recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Breheimsenteret i Jostedalsbreen nasjonalpark i Jostedal, før brannen i 2011. Bygget ble bygd opp igjen 2013.
Nigardsbreen, en brearm av Jostedalsbreen, ligger ved senteret.
**Breheimsenteret** er et nasjonalt informasjonssenter for Jostedalsbreen nasjonalpark i Jostedal i Luster kommune i Sogn og Fjordane fylke. Nigardsbreen, som ligger like ved siden av Breheimsenteret, er den lettest tilgjengelige av brearmene som kommer fra Jostedalsbreen. I Breheimsenteret kan en besøke senterets museum og kafeteria. Senteret er åpent for publikum i perioden 1. mai til 1. oktober.

Breheimsenteret brant ned til grunnen 28. juli 2011. Det ble bygd opp igjen og åpnet på nytt våren 2013.

|  |
| --- |
| Panorama over Breheimsenteret med Nigardsbreen i bakgrunnen. Fra senteret går den 3 km lange Brevegen gjennom morenelandskapet som breen la igjen på 1700-tallet da området var dekt av is. Fra enden av veien kan en ta båt over vannet fram til isen. Foto: 2014  |

Referanser
----------

1. ↑  Svanes, Brit Jorunn (29. juli 2011). «Breheimsenteret totalskadd i brann». NRK. Arkivert fra originalen 28. juli 2011. Besøkt 29. juli 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Breheimsenteret Arkivert 22. mai 2014 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Gressende bisoner i Jackson Hole. I bakgrunnen fjellkjeden Gros Ventre Range.

**Jackson Hole** er en dal i det nordvestlige Wyoming i USA. Dalen er oppkalt etter David Jackson, en pelsjeger som jaktet på bevere i området i begynnelsen av 1800-tallet.[] Uttrykket «Hole» (hull) brukte datidens pelsjegere om daler som var omkranset av fjell på alle sider.[]

Historie
--------

Områdets opprinnelige amerikanere brukte dalen primært til jakt og til seremonielle formål, men slo seg ikke ned her.[] Den første hvite, som så dalen var formodentlig John Colter, et tidligere medlem av Lewis og Clark-ekspedisjonen, som kom til området omkring 1806.[] Hans rapporter om dalen og om området omkring Yellowstone i sin alminnelighet ble betraktet med stor skepsis, og først omkring 1870 skjedde de første bosettinger i dalen.[]

Beskrivelse
-----------

Dalen ligger mellom fjellkjedene Teton Range på den vestlige side og Gros Ventre Range på den østlige. Den nordvestlige del av dalen ligger innenfor grensene av Grand Teton National Park, som også omfatter det meste av Teton Range. I den sørlige del av dalen ligger byen Jackson, som er den eneste større bebyggelse i dalen.

Wapitier samles i National Elk Refuge hver vinter.
Nord for Jackson ligger National Elk Refuge, hjemsted for verdens største flokk av wapitihjorter.[] Her samles omkring 7 500 wapitihjorter hver vinter.[] Om sommeren søker dyrene seg lengre opp i fjellene omkring dalen.

Elven Snake River løper gjennom hele dalen, som ligger på en gjennomsnittlig høyde over havet på 2000 meter. Dalen rommer en rekke innsjøer, hvorav den største er Jackson Lake.

U.S. Highway 89 går gjennom dalen i nord-sørlig retning.

På grunn av dalens høye beliggenheten kombinert med de høye fjellene omkring den (Teton Range reiser seg opp mot 2100 meter over dalbunnen), kan det være svært kaldt i dalen om vinteren. I 1993 ble det målt -53 °C i dalen.[] Den laveste temperaturen som noensinne er målt i Wyoming, -66 °C, ble målt ved Mount Moran i Teton Range.[] Om sommeren kan det bli ganske varmt i dalen, opp mot 34-35 °C i skyggen.[]

Bebyggelse
----------

Den eneste egentlige byen som ligger i dalen er Jackson (ofte feilaktig kaldt Jackson Hole likesom dalen).[] Der finnes imidlertid mindre bebyggelser som for eksempel Wilson, Teton Village, Moran Junction og Hoback.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jackson Hole – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** GNIS
 |
**MT «Sirius Star»** er et tankskip under liberisk flagg i VLCC-klassen, eid av Vela International Marine, et datterselskap til det saudiske oljeselskapet Saudi Aramco.

Fartøyet er 330 meter langt og kan laste 320 000 000 liter råolje. Det ble bygd av Daewoo Shipbuilding & Marine Engineering i Sør-Korea og ble sjøsatt den 28. mars 2008.

Kapring i november 2008
-----------------------

Skipet fikk internasjonal oppmerksomhet da det fullastet og med et internasjonalt mannskap på 25 – de fleste fra Filippinene – ble kapret av somaliske pirater den 15. november 2008 og dermed ble det største skipet så langt som var blitt tatt av pirater. Den 20. november krevde piratene 25 millioner dollar innen ti dager som løsepenger. Om dette ikke ble oppfylt, sa Mohamed Said, en av piratene, at de «kom til å foreta tiltak som kan bli skjebnesvangre». Hva som var ment var uklart.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sirius Star (ship, 2008) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) MT «Sirius Star» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata
**Edward Natapei** (født 17. juli 1954, død 28. juli 2015) var en vanuatisk politiker for Vanua'aku Pati. Han var i tre perioder statsminister i Vanuatu og fungerte som landets president i mars 1999.

Natapei var utdannet ved Fiji Institute of Technology i Suva. Han ble første gang innvalgt i parlamentet i 1983. I 1991 var han en kort periode Vanuatus utenriksminister. Fra 1996 til 1999 var han parlamentspresident. I 1999 ble Natapei valgt til leder i Vanua'aku Pati. Fra 2001 til 2004 var han statsminister. Han var fra 2005 til 2007 minister for infrastruktur og offentlige tjenester og fra 2007 til 2008 visestatsminister og minister for offentlige tjenester.

Etter at Vanua'aku Pati vant valget 2. september 2008 ble Natapei igjen statsminister. Han ble sittende til desember 2010, da han tapte et mistillitsvotum og måtte overgi statsministerposten til Sato Kilman. Etter at Natapei reiste spørsmål om votumet var forenlig med grunnloven fikk han 16. juni 2011 tilbake statsministerposten, men måtte gi den fra seg igjen 26. juni da parlamentet på reglementert vis valgte Sato Kilman til statsminister.

Referanser
----------

1. ↑   pantheon.world, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Vanuatu – Head of Government Arkivert 5. juni 2011 hos Wayback Machine. Commonwealth Secretariat.
3. ↑  «Kilman elected Vanuatu PM - ten days after ouster by court»,  *Radio New Zealand International*, 27. juni 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Edward Natapei – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Anslagsenergi** beskriver en kules kinetiske energi, som er avhengig av kulens masse og hastighet. Anslagsenergien er et viktig mål for hvor mye energi som kan overføres til målet, men hvor mye energi som faktisk overføres ved treff avhenger også av kulens konstruksjon og målets oppbygning. Det er verdt å merke seg at siden anslagsenergien avhenger av hastigheten, så vil et avfyrt prosjektils anslagsenergi over tid avta hovedsakelig grunnet luftmotstand.

Anslagsenergi ved storviltjakt
------------------------------

Jaktforskriften stiller ved storviltjakt i Norge krav til bruk av ekspanderende ammunisjon med en minste anslagsenergi målt på 100 meter:


> Under jakt på elg, hjort, dåhjort, villrein, villsvin, muflon, moskusfe eller felling av ulv og bjørn skal det brukes ammunisjon med ekspanderende prosjektil med minimumsvekt 9 gram og med følgende anslagsenergi:
> 
> 
> * a) For ammunisjon med kulevekt mellom 9 gram (138,9 grain) og 10 gram (154 grain) skal anslagsenergien være minst 2700 joule (275 kgm) målt på 100 meters avstand, E100.
> * b) For ammunisjon med kulevekt på 10 gram eller mer skal anslagsenergien være minst 2200 joule (225 kgm) målt på 100 meters avstand, E100.
> 
> 
> Under jakt med rifle på rådyr, bever og gaupe eller felling av jerv og gaupe skal det brukes ammunisjon med ekspanderende prosjektil og anslagsenergien skal være minst 980 joule (100 kgm) målt på 100 meters avstand, E100.
> 
> 
> 

Tilsvarende regler gjelder for storviltjakt på enkelte arter i Sverige og Finland, med hovedforskjell at Finland og Sverige istedenfor 2200 J bare krever 2000 J dersom prosjektilet veier minst 10 gram.

Utregning av anslagsenergi
--------------------------

Ettersom en kules anslagenergi er lik kulens kinetiske energi på ethvert gitt tidspunkt, kan man regne ut anslagsenergien ut ifra formelen:

{\displaystyle E\_{k}={\frac {1}{2}}mv^{2}},

Hvor:

* **m** er massen til prosjektilet i kilogram (kg)
* **v** er hastigheten er oppgitt i meter per sekund

For eksempel kan man regne ut anslagsenergien til en 14 grams kule med 570 m/s hastighet målt på 100 meter som:

* E100 = 0.5 × 14 [g] × 0.001 × 570 [ms] × 570 [m/s] = 2274 [J]

Ettersom hasitghetsleddet i formelen for kinetisk energi er er kvadratisk kan økning av utgangshastigheten ha mye å si for energien. Hastigheten vil tape seg noe fra 0 til 100 meter, hvor mye avhenger i stor grad av kulens ballistiske koeffisient.

Se også
-------

* Power factor
* Utgangsenergi
* Skyteprøve for storviltjegere

Referanser
----------

1. ↑  anslagsenergi – Store norske leksikon
2. ↑  Forskrift om utøvelse av jakt, felling og fangst - Lovdata - § 16.Krav til rifleammunisjon
3. ↑  Hunting in FINLAND, page 6/12
4. ↑  «Ammunisjonsguide for jegere - Et informasjonshefte fra Norges Jeger- og Fiskerforbund, finansiert av Miljødirektoratet. Side 13, Minstekrav til anslagsenergi for rifleammunisjon til jakt» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 26. oktober 2020. Besøkt 13. desember 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Sandnessjøen Pistolklubb - Oversikt over anslått tap av anslagsenergi fra 0 til 100 meter
**Edward Mieczysław Ochab** (født 16. august 1906 i Kraków, da i Østerrike-Ungarn, død 1. mai 1989 i Warszawa) var en polsk kommunistisk politiker og general.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Ochab var av bondeslekt, skjønt faren var kontortjenestemann ved politiets sentrale kontor i Kraków.

Han var i 1925 ferdig med en handelsutdannelse. I 1927 ble han uteksaminert fra en høyere kurs i kooperativ vitenskap ved jordbruksavdelingen i Det jagellonske universitet i Kraków. Fra 1925 var han ansatt han i en kooperativ landsbygdsforening i Wieliczka og i 1928 ble han sjef for et kooperativt selskap i Radom.

Ochab ble tatt ut til verneplikt og i juni 1928 ble han sendt til en militærskole. Men der han bedømt å ha subversive holdninger, og å være en tydelig erklært kommunist, og ansatt i arbeiderkooperativ.[] Han måtte forlate skolen i oktober og vendte tilbake for å drive sitt kooperativ i Radom til februar 1930.

### Kommunist

Han ble medlem av det polske kommunistpartiet i 1929. I tiden etter ble han fengslet flere ganger. 

Mellom 1939 og 1944 oppholdt han seg i Sovjetunionen og meldte seg i 1941 som frivillig til Den røde armé. Han var blant organisatorene av «Forbundet av polske patrioter» og Berlingarméen.[]

### Partiledelse, regjeringsmedlem

Fra 1945 til 1946 tilhørte han sentralkomitéen i PPR, og fra 1950 til 1956 og igjen fra 1959 til 1964 sentralkomitéen i PZPR. Han satt i regjeringen som minister for offentlig forvaltning og arbeidet som første partisekretær i Katowice. Han ble også utnevnt til general, og var viseforsvarsminister og sjef for den politiske avdelingen i den polske hæren fra 1949 til 1950.[]

Etter Bolesław Bieruts død i Moskva ble han valgt som kompromisskandidat til partisjef av politbyrået i mars 1956.[] Etter urolighetene i Poznań ble han imidlertid avsatt og erstattet av Władysław Gomułka. Fra 1957 til 1959 var han landbruksminister, og fra 1961 til 1964 stedfortredende statsrådsformann.

### President

Fra 1964 til 1968 var han statsrådsformann, dvs. statsoverhode i Folkerepublikken Polen. I forbindelse med den antisemittiske kampanjen i 1968, som han ikke støttet, trakk han seg tilbake. Etter sin pensjonering forble han ikke bare en hengiven og hardfør kommunist, men også en høylytt kritiker av den politikk som ble ført av hans etterfølger.

Referanser
----------

1. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000004137, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Internetowy Polski Słownik Biograficzny, Internetowy Polski Słownik Biograficzny ID edward-ochab-komunista-wiesz[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id ochab-edward, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Suomen Valkoisen Ruusun ja Suomen Leijonan ritarikunnat, side(r) 498[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* *Ochab, Edward*. I: Werner Markert (utg.): *Osteuropa-Handbuch. Polen.* Böhlau, Köln 1959.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** Munzinger (iba)
 |
**Anskaffelsesportalen** er en nettbasert veileder for anskaffelser i offentlig sektor. Veilederen er ment som et hjelpemiddel for virksomheter som ikke har en anskaffelsesstrategi. Den er et eksempel, og ikke en fasit. Formålet er å sikre en felles overordnet tenkning og adferd, for å oppnå best pris, kvalitet og bærekraft når offentlig sektor anskaffer varer og tjenester. Anskaffelsesstrategien skal sikre virksomhetens mål og tjenesteproduksjon.

Nettportalen retter seg spesielt mot offentlige virksomheter som lyser ut anskaffelser, og mot leverandører til offentlig sektor. I tillegg til regelverk og retningslinjer, har portalen informasjon om alle faser av anskaffelsesprosessen.

Teknisk plattform
-----------------

Nettstedet er i likhet med andre portaler i Direktoratet for forvaltning og IKT (Difi), som Prosjektveiviseren, Standardiseringsportalen og Difi.no bygget på publiseringssystemet Zope Topic Maps (ZTM), som benytter seg av emnekart for å representere informasjon. Løsningene er fri programvare.

Eksterne lenker
---------------

* Anskaffelser.no
**Ardenneren** er en massiv, tung trekkhest fra Ardennene (fjelldrag i Frankrike og Belgia), og er blant de eldste hesterasene i verden. De ble utviklet på 1800-tallet for å tilfredsstille forskjellige krav, og det ble utviklet to typer; En livlig, lett trekktype og en tyngre og langsommere trekkhest som ble brukt som arbeidshest i Nord-Frankrike.

Opprinnelse/avl
---------------

Utstrakt kryssavl utviklet forskjellige typer. Det ble brukt araberhest, engelsk fullblod, percheron og boulonnais for å få fram den nå sjeldne, lette postier-typen. De større ardennes du Nord, kom fra krysninger med brabant, og det samme gjorde auxois, den massive burgunder-hesten.

Rasebeskrivelse
---------------

Denne rolige og letthåndterlige rasen er hardfør på grunn av de karrige omgivelsene den kommer fra. Den brukes fremdeles i jordbruket, samt til kjøttproduksjon.

* Hodet har rett profil, en lav panne og markerte øyehuler.
* Ardenneren har massive, sterke bein med kraftig hovskjegg.
* Kroppen er kompakt med kort rygg og bred lend.

Innflytelse
-----------

Skogshest: Kilden til rasens størrelse, tyngde og rolige temperament. 

Opprinnelse: Før Kristus.  

Farge: Skimmel og brun.   

Opprinnelsessted: Frankrike.   

Høyde: Ca. 153 cm.  

Bruk: Tungt trekkarbeid. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Ardeley** er en liten landsby og verdslig sogn i East Hertfordshire, England. Den ligger omtrent to kilometer utenfor Walkern, og sognet omfatter grenden Cromer, foruten også Wood End og Moor Green.

Ardeley Village Hall.
Ardeley har en førskole, en pub (The Rabbits Foot, tidligere The Jolly Waggoner), en gammel, bevaringsverdig kirke som har sin opprinnelse tilbake til 1200-tallet, en 300 år gammel prestebolig, og kirkens andelsjordbruk (Church Farm). Gården gjorde det mulig for besøkende å kjøpe og eventuelt dyrke landbruksprodukter. Barneskolen, Ardeley St. Lawrence JMI, som ble grunnlagt i 1835, er drevet av kirken. Det stort internasjonalt vaskefirma, Hughes Gardner, er i dag basert i herregodset.

Ardeley er en billedskjønn landsby med små hus med stråtekket tak, landsbyens rådhus, også dekket med stråtak, en dam med ender og kirkegård. Det er også et lekeområde for barn ved skolen. Henry Chauncy, som skrev *Antiquities of Hertfordshire*, utgitt i 1700, kom fra landsbyen. Charles Chauncy, tredje president ved Harvard College, den ene av de to skolene ved det amerikanske universitetet Harvard, ble født i Ardeley den 5. november 1592. Landsbyen het den gang Yardeley.

Ardeley arrangerer en årlig veldedighetsfest hvor alle pengene går til prestegjeldas kirke.

Referanser
----------

1. ↑  St Lawrence, Ardeley
2. ↑  Hughes Gardner Cleaning & Support Services Ltd

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ardeley – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Ardeley (A Guide to Old Hertfordshire)
* «Ardeley» i *Domesday Book*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames
 |
**Berwick-upon-Tweed** var et administrativt distrikt i Northumberland i England. Det var blant de lavest befolkede distriktene i landet, og også det som hadde minst etnisk blandet befolkning; i folketellingen 2001 oppgav 99,6 % at de var hvite. Fra 2009 inngår Berwick-upon-Tweed i Northumberland enhetlige myndighet. 

Administrasjonssenteret var Berwick-upon-Tweed, som ligger nord for elven Tweed. Det er en gammel by, som har vært åsted for en rekke trefninger mellom engelske og skotske styrker, og har byttet hender flere ganger. 

Sør for fjorden som dannes av Tweed ligger havnen Tweedmouth, hvor det foregår utskiping av forskjellige produkter for eksport. Resten av distriktet består av landsbygd. I vest grenser det mot Cheviot Hills, og i øst mot en vakker kystlinje. 

Distriktet ble opprettet 1. april 1974 ved at Berwick-upon-Tweed ble slått sammen med landdistriktene Belford, Glendal og Norham and Islandshire. Det var det første distriktet i Storbritannia som hadde folkeavstemning over hvorvidt man skulle innføre et direktevalgt borgermesterembete. Avstemningen fant sted 7. juni 2001, og endte med en overveldende seier for å beholde dagens ordning. 

I oktober 2004 ble det rapportert i media at det ble gjort forsøk på å få definert distriktet som en del av Skottland. Dette hadde sitt opphav i distriktet, men hadde også støtte fra den politiske ledelsen i regionen Scottish Borders. Elven Tweed markerer grensen langs store deler av sitt løp, og deler av distriktet ligger nord for den og burde således tilhørt Skottland. At det ikke gjør det skyldes politisk kjøpslåing i middelalderen.

Steder i distriktet
-------------------

* Adderstone with Lucker, Akeld, Ancroft
* Bamburgh, Beadnell, Belford, Berwick-upon-Tweed, Bewick, Bowsden, Branxton
* Carham, Chatton, Chillingham, Cornhill-on-Tweed
* Doddington, Duddo
* Earle, Easington, Ellingham, Ewart
* Ford
* Lindisfarne, Horncliffe
* Ilderton, Ingram
* Kilham, Kirknewton, Kyloe
* Lilburn, Lowick
* Middleton, Milfield
* Norham, North Sunderland
* Ord
* Roddam
* Shoreswood
* Tweedmouth
* Wooler

| * v
* d
* r
Distrikter i Nordøst-England |
| --- |
| Englands flagg | 
* Castle Morpeth
* Chester-le-Street
* Darlington
* Durham
* City of Durham
* Easington
* Gateshead
* Hartlepool
* Middlesbrough
* Newcastle upon Tyne
* North Tyneside
* Northumberland
* Redcar and Cleveland
* Sedgefield
* South Tyneside
* Stockton-on-Tees
* Sunderland
* Teesdale
* Tynedale
* Wansbeck
* Wear Valley

 | Storbritannias flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Hildur Jorun Oliva Horn Øien** (født 25. mars 1940) er en norsk politiker (KrF). Hun var fylkesvaraordfører i Akershus fra 1995 til 2003 og ble så fylkesordfører i Akershus 2003–2007, og ble etterfulgt av Nils Aage Jegstad (H) fra Vestby.

Biografi
--------

Hildor Horn Øien tok examen artium i Narvik i 1960. Etter det flyttet hun til Oslo for å ta høyre utdanning. Hun studerte ved Universitetet i Oslo hvor ble cand.mag. i 1968. Hun arbeidet som adjunkt ved Torstad ungdomsskole fra 1968 til 1990. Siden ble hun daglig leder for Kirkens SOS i Buskerud. Denne stillingen hadde hun til 1996. Hun ble valgt til fylkesvaraordfører i 1995 og satt som fylkesordfører for Akershus fra 2003 til 2007. Hun har også vært medlem av Asker kommunestyre i flere år.

Øien har også hatt tillitsverv for Norsk Lektorlag og IKO. Fra 1999 til 2003 var hun medlem av Europarådets kommunalkongress og valgobservatør ved regionvalg i Georgia, Kosovo og Moldova.

Referanser
----------

1. ↑   www.birthday.se[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «HILDUR HORN ØIEN 60 ÅR 25. MARS». *NTB*. 8. mars 2000.
Origo Gentis Langobardum
Den langobardiske jernkrone
**Hildeprand**, død etter 744, var medkonge under kong Liutprand i Det langobardiske kongerike fra ca. 735 og enekonge en kort periode i 744 etter Liutprands død. Han ble styrtet av hertug Ratchis av Friuli.

Bakgrunn
--------

Langobardene var et germansk folkeslag som var på vandring sørover og østover i Europa tidlig i folkevandringstiden. De nevnes allerede hos den romerske historikeren Tacitus i hans bok *Germania* fra 98 e. Kr. og de ble av ham betegnet som dyktige krigere. Fra 568 hersket de over store deler av Italia i det vakuum som hadde oppstått etter Vestromerrikets fall på 470-tallet og østgoternes knusende nederlag rundt 550. Det langobardiske riket i Italia varte fram til 774 da frankerne under ledelse av Karl den store i samarbeid med pavekirken beseiret langobardene og de klarte aldri senere å etablere noe eget rike.

Veien til makten
----------------

Hildeprand av sønn av hertug Sigiprand av Asti og nevø av kong Liutprand. Han var også hertug. Han deltok i Liutprands suksessfulle beleiring av Eksarkatet Ravenna i 734. Rundt denne tiden ble Liutprand syk og man fryktet at han ville dø. Adlen utropte Hildeprand til ny konge, men Liutprand frisknet til igjen. Han skal ikke ha vært tilfreds med utnevningen av Hildeprand, men han følte han måtte akseptere den.

I 739, mens Liutprand førte krig mot Hertugdømmet Roma, førte Hildeprand krig mot kirken i Ravenna. I august samme år kom også Liutprand til Ravennaområdet og angrep Hertugdømmet Pentapolis, et hertugdømme som var underlagt eksarken av Ravenna.

I 743 hadde Liutprands helsetilstand igjen forverret seg, og det hadde på denne tiden også dannet seg en pavevennlig opposisjon ledet av hertug Ratchis. Liutprand døde i 744 og Hildeprand ble av aristokratiet i Pavia (langobardrikets hovedstad) utnevnt til etterfølger i nærvær av den langobardiske hæren. Han hadde allerede markert seg som tydelig motstander av både Østromerriket og pavestolen, men han ble etter noen få måneder styrtet i en oppstand ledet av Ratchis som raskt sluttet fred med paven.

Referanser
----------

1. ↑  Tacitus kap. 40, s. 89
2. ↑  Hallenbeck 1982 s. 32
3. ↑  Grierson 1941 s. 15
4. ↑  Hertugdømmet var opprettet i 733 og underlagt Eksarkatet Ravenna
5. ↑  Hallenbeck 1982 s. 35
6. ↑  Hallenbeck 1982 s. 50
7. ↑  Hallenbeck 1982 s. 51

Kilder
------

* Cornelius Tacitus (1968). *Agricola og Germania*. Aschehoug & Co.
* Jan T. Hallenbeck (1982). *Pavia and Rome: The Lombard Monarchy and the Papacy in the Eighth Century; i Transactions of the American Philosophical Society, New Series, vol. 72, issue 4*.
* Philip Grierson (1941). *Election and Inheritance in Early Germanic Kingship; i Cambridge Historical Journal, vol. 7, issue 1*. s. 1–22.

Eksterne lenker
---------------

* *Origo Gentis Langobardum*, engelsk og latinsk tekst
* Paulus Diaconus, *Historia Langobardum*, engelsk tekst


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Liutprand** | **Konge av langobardene**(744–744) | Etterfølger:**Ratchis** |
**«'39»** er en sang av det britiske rockebandet Queen, fra deres suksessplate *A Night at the Opera*. Den er en folkemusikkinspirert sang skrevet og sunget av gitarist Brian May, spilt med akustisk gitar. Bassist John Deacon spiller kontrabass på denne sangen.

Sangen er science fiction-inspirert, og handler om en mann som drar fra jorda for å kolonisere nye verdener, og på grunn av hva Einsteins relativitetsteori går ut på (at jo nærmere man kommer lysets fart, jo saktere går tida). Så det som for ham bare er ett år, er hundre år på jorda, så når han kommer tilbake er alle han var glad i døde, men etterkommerne deres lever videre.

May har hovedvokalen på sangen, foruten også en del koring sammen med Taylor som også bidro med den falsetto.

Den ble sluppet som en B-side til singelen «You're My Best Friend». Bassist John Deacon spiller el-piano i tillegg til bass på singelversjonen. Sangen ble første gang framført i Glasgow i september 1976, og gruppa spilte den jevnlig fram til desember 1979. I 1984 ble den framført tidvis, og da med Mercury som hovedvokalist. George Michael framførte «'39» ved Freddie Mercury Tribute Concert i april 1992.

Personell
---------

* Brian May - akustiske og elektriske gitarer, hovedvokal og kor
* Freddie Mercury - kor
* Roger Taylor - basstromme, tamburin og kor
* John Deacon - kontrabass

Referanser
----------

1. ↑  The Freddie Mercury Tribute Concert, Ultimate Queen
2. ↑  Queen & George Michael – '39 (YouTube)

Eksterne lenker
---------------

* (en) '*39* på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* (en) Sangtekst hos Queens offisielle nettsted
**Rifondazione Comunista**, egentlig **Partitio della Rifondazione Comunista**, **PRC**, er et eurokommunistisk parti i Italia. Det sprang ut av det gamle italienske kommunistpartiet PCI da dette ble splittet i 1991. Høyrefløyen i partiet dannet da det sosialdemokratiske PDS, nå DS, Democratici di Sinistra (Venstredemokratane). Da PRC nektet å fortsette å være støtteparti for den daverænde sentrum-venstreregjeringen i 1998, i protest mot en etter deres mening nyliberal regjeringspolitikk, ble det mindre partiet PdCI, Partito dei Comunisti Italiani, dannet av de som var uenige i denne avgjørelsen. Men PRC sin leder, Fausto Bertinotti, sa seg i 2004 villig til å gå inn i ei ny sentrum-venstreregjering for å få fjernet høyreregjeringen til statsminister Silvio Berlusconi (siden 2001). Fausto Bertinotti er ellers også leder i det nydannede europeiske venstrepartiet EL. PRC har 6 representanter i EU-parlamentet, der de tilhører venstregruppa GUE-NGL (Det forente europeiske venstre- Nordiske grønne venstre). PRC har ved valg fått om lag 6 prosent av stemmene totalt, men står sterkere i regionene Bologna og Toscana. 

PRC har i stor grad maktet å stå fram som det fremste politiske uttrykket for de globaliseringskritiske bevegelsene, men uten å prøve å underordne de partiet. Dette har gitt partiet stor sympati, men foreløpig ikke særlig uttelling ved valg. 

Politisk har PRC tatt klare oppgjør ikke bare med stalinismen, men med selve den leninistiske ideen om partiet som en fortropp som skal ta statsmakta og endre samfunnet på vegne av massene. Partiet ser seg som en del av en bred og mangfoldig bevegelse mot nyliberalisme og krig. PRC er et klart reformkommunistisk parti, som skiller seg fra både tradisjonell kommunisme og fra sentrumsorientert sosialdemokrati. 

PRC har sammen med globaliseringskritikerne og fagbevegelsen mobilisert til store demonstrasjoner de siste årene. Men resultatene ved valg så langt har overbevist partiledelsen og flertallet i partiet om at de må være villige til å delta i en sentrum-venstreregjering for å moblisere velgerne i valg.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (it) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* Mate-URL Rediger på Wikidata

* (en) Partito della Rifondazione Comunista – Sinistra Europea – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Rifondazione Comunista på Twitter Rediger på Wikidata

* Rifondazione Comunista på Facebook Rediger på Wikidata

* Rifondazione Comunista på Instagram Rediger på Wikidata

* Rifondazione Comunista på YouTube Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Våpenskjoldet til City of London 
**Livery Companies** er en flertallsbetegnelse på en rekke (rundt 120) gamle engelske yrkesorganisasjoner. Organisasjonene sprang ut av middelalderens laug, og tjente til å beskytte de ulike profesjonene ved å regulere adgangen til yrket, organisere fagopplæringa, fastsette lønninger og lignende. Bortimot alle har navn som «Worshipful Company of…» med sine respektiv håndverk, handel eller profesjon.

Londons livery companies spilte en betydelig rolle for livet i City of London, ikke minst ved å organisere veldedighetsarbeid, direkte politisk deltagelse og nettverkstilknytningen. Liverymennene beholdt stemmerett for sivile myndighetsperson som Lord Mayor (borgermester), City of Londons 2 sheriffer, og City of London Corporation. Disse selskapene utviklet seg fra Londons laug i middelalderen, ble til selskaper under kongelig charter (forordning) med ansvar for trening og opplæring i deres respektive yrkesgren, foruten også for reguleringen av aspekter som lønnsettinger, arbeidsforhold og industristandarder. Med utviklingen av nye selskapsformer som aksjeselskap og lignende ble disse organisasjonenes økonomiske makt og betydning reduserte etter hvert, og i dag tjener de først og fremst seremonielle og veldedige formål.

Begrepet *livery* har sin opprinnelse i den særskilte klesdrakt som ble benyttet av en adelsmanns tjenere, og i forlengelsen av dette til en særskilte klesdrakt som henviste til statusen og yrkesgruppen til den som bar den. Ordet finnes også på norsk som *livre* (eller *livré*), opprinnelig fra fransk *livrée*, i betydningen «det som er utlevert», det vil si den drakten som tjeneren får utlevert.

Mange Livery Companies har egne forsamlingshus i City, eksempelvis Apothecaries' Hall i Blackfriars Lane og Drapers' Hall i Throgmorton Street.

Referanser
----------

1. ↑  «Alphabetical list», City of London. Arkivert fra originalen den 18. april 2012.
2. 1 2  Engel, Matthew: «British institutions: livery companies», *Ft.com*
3. ↑  «livery (n.)», *Online Etymology Dictionary*
4. ↑  «livre», *Bokmålsordboka*

Litteratur
----------

* Allen, Thomas; Wright, Thomas (1839): «Companies of the City of London», *History and Antiquities of London, Westminster, Southwark, and Parts Adjacent*. London.
* Jagger, Paul (2014): *The City of London Freeman's Guide*. The Worshipful Company of Information Technologists.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Livery Companies in the City of London – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Livery Companies
* City of London Corporation: *Livery Companies*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Vardøhus len** (også kalt *Finmarkens Lehn*) var et norsk len som eksisterte fra senmiddelalderen til lensvesenet ble avsluttet og Norge ble delt inn i amt på midten av 1600-tallet. Lenet utgjorde i geografisk utbredelse det nåværende Finnmark fylke.

Vardøhus festning ble anlagt omkring år 1300 for å sikre norsk territorium mot fiendtlige makter i øst. Dets strategiske beliggenhet og betydning for Norge og senere Danmark-Norge kan ikke undervurderes, og den nordligste administrative enhet i riket ble lagt til stedet.

Vardøhus len var opprinnelig et underlen til Bergenhus hovedlen, men fra 1576 ble Vardøhus gjort til et hovedlen. Ved amtsforordningen av 1661 ble lenet til Vardøhus Amt med en amtmann som øverste administrative leder.

Lensherrer
----------

* -1587 Laurids Kruse
* 1587-1596 Jørgen Kaas
* 1596-1597 underlagt Bergenhus len
* 1597–1601 Hans Olufssøn Koefoed
* 1601-1608 Oluf Pedersen Maaneskiold
* 1608-1619 Klavs Kagge
* 1619-1651 Hans Køning (John Cunningham)
* 1651-1656 Jørgen Friis

Se også
-------

* Lensherrer i Nord-Norge

Referanser
----------

1. ↑  Jonge, Nicolai (1779). *Chorographisk Beskrivelse over Kongeriget Norge, samt Færøe, Iisland og Grønland*. Kiøbenhavn: Trykt i Johan Rudolph Thieles Bogtrykkerie og paa hans Forlag. s. 328.

| * v
* d
* r
Len i Norge |
| --- |
| Smaalenene **·** Akershus **·** Brunla **·** Eiker **·** Numedal og Sandsvær **·** Tønsberg **·** Bratsberg **·** Agdesiden **·** Nedenes **·** Råbyggelaget **·** Mandal **·** Lister **·** Stavanger **·** Bergenhus **·** Hardanger **·** Romsdal **·** Nordmøre **·** Trondhjem **·** Nordlandenes **·** Vardøhus |  |
**«Ramona»** er en amerikansk sang, skrevet av Mabel Wayne (melodi og tekst L. Wolfe Gilbert (tekst). Den ble skrevet som tittelsangen til filmen *Ramona* (basert på romanen *Ramona* av Helen Hunt Jackson) fra 1928. Sangen ble brukt igjen i nyinnspillingen fra 1936.

«Ramona» ble spilt inn på plate av Dolores Del Rio i 1928. Hennes versjon lå på listen i 17 uker, i åtte uker som nummer én og toppet enkelt et salg på én million eksemplarer.

På plate ble den en populær hit, vanligvis fremført som en romantisk ballade og noen ganger med en latinamerikansk bøyning av blant annet «Whispering» Jack Smith og i et idiosynkratisk arrangement, spilt inn 4. januar 1928, av the Paul Whiteman Orchestra. Whitemans versjon ble utgitt av Victor Records med katalognummer 21214A. Den andre siden var «Lonely Melody».

Peter Kreuders orkester spilte den inn i Berlin 16. oktober 1935. Melodien ble utgitt på 78-platen Telefunken A-1880 i Tyskland og Telefunken T-8218 i Norge.

Grandkjellerens orkester Dir.: Magnus Larsen spilte den inn som første melodi i «Valsepotpourri» sammen med «Lilac Time» og «I Wonder Who's Kissing Her Now» i Oslo 30. september 1952. Den ble utgitt på 78-platen His Master's Voice A.L. 3248.

Aage Juhl-Thomsens orchester spilte den inn i København i 1954 som tredje melodi i medleyen «Glade minder V» sammen med «Night and Day», «Drengepigen» («Madonna, du bist schöner als der Sonnenschein») og «Avalon». Medleyen ble utgitt på His Master's Voice X 8172.

Den ble en vesttysk nummer én-hit i 1960 med The Blue Diamonds i en upbeat stil liknende den til Everly Brothers' innspillinger fra den tiden.

Sangeren Billy Walker gav nytt liv til sangen på countrymarkedet i 1968 og nådde Top 10 på Billboard Hot Country Singles-listen.

Den har blitt brukt på soundtracket til flere filmer, nyligst av Ken Loach i *Land og frihet* (*Land and Freedom*) fra 1995 og i den BAFTA-nominerte *Harry un ami qui vous veut du bien* fra 2000.

Norsk versjon
-------------

Herberth har skrevet en norsk tekst. Også på norsk har sangen tittelen «Ramona».

Innspillinger
-------------

| År | Sangtittel | EP-tittel | Artist | Tekstforfatter | Arrangør | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | «Ramona» |  | John Weyer Larsen med Frank Hansen (på hammondorgel) og hans ensemble | Herberth | Frank Hansen | 78-plate | Philips P-53046-H |
| 1958 | «Ramona» | *Kan du huske?* | Jens Book-Jenssen med Carsten Kloumans orkester | Herberth |  | EP | HMV 7EGN 25 |

Referanser
----------

1. ↑  «Ramona (1928)» **(engelsk)**. Internet Movie Database.
2. ↑  «Ramona (1936)» **(engelsk)**. Internet Movie Database.
3. ↑  CD liner notes: *Chart Toppers in the Twenties*, 1998 ASV Ltd.
4. ↑  Victor Records in the 21000 to 21499 series
5. ↑  «Land and Freedom» **(engelsk)**. Internet Movie Database.
6. ↑  «Harry un ami qui vois veut du bien» **(engelsk)**. Internet Movie Database.
7. ↑  Se plateetiketten
**Ramnholmen naturreservat** består av en liten holme ut mot  Vestfjorden omtrent halvannen kilometer sørvest for  Tysnes (*Diksná*) i Hamarøy i Nordland.

Naturreservatet har et totalt areal på 54 dekar, hvorav 17 daa er fjell i dagen og 37 daa er vann.  

Holmen er på det meste åtte meter høy, og den er bevokst med gress og en rik urteflora, noe som antas å være et resultat av fuglegjødsling. Det er et viktig hekkeområde for gråmåke, fiskemåke og ærfugl, men det er også forekomster av svartbak, teist, terner og tjeld. 

Formålet med fredningen er å ivareta et viktig og uforstyrret hekke- og oppvekstområde for sjøfugl.

Ramnholmen ligger under Statens naturoppsyns lokalkontor i Fauske.

Referanser
----------

1. ↑  Regjeringens dokumentarkiv: Vern av unik kystkultur i Nordland.
2. ↑  «Markslagstatistikk for Ramnholmen naturreservat» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 6. august 2017. Besøkt 5. august 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Lovdata: Forskrift om Kystverneplan Nordland - Ramnholmen naturreservat
* Direktoratet for naturforvaltning

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
*Stilton er også en landsby i Huntingdonshire.*
Stilton
**Stilton** er en engelsk ost av typen skimmelost, som kommer av pasteurisert kumelk. Den produseres i to varianter: en meget kjent blåmuggost av samme type som f.eks. danablu, gorgonzola og roquefort og en mindre kjent hvitskimmelost.

Stilton har status av beskyttet opprinnelsesbetegnelse fra Europakommisjonen. Kun ost fra grevskapene Derbyshire, Leicestershire og Nottinghamshire fremstilt etter ganske bestemte forskrifter kan kalles stilton. I september 2016 hadde kun seks meierier rett til å produsere ost med navnet stilton. Fire av disse ligger i området Vale of Belvoir langs grensen mellom grevskapene Nottinghamshire og Leicestershire: Colston Bassett og Cropwell Bishop i Nottinghamshire og Long Clawson og Saxelbye i Leicestershire.

Man bruker nåler av rustfritt stål for å lage dype hull gjennom ostens skorpe og slippe inn luft, hvilket skaper de karakteristiske blå venene.

Osten har navn efter landsbyen stilton, som faktisk ligger utenfor området hvor stilton må lages. I 1730 fikk en vertshuseier i Stilton enerettighetene på en blåskimmelost fra Leicestershire.[] Ettersom trafikk fra Nord-England til London passerte gjennom landsbyen, ble osten raskt landskjent.[]

Referanser
----------

1. ↑  Ltd, Iconography. «Stilton Cheese - The Stilton Producers». *www.stiltoncheese.co.uk*. Arkivert fra originalen 17. desember 2016. Besøkt 14. januar 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stilton cheese – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** TasteAtlas
 |
*Charge of the Light Brigade* av Richard Caton Woodville (1825–1855)
**«The Charge of the Light Brigade»** er et narrativt dikt skrevet av Alfred Tennyson i 1854. Diktet handler om de katastrofale følgene av et britisk angrep på de russiske linjene under slaget ved Balaklava under Krimkrigen.

Om diktet
---------

Tennysons dikt, som ble trykket 9. desember 1854 i den engelske avis *The Examiner*, priser det mot og den offervilje som de engelske soldater viste: *«When can their glory fade? O the wild charge they made!»*. At fedrelandet er langt over det enkeltindivids liv, står klart når man ser setningen: *«Not tho' the soldier knew, someone had blunder'd… Charging an army, while all the world wonder'd.»* 

Diktet ble, ifølge Tennysons barnebarn Charles Tennyson, skrevet på få minutter etter at hans farfar hadde lest om Krimkrigen i The Times. Diktet ble svært populært. Det ble til og med delt ut som pamflett til de kjempende engelske soldater.

Hvert vers beskriver en ny del av den samlede historien, og det er en hårfin balanse mellom storhet og brutalitet gjennom hele diktet. Selv om diktets emne er det edle i å tjene sitt land og diktets rytme er oppildnende, så er skildringen av krigens forferdeligheter direkte: *«cannon to right of them, cannon to left of them, cannon in front of them, volley'd and thunder'd»*. Med uttrykket *«into the valley of Death»* viser Tennyson til den kjente bibelske strofen fra Salme 23, vers 4: *«Selv om jeg går i dødsskyggens dal,»* (på engelsk:*«the shadow of the valley of Death»*) en strofe som også den gang ble brukt i begravelser.

I populærkulturen
-----------------

I filmen *Saving Private Ryan* siterer Corporal Upham en linje fra diktet:*«Ours not to reason why»* med referanse til soldatenes leting etter menig Ryan.

I den sjette sesong av *Star Trek: Deep Space Nine*, resiterer to av hovedpersonene, Chief O'Brien og Dr. Bashir, diktets tredje vers før de går inn på slagmarken.

Iron Maidens sang "The Trooper", fra 1983, handler om diktet.

Oversatt til norsk
------------------

Den norske gjendiktningen heter «Den lette brigades angrep» og står i samlingen *Ring, ville klokker – en viktoriansk antologi* redigert av Geir Uthaug. Den kom ut i 2000 og er en norsk gjendiktning med den engelske teksten løpende parallelt med den norske. ISBN 82-525-4038-4)

Eksterne lenker
---------------

* Tekst og opplesning

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
*For musikeren se: Anders Wyller.*

**Anders Platou Wyller** (født 24. april 1903 i Stavanger, død 2. oktober 1940 i Stockholm) var en norsk litteraturforsker og humanist.

Liv og virke
------------

### Familie

Anders Wyller var sønn av Thomas Christian Wyller (1858–1921) og Birgitte Platou (1862–1922). Faren var stadsfysikus (bylege), av slekten Wyller, og mora av slekten Platou. Anders selv ble gift i 1926 med Anne-Marie Strindberg (1902–2007), som var datter av den svenske forfatteren August Strindberg. Deres sønn Arne August Wyller (1927–2001) ble en anerkjent astronom og professor i USA. En annen sønn ble far til musikeren Anders Wyller (født 1964).

Etter examen artium ved Kongsgård skolei Stavanger, studerte han jus ved Det Kongelige Frederiks Universitet i Oslo og ble leder av Det Norske Studentersamfund i 1925. Fra 1927 var han redaktør i Samtiden. Han bodde i Frankrike fra 1929 og var norsk lektor ved Sorbonne fra 1933 til 1936, da familien flyttet tilbake til Oslo. Han ble så dr. philos. året efter, med avhandlingen *Paul Claudel. En kristen dikter og hans drama.* (Paul Claudel (1868–1955) var en antinazistisk fransk forfatter som tyve år senere også ble biografert av Hallvard Rieber-Mohn.) 

Anders Wyller stiftet Nansenskolen, sammen med Kristian Schjelderup og Henriette Bie Lorentzen. Innvielsen fant sted på Lillehammer den 18. mars 1939. Ved invasjonen den 9. april 1940 meldte Wyller seg til tjeneste og ble sendt til Nord-Norge, hvor han hovedsakelig jobbet for Norsk rikskringkasting. Men han ville forlate landet. Da krysseren HMS «Devonshire» (1927) stevnet fra kai i Tromsø den 7. juni med kurs for England, var Wyller ombord, sammen med kong Haakon VII, kronprins Olav og flere regjeringsmedlemmer. 

Han arbeidet en kort tid for den britiske kringkastingen BBC i London, før han ble diagnostisert med kreft. Han ble sendt med fly til Sverige, hvor han fikk treffe familien, før han døde 2. oktober. 

I boka *Kjempende humanisme*, som kom ut etter hans død, presenterer han sine visjoner om menneskeverd og kristen humanisme.

Utgivelser
----------

* Wyller, Anders Platou (1936). *Paul Claudel: en kristen dikter og hans drama*. Oslo: Aschehoug.
* Wyller, Anders Platou (1947). *Kjempende humanisme: artikler og taler*. Oslo: Aschehoug.

*Se også mange titalls digitaliserte brev forfattet av Anders Platou Wyller til kjente humanister som Fridtjof Nansen (1861–1930)*

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, Norsk biografisk leksikon ID Anders\_Wyller, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Stavanger Aftenblad: "Anders Platou Wyller - en av Stavangers unge døde", 7. november 2003 s.10.

Kilder
------

* Anders Wyller i Norsk biografisk leksikon.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Knut Bruun Klausen** (født 1. mars 1964 i Oslo) er en norsk tidligere ishockeyspiller.

I dag jobber Knut B Klausen for Europas største hotellkjede, og er ansatt som salgsansvarlig for skandinavia. Klausen har tidligere også drevet som restauratør i Oslo.

Biografi
--------

Knut Bruun Klausen vokste opp med ishockey i Groruddalen og Hasle/Løren. Han var et stort talent som målvakt, men endte sin karriere tidlig på 1990-tallet. Han kom senere tilbake som målvakt for Vålerenga Hotdogs og ble VM finalist under CARHA World Cup i 2000 ( Vancouver i Canada) Der han blant annet spilte med storheter i norsk ishockey som Jon Magne Karlstad (VIF), Steve Clark (Frisk) og Jim Marthinsen (VIF).

Klausen jobbet også med talentutvikling for norske målvakter sommeren 1998, 1999 og 2000 i Toronto i Canada pàå den legendariske màlvakten Vladislav Tretjaks Màlvakts skole Russian School of hockey der blant annet Lars Haugen (Sparta) og Jon Alexander Andersen (tidligere VIF) deltok.

Klubber
-------

Klausen har spilt for følgende klubber: Hasle/Løren, Skeid, Oppsal og Vålerenga Hockey.
**Nina Temple** (født 21. april 1956) var den siste generalsekretæren for Communist Party of Great Britain frem til dette partiet ble oppløst i 1991.

Temple ble født inn i en kommunistisk familie og hun ble medlem i den britiske Young Communist League da hun var tretten år gammel, senere deltok hun i protest-aksjoner i Londons gater mot Vietnam-krigen. Temple har en grad i materialteknologi fra Imperial College i London. På slutten av 1970-tallet ble hun utnevnt til generalsekretær i det kommunistiske ungdomsforbundet i Storbritannia og hun ble medlem av det britiske kommunistpartiet i 1979, og deretter medlem av en kommunistisk komité i januar 1982. Temple fikk to barn med en lærer, en datter født i 1987 og en sønn født i 1989. Temple ble alvorlig syk med Parkinsons sykdom i 2000. Hun ble utdannet i rådgivning ved Gestalt Centre i Old Street, og i september 2003 grunnla hun Sing For Joy, et kor bestående av mennesker som sliter med forskjellige kroniske degenerative sykdommer.
**Gunder Olsen Sætersmoen** (født 4. april 1832 i Elverum, død 11. april 1915 i Elverum) var gårdbruker på gården Sætersmoen nordvest i Elverum og ordfører i Elverum 1879–1881. Han var høyremann, og satt i formannskapet i Elverum fra 1865 til 1884.

Han var styremedlem i Elverum sparebank 1873–88, og deretter medlem av bankens kontrollkomite. Sammen med søskenbarna Helge Berger og Helge Væringsaasen var han blant eierne av det norskfinske skogbruksselskapet Hallabolaget. Sætersmoen var formann i selskapet, og hadde årlige inspeksjonsreiser til virksomheten i Finland. Han satt også en tid i styret for Olav Andreas Eftestøls private lærerskole Elverum friseminar.

Han har fått et rosende ettermæle: Finne-Grønn skrev at «Ved siden af sin virksomhed som gaardbruger og skogeier har han paa mangfoldig vis været en nyttig mand for sin kommune, en helt igjennem nobelt tænkende og nobelt handlende mand, personlig afholdt i bygden,»  mens Skirbekk skriver at «Noen demokrat var han ikke, men han forsto å behandle folk og var hjelpsom mot dem som søkte hans råd og bistand. Om det var taterfølger som dro etter vegen, så visste de at på Sætersmoen stod bakarstuloftet til disposisjon for slike.»

Sammen med kona Louise Bolette Blüecher (1838–1882) hadde han ti barn, hvorav fire levde opp. En av dem var fiolinisten Olaf Sætersmoen. Dattera Louise (1867–1955) giftet seg med Henrik Opsahl jr (1868–1929); han var sønn av ordfører og Halla-medeier Henrik Opsahl.

Sætersmoen ble tildelt Medaljen for borgerdåd i 1902.

Referanser
----------

1. ↑  Finne-Grønn, S.H. (1921). *Elverum : en bygdebeskrivelse. 2 : Bygdens almindelige historie, institutioner og embedsmænd*. Kristiania: Cammermeyer. s. 318, 353.
2. 1 2 3  Finne-Grønn, S.H. (1909). *Elverum : en bygdebeskrivelse. 1 : Gaardhistorie med ættetavler*. Cammermeyer. s. 398f, 407.
3. ↑  Gunder Olsen Sætersmoen; Gravminner i Norge
4. 1 2 3  Skirbekk, Håvard (1984). *Elverum bygdebok. 2 : Vestad til 1940, Midtskogen, Grundset, Øksna, Rustad*. Kommunen. s. 223–226. ISBN 8271041193.
5. ↑  Skrede, Magne (1946). *Elverum sparebank gjennom hundre år*. Banken. s. 176.
6. ↑  Terje Thronæs. Helge Væringsaasen - Østerdalsbonde og verdensborger  Arkivert 25. oktober 2018 hos Wayback Machine.. Utgitt av Elverum kommune, 2017
7. ↑  Werner-Hansen, Georg (1970). *Nordmenn i østerled*. Landbruksforlaget. s. 66-74.
8. ↑  Skrede, Magne (1958). *Elverum : en bygdebeskrivelse. 4 : Tillegg til Finne-Grønns bok om Elverum*. Elverum: kommunen. s. 298.
9. ↑  Øvrebø, Ludvig (1975). *Olaf Sætersmoen*. Elverum: Eget forlag.
10. ↑  Stener, Magne (1988). *Elverum bygdebok 4. Heradsbygd 1*. Kommunen. s. 93-105. ISBN 8299134226.