**Jane Lathrop Stanford** (født 25. august 1828, død 28. februar 1905) grunnla Stanford University i 1885 (åpnet 1891) sammen med sin mann, Leland Stanford, som et minnesmerke deres eneste barn, Leland Stanford jr, som døde i 1884,15 år gammel. Etter ektemannens død i 1893 finansierte og drev hun universitetet nesten egenhendig frem til sin død i 1905.

Tidlig liv og ekteskap
----------------------

Portrett av Leland og Jane Stanford i 1850
Hun ble født som *Jane Elisabeth Lathrop* i Albany, New York som datter av kjøpmann Dyer Lathrop og Kari Anne (Shields) Lathrop. Hun gikk på Albany-Academy for Girls, den eldste pikeskole i landet. Hun giftet seg med Leland Stanford 30. september 1850, og bodde med ham i Port Washington, Wisconsin, hvor han hadde praktisert som advokat siden 1848.

Stanfords bodde i Port Washington til 1852, da hans bibliotek og annen fast eiendom ble tapt i brann. Da de kom tilbake til Albany dro Leland Stanford til Califoirnia for å arbeide med sine brødre i forretningsvirksomhet knyttet til Gullrushet i California, mens Jane forble i Albany med sin familie. Han kom tilbake i 1855, og året etter flyttet de til San Francisco, hvor han drev merkantil virksomhet på en stor skala. Stanford var medstifter av Central Pacific Railroad, og fungerte som president fra 1861 til sin død i 1893. Han var også president i Southern Pacific Railroad fra 1868 til han ble forvist fra stillingen av Collis Potter Huntington i 1890. Stanford var også Guvernør i California fra 1862 til 1863, og en av California's senatorer i USAs Senat fra 1885 til han døde i 1893. Etter nesten 18 års ekteskap, fikk de endelig barn, en sønn, i 1868 da Jane Stanford var 39.

Stanford University
-------------------

Etter deres eneste barn, Leland Stanford, jr. døde i 1884, mens de var på tur i Italia, sa Leland nedbrutt til sin kone:

*Californias barn barn skal være våre barn*
Det var da de grunnla Leland Stanford Junior University til deres sønn's ære. Universitetet åpnet i 1891. Etter at Leland døde 21. juni 1893 overtok Jane kontrollen av universitetet. Universitetet led av alvorlige økonomiske problemer etter Lelands død, og styret tok til orde for en midlertidig stenging av universitetet før skatt og juridiske problemene kunne løses, men hun insisterte på at det fortsatt skulle være i drift. Inntil boet ble oppgjort i skifteretten i 1898, betalte for universitetet fra sine personlige ressurser (som enke fikk hun ti dollar per måned, mens boet var i skifteretten, og hun forsøkte også å selge sine personlige juveler).Som den gjenværende grunnlegger fikk hun en stor del av den juridiske kontroll over universitetet til sin død, selv om hun ga styret større myndighet etter 1. juni 1903.

Det var under hennes ledelse at Stanford University fikk et tidlig fokus på kunst. Hun hadde også tatt til orde opptak av kvinner. Universitetet hadde vært åpen for begge kjønn siden starten. Hun stod sentralt i spørsmålet om den akademiske frihet og lyktes til slutt i å få gitt Stanford University's økonomisjef Edward A. Ross sparken for holde taler som favoriserte demokraten William Jennings Bryan og favoriserte rasisme mot kinesisk-amerikanske «kulier» og beskrev rasehygineisk politikk rettet mot kinesere folk og andre rasemessige grupper for hans kollektivistiske økonomiske læresetninger. Saken resulterte i *American Association of University Professors «Report on Academic Freedom and Tenure of 1915»* av Arthur Oncken Lovejoy

Hun reiste til London i 1897, året for Dronning Victoria's diamantjubileum, i håp om å finne en kjøper til sine rubiner, jader og andre edelstener for å skaffe midler til universitetet, men hun var ikke i stand til å finne kjøper på dette tidspunkt. I 1905 ga hun universitetets bostyre beskjed om at etter hennes død, skulle hennes juveler selges og pengene brukes til et fond til:

«*..å bli brukt utelukkende for innkjøp av bøker og andre publikasjoner.*
Styret bekreftet denne ordningen og Juvelfondet fortsatte å bli brukt til universitetets bibliotek og samlinger. Fondet, opprinnelig 500 000 dollar er nå verdt ca 20 millioner dollar. Juvelfondet har eiendomsretten over hennes særegne Ex libris som viser en romantisert Jane Stanford som tilbyr sine juveler til Athena, visdommens gudinne. Siden 2007 er fondet brukt for innkjøp til biblioteket.

Tilsynelatende mord og skjuling av bevis
----------------------------------------

I 1905 kom å Jane Stanford i sentrum for en av USAs legendariske mordmysterier. Hun døde av strykininforgiftning mens hun oppholdt seg på øya Oahu, i et rom på Moana Hotel.

Den 14. januar 1905 i hennes Nob Hill herskapshus i San Francisco drakk Stanford mineralvann som smakte bittert. Hun tvang seg straks til å kaste opp vannet, og da både hennes hushjelp og sekretær var enige om at flaskevannet smakte rart, sendte de det til et apotek for å bli analysert. Funnet kom tilbake et par uker senere og det viste at vannet var blitt forgiftet med en dødelig dose av stryknin. Stanford flyttet ut av sitt hus, sverget på aldri å vende tilbake. Elizabeth Richmond, hushjelpen var under mistanke (hun hadde tidligere jobbet i Storbritannia, og hadde visstnok kost seg med Stanfords andre ansatte med historier om engelske aristokrater som var blitt forgiftet av sine tjenere). Detektiv Harry Morse ble diskret bedt om å granske saken. Detektiven satte Richmond under overvåkning og spurte apoteker i Bay-området om mulige mistenkelige kjøp av stryknin, men fant ingen. Detektiven fikk vite at Stanfords hus var et drivhus av smålig ansattes sjalusi og intriger, men var ikke i stand til å komme opp med bevis som pekte mot en gjerningsmann eller motiv for et forsøk på forgiftning. Deprimert av den overbevisning om at en ukjent hadde forsøkt å drepe henne, reiste Stanford kort tid etterpå, bestemte seg for å seile til Hawaii med planer om å fortsette videre til Japan. Stanford forlot San Francisco for Honolulu 15. februar 1905.

På Moana Hotel, kvelden den 28. februar ba Stanford om natron for å roe magen sin. Hennes personlige sekretær, Bertha Berner (en betrodd medarbeider på tyve år ble stående og ba en annen person som var til stede, (som også hadde vært tilstede under den forrige hendelsen) om å gjøre istand drikken som Stanford drakk. Kl.11:15 pm ropte Stanford til sine tjenere og hotellets personale om å ringe etter lege, og sa at hun hadde mistet kontroll over kroppen sin og mente hun hadde blitt forgiftet igjen. Denne gang var hennes forsøk på å fremkalle brekninger mislykket. Robert Cutler, forfatter av "The Mysterious Death of Jane Stanford" skrev hva som skjedde da Francis Howard Humphris, hotellets lege kom:

*Da Humphris prøvde å administrere en løsning av brom og kloralhydrat, begynte fru Stanford å få smerter, og utbrøt: «Min kjeft er stiv. Dette er en fryktelig død å dø på. Hvorpå hun fikk en kraftig krampe som utviklet seg ubønnhørlig til en tilstand av alvorlig stivhet: hennes munn lukket seg hennes lår åpnet sterkt, hennes føtter ble vridd innover, hennes fingrene og tomlene grep inn i trange nevene, og hodet hennes ble trukket tilbake. Til slutt opphørte hennes åndedrett. Stanford var død fra strykinforgiftning.*
### Rettsmedisinere

Rettsmedisinsk kjemisk analyse åpenbarte nærvær av stryknin i prøver fra den bikarbonat hun hadde drukket, så vel som spor av gift i hennes vev. Etter å ha hørt vitnesbyrd t tre dager fra coroner, konkluderte juryen på mindre enn to minutter at hun hadde dødd av stryknin i en flaske med soda bikarbonat med forbrytersk hensikt av en person eller personer som for denne juryen er ukjente.

*San Francisco Evening Bulletin utbasunerte nyheten 1. mars: «Mrs. Stanford Dies, Poisoned. The testimony revealed that the bottle of bicarbonate in question had been purchased in California, had been accessible to anyone in Stanford's residence during the period when her party was packing, and had not been used until the night of her death*
Juryen var rask, dommen skulle vise seg å bli kontroversiell. En artikkel i *The New York Times* 11. mars 11, 1905, uttalte at dommen var «skrevet ut med kunnskap og hjelp av assisterende sheriff Rawlins,noe som tyder på at jurymedlemmene kan ha blitt informert om hva konklusjonen ville bli». Denne uenigheten ble i stor grad delt med Stanford University's president David Starr Jordan. Jordan hadde seilt til Hawaii seg selv og ansatt en lokal lege, Ernest Coniston Waterhouse til å klage på forgiftning som dødsårsak. Han rapporteres til pressen at Stanford hadde faktisk dødd av hjertesvikt, en «medisinsk absurd diagnose» gitt de dramatiske og svært karakteristiske symptomene på strykninforgiftning hun hadde vist. I sin bok konkluderer Cutler med at «Det er rikelig med bevis på at fru Stanford ble forgiftet, at hun fikk god omsorg, og at Jordan overså det. Stanford hadde lenge hatt et vanskelig forhold til Jordan; På det tidspunktet for hun døde var hun president i universitetets styre og angivelig planla å fjerne ham fra hans posisjon.

Jordans motiver for deltakelse i saken er usikkert, men han hadde skrevet flere alternative forklaringer for Jane Stanford's død, noe som tyder på at de kan velge hvilken som ville være mest egnet. Universitetet's ledelse kan ha trodd at det å unngå en skandale var av overordnet betydning. Dette coverup lykkedes tydeligvis i den grad at sannsynligheten for at hun ble myrdet i stor grad ble oversett av historikere og kommentatorer frem til 1980-tallet.

Kilden til stryknin ble aldri identifisert. I dag finnes ikke det roomet hvor hun ble forgiftet, etter å ha blitt innlemmet i en utvidelse av hotellets lobby. Stanford ble begravet sammen med sin mann Leland og deres sønn i Stanford-familiens mausoleum på Stanford campus.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, oppført som Jane Elizabeth Stanford, Find a Grave 8158227, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   en.wikisource.org[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Union List of Artist Names, ULAN 500449122, utgitt 26. februar 2019, besøkt 21. mai 2021[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Geni.com[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2   Online Biographical Dictionary of the Woman Suffrage Movement in the United States[Hentet fra Wikidata]
6. ↑  *Dictionary of American Biography*, Vol.
7. ↑  «Quick Stanford Verdict; Coroner's Jury Reached Its Conclusions in Less Than Two Minutes». *The New York Times*. 11. mars 1905. Besøkt 20. desember 2012.
8. ↑  Morris, A. D. (2004). «*Review of* The Mysterious Death of Jane Stanford» (PDF). *Hawaiian Journal of History*. Hawaiian Historical Society. 38: 195–197. Besøkt 21. desember 2012.
9. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
10. ↑  Carnochan, W. B. (sommeren 2003). «The Case of Julius Goebel: Stanford, 1905». *American Scholar*. Phi Beta Kappa. 72 (3). JSTOR 41221161.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ULAN
 |