recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Den tidligere Nordstrandhallen slik den sto i 2016.
**Nordstrandhallen** var en idrettshall på Nordstrand i Oslo. Den ble innviet 8. november 1955 og revet vinteren 2017 for å rydde plass til en ny hall.

Innvielse
---------

I spissen ved innvielsen stod Finn Stokke Hansen, hallsjef Nico Demetriades og Leiv Lie. I åpningsarrangementet avspilte man en landskamp i tennis mot Danmark. Reaksjonen var at det eksperimentelle gulvet til 90 000 kroner, finansiert av Statens Idrettsvesen, var for hurtig, og favoriserte serveren slik at kampen i det store ble en servekamp. På det norske laget spilte Gunnar Sjøwall og Finn Søhol, mens for danskene spilte Torben Ulrich og Kurt Nielsen. Andre idretter som ble tilgodesett var håndball og boksing.

Konsertlokale
-------------

Hallen ble raskt tatt i bruk for musikk, som Stan Kenton i april 1956, samt kostymeball til Big Chief Jazzband med raggsokker. Andre verdensstjerner i oppstarten var Ella Fitzgerald med trioen Oscar Peterson, Ray Brown og Herb Ellis (april 1958). fulgt av Benny Goodmans orkester (mai 1958), og Jazz at the Philharmonic, med blant andre Dizzy Gillespie (også mai 1958).

Referanser
----------

1. ↑  «Nordstrands Blad - Nå rives Nordstrandhallen». *www.noblad.no* **(norsk)**. Besøkt 18. mai 2017.
2. ↑  Einar Munthe-Kaas (9. november 1955). «Nordstrandhallens 90 000 kroners gulv for vanskelig». VG.
3. ↑  Kåbe (20. mai 1958). «Bedre enn noen gang sier Baggis som møter farlig neger». VG.
4. ↑  «Dans på bare raggsokken i Nordstrandhallen». VG. 30. januar 1957.
5. ↑  MUNK (8. mai 1958). «Negermusikerne trakk lasset i Goodman-konserten». VG.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Nordstrandhallen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
Dekoktbøsse med overfallende lokk i porselen, med skaft av tre og holderstativ i metall. Gjenstanden befinner seg på Norsk Farmasihistorisk Museum
**Dekoktbøsse** ble brukt ved fremstilling av dekokter i apotek.

Dekokter er drogeuttrekk, fremstilt ved overhelling av drogen med vann og påfølgende oppvarming i vannbad. Dekokt lages på følgende måte: Den findelte droge overhelles den nødvendige mengde vann og oppvarmes i en lukket beholder i vannbad under hyppig omrøring. Oppvarmingen fortsettes i 30 minutter etter at blandingen har nådd 90 grader. Deretter siles blandingen. 
Er mengden av uttrekk mindre enn forskrevet, blandes drogeresten med så meget kokende vann at den nødvendige mengde uttrekk fås etter ny siling og pressing.
Det samlede uttrekk settes en tid til bunnfelling og dekanteres.
Ifølge den nordiske farmakopé av 1975, skulle det fremstilles dekokt av en del droge til ti deler dekokt.
Ble det forskrevet dekokt av sterktvirkende droge, skulle menge av droge være angitt på legens resept.
Som konserveringsmiddel kunne man bruke 0,1 % methyl-paraoxybenzoat. 
Kinabark ble mye brukt som febernedsettende middel i dekokter.

Litteratur
----------

* *Pharmacopoea Nordica Editio Norvegica*, Addendum 1975, 623
* Jermstad A og Schou A. *Lærebog i teknisk farmaci*. København 1940; 109.
* Jermstad A og Schou A. *Lærebog i teknisk farmaci*. København 1951; 59.
Aspmyra stadion er Bodø/Glimts hjemmebane og det største stadionet i Bodø
Bodø har en rekke idrettsklubber og foreninger innenfor breddeidretten i tillegg til elitelag i fotball og håndball. Den mest kjente er nok Bodø/Glimt som spiller i eliteserien i fotball for herrer. Bodø Håndballklubb har spilt i eliteserien for menn. Det finnes i tillegg en rekke breddeidrettslag med tradisjonelle idretter som fotball, håndball, ski og mer spesialiserte idrettslag innenfor kampsport og travsport.

Den eldste klubben i byen er Bodø og Omengens idrettsklubb som ble stiftet på slutten av 1800-tallet.

Glimt har fostret blant annet Bergfamilien med Harald Johan «Dutte» Berg, Ørjan Berg og Runar Berg, i tillegg har blant annet Arne Hansen, Terje Mørkved, Harald Brattbakk, Jahn Ivar «Mini» Jakobsen, Bengt Sæternes og Trond Fredrik Ludvigsen spilt for klubben.

På damesiden i fotball har I.K. Grand Bodø markert seg i 1. divisjon med flere landslagsuttatte spillere på både A-landslag og aldersbestemte landslag. Grands beste prestasjon gjennom tidene er en delt tredjeplass i seriesluttspillet 1986.

Innen håndball har Bodø hatt både herrelag og damelag i øverste divisjon. Bodø Håndballklubb har deltatt på herresiden med bronse i toppserien som beste prestasjon, klubben spiller nå på høyeste nivå, etter å ha rykket opp fra 1. divisjon.
Tidligere har I.K. Junkeren deltatt i eliteserien i håndball for kvinner, men måtte gi seg grunnet dårlig økonomi. Junkerens beste prestasjon var fjerdeplass i toppserien og en kvartfinale i Europa-cupen. Klubben har for tiden ikke seniorlag.

Ellers har Bodø en rekke klubber for aldersbestemte lag og mindre idrettsgrener.

Idrettslag
----------

### Fotball (herrer)

* Bodø/Glimt – Eliteserien
* Innstrandens IL – 3. divisjon.
* IK Junkeren – 3. divisjon.
* Bokam – 4. divisjon.
* Idrettsklubben Grand Bodø – 4. divisjon.
* Tverlandet IL – 4. divisjon.
* Hunstad FK – 4. divisjon.
* FK Vinkelen – 4. divisjon.

### Fotball (damer)

* IK Grand Bodø – 1. divisjon.
* Innstrandens IL – 2. divisjon.

### Fotball (kun aldersbestemte lag)

* Nordstanda IL
* Saltstraumen IL
* Skjerstad IL
* FK Gevir (Old-boys)

### Fotball (oppløste klubber)

* Bodø Ballklubb
* AIL Fram.Klubben er gått inn i IK Grand Bodø.

### Håndball (herrer)

* Bodø Håndballklubb – 2.div

### Håndball (damer)

* Bodø Damehåndball – 2. divisjon, avd. 06
* I.K. Junkeren – aldersbestemte lag.

### Innebandy

* Bodø Innebandyklubb - Klubb med tilbud til alle
* Tverlandet IL - Innebandy

### Andre

* Bodø Ishockeyklubb
* Bodø friidrettsklubb
* Bodø Hangglider klubb
* Bodø Motorsportklubb
* IIL Volleyball Bodø
* Hundholmen Volleyball
* Soløyvannet Sandvolleyballklubb
* Bodø Seilforening
* Bodø Klatreklubb
* Bodø og Omegn Idrettsforening (B&OI)
* Bodø Innebandyklubb
* Bodø tennisklubb
* Kampidretter:
	+ Bodø Bokseklubb.
	+ Bodø Judoklubb
***Nordtrønderen og Namdalen*** var en dagsavis som ble utgitt på Namsos fra 1942 til 1994. Den var en fusjon mellom tre tidligere aviser.

Avisen *Namdalen* utkom på Namsos fra 1899 til 1942, de første 20 årene med navnet *Namdalens blad*. Avisen *Nordtrønderen* utkom på Namsos fra 1883 til 1942. Fra februar 1944 til mai 1945 utkom avisen under navnet *Fellesavisen Nordtrønderen og Namdalen*. Avisen Namdalens Folkeblad gikk i 1964 inn i avisen, og avisen byttet da navn til *Fellesavisa*. Den tok tilbake sitt gamle navn i 1977.

Avisen ble ikke stanset under den andre verdenskrig og var dobbelt så stor som konkurrenten *Namdal Arbeiderblad*.[] I 1966 hadde *Namdal Arbeiderblad* et opplag på 4 382, mens *Nordtrønderen og Namdalen* hadde et opplag på 5 957. 25 år senere – i 1991 – var NA 3 ganger større enn konkurrenten. Avisen ble den siste tiden drevet som en lokalversjon av *Trønder-Avisa*, med mye felles stoff.

Marius Hægstad var redaktør av *Nordtrønderen* fra 1884. Avisa hadde på 1960-tallet to politiske redaktører, en for Venstre og en for Senterpartiet.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  *Norske aviser 1763-1969: en bibliografi*. Oslo: Universitetsbiblioteket i Oslo. 1973. s. 126, 127 , 327, 363.
2. ↑  «Nordtrønderen og Namdalen». Oria. Besøkt 2. juni 2021.
3. ↑  historie, Norsk presses (26. mars 2021). «Nordtrønderen og Namdalen». *Store norske leksikon*. Besøkt 2. juni 2021.
4. 1 2  *Mål og midler i pressepolitikken: utredning fra et utvalg oppnevnt 1991*. Oslo: Statens forvaltningstjeneste. 1992. s. 22.
5. ↑  Høst, Sigurd (1995). *Avisåret 1994: flere aviser, stabilt opplag*. Fredrikstad: Institutt for journalistikk. s. 3-4.

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Det norske herrelandslaget i fotball før en landskamp mot England på Wembley i 1980 - iført drakter og utstyr fra Sportmann.
**Sportmann AS** er en av Norges eldste postordreselskaper, etablert i 1974. Selskapet har gjennom alle disse årene drevet med distansehandel av treningstøy, klær og sko. De første 30 årene solgte selskapet varene sine utelukkende gjennom postordrekataloger, og "Sportmann-katalogen" ble etterhvert noe de fleste kjente til. Siden årtusenskifte har selskapet også drevet med netthandel og selger i dag mesteparten av sine varer via sin nettbutikk. 

Sportmann AS ble grunnlagt i Fredrikstad i 1974 av Svein Johannessen, og det er fortsatt fam. Johannessen som eier mesteparten av selskapet. Med unntak av en kort periode på slutten av 90-tallet har selskapet vært i Johannessens eie. Selskapet har kontorer og lager i Fredrikstad og driver hele sin virksomhet derfra. Selskapet har ca 35 ansatte (2014) og omsetter for ca 150 millioner NOK.

Sportmann AS selger i dag klær, treningstøy og sko til privatmarkedet, men tidligere var selskapet en leverandør også til idrettslag og foreninger over hele landet. På 80-tallet spilte mange klubber innen f.eks fotball og håndball, såvel som herrelandslaget i fotball, med drakter fra Sportmann.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Stakkedalen** var en ubetjent turisthytte i Setesdalsheiene drevet av Kristiansand og Opplands Turistforening. Den lå i Bygland kommune vest for Langeid. Hytta hadde mye besøk av folk som var på tur fra Langeid til Gaukhei turisthytte, da denne strekningen på ofte ble opplevd for lang for en dagstur. Fra Gaukhei til Stakkedalen var det om lag 15 km, og estimert gangtid var litt over fire timer.

Hytta ble bygget i 1949 av materialer som var igjen etter tyskerbrakker som var blitt satt opp under andre verdenskrig da tyskerne hadde planer om å bygge vei mellom Setesdal og Sirdal i området. Hytta ble ombygd siste gang i 1992. På Stakkedalen var det 10 sengeplasser.

Hytta ble overtatt av grunneieren i 2006. Han hadde ønsket å bygge en ny hytte nede i selve Stakkedalen, men selv om kommunen godkjente dette, ble det ble avslått av direktoratet, da hytta ville komme i Setesdal Vesthei - Ryfylkeheiane Landskapsvernområde. Han sa da opp avtalen med KOT om leie av grunn til hytte og overtok Stakkedalshytta selv. Ny hytte i området ble etablert i 2008 i Tjønndalen, som også tidligere hadde vært turisthytte, om lag 20 minutters gange fra Stakkedalshytta.

Referanser
----------

1. ↑   Direktoratet nektar hytte i Stakkedalen[*død lenke*]

Kilder
------

* Sigurd Haugsgjerd: «KOT kan misse Stakkedalshytta.» Artikkel i Setesdølen nr. 85, 2006 side 1 og 4
* Harald Flå: Vandringer i Setesdal Vesthei 2008, ISBN 978-82-91-49544-6, side 63

Eksterne lenker
---------------

* Stakkedalen på KOTs sider
**Nordström & Thulin AB**, tidligere rederi med hovedkontor i Stockholm.

Nordström & Thulin ble grunnlagt i Stockholm i 1850 av skipsmegleren Carl David Nordström (1816–81). Carl Gustav Thulin (1845–1918) ble ansatt i selskapet i 1861 og gikk inn som deleier i 1866. Samme år gikk selskapet til anskaffelse av sitt første fartøy. Noen år senere gikk Nordström ut av firmaet, som da kom i kom familien Thulins eie. I løpet av etterkrigstiden satset Nordström & Thulin på bulk- og malmfrakt i nært samarbeid med Gränges. Selskapet fikk tidlig et stort internasjonalt engasjement med datterselskap i bl.a. USA.

I 1971 solgte familien Thulin selskapet til tre ansatte. På 1980-tallet ekspanderte rederiet kraftig først og fremst innen tanksjøfarten. Nordström & Thulin etablerte seg også som ferjerederi og hadde i perioden 1988–98 konsesjon for trafikk mellom Gotland og det svenske fastlandet. I 1990 startet man i tillegg ferjetrafikk mellom Sverige og Estland via sitt halveide datterselskap Estline. Denne del av Nordström & Thulins virksomhet fikk imidlertid et tragisk endelikt med «Estonia»s forlis i 1994. Som en konsekvens av denne katastrofen oppga rederiet all ferjesjøfart, inklusive Gotlandslinjen.

Nordström & Thulin, som i 1986 ble introdusert på børsen, fusjonerte i 1998 med Argonaut AB og dannet N&T Argonaut AB (NTA). Hovedeier er den østerrikske rederen Helmut Sohmen (f. 1939) med World-Wide Shipping Agency. Siden år 2000 da rederiet ble tatt av Stockholmsbörsen har det ikke lenger noen forbindelse til Sverige.

Eksterne lenker
---------------

* Företagsminnen 2004 No 1[*død lenke*] (pdf) En artikkel om Nordström & Thulins eldre historie.
**Stair Park** er en offentlig park i den lille kystbyen Stranraer i Sørvest-Skottland. Parken er eid av fylket Dumfries and Galloway (Dumfries & Galloway Council), og befinner seg i forlengelsen av London Road på sørsiden av byen, rett overfor et parkeringsområde for trailere og andre reisende (Stranraer er en viktig fergehavn for trafikk fra og til Nord-Irland og Isle of Man). I parken finnes det fotball-, rugby- og hockeybaner, og den huser også hjemmebanen for rugbyklubben Wigtownshire RFC og landbruksmessen *Stranraer and Rhins Agricultural Show*. Parken har i tillegg en stor musikkscene, helårsbaner for tennis og nettball, skatepark, fotballbane og et fotballstadion.

Stair Park Football Ground
--------------------------

Fotballstadionet Stair Park er hjemmebanen til det skotske tredjedivisjonslaget Stranraer FC. Det har en kapasitet på 5 600 tilskuere, og av disse har 1 800 mennesker mulighet til å sitte under tak. Stadionet ble åpnet i 1907. I 1995 ble det bygget en ny hovedtribune på den ene langsiden av banen (sørsiden). Byggherre var Barr Construction, og tribunen kostet totalt £500.000. Main Stand strekker seg over omtrent halve lengden av langsiden. På den motsatte langsiden befinner det seg en mindre tribune, som gjerne kalles *Coo Shed* (*Kuskuret* eller "Kufjøset"). Jernbanestasjonen i Stranraer er omtrent 15 minutters gange inn i byen. Størrelsen på selve gressbanen er 100 x 64 meter.

### Bortesupporterne

Vanligvis praktiseres det ikke noe skille mellom hjemme- og bortesupporterne på Stair Park. Skulle det imidlertid være behov for det, er det satt av 2 000 plasser for bortelagets supportere. Til vanlig pleier bortelagets tilhengere å slå seg ned på Coo Shed. Det er kiosker for alle på stadion.

### Inngangspriser

* Hovedtribunen: (Sitteplasser:) Voksne £14, barn £8
* Ståplasser: Voksne £12, barn £6
* Barn under 12 år som er i følge med en voksen, kommer gratis inn

Eksterne lenker
---------------

* Stranraer Football club

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Hans Christian Jensen Herlak** (født 4. august 1881, død 29. januar 1970) var en dansk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Herlak vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det danske laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen bak Storbritannia. Fire lag deltok i turnering og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møtte hverandre en gang. Danmark tapte første kampen mot Storbritannia med 1-5 men vant siden kampen mot Frankrike med 9-1 og i siste kampen beseiret de Belgia med 5-2. Turneringen ble spilt i perioden 1. til 5. september 1920.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1920 Belgias flagg Antwerpen - Sølv i landhockey Danmarks flagg Danmark

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hans Herlak – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Hans Herlak – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Hans Herlak – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
Hans Holmens monument fra 1932 til minne om losen «Ulabrand» (Anders Jacob Johansen, 1815–1881) i Ula ut mot Skagerrak ytterst på Torsøyhalvøya i Larvik kommune.
**Hans Holmen** (født 1878 på Holmen i Hedrum, død 1958) var en norsk maler og billedhugger.

Hans Holmen utdannet seg ved Harriet Backers malerskole i Kristiania 1899–1900 og ved Zahrtmanns malerskole i København de to følgende år. Han debuterte på Statens kunstutstilling 1902 med et maleri fra fløtningen. Sine motiver fant han stort sett i hjembygdas skog- og jordbruk, og han fikk etter hvert et godt navn som portrettmaler.

Et portrettoppdrag bragte ham til England og Frankrike hvor han særlig studerte skulptur i museene. Han gikk mer og mer over til denne uttrykksformen uten å gi slipp på malingen. Etter første verdenskrig slo han seg ned i Sandefjord, der hans skulptur av presten og salmedikteren Magnus Brostrup Landstad fikk plass i 1928. Det var første gang en offentlig statue var hugget i norsk hardstein. Sammen med "Myllarguten" (1940) på Nordagutu (nærmere bestemt ved Nordagutu stasjon), Ulabrand-monumentet i Ula (1933) og bysten av Harald Sohlberg på Røros, regnes den til hans hovedarbeider. Han har også formet minnesmerker over de falne 1940-1945 ved Bommestad i Hedrum og i Stokke.

Særegne er mange av de gravstøtter, gravplater og relieffer, nærmere 60 i tallet, som smykker kirkegårder mange steder i landet. De fleste er hugget i stein, noen få er utført som relieffer i bronse. Et par smijernsarbeider foreligger også etter Holmens tegninger.

Til hans tidlige produksjon hører en rekke illustrasjoner til noen av Lorens Bergs bygdebøker. Holmen sto også for utsmykningen i Kodal kirke, men disse arbeidene er fjernet ved restaurering av kirken.

Holmen har også laget støtten av Lorens Berg ved Gallisvannet i Kodal.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4   Norsk kunstnerleksikon, nkl.snl.no, besøkt 28. november 2016[Hentet fra Wikidata]

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** KulturNav
 |
**Nordstrandskolenes musikkorps** er et skolekorps som rekrutterer medlemmer fra *Nordstrand skole*, *Munkerud skole*, *Kastellet skole*, *Steinerskolen på Nordstrand*, *Nordseter skole*, og eventuelt andre i rette alder som er bosatt i lokalmiljøet, men er elever ved andre læresteder.

Stiftelsesdato og historikk
---------------------------

Korpset er et resultat av en fusjon mellom *Nordstrand Skoles Musikkorps* og *Munkerud Skoles Musikkorps*, som fant sted 1. mai 1993. *Nordstrand Skoles Musikkorps* ble stiftet av lærer Karsten Kjelberg, den 1. juni 1928, og Munkerud Skoles Musikkorps, den 1. februar 1960, med Finn Hemsen arbeidsutvalgets formann.

Slik det også ligger i betegnelsen opphørte Munkerud i navnet og ble ved en flertallsendelse innlemmet i Nordstrand, med det eldste korpsets stiftelsesdato 1. juni 1928 videreført som det nye korpsets stiftelsesdato.

75-årsjubileum
--------------

I anledning 75 årsmarkeringen i 2003 ble det arrangert korspsstevne på *Nordseter ungdomsskole*, med gjestende musikkorps og hele fire konstellasjoner av Nordstrandskolenes musikkorps; aspirantkorpset, juniorkorpset, hovedkorpset og 50-årskorpset fra jubileet i 1978, foruten Nordstrand janitsjarkorps. Oppbudet av musikanter fra nærmiljøet er en indikasjon på hvor sterkt musikklivet blomstrer i bydelen.

Formål
------

Av korpset formålsparagraf fremgår at korpset for det første skal fremme gleden over musikalsk utøvelse blant medlemmene, og gi den enkelte opplæring i musikkteori og grunnleggende ferdigheter som musikanter på respektive instrument, både enkeltvis og i samspill. I tillegg drives aktiviteter for drillgrupper og storband. Korpset har drevet frem flere store talenter, og har også gjort det skarpt i Oslomesterskapene.

Korpset følger Norges Musikkorpsforbunds gjeldende aldersbestemmelser, således at de som fyller 18 år i et kalenderår kan stå som utøvende medlemmer ut det skoleåret som starter 1. august samme kalenderår. Det er meget god rekruttering til NSMK, slik at det for tiden opereres med to aspirantkorps (nybegynnere, viderekomne nybegynnere), juniorkorps og hovedkorps med ekstra storband.

Loppemarked
-----------

NSMK avholder to ganger i året (gjerne i april og oktober) ett av Norges største, mest velorganiserte og inntektsbringende loppemarkeder. Inntektene av loppemarkedene har siden 2003 hatt mer enn 1 million kroner i årlig omsetning.

Eksterne lenker
---------------

* Korpsets hjemmeside

Litteratur
----------

* Per-Johan B. Bogerud et al. (red.): *Vel blåst! 50 år. Nordstrand Skoles Musikkorps 1928-1978*. Oslo 1978.
* Lars Evan Pettersson (utg.): *Korpset vårt. Munkerud Skoles Musikkorps gjennom 30 år*. Oslo 1990.
**Hans Henrik Struck** var en tyskfødt tømmermester som virka i Christiania på midten av 1800-tallet. Han var blant annet med på bygginga av Slottet, som pågikk fra 1825 til 1848.

Tomta som var valgt for Slottet, lå et godt stykke utafor datidas by. Det blei derfor bestemt at det skulle anlegges ei gate som skulle utgjøre en representativ atkomst til kongeboligen. Arbeidet med denne gata, som i dag har navnet Karl Johans gate, begynte i 1837. Dagens Karl Johans gate 27–43 var den gang hagen til maleren Bendix Holm. Struck kjøpte i september 1839 kjøpte den delen som nå er nummer 37, men han solgte den allerede året etter til kjøpmann Døderlein.

Struck blei derimot direkte involvert i bygginga på nummer 41 og 43. Her blei det rundt 1841 oppført to hus med felles fasade av henholdsvis murmester Asmus Lenschow og Struck. At de vågde å bygge så høyt som fire etasjer, var nærmest en sensasjon den gang. Disse gårdene stod fram til 1982, da de blei revet i samband med bygginga av forretningssenteret Paleet. Dagens fasade er en kopi av den opprinnelige.

Struck var også ansvarlig for oppføringa av Engene kirke i 1849 på det opprinnelige stedet i Grimstad.

Struck var styremedlem i Den norske haandværks- og industriforening fra 1851. Av saker han her var opptatt av var blant annet etablering av jernbaneforbindelse mellom hovedstaden og Mjøs-området og opprettelse av «et Understøttelsesselskab og et Hjem for gamle, værdige Trængende blandt Haandværkerne og deres Efterladte». Dette siste var en radikal tanke, og radikale tanker var ikke noe nytt for Struck. Som svenn hadde han vært med på oppstanden i Warszawa, og i Christiania var han medlem (og en periode leder) av *Germania*, et selskap for tyskere i byen. Dette selskapet var stifta av Georg Fein, en tysk revolusjonær, som hadde vært med på opprør og opprørsforsøk flere steder i Europa.

Noter
-----

1. ↑  Sitert fra et forslag Struck fremma i Håndverkerforeninga i 1849, gjengitt i Munthe 1896, side 63.

Kilder
------

* Guthorm Kavli: *Kongens slott*, Dreyer 1983
* Haakon B. Nielson: *Det var en gang – vandringer i Oslo og det gamle Christiania*, Cappelen 1982
* Olaf Munthe: *Den norske haandværks- og industriforening 1871–1896*, Grøndahl 1896
* Tore Pryser: *Gesellar, rebellar og svermarar – om «farlege folk» rundt 1850*, Samlaget 1982
**Hans Hirzel** (født 30. oktober 1924, død 3. juni 2006) var en tysk politiker og journalist som var medlem av motstandsbevegelsen i Tyskland under andre verdenskrig. Bosatt i Ulm var han med i den såkalte «*Ulmer Abiturientengruppe*», en gruppe som var tilknyttet Den hvite rose. Etter krigen virket han som politiker og journalist.

I 1942 ble Hirzel kjent med Sophie Scholl, og sammen med Franz Josef Müller og søsteren Susanne Hirzel sendte og delte han ut løpesedlene til Den hvite rose. Hirzel hadde fått løpesedlene i posten, og gjenkjente straks stilen til sin gamle venn Hans Scholl. Selv tok han ned en av plakatene man kunne se overalt på offentlige plasser, med davidsstjernen avbildet og teksten: «*Den som bærer dette merket, er en fiende av folket!*» Hirzel byttet ut davidsstjernen med hakekorset og spredte den. Faren var prest, og sammen med Franz Müller opprettet Hirzel et kontor bak kirkeorgelet. Der adresserte de nærmere to tusen konvolutter på en skrivemaskin Müller hadde fått tak i, blant annet til Hitler og Goebbels, som dermed ble mottakere av det femte flygebladet. Søsteren Susanne postla konvoluttene i Stuttgart i januar 1943.

Samme år ble han arrestert av Gestapo, men slapp raskt fri. Han underrettet Scholl-familien om at Sophie og Hans Scholl nå var i Gestapos søkelys. Kort tid etter ble han igjen arrestert, og stilt for retten 19. april sammen med sin søster og Müller. Hirzel og Müller ble «som umodne guttunger forført av statsfiender» dømt til fem års fengsel. Hirzel ble løslatt da krigen endte i 1945.

Etter krigen arbeidet han som assistent ved *Institut für Sozialforschung* i Frankfurt am Main, og som redaktør for *Frankfurter Hefte*.

I 1976 ble han medlem av CDU. Der var han medlem til 1993, da han gikk over til det høyreorienterte partiet Republikanerne. Året etter stilte han som kandidat for partiet i forbundspresidentvalget. I 1997 ble han valgt inn i bystyret i Wiesbaden. I 2001 gikk han ut av partiet, og var frem til midten av 2006 partiløs bystyrerepresentant. I denne perioden støttet han koalisjonen mellom CDU og FDP.

Hirzel skrev for det liberal-konservative ukebladet *Junge Freiheit*, og da magasinet i 2006 ikke fikk adgang ved *Leipziger Buchmesse*, sluttet han seg til protestene.

Han døde etter lang tids sykdom i juni 2006. Hirzel er portrettert i vandreutstillingen Ulmer DenkStätte Weiße Rose.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 1012800644, besøkt 8. juni 2023[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 24. april 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Peter Normann Waage: *Traute Lafrenz og Den hvite rose* (s. 148), forlaget Schibsted, Oslo 2010, ISBN 978-82516-2746-7

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |

Portal: Andre verdenskrig
**«Izin körem»** (kasakhisk-kyrillisk: **«Ізін көрем»**, norsk oversettelse: *Jeg ser sporene deres*) er en kasakhisk popsang, med elementer hentet fra tradisjonell musikk, skrevet av Zjanar Duğalova og Rinat Zaitov og fremført av Zjanar Duğalova. Sangen ble vinner av den andre utgaven av Tyrkvisjonens sangkonkurranse i Kazan i 2014.

Ifølge Duğalova handler teksten i sangen om at selv om man lever i en moderne verden, må man ikke glemme at man er «etterkommere av store menn som Abaj og Jambıl». Vi må huske hvem vi er og hvor vi er, sier Duğalova.

«*Jeg ser merkene, avtrykkene som ble satt av våre forfedre*... *Jambıl og Abaj er våre mest verdsatte. Dette vet jeg, og jeg følger i deres spor*». «*Lyden av dombraen buldrer, buldrer. Det er liv i den evige ånd... som om den har nådd oss ved å omskape seg til en mystisk sang*».

«Izin körem» ble fremført i Kasakhstans nasjonale finale Turkvizyon-2014 Astana–Kazan den 26. oktober 2014, hvor den ble tildelt femti av femti mulige jurystemmer og 30 prosent av SMS-stemmene. 
Zjanar Duğalova vant dermed retten til å representere landet i Tyrkvisjonens sangkonkurranse.

Fra den nasjonale finalen til Tyrkvisjonens sangkonkurranse ble det gjort endringer på sangen, hvor de mest fremtredende ble gjort i refrengene og i sluttpartiet. 
Et opprinnelig element med koring ble tatt bort, og som erstatning avsluttes melodien med en solo på det tradisjonelle strenginstrumentet dombra spilt av Nurzjan Täzjikenov. 

Duğalovas fremføring i finalen av Tyrkvisjonens sangkonkurranse ble tildelt ti poeng av 17 av 24 jurymedlemmer og oppnådde en endelig poengsum på 225 av 240 mulige, den høyeste poengsummen oppnådd i konkurransens historie. Duğalova dediserte seieren til Kasakhstans president, Nursultan Nazarbajev.

Fotnoter
--------

1. ↑  Abaj Qunanbajuly (1845–1904) var en kasakhisk poet, komponist, filosof og reformator. Jambıl Jabayev (1846–1945) var en kasakhisk poet som hadde stor betydning for den tyrkiske kulturen.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  YouTube, Izin korem. Finalefremførelse i Tyrkvisjonens sangkonkurranse 2014. Besøkt 27. januar 2015.
2. 1 2 3  tengrinews.kz 23. november 2014, Жанар Дугалова посвятила победу на Turkvizyon-2014 Назарбаеву. Besøkt 27. januar 2015. (ru)
3. 1 2  Sangteksten på lyricstranslate.com. Besøkt 27. januar 2015. (kk) (en)
4. ↑  YouTube, "Turkvizyon-2014". Besøkt 27. januar 2015.
5. ↑  Kazakhstanskaya Pravda 27. oktober 2014, Zhanar Dugalova will represent Kazakhstan at Turkvizyon-2014. Besøkt 27. januar 2015. (en)
6. ↑  YouTube, Izin korem. Nasjonal finale 26. oktober 2014. Besøkt 27. januar 2015.
7. ↑  gakku.kz 10. februar 2016, Ибрагимов хочет на Turkvizyon Arkivert 2. mars 2016 hos Wayback Machine.. Besøkt 19. februar 2016. (ru)
8. ↑  Eurovoix 21. november 2014, Turkvizyon'14: Kazakhstan Wins!. Besøkt 27. januar 2015. (en)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forrige vinner:**«Yaşa»med Fərid Həsənov** | **Vinnermelodi iTyrkvisjonens sangkonkurranse**(2014) | Neste vinner:**«Kim bilet»med Jiydeş İdirisova** |
**Michael Sars-ekspedisjonen** i 1910 var et britisk-norsk samarbeide for å kartlegge Nord-Atlanteren og dens oseanografi.

Den var finansiert av den kanadiske oseanografen John Murray som i 1899 hadde blitt kjent med det norske marinbiologiske miljø ved en konferanse i Stockholm. Murray, som var kjent fra Challenger-ekspedisjonen i 1872-76, rekvirerte i 1909 S/S «Michael Sars» til et 4-måneders sommercruise i Nord-Atlanteren. Faglig leder var fiskeridirektør Johan Hjort. Med ellers var folk fra Bergens Museum og dets miljø, nemlig fiskerikonsulent og fotograf Thor Iversen, hans assistent Einar Koefoed, botaniker Haaken Hasberg Gran, oseanograf Bjørn Helland-Hansen og ekspedisjonens illustratør Thorolv Rasmussen fra Bergen.

Avreisen fra Bergen var 1. april 1910, og man gikk så Irland, Plymouth (der Murray kom ombord)
til Gibraltar, Gran Canaria, Cape Bojador,
Azorene, Newfoundland, Glasgow og retur til Bergen den 14. august.
Det innsamlede materiale fra 120 observasjonsposter
ble i hovedsak sendt til Bergens Museum for analyse, rundt 6 000 zoologiske prøver.
Avhandlinger fra ekspedisjonen ble utført av blant andre konservator
Paul Bjerkan og dosent August Brinkmann ved Bergens Museum,
Kristine Bonnevie og Georg Ossian Sars ved Det Kongelige Frederiks Universitet og
Hjalmar Broch som var konservator ved Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i Trondheim.
Også utlendinger tok del i etterarbeidet.

Utgivelser
----------

* John Murray og Johan Hjort (1912). *The depths of the ocean, a general account of the modern science of oceanography based largely on the scientific researches of the Norwegian steamer Michael Sars in the North Atlantic*. London: MacMillan & Co.  [Nok en online utgave]

Referanser
----------

1. ↑  Endre Willassen og Ingvar Byrkjedal (7.4.2010). «Hundre år siden Michael Sars-ekspedisjonen». Universitetet i Bergen. Arkivert fra originalen 26. april 2010. Besøkt 23. mars 2012.
***Serrognathus submolaris*** (også kjent som *Dorcus submolaris*) er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor til stor (hannen 30-70 millimeter), svart, kraftig bygd hjortebille, dekkvingene er gjerne brunlige. Hannens kjever er gjerne nokså rette, kraftige med en tann omtrent i midten, tre-fire små tenner utenfor denne, men små hanner har kjever uten tenner. Kroppen er litt flattrykt, hannens hode er stort for å gi plass til de store kjevene, hunnen har en mer jevnbred kroppsform. Hunnen er mindre enn hannen. Hunner og små hanner har fine punktrader på vingene.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i råtne trestammer, hunnene legger egg i døde trestammer med hvitråte.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt fra Pakistan i vest til Thailand i øst.

Systematisk inndeling
---------------------

Arten blir ofte plassert i slekten *Dorcus*.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen Dorcini
						* Slekten *Serrognathus* Motschulsky, 1861 – 28 arter
							+ Underslekten *Eurytrachelus* Thomson, 1862
								- ***Serrognathus submolaris*** (Hope & Westwood, 1845)

Kilder
------

* Oversikt over artene

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
* Bildegalleri
* (en) Dorcus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**«Natten er din og min»** er en norsk sang. Melodien ble skrevet av Kristian Lindeman, og Trygve Hoff skrev teksten. Den var ett av bidragene til Melodi Grand Prix 1988, den norske uttakingen til Eurovision Song Contest 1988 i Dublin i Irland.

Sangen ble framført på norsk av Terry Heart og Elisabeth Moberg. I duell 8 i semifinalen slo den «Jeg lever i en boks», framført av Carsten Loly, under artistnavnet Mannen i boksen. I duellen fikk «Natten er din og min» 69 prosent av stemmene, og i finalen endte sangen på en sjuendeplass med 38 poeng.

**Jurystemmer**|  | Vadsø | Bodø | Trondheim | Lillehammer | Bergen | Oslo | Kr.sand |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| «Natten er din og min» | 2 | 10 | 4 | 2 | 6 | 6 | 8 |

Innspilling
-----------

* Terry Heart og Elisabeth Moberg. Utgitt på singelen Mega MRCS 2319 i 1988. Produsert av Pete Knutsen.

Referanser
----------

1. ↑  «Melodi Grand Prix 1988 – norsk finale». Norsk rikskringkasting. 26. mars 1988. Besøkt 1. august 2016.
***Serrognathus hansi*** (også kjent som *Dorcus hansi*) er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor til stor (hannen opptil 60 millimeter), blankt svart, kraftig bygd hjortebille, hannens kjever gjerne nokså rette, kraftige med en innoverrettet, butt tann nær spissen, forøvrig med en liten tann lenger ute. Kroppen er litt flattrykt, hannens hode er stort for å gi plass til de store kjevene, hunnen har en mer jevnbred kroppsform. Hannenes kjever er ikke sagtakkede (i motsetning til de fleste andre *Serrognathus*-artene). Hunnen er mindre enn hannen, dekkvingene er lengdestripete.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i råtne trestammer, hunnene legger egg i døde trestammer med hvitråte.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Kina (Guangxi).

Systematisk inndeling
---------------------

Arten blir ofte plassert i slekten *Dorcus*.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen Dorcini
						* Slekten *Serrognathus* Motschulsky, 1861 – 28 arter
							+ Underslekten *Eurytrachelus* Thomson, 1862
								- ***Serrognathus hansi*** (Schenk, 2008)

Kilder
------

* Oversikt over artene

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
* Bildegalleri
* Bilde av en hann
* (en) Dorcus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Stalbridge Manor** var en herregård ved Stalbridge i Dorset. Den ble bygget da Mervyn Audley, 2. jarl av Castlehaven, arvet Stalbridge Park fra sin far i 1618. Han fikk gjerdet inn et område nordvest for sognekirken, og avsatte dette området til bruk som en offentlig park. Husmennene som bodde der ble flyttet fra området, og han bygde herregården i jakobittisk stil. Det er det femte største huset i Dorset.

I 1631 anklaget Audleys sønn James sin far for «unaturlig praksis», det vil si seksuelt avvik. Resultatet var at faren ble henrettet. James solgte huset til Richard Boyle, 1. jarl av Cork. Etter sir Richards død arvet vitenskapsmannen Robert Boyle tittelen og huset, og han bodde der mellom 1644 og 1655. Mange av hans eksperimenter ble utført i huset. 

På et tidspunkt ble det reist en to meter høy steinmur rundt Stalbridge Park. Det er uklart når og hvorfor dette skjedde. En mulighet er at det skjedde i forbindelse med at franske fanger etter Napoleonskrigene ble brukt som arbeidskraft der, en annen at det var et tiltak for å gi arbeid til lokale krefter i en periode med høy arbeidsledighet. 

I 1823 var huset i dårlig stand, og markien av Anglesey fikk det revet. Innen 1827 var det bare et kunstig platå som huset hadde stått på igjen. Byggestenene ble solgt, og mye av den finnes igjen andre steder i byen og i gårdsbygningen som nå står i parken. 

Det finnes en rekke lokale myter om huset, blant annet om at det skal ha blitt ødelagt av brann, hvilket ikke er korrekt, og at det spøkte i det. 

Thomas Hardy hentet inspirasjon fra Stalbridge Park til «Stapleford Park» i sine bøker.
**Michael Robert Newbolt** (født 27. september 1874 i Dymock, Gloucestershire, død 7. februar 1956 i Bierton, Buckinghamshire) var en engelsk prest og salmedikter. Han er best kjent for sin bearbeidelse av George Kitchins salme «Lift High the Cross», som blant annet er med i *Norsk salmebok 2013*.

Newbolt ble ordinert til prest i Church of England i 1900, og var prest i flere menigheter før han var rektor ved Missionary College i Dorchester fra 1910–1916. Han gikk deretter tilbake til menighetstjeneste igjen, og avsluttet tjenesten som «canon» i Chesterkatedralen fra 1927 til 1946. Han gav også ut flere teologiske bøker.

Referanser
----------

1. 1 2   Hyperion Records person ID C6777[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Oppslag i *Hymntime* Arkivert 18. april 2015 hos Wayback Machine. - Lest 11. mai 2015
3. ↑  Profil hos Hope Publishing - Lest 11. mai 2015
4. ↑  Oppslag på Hymnary - Lest 11. mai 2015

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Hymnary
 |
**Reginald Arthur Allen** (født 3. mai 1919 i Marylebone, London, England, død 3. april 1976 i Ealing) er en tidligere fotballspiller for QPR og Manchester United. Hans rolle på banen var som keeper. Han ligadebuterte for QPR mot Newport County i desember 1938, og ble regnet som en av de beste keeperne i sin generasjon. Han spilte 183 kamper for London-klubben. Han var en del av QPR-laget som vant 3. divisjon (sør) i 1948.

Allen ble solgt til Manchester United i juni 1950 for £11 000, noe som den gang var verdensrekord for en målmann. Han var ment som erstatter for Jack Crompton og «Sonny» Feehan i United. Ligadebuten for Manchester United kom 19.04. 1950 mot Fulham (1-0, hjemme, 44 042 tilskuere). Til Altrincham i juni 1953. Ligamester: 1951/52. Hadde også talent for cricket og boksing. Under krigen ble han fanget i Nord-Afrika, og satt tre år i fengsel. Da han la opp i juni 1953, spilte han litt for Altrincham –sammen med en ex-United spiller: Charlie Mitten (142 kamper, 50 mål). 

Han døde i Ealing 3. april 1976, én måned før sin 57-årsdag.

Karriere
--------

| Klubb | Ses | Kamper | Mål | Div | Plass | FA-cup | Liga-cup | E-cup | Manager |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Manchester United | 1950/51 | 40 | 0 | 1 | 2 | 6. runde | - | - |  |
| Manchester United | 1951/52 | 33 | 0 | 1 | 1 | 3. runde | - | - |  |
| Manchester United | 1952/53 | 2 | 0 | 1 | 8 | 5. runde | - | - |  |

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w661121p, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
***Natta, Norge*** er en norsk reportasjeserie med Thomas Seltzer som gikk på NRK1 i 2015. I dette programmet reiste programleder og redaksjonen på kryss og tvers i Norge for å finne mennesker, steder eller fenomener som «hadde en historie å fortelle». Det var tre innslag i hver episode. Programmet ble beskrevet som «et *Norge rundt* som går i dybden».

Premieren ble sett av 335 000.

Anmelderne
----------

Programmet fikk terningkast tre av *VG*s anmelder, som beskrev det som «Uoriginalt om originaler». *Aftenposten*s TV-anmelder gav den terningkast fire. *Dagbladet*s TV-anmelder gav den terningkast to og skrev blant annet: «Natta, Norge funker ikke som parodi på noe som helst, hvis det var intensjonen. «Natta, Norge» er i beste fall en fin liten sovetablett som i uttrykket baler rundt i et landskap av slapp satire, «Norge rundt», «Der ingen skulle tru at nokon kunne bu», «Midt i smørøyet» og tilsvarende serier som tidligere er laget av mer eller mindre hippe folk fra ring 2 og 3 - som på død og liv skal rundt i landet eller finne rare ting i den store og gale verden». Mottakelsen fra *NATT&DAG* var god.

Referanser
----------

1. 1 2  VG - TV-anmeldelse: Uoriginalt om originaler (9.11.2015)
2. ↑  Kampanje - 335.000 tok kvelden med Seltzer (10.11.2015)
3. ↑  Aftenposten - Seltzer i nytt TV-format: Et mørkere «Norge Rundt» (9.11.2015)
4. ↑  Dagbladet - Natta, Seltzer (10.11.2015)
5. ↑  Natt&Dag - Anmeldelse: Thomas Seltzers «Natta, Norge» (10.11.2015)
**Refreng**, eller **omkved**, er en verselinje som gjentas for hver strofe av et dikt. Innen musikk brukes også betegnelsen **chorus**.

Bruken av refreng assosieres særlig med en sangstruktur på vers-refreng-form som typisk plasserer et refreng i nesten enhver sang. Refrenget står ofte i sterk kontrast til verset innen populærmusikken, både melodisk, rytmisk og harmonisk, og inneholder ofte høyere dynamikknivå og aktivitet, gjerne med ytterligere instrumentering.[]

Omkved kan også ha flere linjer, som gjør at det nærmest kan utgjøre flere selvstendige strofer. Et omkved kan også stå inni en strofe; da kalles de «innstev» eller «mellomsleng».

Omkved er karakteristisk for middelalderballadene og folkeviser. I danseviser framførte ofte forsangeren den egentlige teksten, mens omkvedet ofte ble sunget av dansende. Omkvedet stod som regel ikke i direkte forhold til den egentlige folkeviseteksten.

Innen sang bryter refrenget i regelmessige intervaller utviklingen til sangen.

Etymologi
---------

Ordet «refreng» kommer av fransk *refrain*, som igjen kommer av gammelfransk *refaindre*, «gjenta»; den gammelfranske formen avledes av det latinske prefikset *re-*, «igjen», samt *frangere*, «bryte».

«Omkved» kommer av ordet «kvede», som betyr «synge». Ordet kommer av norrønt *kveða* – «si», «uttale», «kvede», «synge», «dikte»; ordet gir også gjennom dansk ordet «kvad». «Kvede» kommer videre fra germansk *\*kʷéþan-*, «si», og den indoeuropeiske roten kan muligens være *\*gwet-*, «tale».

Se også
-------

* Strofisk form
* Mellomspill, eller bridge

Referanser
----------

1. 1 2 3  Omkved. (2009, 14. februar). I Store norske leksikon. Hentet 4. januar 2017 fra .
2. ↑  Refreng: musikk. (2014, 20. mai). I Store norske leksikon. Hentet 4. januar 2017 fra .
3. ↑  «Omkved» og «Refreng» hos Bokmåls- og Nynorskordboka. UiB. Besøkt 5. januar 2017.
4. ↑  Bergh, Johs. (2016, 10. august). Chorus. I Store norske leksikon. Hentet 4. januar 2017 fra .
5. 1 2  de Caprona, Yann: *Norsk etymologisk ordbok*. 5. opplag, Kagge Forlag (2014). s. 674
6. ↑  de Caprona, Yann: *Norsk etymologisk ordbok*. 5. opplag, Kagge Forlag (2014). s. 666

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**United States Coast Guard Cutter** (**USCGC**; norsk: *kystvaktkutter*) er et fartøy i tjeneste hos United States Coast Guard. En kutter er 19,8 m (65 fot) eller lengre og har et fast mannskap som kan bo ombord. Fartøyene har navn som begynner med USCGC.

Historie
--------

Opprinnelig er en kutter et mindre seilskip med én mast. Hovedseilene er gaffelseil og toppseil. Kutteren har dessuten tre forseil: Fokk, klyver og jager.
Kutter ble brukt som navn på alle fartøy tilhørende HM Customs and Excise i Storbritannia. Da Finansdepartementet i USA opprettet Revenue Marine fulgte de samme linje og siden har alle fartøy med fast mannskap, uansett type, blitt kalt kuttere.

### De første ti kutterne

I 1790 autoriserte Kongressen finansministeren, Alexander Hamilton, til å opprette en maritim tjeneste for å håndheve tollreglene. Denne tjenesten ble først kalt Revenue Marine og fra 1894 Revenue Cutter Service.

Maleri av en Revenue Marine kutter (muligens USRC «Massachusetts»)
* USRC «Vigilant» (1791)
* USRC «Active» (1791)
* USRC «General Green»
* USRC «Massachusetts» (1791)
* USRC «Scammel» (1791)
* USRC «Argus»
* USRC «Virginia» (1791)
* USRC «Diligence»
* USRC «South Carolina»
* USRC «Eagle»

Referanser
----------

1. ↑  «Hva er en kutter» United States Coast Guard OSS (en) - besøkt 11. april 2014
**James «Jimmy» Jackson** (født 4. desember 1900 i Newcastle upon Tyne i Tyneside, død ca. 1976) var en engelsk fotballspiller.

Karriere
--------

Jackson begynte sin karriere i de skotske klubbene Queen's Park, Motherwell og Aberdeen før han ble hentet til Liverpool av manager Matt McQueen i mai 1925.

Han fikk sin debut for de røde 14. november 1925, i hjemmekampen på Anfield mot West Bromwich, i en kamp Liverpool vant 2-0 etter to scoringer av Cyril Oxley.

Hans første mål for klubben kom 17. desember 1927, i bortekampen mot Tottenham Hotspur FC på White Hart Lane, i en kamp Liverpool tapte 1-3.

Jackson var egentlig forsvarsspiller, men han spilte faktisk på alle uteposisjonene på banen for de røde. Han ble etterhvert klubbens kaptein, og i sesongen 1928/1929 var han sammen med Tom Morrison de to eneste spillerne som var involvert i samtlige av de 45 kampene Liverpool spilte. Året etter mistet han kun en kamp.

Han la støvlene på hylla i 1933.

Etter karrieren ble han prest i den presbyterianske kirke.

Kamper for Liverpool
--------------------

* **1925-1933:** Ligakamper – mål: **212 kamper – 2 mål.**
* **1925-1933:** Totalt kamper – mål: **224 kamper – 2 mål.**

Se også
-------

* Statistikk om Liverpool FC.

Eksterne lenker
---------------

* Profil på LFChistory.net
* Profil på Liverpools offisielle hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Gazetteer for Scotland
 |
**Wilhelm Friedrich Wolff**  (født 21. juni 1809 i Tarnau i Preussen – nå i Polen, død 9. mai 1864 i Manchester i England) var en publisist som ble en av Karl Marx' nære medarbeidere.

Som sønn av en småbonde ble han kjent med de lavere samfunnslags kår. Forholdet mellom fattig og rik skulle gå som en rød tråd gjennom hans senere forfatterskap. Han studerte klassisk filologi ved universitetet i Breslau, men kunne ikke fullføre studiet idet han ble dømt til fengselsstraff på grunn av majestetsfornærmelse. En av medfangene i Silberberg var Fritz Reuter. 

Etter å ha blitt benådet i 1839 livnærte han seg som privatlærer. En truende arrestasjon på grunn av brudd mot presselovene førte til at han flyktet først til London, og så til Brussel, der han ble kjent med Karl Marx og Friedrich Engels. Han var korrespondent for *Deutsche-Brüsseler-Zeitung*, aktiv i *Den kommunistiske korrespondenskomite*, taler i det tyske arbeiderforbund og grunnleggende medlem i Kommunistenes forbund. 

Etter den franske februarrevolusjonen ble han utvist fra Belgia til Frankrike. Derfra dro han snart hjem til Schlesien og drev kampanje for valg av radikale kandidater til Frankfurt-parlamentet. Som medredaktør av Neue Rheinische Zeitung fikk han blent ansvaret dor nyheter fra de tyske småstatene. Under unntakstilstanden i Köln fra 25. september til 4. oktober 1848 ble Wolff etterlyst for *komplott*. Han flyktet da til Bad Dürkheim i Pfalz. Så levde han i dekning i Köln noen måneder inntil prosesse mpt ham ble innstilt. 

Etter avisen ble forbudt overtok han som stedfortreder Breslaus mandat ved Frankfurter-parlamentet. Senere dro han i eksil og havnet i England. Der levde han fra 1851 til in død i trange kår, og livnærte seg som privatlærer i London og Manchester,der han forble i nær kontakt med Friedrich Engels.

Karl Marx tilegnet første del av sitt hovedverk *Kapitalen* til Wolff 1867.

Verker
------

* Wilhelm Wolff: *Aus Schlesien, Preußen und dem Reich. Ausgewählte Schriften*, 1844

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 12067992b[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 30. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Store sovjetiske encyklopedi (1969–1978), avsnitt, vers eller paragraf Вольф Вильгельм, besøkt 28. september 2015[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Burschenschafter-Stammrolle:. Verzeichnis der Mitglieder der Deutschen Burschenschaft nach dem Stande vom Sommer-Semester 1934[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU
 |