recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nea Kydonia** (gresk: Νέα Κυδωνία) er en kommune i prefekturet Khaniá i utkanten av Khaniá på øyen Kreta, Hellas. Området bliver mye besøkt fordi det finnes badestrender og er nært Khaniá. Det var heftige kamper her ved slaget om Kreta under andre verdenskrig og hovedkrigsfangeleiren for allierte soldater på Vest-Kreta var i Galatas i kommunen.

Sete for kommunen Nea Kydonia er i landsbyen Daratsos. Galatas har en populær strand i Kalamaki og en havn kalt Kato Galatas. Agia Marina, Stalos og Daratso er andre viktige tettbyggelser i kommunen, og dessuten den ubebodde øyen Agii Theodori. Den er en del av provinsen Kydonia.

Oldtidshistorie
---------------

I den moderne byen Chania, som ligger nært kommunen, fantes oldtidsbyen Kydonia. Den moderne byen er bygget på ruiner av denne. Kydonia var en mektig kretenisisk by i perioden 600 til 200 f.Kr.

Se også
-------

Øyen Agii Theodori utenfor Nea Kydonia
* Kommuner i prefekturet Khaniá
* Khaniásletten

Referanser
----------

1. ↑  Hogan, 2008

Kilder
------

* National Statistical Service of Greece (ΕΣΥΕ). (Greek)
* C. Michael Hogan, *Cydonia*, The Modern Antiquarian, Jan. 23, 2008

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Nea Kydonia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**GAU-8** er en gatlingkanon fra amerikanske General Electric med kaliber på 30 mm. Den ble utviklet for å monteres i Fairchild-Republic A-10 Thunderbolt II, hvor hele flyet var bygget rundt den kraftige 30 mm GAU-8. Flyet ble tatt fram spesielt for å bekjempe sovjetiske stridsvogner.

Historie
--------

Fairchild allierte seg med General Electric for å bygge en prototype av et fly for et program kalt A-X (forkortelse for *Attack Experimental*) fra midten av 1960-tallet. Dette ble senere kalt A-10. GE tok fram en svært mye kraftigere versjon av den gamle M61 Vulcan i 30 mm kaliber. Flyprøvene viste at A-10 var et bedre fly enn konkurrentene, og endte opp med å vinne prøvene i 1972. Et antall på 600 fly ble planlagt bygget.

I 1970-årene utviklet nederlandske Signaal (nå Thales Group Nederland) Goalkeeper CIWS, et system for å montere på krigsskip for å skyte ned innkommende sjømålsmissiler, sammen med GE. Systemet er i bruk i den nederlandske og britiske marinen, og bruker GAU-8 som våpen.

Teknisk
-------

Kanonen GAU-8/A er en syvløps gatlingkanon med hydraulisk drift og dobbelt ammunisjonsmating fra to tønner. Totalvekt med full ammunisjonslast er rundt 1770 kg, eller omtrent 20 % av startvekten til flyet. Kanonen er montert i senterlinjen til flyet for å motvirke den kraftige rekylen.

Tekniske spesifikasjoner GAU-8/A| Type | 7-løps gatling |
| Ammunisjon | 30 mm HEI, TP, API |
| Skuddtakt | 4200 eller 2100 skudd/min. |
| Vekt ladd | 1770 kg |
| Vekt uladet | 845 kg |
| Kanonvekt | 300 kg |
| Ammunisjonskapasitet | 1200 skudd (tønne)1350 skudd (systemet) |
| Drift | Hydraulisk |
| Lengde | 287 cm |

Bilder
------

* A-10 sin GAU-8 Avenger, ved siden av en Folkevogn «Boble»A-10 sin GAU-8 Avenger, ved siden av en Folkevogn «Boble»
* Løpene på GAU-8Løpene på GAU-8
* En A-10 med full våpenlastEn A-10 med full våpenlast
* Goalkeeper CIWS på et «Invincible»-klasse hangarskipGoalkeeper CIWS på et «Invincible»-klasse hangarskip

Kilder
------

* Joseph Berk; *The Gatling Gun*, ISBN 0-87364-644-4

Eksterne lenker
---------------

* FAS.org: GAU-8 Avenger (engelsk)
* Nazarian`s Gun`s Recognition Guide (engelsk)
**Ylva Karlsson** (født 3. februar 1978 i Hallonbergen) er en svensk barnebokforfatter bosatt i Bagarmossen utenfor Stockholm. Hun debuterte 20 år gammel med *Tova*, som hun fikk debutantprisen Slangbellan for. Boken skrev hun som 18-åring, og den skildrer en 17-årig jentes problemfylte sommer, sviktet av moren og forlatt av kjæresten. Trilogien om åtteåringen Malin (2001–03) er hverdagsrealisme, men hun har også skrevet kunsteventyr og fantasy. Som student i litteraturvitenskap ved Stockholms universitet skrev hun avhandling om Irmelin Sandman Lilius.

Flere av hennes bøker er oversatt til tysk, dansk og andre språk. Fra 2009 medlem av Svenska barnboksakademin.

Priser
------

* Slangbellan 1998 (för *Tova*)
* Expressens Heffaklump 2004 (för *Resan till kejsaren*)
* Augustpriset 2009 (för *Skriv om och om igen*)

Referanser
----------

1. ↑   Sveriges befolkning 1990[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ylva Karlsson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Alfabeta bokförlag

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** MusicBrainz
 |
**Gunnar Føreland** (født 16. oktober 1942) er en norsk gårdbruker, bistandsarbeider og diplomat.

Føreland arbeidet for Norad og var stedlig representant i Tanzania i to perioder, først fra 1983 til 1986 og deretter fra 1988 til 1991. Han var gårdbruker da han i 1998 ble utnevnt til spesialutsending med rang av ministerråd ved Norges ambassade i Dar-es-Salaam i Tanzania. Føreland arbeidet igjen for Norad og i 2004 fulgte utnevnelse til ambassadør i Lilongwe i Malawi. I 2008 ble han utnevnt til ambassadør i Harare i Zimbabwe.

Føreland ble i 2009 forfremmet til kommandør av Den Kongelige Norske Fortjenstorden for embetsfortjeneste.

Referanser
----------

1. ↑  Bjørn Johannessen og Dag Leraand: *Bistands-leksikon. Aktører og begreper i norsk og internasjonal bistand*, Oslo: Gazette bok, 1997.
2. ↑  Offisielt fra statsråd, 9. januar 1998.
3. ↑  Offisielt fra statsråd, 28. mai 2004.
4. ↑  Offisielt frå statsrådet 29. februar 2008.
5. ↑  «Tildeling av ordener og medaljer: Søk i arkivet», kongehuset.no.
**Ylva Lindberg** (født 29. juni 1976 i Stensele), svensk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1998 i Nagano, 2002 i Salt Lake City og 2006 i Torino.

Lindberg vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under Vinter-OL 2002 i Salt Lake City. Hun var med på det svenske laget som kom på tredjeplass i ishockeyturneringen for damer bak Canada og USA. De tapte semifinalen med 0-4 til USA men vant bronsefinalen over Finland med 2-1.

OL-medaljer
-----------

* 2006 Italias flagg Torino - Sølv Sølv i ishockey, damer Sveriges flagg Sverige
* 2002 USAs flagg Salt Lake City - Bronse Bronse i ishockey, damer Sveriges flagg Sverige

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ylva Lindberg – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ylva Lindberg – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Ylva Lindberg – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Ylva Lindberg – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Ylva Lindberg – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
Bykart over Nea Potidea, Hellas
**Nea Poteidaia** (gresk: Νέα Ποτείδαια, også Νέα Ποτίδαια) er en liten by på Pallenehalvøya, den vestligste av tre halvøyer, i den kommunale enheten Moudania lokalisert i prefekturet Khalkidiki i Hellas. Byen er bygd på det samme stedet som den antikke byen Potidaia (en tid kalt Kassandreia) lå og som siden ble forlatt. Den ligger 33 km sørvest for Polygyros.

Flyfoto: Nea Poteidaia og halvøya som knytter byen til fastlandet.
Dagens kanal ved Potidaia
Byen ble grunnlagt i 1922 av flyktninger fra østlige Trakia og Kololimnos. Navnet er avledet av byens antikke skytsgud Poseidon. Byen har i dag en befolkning på rundt 900 mennesker.

Byens gamle historie går tilbake til tidlig på 700-tallet f.Kr. da en befolkning fra den greske bystaten Korint opprettet en koloni her. Grunnet byens strategiske posisjon var den jevnlig mål for stridigheter. Kanalen som går gjennom halvøya ble opprettet allerede i antikken og har vært utgangspunkt for byens økonomiske vekst i århundrenes løp og forkorter også i våre dager sjøfarten betydelig.

Nea Poteidaia, som betyr «Nye Poteidaia», har en viktig havn, som gir eneste tilgangspunkt til Pallenehalvøya (også kalt Kassandrahalvøya etter den greske hærføreren Kassandros som bygde byen opp igjen på slutten av 300-tallet f.Kr.)

Nea Poteidaia er et attraktivt sted for ferie da det er mange gjestgiverier og har en god havn. Det er mange hoteller og leiligheter foruten også mange restauranter, barer, supermarked, og flere butikker. Mot den østlige delen er det en populær strand.

En turistattraksjon og av historisk interesse er levningene av festningen hvor greske frihetskjempere forsvarte seg mot muslimske osmanere i 1821 inntil de ble massakrert. Kirken Taxiarches, som ble grunnlagt i 1591, er underlagt klosteret på Athos («hellig fjell»).

Referanser
----------

1. ↑  «Nea Potidea in Chalkidiki (Halkidiki)». Arkivert fra originalen 1. juli 2013. Besøkt 18. mars 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Gunnar Flagstad** (født 11. oktober 1970 i Gjøvik) er en norsk pianist.

Biografi
--------

Flagstad er utdannet ved Østlandets musikkonservatorium og Norges musikkhøgskole, der han tok en Master i «akkompagnement/samspill» våren 1997. Han har vært ansatt ved musikkhøgskolen (NMH) siden 1997, og er i dag førsteamanuensis i akkompagnement og Fagseksjonsleder for klaver, akkompagnement, gitar og akkordeon. Flagstad har også i en årrekke vært tilknyttet Barratt Due musikkinstitutt.

Flagstad har spilt i en lang rekke land i Europa på ledende arenaer som Wigmore Hall, St. Martin-in-the-Fields og BBC Radio 3 (London), Konzerthaus (Berlin), Lucerne Festival (Sveits), Usadba Jazz festival (Russland), og i Norge på festivaler som Festspillene i Bergen, Oslo Kammermusikkfestival, Hardanger Musikkfest og Festspillene i Nord-Norge. Han har jevnlig gjestet NRK radio og TV, har turnert omkring i hele Norge med Rikskonsertene. Som kammermusiker spiller han med slike som Tine Thing Helseth Quintet, samtidsensemblet TRAKTOR og pianoduoen 20 fingre. I duo med Tine Thing Helseth turnerte han i Irland høsten 2017.

Flagstad er en av de tre kunstnerisk ansvarlige i konsertserien Resonans på Gjøvik. Han er også fagleder for akkompagnement på kurset og festivalen Valdres sommersymfoni, og sitter i kunstnerisk råd for Ringsakeroperaen.

Diskografi (i utvalg)
---------------------

* 1999: *Mor Synger* (Thema), med Åshild Skiri Refsdal
* 2017: *Never Going Back* (Grappa), med Tine Thing Helseth
* 2017: *Interactions (2L), med Bård Monsen*

Referanser
----------

1. ↑  «Gunnar Flagstad og Kristin Fyrrand Mikkelsen, klaver». Halvorsen-musikkfest.no. Arkivert fra originalen 29. oktober 2017. Besøkt 29. oktober 2017.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 29. oktober 2017. Besøkt 29. oktober 2017.
2. ↑  Solheim, Marita (11. oktober 2017). «Tine Thing Helseth & Gunnar Flagstad: Norwegian Duo On Tour In Ireland». Thecircular.org. Arkivert fra originalen 30. oktober 2017. Besøkt 29. oktober 2017.
3. ↑  Rickards, Guy (8. august 2017). «Interactions». Halvorsen-musikkfest.no. Arkivert fra originalen 30. oktober 2017. Besøkt 29. oktober 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Gunnar Flagstad Arkivert 9. august 2019 hos Wayback Machine. nettside på Norges musikkhøgskole

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Qionglai i Sichuan
**Qionglai** (kinesisk: 邛崃; pinyin: *Qiónglái*) er et byfylke i den subprovinsielle by Chengdu i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. 

Befolkningen var på 640 943 innbyggere i 1999.

Kulturminner
------------

Qiong-essen i Shifangtang (什邡堂邛窑遗址, *Shifangtang Qiong yao yizhi*, engelsk: *Shifangtang Qiong kiln site*), Qionglai-klippeholene (邛崃石窟, *Qionglai shiku*) og steinpagoden i Shitatempelet (石塔寺石塔, *Shita si shita*) er oppført på listen over Folkerepublikken Kinas vernede kulturminner.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 108 løper gjennom området. Riksveien begynner i Beijing og fører via Taiyuan, Xi'an og Chengdu sør til Kunming i den sørvestlige provinsen Yunnan. 

Kinas riksvei 318, en av Folkerepublikken Kinas lengste hovedveier, løper gjennom området. Den begynner i Shanghai og fører blant annet innom Wuhan og Chengdu på sin vei inn i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grenseovergang mot Nepal i Zhangmu.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens sider

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
Tittelside (1848)
***Det norske Folkesprogs Grammatik*** er en bok av Ivar Aasen skrevet i 1848.

Boken beskriver det tungemålet som ble brukt av størstedelen av det norske folket da Aasen i tiden 1842-46 gjorde sine studiereiser. Utgivelsen ble betalt av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i Trondheim.

Ivar Aasen hadde opprinnelig planlagt å undersøke språket på Vestlandet, men utvidet senere arbeidet til også å omfatte de østlige og nordlige distriktene i landet. Boka skulle forberede utgivelsen av den norske ordboka Ordbog over det norske Folkesprog.

Aasen fant ut at dialektforskjellene ikke var større enn at det var en tydelig forbindelse mellom dialektene. Aasen viste med sitt materiale at det fantes et levende norsk språk. Språkmaterialet ble først fullstendig ved en sammenstilling av alle dialektene. At dette språket levde, uten støtte fra et skriftspråk, så Aasen som et bevis på at dette språket var folkets eiendom.

Innholdet i grammatikken
------------------------

Aasen går gjennom lydforholdene (bokstavar og uttale), vokal- og konsonantovergang, orddanningen, bøyingsformene, sammenføyingen av ord til setninger, og forholdet mellom dialektene i Norge. Men han finner ikke fram til en felles norm for folkespråket; den ble først framstilt i boken Norsk Grammatik 16 år senere.

Hunnkjønnsordet som i ubestemt form heter *Skaal*, står oppført med seks ulike bestemte nominativsformer:

* *Skaal'i* (Telemark og Sogn)
* *Skaal'e* (Hallingdal, Valdres, Gudbrandsdalen)
* *Skaal'æ* (Setesdalen, Hardanger, Sunnhordland m.fl.)
* *Skaal'o* (Sunnhordland)
* *Skaal'aa* (Ryfylke, Lister, Jæren)
* *Skaal'a* (i de fleste dialektene)

— og dessuten tre ulike dativformer:

* *Skal'enne* (Voss, Nordhordland)
* *Skaal'inne* (Setesdal, Sunnfjord, Sunnmøre)
* *Skaal'en* (Hallingdal, Valdres, Gudbrandsdalen, Trondheims stift)

Aasen sammenligner dette med de islandske og norrøne formene av *skál* som i bestemt form nominativ er *skálin*, i akkusativ er *skálina* og i dativ er *skálinni*.

Aasen deler dialektene i *den nordafjellske, den vestafjellske* og *den austafjellske rekka*. Avslutningsvis skriver Aasen at de dialektene som ligger nærmest det gamle norske språket er de som brukes i vestlige fjordbygder og i dalene øst for Langfjella, men likevel slik at ulike grammatikalske elementer er tatt vare på i ulike dialekter.

Eksterne lenker
---------------

Nettpresentasjon på Aasentunet
Qinhuangdao i provinsen Hebei.
**Qinhuangdao** (forenklet kinesisk: 秦皇岛; tradisjonell kinesisk: 秦皇島; pinyin: *Qínhuángdǎo*; Wade-Giles: *Ch'ín-huáng-tǎo*) er en kinesisk storby og havneby i provinsen Hebei ved Kinas kyst mot Bo Hai-delen av Gulehavet. Byen ligger øst for Beijing og nordøst for Tianjin. Den er en by på prefekturnivå. Befolkningen innenfor selve det bymessige område anslås (2004) til 707 000, men hele prefekturet har 2,7 millioner innbyggere.

Administrative enheter
----------------------

Byprefekturet Qinhuangdao har jurisdiksjon over 3 distrikter (区 *qū*), 3 fylker (县 *xiàn*) og ett autonomt fylke (自治县 *zìzhìxiàn*).

| Kart |
| --- |
|  |
| # | Navn | Hanzi | Hanyu Pinyin | Befolkning (2004 est.) | Areal (km²) | Tetthet (/km²) |
| **Distrikter** |
| 1 | Haigang | 海港区 | Hǎigǎng Qū | 550 000 | 121 | 4 545 |
| 2 | Shanhaiguan | 山海关区 | Shānhǎiguān Qū | 140 000 | 192 | 729 |
| 3 | Beidaihe | 北戴河区 | Běidàihé Qū | 70 000 | 70 | 1 000 |
| **Fylker** |
| 4 | Changli | 昌黎县 | Chānglí Xiàn | 550 000 | 1 184 | 465 |
| 5 | Funing | 抚宁县 | Fǔníng Xiàn | 520 000 | 1 646 | 316 |
| 6 | Lulong | 卢龙县 | Lúlóng Xiàn | 420 000 | 945 | 444 |
| **Autonome fylker** |
| 7 | Qinglong(For mandsjuene) | 青龙满族自治县 | Qīnglóng MǎnzúZìzhìxiàn | 520 000 | 3 309 | 157 |

Historie
--------

Postkort fra idylliske Beidaihe i 1903
Bynavnet betyr ordrett «Qin-keiserens øy», og har sin bakgrunn i en av keiserne under Qin-dynastiet (221-206 f.Kr.) som kom til dette området i håp om å finne piller som etter sidende skulle sikre ham et langt liv. Fra å være en liten fiskerlandsby har byen vokst til en av det nordlige Kinas største havnebyer. 

Havnen ble åpnet for utenlandsfart i 1898. Byen er også blitt kraftig industrialisert, og den medfølgende forurensning av strendene har langt på nei knekket den betydelige badeturismen som også utviklet seg på 1900-tallet. 

Qinhuangdao har en viktig oljehavn.

Badebyen Beidaihe ligger innen byprefekturet Qinhuangdaos grenser.

Samferdsel
----------

Qinhuangdao er stoppested på den viktige jernbanelinen Jinghabanen som løper fra Beijing til Harbin via blant annet Tianjin, Tangshan, Shenyang og Changchun. 

Kinas riksvei 102 løper gjennom området. Den begynner i Beijing og fører gjennom provinsene Hebei, Liaoning, Jilin og Heilongjiang. Den er innom byene Qinhuangdao, Shenyang og Changchun underveis til Harbin.

Kinas riksvei 205 passerer gjennom området. Den begynner i Shanhaiguan og ender opp sør i Shenzhen i provinsen Guangdong. Underveis er den innom blant annet Tangshan, Tianjin, Zibo, Huai'an, Nanjing, Wuhu, Sanming, Heyuan og Huizhou.

Referanser
----------

1. ↑  Qínhuángdǎo Shì *Citypopulation.de*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Qinhuangdao – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Hellodd fra 1975.Hellodd fra trekning nr. 682 i mai 1975. Halvloddene kostet 5 kroner og hadde grønn farge.
**Det norske Pengelotteri** (Pengelotteriet) var et statlig organisert pengespill som eksisterte fra 1912 til 1998. Spillet var organisert under Finans- og tolldirektoratet. Frem til 1912 var pengespill forbudt i Norge for å hindre borgerne i «lykkespillenes fordervelighet». Pengelotteriet ble opprettet som et unntak i 1912, og lotteriets inntekter brukt til blant annet bekjempelse av tuberkulose. Pengelotteriets overskudd bidro til et blomstrende kulturliv i mellomkrigstiden. Teatrene i Bergen, Trondheim og Stavanger fikk støtte, i likhet med Det nye teater i Oslo. I etableringsfasen for profesjonelle symfoniorkestre rundt om i landet fikk også disse midler fra Pengelotteriet.

I dette lotteriet kunne man kjøpe hel- eller halvlodd med bestemte nummer. Halvloddene kostet bare halvparten av helloddene, men ga da også bare halv gevinst hvis dette loddnummeret var det uttrukne. Den tiende i hver måned var det trekning, og vinnernummeret ble presentert i egen trekningsliste, såvel som i enkelte aviser. Hovedpremien gikk til loddet med vinnernummeret, mens de mindre gevinstene gikk til de med rette tall sist i loddnummeret. Numrene like under ogover hovedgevinsten fikk en trøstegevinst. Trekningen foregikk hos notarius publicus i Oslo.

Pengelotteriet var et monopol frem til de fikk legal konkurranse fra Norsk Tipping i 1948. Pengelotteriet økte selv i en duopol-situasjon allikevel i popularitet, og hadde sin topp i 1985, da omsetningen kom opp i 676 millioner NOK. Etter dette sviktet salget, mye på grunn av konkurranse fra nye spill som Lotto (1986) og Måltips (1989). I 1994 stoppet lotteriet da omsetningen var nede i 30 millioner NOK. Pengelotteriet gjenoppstod i 1997, men denne relanseringen ble ingen suksess, og allerede i mars 1998 ble det nedlagt for godt.

Se også
-------

* Norsk Tipping
* Totalisatorbane

Referanser
----------

1. ↑  «Harde 30-år?», *Dagbladet* 23. juni 2006
2. ↑  *Aftenposten morgen* - «Slutt for Pengelotteriet?» (9.3.1990, s.19)
3. ↑  Det norske pengelotteri[*død lenke*], arkivportalen.no, besøkt 21. september 2014

Litteratur
----------

* *Pengelotteriet* i Aftenpostens A-magasin 2007-01-26, side 64

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Brødrene Schau og Hanssen under sending 26. september 2018.
***Kvegpels*** er et norsk radioprogram som sendes på Radio Nova hver onsdag mellom kl. 19.00 og 20.30.

Programmet hadde første sending 21. oktober 1991 og hadde 25-års markering med live-sending fra utestedet Krøsset i Oslo 2. desember 2016. (Jubileet ble sendt onsdag 28. desember på radio). Programledere er Kristopher og Alexander Schau.

Programmet fikk sin begynnelse da Kristopher Schau hadde siviltjeneste hos Oslo blindeforbund. «Kvegpels» ble i begynnelsen sendt på Blindeforbundets nærradio, men flyttet etter et par år over til studentradioen Radio Nova. 

På grunn av covid-19-pandemien var ikke «Kvegpels» på lufta mellom 11. mars 2020, og 19. august 2020. I perioden 5. november 2020 - 24. august 2021 var det heller ingen sendinger. 

Introen til «Kvegpels» er en mikset versjon av begynnelsen til Galactic Cowboys-låten «I´m not amused».

Programmet avsluttes alltid med den nederlandske låten «En Van Je Hoempa Hoempa» med Tony Bass.

Referanser
----------

1. ↑  *radionova.no*. Besøkt 21. mai 2020.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
**Mayrhofen** er det viktigste stedet i dalen Zillertal, Tirol, Østerrike med det tredje største flateinnholdet av kommunene i Tirol. 
Stedet ligger innerst i Zillertal øst for Ziller, en sideelv til Inn. 

Mayrhofen fra *Penkenbahn* 2005
Ginzling

Turisme
-------

Turismen utviklet seg etter at det fra 1879 ble bygget redningshytter i de alpine regionene rundt Zillertal. Åpningen av Zillertalbahn i 1902 stimulerte turismen ytterligere.

Skiheisene Penkenbahn (bygd i 1954) og Ahornbahn (bygd i 1969) gjorde Mayrhofen til et internasjonalt kjent feriested.

Vinter-, sommer- og kongressturisme (Europahaus) sørger årlig for 1,3 millioner overnattinger og gjør Mayrhofen til den nest største turistdestinasjonen i Tirol.

I Zillertal finnes det 630 km med skitraseer og et helårs skianlegg på Hintertux-breen. Mayrhofen har et velorganisert nett av stier for fjellvandring og terrengsykling.

Severdigheter
-------------

Den nye Ahornbahn ble satt i drift i desember 2006, og er med sine 160-personers kabiner den største gondolbanen i Østerrike. Størrelsen gjør at den kan brukes som en hengende restaurant. 

Den pyramideformede *Schneekarhütte* på Horberg, 2250 moh er vel verdt et besøk både fordi det er en arkitektonisk perle og et godt spisested.

Referanser
----------

1. ↑  «Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018». Statistik Austria. Besøkt 10. mars 2019.
2. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Mayrhofen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Mayrhofen – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**«(TheSame Thing Happens with) The Birds and the Bees»** er en amerikansk sang med melodi av Harry Warren og tekst av Mack David. Den ble publisert i 1956. Sangen ble skrevet til musikalfilmen *The Birds and the Bees*, hvor den ble fremført av George Gobel og Mitzi Gaynor.[1] Den har blitt spilt inn på plate av et antall artister, innbefattet Barbara Lyon.

Norsk versjon
-------------

Arne Bendiksen har skrevet en norsk tekst.

### Innspillinger

| År | Sangttittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognumer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1956 | «Hun og han»[2] | Else Nystrand med vokaltrio og Ragnar Danielsens orkester | Arne Bendiksen | 78-plate | Philips P 53078 H |
| 1956 | «Han og hun»[2] | Nora Brockstedt med Arnstein Johansens orkester | Arne Bendiksen | 78-plate | RCA NA 1079 |
|  |  |  |  | EP-plate | RCA REP 307 |

Arrangør for Nystrands versjon var Ragnar Danielsen.

De to RCA-platene er samme innspilling.

Listeplassering
---------------

Alma Cogans versjon nådde den britiske singlelisten og 14. juli 1956 og lå der i fire uker med nummer 25 som høyeste plassering.[3]

Referanser
----------

1. ↑  The Birds and the Bees – Soundtracks hos Internet Movie Database
2. 1 2  Se plateetiketten
3. ↑  Chart Stats - Alma Cogan - The Birds And The Bees
**Folkerepresentasjonsakten av 1832** (Representation of the People Act 1832), kjent som *Reformakten*, var en lov som innførte vidtrekkende endringer i det britiske valgsystemet. Mange hadde ivret for en reform lenge før 1832, men uten hell. Lovforslaget det endelig lyktes å vedta ble fremsatt av Whig-partiet under statsminister Charles Grey. Det møtte sterk motstand fra de konservative, særlig i Overhuset, men vant til slutt frem etter press fra befolkningen. Loven tildelte seter i underhuset til store byer som hadde vokst frem under den industrielle revolusjon, og tok seter fra «råtne valgkretser» med svært få eller ingen innbyggere. I tillegg økte antallet stemmeberettigede med 50 til 80 prosent til 653 000 voksne menn, eller en femtedel av befolkningen. Loven spesifiserte dessuten at kvinner ikke kunne være stemmeberettigede, og avstedkom den britiske suffragettebevegelsen. Loven gjaldt kun England og Wales; egne reformakter ble vedtatt for Skottland og Irland senere samme år.
**Refleksivitet** er et sosiologisk begrep og metodologisk fremgangsmåte som generelt refererer til en sirkulær relasjon mellom årsak og virkning.

Termen brukes i kvalitativ forskning til å beskrive en prosess eller vekselvirkning mellom forsker og forskningsarbeid. I kvalitativ forskning anerkjenner man at forskeren påvirker og former forskningsprosessen, både som en person og som teoretiker.

Det foreligger to typer refleksivitet; personlig og epistemologisk.

Personlig refleksivitet innebærer å reflektere over måter som våre egne verdier, erfaringer, interesser, trosoppfatninger, politiske sympatier, lidenskaper, målsettinger og sosiale identiteter har formet forskningen. Denne varianten av refleksivitet krever også å reflektere over hvordan forskningen kan ha påvirket og potensielt endret de involverte, både som forskere og som medborgere.

Epistemologisk refleksivitet går ut på drøfting av muligheten for at forskningsspørsmålet kan ha vært definerende og begrensende for hvilke resultater som kan genereres fra data. Denne refleksivitetsformen inviterer til å tenke over forutsetninger som vi har gjort underveis i forskningen og bidrar til å tenke over virkninger av disse antagelsene.

Kilder
------

* Willig, Carla (2013): *Introducing Qualitative Research in Psychology. Adventures in theory and method*. Berkshire: Open University Press. 3. rev.ed.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Qinshan kjernekraftverk** er et kjernekraftverk som produserer elektrisk kraft i Qinshan i kystfylket Haiyan i den østkinesiske provinsen Zhejiang. Anlegget har sju reaktorer i drift per 2020. I tillegg er det planer om å bygge fire andre reaktorer, slik at antallet reaktorer kommer opp i elleve ved ferdigstilling.

Byggingen startet i 1985, og den første reaktoren startet drift i slutten av 1991. Andre og tredje reaktor ble satt i drift i 2002, mens den fjerde begynte året senere. Femte reaktor begynte sin drift i 2004, og sjette og sjuende i henholdsvis 2010 og 2011. De sju reaktorene har tilsammen en maksimal effekt på om lag 4 400 MW, men når anlegget består av elleve reaktorer vil det produsere rundt 6 900 MW, noe som vil gjøre det til verdens andre største kjernekraftverk med tanke på kapasitet og årsproduksjon.

Referanser
----------

1. 1 2  «Power Reactor Information System». Det internasjonale atomenergibyrået. Besøkt 28. januar 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Qinshan Nuclear Power Plant – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Kveke** (*Elytrigia repens*) er en 70 cm høy art av grasfamilien med lange, krypende og dyptgående jordstengler rike på næring. Kveke har flattrykte småaks med flatsiden vendt mot strået. Kveke er et av våre vanskeligste ugress.

Beskrivelse
-----------

Den er et flerårig gress. Vekstformen er først tuedannende, men den blir snart flatedekkende. De bladbærende stenglene er lyst grågrønne og hule med tydelige kne. Bladene er linjeformede og spisse med skarpt takket rand som man nærmest kan skjære seg på. Oversiden er ru og snau. Fargen er grønn, grågrønn eller blågrønn på begge sider.

De blomsterbærende stenglene bærer toradede, sittende småaks, med 3 til 8 blomster som bærer de gule støvknappene fritt fremme. Frøene er nøtter, som modner godt og spirer særdeles villig.

### Systematisk navn

Den norske artsdatabanken plasserer kveke i slekten *Elytrigia* Desv. mens Global Biodiversity Facility oppgir det som et synonym til det vitenskapelige navnet de anerkjenner: *Elymus repens* (L.) Gould.

### Underarter

I Norge er kveke to underarter ifølge artsdatabanken:

* Ugraskveke *Elytrigia repens* subsp. *repens*
* Sandkveke *Elytrigia repens* subsp. *arenosa*

Utbredelse
----------

Kveke finnes naturlig i hele Europa og det meste av Asia. Arten er naturalisert i alle andre verdensdeler (unntatt Antarktis). Den hører hjemme på mineralrik bunn i full sol, og derfor har den vært naturlig forekommende på strandvoller og i tangbunker langs strender. Utbredelsen er 1 x 0,20 m (100 x 20 cm/år), heri ikke medregnet spredning via rotskudd. Rotnettet består av leddelte, hvite jordstengler og trådaktige finrøtter. Jordstenglene kan vokse 60 cm eller mer ut fra den opprinnelige planten, og de kan finnes ned i 20 cm dybde. Fra hvert ledd av jordstengelen kan det dannes en ny plante.

Bruk
----

Planten ble omtalt av Jens Holmboe ved synonymet *Triticum repens* som en av de viktigste kildene til spiselige røtter i gammel tid. Mel framstilt av planten kunne brukes for å drøye mel og brukes i flatbrød.

Galleri
-------

* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. 1 2 3  Stenberg, Lennart; Bo, Mossberg (2018). *Gyldendals store nordiske flora*. s. 252. ISBN 978-82-05-51139-2.
2. ↑  Jens Holmboe (1929). *Gamle norske matplanter*. Oslo: I kommisjon hos J. Dybwad. s. 16, 22.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kveke* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Kveke* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Kveke* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Kveke* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (en) *Kveke* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Kveke* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kveke* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Kveke* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kveke* hos GrassBase Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Elymus repens* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Elymus repens* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** NKC
 |
**«Juno»** (1842–1871) var en bark eid av Adam Walther Müller (slekt) (1791–1874) fra Bergen, samt noen andre. Den var bygget av Herman Gran og var på 112 komm.lester. Den hadde flere seilaser fra Norge til Amerika frem til 1856, der den brakte norske emigranter. Med kaptein Niels Bendixen (1808–1850, far til arkeologen Bendix Edvard Bendixen) dro den over i 1843, 1844, 1846, 1847 og 1849. Så ble det to turer i 1852 og 1856 med kaptein M. J. Huun. Senere eiere var O. P. Wingaard m.fl. 1855, Chr. K. Gran 1860 og Eilert Lund i 1862. Peder Andersen ble skipper. Den havarerte i 1858 på vei fra Newcastle til Trondheim, anført av Jan Andreas Schiwartz. Styrmann: Bernt Martin Clausen, 27 år, Bergen. Men det må ha blitt ordnet, for det ble i 1863 solgt fra Eilert Lund til en reder i Grimstad, og forliste for siste gang den 7. oktober 1871 ved Narva-Jõesuu i Finskebukta.

En annen **«Juno» (1874–1885)** var et fregattskip som ble bygd i 1874 av Sjur Knutsen Flage (1821–1888) fra Voss opprinnelig. Kjøper av dette seilskip no. 43 var August C. Mohr & Søn. Det var på 657 komm.lester og var Bergens største fullrigger. Det brant i april 1885 utenfor Kapp det gode håp, men var jo ikke en bark, da. Kaptein Th. Kjeller og nesten alle ombord omkom, så nær som tre som unnslapp.

Det fantes også en bark med samme navn **«Juno» (1878–1917)**, bygget med stålskrog av F. Ulrichs i Vegesack i 1878. Da den ble senket utenfor Shetland av U43 (ubåt) i 1917 var på vei fra Savannah i USA med bomullsfrøkaker. Alle mann ble berget. Den var eid av Iver Bugge fra Larvik som hadde kjøpt den bare året før. Den kom først i norsk eie hos Carl Bech & Co. (1906–1916) og var såvidt innom Alex Prebensen i Risør før Bugge kjøpte den.

Referanser
----------

1. ↑  «Bark Juno, Adam W. Müller». Norway Heritage.
2. ↑  W. M. Schjelderup (1917). *Katalog over Bergens skipperforenings samling av skibs- og personbilleder, skibsmodeller samt sjøkarter og nautiske instrumenter etc*. N. Nissens & Søn, Bergen.
3. ↑  «Juno (+1917)». wrecksite.eu.  og «Juno (1917)». Shetlopedia. Arkivert fra originalen 5. mars 2016. Besøkt 7. mars 2013.
Suffikset **-ine** er en navnedel som kan danne kvinnenavn av manns- eller stedsnavn. Det kan også brukes til å danne kjælenavn av kvinnenavn. Endingen var svært utbredt på 1800-tallet, og mange mannsnavn som var mye brukt da finner vi igjen som kvinnenavn med ine-form.

Utbredelse
----------

På verdensbasis er *Catherine* det mest utbredte navnet med endelsen.
Stavingen kom opprinnelig fra gresk. Vi finner den for eksempel i Hermine, fra gudenavnet Hermes. Formen ble mye brukt i Frankrike og Tyskland, og spredde seg derfra til Danmark og videre til Norge. Siden har mange former nesten dødd ut, mens noen få ine-namn, som Kristine og Caroline, har blitt svært populære.

Bruken er nå gått kraftig ned i Norge, men er fortsatt populær i de tidligere nevnte landene. Ine, som opprinnelig var en forkortelse for slike navn, er derimot blitt et populært fornavn i Norge.

Den latinske formen av stavingen er -ina, som er mye brukt i Italia og Storbritannia.

*Kristine* og *Karoline* er to av de mest brukte navnene med endelsen i Norge. De var populære på siste halvdel av 1800-tallet og igjen fra 1980- og 1990-tallet.

|  |
| --- |
|  |
| Historisk utvikling av populariteten til navnene Kristine og Karoline i Norge. |

Ine-navn i Norge
----------------

Navnene listet nedenfor er de mest utbredte navnene med endelsen i Norge.

* Kristine
* Karoline
* Martine
* Cathrine
* Christine
* Caroline
* Katrine
* Eline
* Kathrine
* Celine
* Madeleine
* Andrine
* Josefine
* Oline
* Anine
* Karine
* Regine
* Tomine
* Hermine
* Pauline
* Catherine
* Nicoline
* Catrine
* Nikoline
* Emine
* Bertine
* Josephine
* Sabine
* Serine
* Marthine
* Carine
* Jacqueline
* Nadine
* Gine

Referanser
----------

1. 1 2  «Navnestatistikk». Statistisk sentralbyrå.  *Statistikk for navn i Norge*
2. ↑  «Digitalarkivet». Arkivverket.  *Folketellinger i Norge*
**Refleksjonskoeffisienten** er en parameter som beskriver hvor mye av en bølge som blir reflektert når bølgen møter en endring i impedans. Det er vanligvis en kompleks parameter som beskriver både amplitude og fase til reflektert bølge. Den brukes for eksempel innen optikk for å beskrive hvor mye som reflekteres når lys treffer en flate til et materiale med en annen refraksjonsindeks. Koeffisienten brukes også innenfor akustikk og for transmisjonslinjer.

For transmisjonslinjer brukes vanligvis bokstaven {\displaystyle \Gamma } og refleksjonskoeffisienten er definert ved:

{\displaystyle \Gamma ={\frac {V^{-}}{V^{+}}}}
der {\displaystyle V^{+}} er innkommende spenningsbølge og {\displaystyle V^{-}} er reflektert bølge - begge komplekse fasevektorer. Dersom en transmisjonslinje termineres i en elektrisk motstand som har samme verdi som linjens karakteristiske impedans, vil det ikke bli noen refleksjon. Refleksjonskoeffisienten kan finnes fra lastimpedansen {\displaystyle Z\_{L}} og linjens karakteristiske impedans {\displaystyle Z\_{0}} slik:

{\displaystyle \Gamma ={Z\_{L}-Z\_{0} \over Z\_{L}+Z\_{0}}}

Se også
-------

* Bølge
* Optikk
* S-parametre
* Transmisjonslinje
**Qiongshan** (kinesisk: 琼山, pinyin: *Qióngshān*; tidligere 琼州, *Qióngzhōu*) er en by i øyprovinsen Hainan ved Kinas kyst mot Sørkinahavet. Befolkningen anslås (2005) til 360 000. 

Qiongshan ligger nord på Hainan, og vender ut mot Qiongzhou-kanalen i nord. Byen utgjør et distrikt under byprefekturet Haikou.

Historie
--------

Qiongshan var bebodd allerede i de senere deler av den neolittiske periode. Stedet ble etablert som fylke i det første år av Zhenguaneraen (dvs. 638) under Tang-dynastiet (618–907). Det var et fjell ved navn Qiongshan nær Baishidu (idag landsbyen Xinmin) som gav fylket og senere byen sitt navn.

Den 13. juli 1605 ble 72 landsbyer i området ødelagt av et stort jordskjelv. 

Helt siden 110 under Han-dynastiet (206 f.Kr.–220 e.Kr.) har Qiongshan vært øya Hainans politiske, økonomiske og kulturelle senter. Dette vedvarte helt til etter annen verdenskrig. 

Qiongshan ble utropt til en nasjonal historisk og kulturell by av Folkerepublikken Kinas nasjonalråd den 4. januar 1994.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 223 løper gjennom området. Den begynner i Haikou i nord og følger Hainans østkyst og ender sør i byen Sanya.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
«**Italia**» var et luftskipet som konstruktør og general Umberto Nobile fløy da han havarerte på Nordaustlandet. Nobile og hans mannskap ble reddet ut etter at en av verdens største redningsaksjoner til da ble igangsatt. Roald Amundsen deltok også i letingen, men forsvant i havet et sted utenfor norskekysten.

Spesifikasjon og konstruksjon
-----------------------------

«Italia» var et luftskip i N.18,000-klassen, som kom av volumet på gasskapasiteten i ballongen. Konstruksjonen som var nesten identisk med konstruksjonen i forgjengeren N1 «Norge», hadde blitt betydelig improvisert på grunnlag av erfaringene fra tidlige polarferd. Som samtidige medlemmer av klassen var N4 bygd som et halvstivt luftskip med en solid kjølstruktur festet til gasshylsteret som rommet løftegassen (hydrogen) i tolv separate gass-sekker, hver av disse hadde en ballonet, en luft-sekk. Dette muliggjorde justering av løfteevnen enten ved å minske eller forstørre luftvolumet i balloneten.

Med hensyn til konstruksjonen var det nesten identisk likt N1 «Norge», men med større gasskapasitet. Lite er kjent rundt luftskipet N2, og N3 ble solgt til Japan der det ble omdøpt til «Naval Airship No. 6». Ifølge italienske kilder foretrakk Nobile luftskipet N5, som hadde tre ganger så stor løftekapasitet som N1 og dessuten var større, men da han ikke fikk finansiering via den italienske regjeringen bygget han N4 finansiert via private støttespillere og byen Milano.

Spesifikasjoner
---------------

* Type: Halvstiv luftskip
* Første flyvning:1924

### Dimensjoner

* Lengde: 105.4 m
* Diameter: 19.4 m
* Gasskapasitet: 18 500 m³
* Lasteevne: 9 405 kg
* Besetning: 16

### Ytelser

* Motorer: 3 Maybach IV-L 245 hk rekkestempelmotor med total ytelse på 750 hk (560 kW)
* Fart: 112.3 km/h

Referanser
----------

1. ↑  Den skjebnesvangre leteaksjonen, Podcastepisode om leteaksjonen etter "Italia-ekspedisjonen" i 1928, *Polarpionerene*, Avtrykk.no, 24.03.2023
2. ↑  Giuseppe Pesce, s. 20

Litteratur
----------

* *Giuseppe Pesce*, **The Italian Airships - English Photographic Edition** Mucchi Editore juni 1983 (engelsk-italiensk) ISBN 88-7000-056-7
* Stewart Ross og Stephen Biesty, **Into the Unknown - How Great Explorers Found Their way by Land, Sea and Air**

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
**«(There'll Be Bluebirds Over) The White Cliffs of Dover»** er en populær sang fra den andre verdenskrig skrevet i 1941 av de to amerikanerne Walter Kent og Nat Burton. Den ble skrevet før USA kom med i krigen for å heve de alliertes ånd på en tid da det nasjonalsosialistiske Tyskland hadde erobret store deler av Europas areal og bombet Storbritannia.

Britiske og tyske fly kjempet over Dovers klipper i Battle of Britain. Sangen så frem mot en tid da krigen var over og freden rådet over de ikoniske Dovers hvite klipper, Storbritannias de facto-grense mot det europeiske fastlandet.

«The White Cliffs of Dover» er én av mange populære sanger som bruker The Bluebird of Happiness, som et symbol på glede. Det finnes imidlertid ingen slike fugler i Storbritannia, fordi det er en amerikansk art. Derfor er det usannsynlig at det noensinne vil være *«bluebirds over the white cliffs of Dover»*.

«The White Cliffs of Dover» ble opprinnelig utgitt i USA med bandlederen Kay Kyser i 1942. Fire andre artister nådde også Top 20 med sangen samme år: Glenn Miller, Sammy Kaye, Jimmy Dorsey og Kate Smith.

Vera Lynns innspilling for Decca i London 20. mars 1942 er én av hennes best kjente innspillinger.

Andre artister som har spilt inn sangen på plate innbefatter Bing Crosby, Connie Francis, Jim Reeves og The Righteous Brothers. I juni 1995 nådde
Robson and Jeromes versjon nummer én på den britiske singlelisten i en medley med «Unchained Melody».

18. februar 2009 offentliggjorde The Daily Telegraph at Vera Lynn saksøkte British National Party (BNP) for å ha brukt hennes versjon av «The White Cliffs of Dover» på et anti-immigrasjonsalbum uten hennes tillatelse. Lynns advokat hevdet at salget av sangen ville hjelpe til med å øke innholdet i BNPs kasse og ville assosiere Lynns navn med BNPs høyreorienterte syn.

12. oktober 2009 presenterte Ian Haslop et halvtime langt program om sangen på BBC Radio 4.

Norsk versjon
-------------

Bjørn Tore André har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «De hvite fjell ved Dover». Helge Borglund har spilt inn sangen. Den ble utgitt på CD-platen *Frem fra glemselen. Kap. 19* (A2 Records ACD2002). Produsenter var A. Rønningsveen og Arve Sigvaldsen.

Referanser
----------

1. 1 2  There'll Be Blue Birds Over The White Cliffs of Dover Arkivert 5. august 2010 hos Wayback Machine.
2. ↑  «Dame Vera Lynn takes on BNP over White Cliffs of Dover – Telegraph». Arkivert fra originalen 27. mai 2012. Besøkt 25. januar 2010.
3. ↑
4. ↑  Se CD-coveret

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF
 |
**Gunnar Gabrielsson** (født 17. juni 1891, død 29. mars 1981) var en svensk skytter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Gabrielsson vant en olympisk sølvmedalje i skyting under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det svenske laget som kom på andreplass på 50 m pistol lagskyting bak USA. De andre på laget var Anders Andersson, Sigvard Hultcrantz, Anders Johnson og Casimir Reuterskiöld. I den individuelle skytekonkurransen på 50 meter pistol kom Andersson på sjetteplass.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen – Sølv Sølv i skyting, 50 m pistol, lag Sveriges flagg Sverige

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gunnar Gabrielsson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Gunnar Gabrielsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Gunnar Gabrielsson – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Gunnar Gabrielsson – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Gunnar Gabrielsson – ISSF Rediger på Wikidata
**Adam Scott** (født 16. juni 1980) er en australsk profesjonell golfspiller. 

Per mars 2005 er han en av kun to golfspillere yngre enn Tiger Woods som har vært blant de 10 beste på verdensrankingen i golf (den andre er Sergio Garcia). I 2014 var han nummer en i tilsammen 14 uker. 

Han omtales ofte som Greg Normans arvtager i australsk golf, et inntrykk som ble forsterket da han ansatte Normans tidligere caddie i 2004.

Scotts karriere tok av i 2001, hans første hele år som profesjonell, da han vant Europatourens Alfred Dunhill Championship i Johannesburg i Syd-Afrika. Det neste året tok han to nye seire på Europatouren, i Qatar Masters og Diageo Scottish PGA Championship.

I 2003 tok han en ny seier på Europatouren i Carlsberg Scandinavian Masters, og sin første seier på PGA-touren i Deutsche Bank Championship. Flere seire på PGA-touren fulgte i 2004 i The Players Championship og Booz Allen Classic. Tidlig i 2005 vant han Nissan Open og havnet blant de ti beste på verdensrankingen for første gang.

I 2005 og 2006 vant han Singapore Open på Asia-touren.

Scott representerte Australia i WGC – World Cup i 2002 og var med på det internasjonale laget i Presidents Cup i 2003, 2005 og 2007.

Seire
-----

### PGA-touren

* 2016: The Honda Classic, WGC–Cadillac Championship
* 2014: Crowne Plaza Invitational at Colonial
* 2013: **The Masters**, The Barclays
* 2011: WGC–Bridgestone Invitational
* 2010: Valero Texas Open
* 2008: EDS Byron Nelson Championship
* 2007: Shell Houston Open
* 2006: The Tour Championship
* 2005: Nissan Open1
* 2004: The Players Championship, Booz Allen Classic
* 2003: Deutsche Bank Championship

1: Værforholdene gjorde at turneringen ble avkortet til 36 hull. Noen kilder regner derfor ikke denne seieren med blant offisielle seire.

### Europatouren

* 2016: WGC–Cadillac Championship
* 2013: **Masters**
* 2011: WGC–Bridgestone Invitational
* 2010: Barclays Singapore Open
* 2008: Qatar Masters
* 2005: Johnnie Walker Classic
* 2003: Scandic Carlsberg Scandinavian Masters
* 2002: Qatar Masters, Diageo Championship at Gleneagles
* 2001: Alfred Dunhill Championship

Referanser
----------

1. ↑   The International Who's Who[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Adam Scott – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Adam Scott – PGA-touren Rediger på Wikidata

* (en) Adam Scott – Europatouren Rediger på Wikidata

* (en) Adam Scott – Japantouren Rediger på Wikidata

* (en) Adam Scott – Verdensrankingen Rediger på Wikidata
* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Adam Scott (golfer) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  

Portal: Golf

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** SUDOC **·** Munzinger (sport)
 |
**Gunnar Ekberg** (født 1945) er en forhenværende svensk etterretningsagent som arbeidet for den militære etterretningsorganisasjonen IB. Ved den såkalte IB-affären i 1973 ble Ekberg avslørt av journalistene Peter Bratt og Jan Guillou. Gunnar Ekberg infiltrerte blant annet støttegruppen for FNL i Göteborg, i Palestinagruppene og i organisasjonen KFML.

Etter anbefaling fra PFLP i Sverige ble Ekberg sammen med andre svensker som sympatiserte med organisasjonen sendt til Jordan for enklere militær trening. Etterhvert fikk Ekberg tettere kontakt med PFLP i Libanon og dets operasjonssjef Wadi Haddad, ansvarlig for flere mediaomtalte terroraksjoner i 1960- og 1970-årene. Ifølge egne opplysninger klarte Ekberg å avverge at liv gikk tapt i en aksjon mot en ferge ved å varsle den israelske etterretningstjenesten Mossad. 

Høsten 2009 gav Ekberg ut boken *De skall ju ändå dö* om sine år i svensk etterretningstjeneste. I boken beskrev han også hvordan han hadde fått informasjon av den svenske journalisten Arne Lemberg om at Jan Guillou hadde blitt kontaktet av den sovjetiske etterretningstjenesten KGB og latt seg verve av den.

Bibliografi
-----------

* Gunnar Ekberg: *De skall ju ändå dö: Tio år i svensk underrättelsetjänst*, Fisher & Co, Stockholm 2009. ISBN 978-91-85183-75-3

Eksterne lenker
---------------

* «Ekberg: Agenten som ble sendt ut i kulden», fra *Aftenposten*, 12. desember 2009