Paris) **·** 1939 (New York) **·** 1958 (Brussel) **·** 1962 (Seattle) **·** 1964 (New York) **·** 1967 (Montreal) **·** 1968 (San Antonio) **·** 1970 (Osaka) **·** 1974 (Spokane) **·** 1982 (Knoxville) **·** 1984 (Louisiana) **·** 1985 (Tsukuba) **·** 1986 (Vancouver) **·** 1988 (Brisbane) **·** 1992 (Sevilla) **·** 1992 (Genova) **·** 1993 (Daejeon) **·** 1998 (Lisboa) **·** 2000 (Hannover) **·** 2005 (Aichi) **·** 2008 (Zaragoza) **·** 2010 (Shanghai) **·** 2012 (Yeosu) **·** 2015 (Milano) **·** 2020 (Dubai) **·** 2025 (Osaka) |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Balfron** (skotsk-gælisk: *Both Fron*) er en landsby (*village*) i regionen Stirling i Skottland. Den er lokalisert nær elven Endrick Water langs veien A875, 29 km vest for byen Stirling og 26 km nord for Glasgow. Selv om landsbyen er en rural bosetning er den innenfor pendleravstand til Glasgow og soveby for pendlere. Folketallet er for 2020 beregnet til 2140 innbyggere.

Stedsnavn
---------

Det gæliske stedsnavnet Both Fron betyr «sorgens hytte». Det har sin opprinnelse i en legende om at landsbyen ble angrepet av ulver som stjal barn fra landsbyens hjem. Legenden er en folkeetymologisk forklaring da ulver generelt skyr mennesker, og det har ikke blitt bevart noen skriftlige opptegnelser på ulver som har drept mennesker i Skottland, skjønt etter store slag med mange døde ville det antagelig ha vært ulike typer åtseldyr tilstede.

Det første dokumenterte beviset på en bosetning på stedet er fra 1303, da stedets navn ble nedtegnet som *Buthbren*.

Transport
---------

Balfrons jernbanestasjon, som er knyttet til jernbanelinjen mellom Kirkintilloch og Aberfoyle, ble åpnet for å betjene pendlerbyen i 1856. Den stengte i 1951.

Hovedveien i Balfron er A875. Lokale busstjenester leveres av McGill's Scotland East.

Referanser
----------

1. ↑   «Mid-2020 Population Estimates for Settlements and Localities in Scotland». *National Records of Scotland*. 31. mars 2022
2. ↑  The Last Wolf in Scotland, *Scotcats Online*
3. ↑  «Balfron's history», *Balfron Heritage Group*
4. ↑  Thomas, John; Turnock, David (1989): *A Regional History of the Railways of Great Britain: The north of Scotland*. Atlantic Transport Publishers. ISBN 0-946537-03-8. s. 35.
5. ↑   Current Timetables, *First South East & Central Scotland*

Eksterne lenker
---------------

(en) Balfron – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Balfron Heritage Group

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
***Verdibørsen*** er et norsk faktaprogram som har gått på NRK Radio siden 1991. Programmet tar for seg og drøfter ulike tema ut ifra et verdisynspunkt. Etikk, moral og filosofi står meget sentralt i programmet. Et typisk tema kan være hvorvidt det kan være riktig å gå til krig, eller å straffe noen ved å sette dem i fengsel. Tema som forskning, aktiv dødshjelp, abort, veganisme og dyreliv er emner som har vært tema flere ganger programmet. Programmer ser også på ulike historiske hendelser og drøfter hvilken virkning er fikk for fremtiden. Programmet presenterer impulser fra internasjonale miljøer såvel som tanker fra norske fag- og lekfolk. Programmet varer i 55 minutter og går på P2. Det gikk ukentlig på lørdager de første årene. I 2017 ble antallet sendinger kraftig utvidet til å også inkludere sendinger på mandag til torsdag, i tillegg til på lørdager. 

Programmet har hatt flere programledere opp gjennom årene. Blant de seneste er Aase Cathrine Myrtveit, Olav Njaastad og Mathias Nylenna.

Historikk
---------

*Verdibørsen* hadde sin første sending den 6. mars 1991 på P1. Den første tiden ble programmet sendt på onsdager og hadde kun en halv times varighet. Programledere den første tiden var Håkon Dahl, Kari Saastad og Per Frogner. Det ble den gang beskrevet som et program som skulle ta «opp etiske konflikter fra hverdagen til diskusjon». Deretter ble programmet flyttet til lørdager.

I 2017 ble *Verdibørsens* sendetid og stab utvidet til et daglig og direktesendt radioprogram med sendinger mandag til torsdag, og som før på lørdager.

Referanser
----------

1. ↑  «Verdibørsen». NRK Radio. Besøkt 27. januar 2019.
2. ↑  *Grimstad Adressetidende 1991.03.05*. Grimstad. 1991-03-05. s. 14.
3. ↑  Muir, Camilla Bolling (24. mars 2017). «Verdibørsen mandag til torsdag». *NRK*. Besøkt 27. januar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Sendinger på NRK Radio
* Arkivert hjemmeside fra 2001
**Samuel «Sam» Winchester** er fiktiv person i fjernsynsserien Supernatural som spilles av Jared Padalecki.

Sam Winchester er sønn av Mary og John Winchester og bror til Dean Winchester.
I motsetning til sin bror, Dean, er Sam mer av den rolige typen, og er ikke like røff som Dean. 

Da Sam var 6 måneder gammel skjedde en tragedie hos familien Winchester. Moren, Mary syntes hun hørte noe inne på rommet hos Sam og gikk inn. Det sto en mann over sengen og hun ropte desperat etter John, faren. Når John da kommer inn på rommet, finner han Mary i taket med et kutt i magen, før hun blir satt fyr på.
Mens John desperat prøvde å redde Mary ba han Dean ta med seg Sam og løpe ut. Mens Dean fikk med seg Sam ut, prøvde da faren å redde moren. Men like etter kom faren, som ikke klarte å gjøre noe for Mary, også ut av huset som brente til grunne. 
Etter et besøk hos en spåkone i Kansas finner John ut at det var en demon som drepte Mary, og han starter en desperat jakt på den for å drepe den.
Han lærer opp Sam og Dean til å forsvare seg selv mot demoner og alt annet av det overnaturlige.

Etter noen år er Sam lei, og vil leve et normalt liv.
Han går på det berømte Stanford Universitetet og bor med kjæresten sin Jessica.
En dag kommer Dean på besøk for å fortelle at faren deres ikke er kommet hjem fra jakt. Sam blir med han for å lete etter faren, men finner ham ikke. Han drar hjem til Jessica, men da ser han at hun har fått samme skjebne som moren, hun brenner i taket.
Da bestemmer også Sam seg for å begi seg ut på jakten etter den guløyde( de fant ut at demonen hadde gule øyne) demonen, og dette blir hans livs største feil og riktig avgjørelse.
**Jishan** (kinesisk: 稷山县; pinyin: *Jìshān Xiàn*) er et fylke i provinsen Shanxi i Folkerepublikken Kina. Det er del av byprefekturet Yuncheng.

Befolkningen var på 320 169 innbyggere i 1999.

Kulturminner
------------

De tegldekorerte gravene i Macun (*Macun zhuandiao mu*, 马村砖雕墓), Qinglongtempelet (*Qinglong si*, 青龙寺) og Jiwangtempel (*Jishan Jiwang miao*, 稷山稷王庙) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over verneverdige kulturminner.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 108 løper gjennom området. Riksveien begynner i Beijing og fører via Taiyuan, Xi'an og Chengdu sør til Kunming i den sørvestlige provinsen Yunnan.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Jishan County – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Macun zhuangdiao mu Arkivert 17. august 2022 hos Wayback Machine.
* Macun zhuangdiao mu

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Caistor St. Edmund** er en landsby i distriktet South Norfolk i grevskapet Norfolk i England. Den ligger ved elven Tas omtrent 8 km sørøst for byen Norwich. I henhold til folketellingen i 2011 har den en befolkning på 289 innbyggere.

Restene fra en romersk markedsby og «hovedstaden» eller den fremste bosetningen til det stedegne, keltiske stammen ikenerne, *Venta Icenorum* ligger rett ved landsbyen. Ruinene blir tatt vare på av Norfolk Archeological Trust og Sør-Norfolk bystyre har ansvaret. Det antas at den romerske «steinveien» går fra Dunwich på Suffolkkysten til Caistor St. Edmund. Sognekirken i Caistor St. Edmund heter St. Edmund's Church, og den ligger i det sørøstre hjørnet av den tidligere romerske byen. Caistor St. Edmund er påtegnet på *Itinerarium Antonini*, et romersk «veikart» over veiene i Storbritannia.

Caistor Old Hall ble bygd i 1612 for Thomas Pettus. På 1800-tallet var den eid av John Spurrel (sønn av William Spurrell av Thurgarton i Norfolk). Det er nå et hotell. Elven Tas passerer under broen Marshall, rett nord for den romerske leiren, og renner videre mot Arminghall og Trowse.

Referanser
----------

1. ↑  «Civil Parish population 2011» Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine. *Neighbourhood Statistics*. Office for National Statistics
2. ↑  «History» Arkivert 14. mai 2008 hos Wayback Machine. *Stedmund.org*
3. ↑  Coddington, Thomas (1903): «Roman Roads in Britain», *Society for Promoting Christian Knowledge*

Eksterne lenker
---------------

* Venta Icenorum på Roman-Britain.org
* Defra, tursti rundt området
* Online tour
* Norfolk Archaeological Trust
* South Norfolk Council

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** GeoNames
 |