recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Skjerding i smijern fra Fjaler i Sogn og Fjordane. Foto Norsk Folkemuseum NF.1921-1677.
Skjerding av smijern fra Kviteseid i Telemark. Foto Norsk Folkemuseum, NF.1928-0444.En skjerding er avbildet i den tidligere finske kommunen Jäppiläs våpen.
En **skjerding** er et oppheng for gryter over peis eller åre. 

En type skjerding består av to smidde jernstenger – den ene med hakk – som er festa til hverandre på en slik måte at de til sammen kan reguleres til skiftende lengde. Nederst på den ene er en krok til å henge gryta på; øverst på den andre er en krok til å hekte over en arm som er festa på veggen og kan svinges horisontalt inn mot veggen eller ut i rommet. I noen bygder ble denne kalt for ei *gjøy*. Til store kjeler eller gryter ble det brukt en skjerding i hvert øre.

En annen type skjerding har vinkelform og henger i peisstolpen eller en stolpe ved siden av ildstedet. Her kan høyden over varmen reguleres med å flytte skjerdingen opp og ned på skiver på stolpen eller ved at skjerdingen har en regulerbar vinkel. Slike skjerdinger har vært laget både av metall og av tre.

Bruken av skjerding går iallfall tilbake til vikingtida. I Osebergskipet ble det funnet en skjerding i smijern sammen med ei stor jerngryte.

Noen eksempler på våpen med skjerding
-------------------------------------

* 
* 
* 
* 
*

Litteratur
----------

* Østby, Jon Birger (1984): *Nomenklatur for melkestell. Med tegninger av Torill Sand.* Oslo.

Eksterne lenker
---------------

* Se skjerdinger i DigitaltMuseum
* Skjerding i Lokalhistoriewiki.
**Skjennungsåsen** er en ås vest for Ullevålseter i Nordmarka i Oslo kommune. Den har en høyde på 495 meter over havet og er det 18. høyeste fjellet i Oslo av fjellene med primærfaktor på minst 50 meter.

Åsen er sammen med Frønsvollsåsen og Frønsvollsmyrene vernet som friluftslivsområde med hjemmel i Markalovens § 11.

På toppen sto det tidligere et brannvakttårn, bygd i 1932.

200 meter sør-sørøst for toppen er en mindre kolle hvor utsikten er best. Stedet heter da også *Utsikten*.

Nedenfor toppen på vestsiden ligger Skjennungstua. Dette var Skiforeningens første skistue da den ble satt opp i 1910. Stua ble drevet av Skiforeningen fram til 1952, da den ble overtatt av Gudbrandsdalslaget. Sener er hytta solgt til private, med klausulert plikt til å holde åpent for alminnelig servering.

Se også
-------

* Fjell i Oslo

Referanser
----------

1. ↑  Norgeskart, Kartverket
2. ↑  Markadatabasen, Skiforeningen
3. 1 2  «Skjennungsåsen friluftslivsområde» (PDF). Fylkesmannen i Oslo og Akershus. Arkivert fra originalen (PDF) 28. juni 2018. Besøkt 28. juni 2018.
4. ↑  «Skjennungsåsen, Oslo». Digitaltmuseum. 13. november 2015. Besøkt 28. juni 2018.
5. ↑  «Skjennungstua». Den Norske Turistforening. Besøkt 28. juni 2018.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Wessels plass** i Oslo er en plass i Oslo sentrum omkranset av Akersgata, Nedre Vollgate, Prinsens gate og Stortingsbygningen. 

Wessels plass, 1913. Frimurerlogen i Nedre Vollgate i bakgrunnen. Foto: Ukjent / Oslo Museum 
Plassen ble i 1891 oppkalt etter dikteren Johan Herman Wessel (1742–1785). Tidligere het plassen Stortingspladsen. Plassen ble rehabilitert og pusset opp i 2005 i forbindelse med 100-årsmarkeringen av at unionen med Sverige ble oppløst. 

På 100-årsdagen for Wessels død, 29. desember 1885, ble det avduket en bronsebyste av ham på Wessels plass bak Stortingsbygningen. Denne er utført av Carl Ludvig Jacobsen og var en gave fra Norske Selskab. Bystyret vedtok navnet i 1864. 

Wessels plass holdeplass ligger like sør for plassen.

Kilder
------

* Oslo byleksikon
* Arild Svensgam (1999). «Wessels plass». *De er døde - men lever fortsatt i Oslo! Gateskiltene i Oslo oppkalt etter avdøde personer* (2. utg.). Oslo: Galehuset forlag. s. 222. ISBN 82-992894-2-4.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Wessels plass, Oslo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki
 |
**David Whitaker** (født 18. april 1928 i Knebworth, England, Storbritannia, død 4. februar 1980 i Fulham, London) var en britisk filmmanuskriptforfatter og romanforfatter. Han er mest kjent for sitt arbeid på science fiction-serien *Doctor Who*, hvor han var manusredigereren på de første 51 episodene.

Etter at han sluttet som manusredigerer gikk han over til å skrive historier for *Doctor Who*. Hans historier inkluderer *The Crusade*, *The Power of the Daleks* og *The Evil of the Daleks*. Han skrev også dalek-tegneserien i barnebladet *TV Century 21* og teaterstykket *The Curse of the Daleks* i 1965.

I 1964 ble Whitaker den første personen som skrev en bok basert på en *Doctor Who*-historie. Boken het *Doctor Who in an Exciting Adventure with the Daleks* og var basert på *The Daleks*. Boka ble senere døpt om til *Doctor Who and the Daleks* da den ble utgitt på nytt av Target Books i 1973, mest sannynlig som en henvisning til filmen *Dr. Who and the Daleks* som også var basert på den samme historien.

I 1965 skrev han den andre *Doctor Who*-boken. Denne var basert på hans egen historie: *The Crusade*. Begge bøkene ble opprinnelig utgitt av Frederick Muller. Dalek-historien ble også utgitt som paperback av Armada.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 22163, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Internet Speculative Fiction Database, ISFDB forfatter-ID 3676, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 127192446[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Babelio, Babelio forfatter-ID 78607, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) David Whitaker på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) David Whitaker hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** BNE **·** MusicBrainz **·** MusicBrainz
 |
**David Wendelbo Lysne** (født 23. november 1924, Lærdal, Sogn og Fjordane, død 23. september 2021, Bergen, Vestland) var rektor ved Bergen katedralskole (1974–1991). Han var sønn av Dominikus Lysne (1893-1966) og Kari Wendelbo Rå (1895-1976), giftet seg i 1960 med Anna Kalve Lysne (f. 18. april 1923). Han er bror til Professor i pedagogikk Anders Lysne (f. 21. mai 1926) og Dr. ing. og professor Dagfinn Lysne (1934-2000).

Lysne tok cand.real. eksamen i kjemi 1951. Samme år ble han ansatt som vikar ved Katedralskolen. I årene som fulgte (1952–65) arbeidet han som lektor ved Hordaland fylkeskommunale gymnas, avbrutt av to år ved Eidsvoll landsgymnas. Han var så inspektør ved Bergen Tekniske Fagskole (1965–74), før han avsluttet sin yrkesaktive karriere ved Bergen katedralskole. Lysne ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull for sitt arbeid som rektor ved Katedralskolen.

Bibliografi
-----------

* Lysne, David W. (1993): *Bergen Katedralskole gjennom 840 år. Et kort streiftog gjennom en lang skolehistorie*.

Referanser
----------

1. 1 2   Våre Minnesider, «David Wendelbo Lysne 23.11.1924 - 23.09.2021», besøkt 3. desember 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Bryllup, Amle nedre 1960». [*død lenke*] Kulturnett.no
3. ↑  «Kongens gull til rektor David W. Lysne». [*død lenke*] Hordaland fylkeskommune
4. ↑  «Den trygge og arbeidsglade rektoren».  Bergen Puls, BT.no
5. ↑  «Kongens gull til rektor David W. Lysne». [*død lenke*] Hordaland fylkeskommune

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
*WEST er også en forkortelse for Vesteuropeisk sommertid.*

**West** er et tysk sigarettmerke som selges i om lag 90 land verden over.

Historie
--------

West ble for første gang lansert i Tyskland i 1981, og var kun å få kjøpt i tobakksbutikker. Siden 1987 ble West tilgjengelig i supermarkeder og sigarett-maskiner. I løpet av 90- tallet ble West et meget stort produkt, og i dag er den det andre mest kjøpte sigarettmerke i Tyskland. 

West ble lansert i Norge i 2006.

Sponsor
-------

West sponset Zakspeed Formula One fra 1985 til 1989. Det var den viktigste sponsoren av McLarens Formel 1-team, som West McLaren Mercedes, fra 1997 til juli 2005. West avsluttet sitt forhold med McLaren på grunn av et EU-forbud mot tobakksreklame.

Merker
------

Følgende merker selges i Norge:

* **West Red**
* **West Red 100's** – Norges første lavpris 100's sigarett
* **West Silver**
* **West Ice**

Følgende merker selges i andre deler av verden:

* **West Talk**
* **West Blue**
* **West Rich Blue**

Imperial Tobacco Norway AS driver med salg og distribusjon av West i Norge.

Eksterne lenker
---------------

* Imperial Tobacco
Reisszug-vognen
Banen sett nedenfra
**Reisszug** (også skrevet **Reißzug** og **Reiszug**) er en privat kabelbane for gods til Hohensalzburg slott i Salzburg i Østerrike. Den er kjent for sin høye alder, og er trolig bygget i 1495 eller 1504.

Historie
--------

Banen ble først dokumentert i 1515 av Matthäus Lang von Wellenberg, som senere ble erkebiskop i Salzburg. Disse årstallene gjør den til den eldste kjente kabelbane i verden.

Reisszug trafikkerer fortsatt den opprinnelige ruten gjennom slottets festningsmurer. Den starter ved Nonnberg, nedenfor de østre slottsmurene. Banen har en stigning på 65% og går opp til slottets hovedgårdsplass. På vei opp går banen gjennom fem av slottets festningsmurer. Hver åpning i muren kan lukkes med tykke tredører. Dørenes alder bekrefter kardinal Langs beskrivelse av banen.

Banen kan opprinnelig ha brukt et slede-system, men treskinner og hjul ble raskt tatt i bruk. Trekkraften besto av muskelkraft fra mennesker eller dyr, ved hjelp av et hampetau. Først i 1910 fikk Reisszug motorkraft. Gjennom årene har banen blitt modifisert og ombygd flere ganger, sist mellom 1988 og 1990. Nå benyttes stålskinner og stålkabel, og vognen trekkes av en elektrisk motor. Reisszug skal igjen restaureres i 2017.

Tekniske spesifikasjoner
------------------------

I sin nåværende form har banen følgende spesifikasjoner:

|  |  |
| --- | --- |
| Konfigurasjon | Énsporet |
| Drift | Manuell |
| Lengde | 190 meter |
| Høyde | 80 meter |
| Største helning | 67% |
| Stasjoner: 2 | Nonnberg (47°47′44″N 13°03′02″Ø, nedre)Festningen (47°47′45″N 13°02′55″Ø, øvre) |
| Vogner | 1 |
| Kapasitet | 3 passasjerer / 2500 kg |
| Sporvidde | 1300mm |
| Største hastighet | 0,5 m/s |
| Reisetid | 5 minutter 45 sekunder |
| Trekkraft | Elektrisk |
|

Referanser
----------

1. ↑  «Der Reiszug - Part 1 - Presentation». Funimag. Besøkt 22. april 2009.
2. 1 2  «Der Reiszug». Funiculars.net. Besøkt 22. april 2009.
3. 1 2 3  Kriechbaum, Reinhard (15. mai 2004). «Die große Reise auf den Berg». *der Tagespost* **(tysk)**. Arkivert fra originalen 20. april 2017. Besøkt 27. juni 2017.  (betaling)
4. 1 2 3  «Der Reiszug - Part 2 - History and Description». Funimag. Besøkt 22. april 2009.
5. ↑  «Reiszug zu Salzburg» **(tysk)**. www.seilbahngeschichte.de. Arkivert fra originalen 28. september 2011. Besøkt 24. april 2009.
6. ↑  «Älteste Standseilbahn Österreichs wird saniert» **(tysk)**. Salzburger Landeskorrespondenz. 14. april 2017. Arkivert fra originalen 27. juni 2017. Besøkt 27. juni 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Reiszug – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Funimag, artikkel om Reiszug (engelsk)
**David Wolfsohn** (født 27. januar 1900 i Trondhjem, henrettet 7. mars 1942 på Kristiansten festning samme sted) var en norsk kjøpmann som ble henrettet av den tyske okkupasjonsmakten under andre verdenskrig. Foreldrene var Bertha (født Klein) og Hillel Wolfsohn. Faren var født i Suwałki og hadde drevet handel i Sverige før familien slo seg ned i Trondheim.

Dabid Wolfsohn var jøde, og arbeidet i butikk. Han ble først arrestert i januar 1941 på grunn av anklager om «tyskfiendtlige påstander», men ble sluppet ut igjen måneden etter. Han ble igjen arrestert av tyskerne i januar 1942 etter han skal ha spredd illegale nyheter på en kafé, og ble da holdt fanget på Falstad.

Wolfsohn ble stilt for retten sammen med de tre andre jødene David Isaksen, Wulf Isaksen og Abel Bernstein, samt kommunisten Olav Sverre Benjaminsen. Retten ble ledet av Gerhard Flesch, og alle tiltalte ble funnet skyldige i det som ble en skinnrettssak. Dødsdommen ble iverksatt den 7. mars, da de fire ble henrettet ved skyting. I *NTB*-meldingen om saken ble dommen begrunnet med at de hadde drevet propaganda for fremmed makt, ved at de hadde «spredd engelske nyheter på norsk, som var avlyttet med et ulovlig apparat».

Hirsch Komissar, hans svoger, ble henrettet på Falstad i oktober 1942.

Referanser
----------

1. 1 2  Mendelsohn, Oskar (1969). *Jødenes historie i Norge gjennom 300 år (bind 1)*. Oslo: Universitetsforlaget. s. 375.
2. ↑  *43 nordmenn henrettet i Falstadskogen*. Trondheim: Bruns forl. ; [Levanger] : I samarbeid med Levanger kommune. 1995. s. 9. ISBN 8270284971.
3. ↑  Mendelsohn, Oskar (1912-1993) (1987). *Jødenes historie i Norge gjennom 300 år*. Oslo: Universitetsforl. s. 68. ISBN 8200025241.
4. ↑  Nøkleby, Berit (1996). *Skutt blir den-: tysk bruk av dødsstraff i Norge 1940-1945*. Oslo: Gyldendal. s. 201. ISBN 8205221731.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Fangeregisteret **·** Våre falne

 |
Rekecocktail
**Rekecocktail** er en skalldyrrett som gjerne serveres som en forrett som består av reker, dressing (ofte krydret Thousand Island eller lignende varianter) og eventuelt tilbehør. Den serveres kald, som oftest i champagne- eller cocktailglass.

På engelsk er rekecocktailen («prawn-» eller «shrimp cocktail») omtalt fra 1930-tallet. På norsk har uttrykket i alle fall vært i bruk siden like etter andre verdenskrig. På slutten av 1960-tallet ble rekecocktailen fremhevet av Ingrid Espelid Hovig og Fjernsynskjøkkenet, og årene som fulgte var den svært populær i Norge.

Typisk tilbehør i rekecocktail er kinakål eller isbergsalat og eventuelt også andre grønnsaker.

Referanser
----------

1. ↑  «The return of the prawn cocktail». South China Morning Post. 24. mai 2013. Besøkt 6. september 2014.
2. ↑  Schmidt-Nielsen, Sigval (1947) *Mat-leksikon* har oppslagsordet **Rekecocktail**: «betegnelse for rensede reker servert i champagneglass med skarp majones»
3. ↑  «Rekecocktailens opphav». matoppskrift.no. 30. juni 2006. Besøkt 6. september 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
Ignaz von Döllinger, 1860
Ignaz von Döllinger, portrett av Franz von Lenbach (1890).
**Johann Joseph Ignaz von Döllinger** (født 28. februar 1799 i Bamberg i kongedømmet Bayern, død 14. januar 1890 i München) var en tysk katolsk teolog, historiker og prest.

Liv og virke
------------

Han var sønn av Ignaz Döllinger.

Ignaz von Döllinger ble i 1827 professor i kirkehistorie og kirkerett i München. Han fikk snart en lederstilling innen den av romantikken påvirkede, konfesjonelt betonede katolske retningen. I dens ånd virket von Döllinger som journalist og politiker, han var medlem av den bayerske landdagen fra 1845 og av parlamentet i Frankfurt 1848-1849, samt var fremtredende ved sine kirkehistoriske arbeider. Blant disse verker kan nevnes *Die Reformation* (3 bind, 1846-48) og *Luther* (1852, 2. opplag 1890). 

Han bekjempet jesuittenes ultramontanisme og satte opp mot deres nyskolastikk og kurialisme en nasjonal tysk katolisisme på vitenskapelig grunn, tanker som han utviklet i *Die Papstfabeln* (1863, 2. opplag 1890). 

Til tross for at han ikke ble deltagende ved Første Vatikankonsil i 1870, var han en av de mes markante motstanderne av læren om pavens ufeilbarlighet både ved sine kritiske artikler før kirkemøtet (under signaturen *Janus*) *Der Papst und das Konzil* (1869, ny utgave 1892 under tittelen *Das Papsttum*) som under kunsilet ved sine *Römische Briefe vom Konzil* i *Augsburger Allgemeine Zeitung* (utgitt i bokform under pseudonymet Quirinus 1870). 

Da ufeilbarlighetsdogmet ikke desto mindre ble antatt, og von Döllinger nektet å underkaste seg, ble han ekskommunisert 1871. Han sluttet seg aldri formelt til gammelkatolikkenes samfunn men betraktes likevel som dens far. 

Han kom senere til å interessere seg for kirkesamfunnenes gjenforening og gav uttrykk for en helt annen verdsettelse av Martin Luther («en titan i åndens verden») enn tidligere.

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Johann Joseph Ignaz von Dollinger, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Johann-Joseph-Ignaz-von-Dollinger, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Proleksis Encyclopedia, oppført som Johann Ignaz Döllinger, Proleksis enciklopedija ID 18188[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   geschichte.univie.ac.at[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *Svensk uppslagsbok*. Malmö 1931.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** ICCU **·** BNE **·** CiNii
 |
**David Zauner** (født 9. april 1985 i Leoben) er en østerriksk skihopper og tidligere kombinertløper. Han representerer WSV Eisenerz.

Zauner debuterte internasjonalt i B-verdenscupen i kombinert i Planica i 2001. Han ble nummer 34 (av 41 deltakere) i sitt første verdenscuprenn, i Oslo 8. mars 2003 (K115, 7,5 km). Hans beste plassering i verdenscupen var 9.-plass i Sapporo 29. januar 2005 (fellesstart HS134, 10 km). Sammenlagt i verdenscupen var hans beste plassering nummer 18 i sesongen 2007-08. Hans siste verdenscuprenn i kombinert var i Lahtis 7. mars 2009.

Han deltok i junior-VM i 2003, 2004 og 2005. I Sollefteå i 2003 tok han sølvmedalje i sprint K107, 5 km. I Stryn i 2004 tok han bronsemedalje både i normaldistanse K90, 10 km og med Østerrike i lagkonkurransen K90, 4 x 5 km.

Siden sommeren 2009 har han satset på spesielt hopp. Han debuterte i verdenscupen i spesielt hopp med 9.-plass i Sapporo 16. januar 2010. Hans beste plassering i verdenscupen i spesielt hopp er 4.-plass i Lillehammer 12. mars 2010.

Referanser
----------

1. ↑   «FIS World Cup B Nordic Combined - Høydalsmo - 16. December 2007»[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) David Zauner – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) David Zauner – FIS (kombinert) Rediger på Wikidata

* (en) David Zauner – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata
***Metapyrophorus*** er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).

Utseende
--------

En middelsstor (23-28 millimeter), nokså bred, rødbrunlig smeller. Antennene er noe kraftige, omtrent så lange som hode + pronotum. Pronotum er noe bredere enn langt, rundet, lysorganene sitter ikke ved bakjørnene med noe innenfor, de er ganske små og åpner mot sidene. Bakhjørnene er trukket ut skrått utover, med en fin kjøl. Dekkvingene er avsmalnende bakover, med fine lengdefurer. Beina er nokså kraftige.

**Larvene** er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.

Levevis
-------

De tropiske artene i gruppen Pyrophorini lyser i mørket. De er kjent som *cucujos* i spansktalende land. De sender ut lys fra to lysorganer ved bakhjørnene av brystskjoldet (pronotum) og ett lysorgan ved bakkroppen. Dette lyset kan ha forskjellig farge, ofte "kaldt" lys fra brystskjoldet og rødaktig lys fra bakkroppen. Lyset fremkommer ved en meget energieffektiv prosess, se omtale under lysbiller (Lampyridae). Også larvene og til og med eggene er selvlysende. De levende billene brukes som selvlysende smykker, og noen biller i en flaske kan være en brukbar lampe.

Utbredelse
----------

Arten er kjent fra Trinidad og Tobago og Venezuela.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien smellere, Elateroidea
			* Familien smellere, Elateridae
				+ Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857 – store, brede, skjellkledte arter
					- Stammen Pyrophorini Candéze, 1859 - noen av artene sender ut kraftig lys
						* Slekten ***Metapyrophorus*** Rosa & Costa, 2009
							+ *Metapyrophorus pharolim* Rosa & Costa, 2009

Referanser
----------

1. ↑  Simone Policena Rosa og Cleide Costa (2009) *Metapyrophorus pharolim* a new genus and species of Pyrophorini (Coleoptera, Elateridae, Agrypninae). *Revista Brasileira de entomologia* 53 (1):

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Metapyrophorus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
Papyrus Egerton 2
**Papyrus Egerton 2** består af fire papyrusfragmenter av et ukjent evangelium fra den annen halvdel av det 2. århundre funnet i Egypt. Det er verken kjettersk eller gnostisk, og menes å representere en *johannestradisjon* som er uavhengig av den kanoniske Johannes. Manuskriptet menes å være skrevet i Egypt.

Fragmentene ble erhvervet av British Museum fra en egyptisk antikvitetshandler i 1934, og ble dokumentert i artikkelen *Fragments of an Unknown Gospel and other early papyri*, av H.I. Bell og T.C. Skeat, i 1935. Det eksakte funnsted er ikke kjent, men fragmentene menes å være funnet i Oxyrhynchus i Egypt. De inngår i dag i samlingene ved British Library, og kan ses på John Ritblat Gallery i London.

De tre fragmenter har størrelsen 11,5 x 9,2 cm, 11,8 x 9,7 cm og 6 x 2,3 cm. Dateringen av fragmentene er skjedd ved hjelp av paleografiske undersøkelser.

I 1987 fant man et fjerde fragment av manuskriptet i en samling papyrusfragmenter i Köln. Dette fragment, som kalles *Papyrus Köln 255*, har størrelsen 5,5 x 3 cm, og passer inn i bunnen av det første av *Egerton*-fragmentene. Den samlede tekst av alle fragmenter er skrevet på gresk, og består av 94 linjer med ca. 2000 bokstaver, som danner ca. 400 ord.

Teksten kan inndeles i seks avsnitt. De fire med direkte paralleller til skriftsteder i Det nye testamente:

* linje 1-24: Johannes 5,39; 5,45; 9,29 (*Johannes 3,2; 5,46-47; 7,27-28; 8,14; 10,25; 12,31*)
* linje 25-34: Johannes 7,30; 7,44; 8,20; 8,59; 10,30-31;10,39; Lukas 4,30
* linje 35-47: Matteus 8,2-4; Markus 1,40-44; Lukas 5,12-14; 17,12-19; (*Johannes 5,14; 8,11*)
* linje 50-66: Matteus 22,15-22; Markus 12,13-17; Lukas 20,20-26; (*Matteus 15,7-9; Markus 7,6-7; Lukas 6,46, Johannes 3,2*)
* linje 67-82: Ingen direkte parallell til bestemte skriftsteder, men inneholder ord og ordsammensetninger som har paralleller i Apostlenes gjerninger, enkelte av brevene og steder i evangeliene
* linje 82-94: Beskrivelse av vold mot Jesus der ikke omtales i Det Nye Testamente

*Skriftstedene i parentes henviser til paralleller i Det Nye Testamente, men som er tatt ut av deres kanoniske kontekst.*
Der er tale om fragmenter fra et ukjent evangelium som er skrevet i et avdempet språk. Da visse av parallellene til Det Nye Testamente er tatt ut av deres kanoniske sammenheng, formodes det at forfatteren til manuskriptet har arbeidet ut fra en muntlig overlevering fremfor en skriftlig.

Manuskriptet representerer tilsynelatende en johannestradisjon som nok er tidsmessig sammenfallende med den kanoniske Johannes, men uavhengig av den. Fragmentene er sammen med det litt eldre Rylands Papyrus (P52) den eldste bevarte referanse til Johannesevangeliet.

Eksterne lenker
---------------

* The PAPYRUS EGERTON 2 Homepage
* Artikkelen *Fragments of an Unknown Gospel and other early papyri* fra 1935
* Papyrus Egerton 2: English Translation – oversettelse av den greske tekst
* Papyrus Egerton 2: Fragments from a Gospel Codex
* John Ritblat Gallery – Sacred Texts
Westland Lysander med 161 Squadrons merking, MA. Flytypen ble blant annet benyttet til henting av agenter i Frankrike.

**№ 161 (Special) Squadron RAF** var en skvadron underlagt RAF Bomber Command i Royal Air Force under andre verdenskrig. Skvadronens hovedoppgaver var slipp av utstyr til motstandsbevegelser i det okkuperte Europa, samt slipp og henting av agenter.

161 Squadron ble først planlagt opprettet under første verdenskrig som en bombeflyskvadron, oppsatt med de Havilland DH9A, men planene ble aldri iverksatt. Derfor oppsto skvadronen operativt først i 1942. Den fikk samme oppgaver som 138 Squadron, og overtok også sine første fly fra denne skvadronen. Skvadronen var delt i to *flighter* (vinger). A-flight brukte lette transportfly av typen Lysander for opphenting av agenter, mens B-flight brukte bombefly for slipp av beholdere og agenter bak fiendens linjer. 

Skvadronen ble oppløst 2. juni 1945.

Materiell
---------

* Westland Lysander
* Armstrong Whitworth Whitley V
* Douglas Havoc I
* Handley Page Halifax B.Mk II og Mk V
* Lockheed Hudson III og V
* Short Stirling III og IV

Litteratur
----------

* Per Hysing-Dahl: *Vingeslag – Fra cockpiten til presidentplassen* (Aschehoug 1990) ISBN 82-03-16376-9
* Hugh Verity: *We Landed by Moonlight* (1978, 1995)

Eksterne lenker
---------------

* 161 Squadrons historie på RAFs offisielle nettsted Arkivert 10. april 2015 hos Wayback Machine.
* 161 Squadrons historie
**Metapopulasjonsdynamikk** er en grunnleggende del av økologisk modellering og utviklet seg som en teoretisk tilnærming til øyteori. Grunnlaget er forståelsen av at en bestand (metapopulasjon) er delt opp i underbestander (populasjoner) som bare kan leve og formere seg i deler av utbredelsesområdet («øyer»). Målet er å se på hvorvidt bestanden kan overleve i et område over tid gjennom lokal utdøen og rekolonisering av leveområder. Viktige faktorer som styrer overlevelse er størresen på lokale leveområder og graden av isolasjon og spredning av bestander. Dette har ledet til modeller som kan forutsi bevegelsesmønstre hos individer i bestandene, dynamikken av enkeltarter og samspillet mellom arter. Metapopulasjonsdynamikken er særlig brukt for å forstå effekten av landskaper som blir fragmentert av veiutbygging, urbaniserg og annen menneskelig påvirkning. Forståelsen av metapupulasjonsdynamikk er grunnlaget for landskapsøkologi.

Referanser
----------

1. ↑  Hanski, I (1998). «Metapopulation dynamics». *Nature*. 396: 41–49. Besøkt 16. juli 2020.
2. ↑  Ims, R.A, (1990). «Hva er landskapsøkologi? Problem og metode». *Fauna*. 43: 151-171. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

| * v
* d
* r
Økologi |
| --- |
| Modeller | Livshistorieteori **·** R/K-seleksjon **·** Populasjonsdynamikk **·** Landskapsøkologi **·** Metapopulasjon **·** Økosystem **·** Biom **·** Biosfære **·** Biogeografi **·** Klimasone **·** Habitat **·** Suksesjon |
| Formering | Kjønnet formering **·** Ukjønnet formering **·** Levendefødende **·** Ovovivipari **·** Egglegging **·** Egg **·** Knoppskyting **·** Fosterutvikling **·** Direkte utvikling **·** Larve **·** Generasjonsveksling |
| Ernæring | Kjøtteter **·** Planteeter **·** Alteter **·** Filterspiser **·** Predator **·** Parasittisme **·** Durofagi **·** Detrivori **·** Saprofyttisme **·** Autotrofi **·** Fotosyntese |
**♀**, **venussymbolet** eller **venusspeil** er et tegn som kan bety blant annet:

* Venus, en romersk gudinne
* Venus, en planet (brukt som symbol både i astrologi og astronomi)
* Kobber, et grunnstoff
* Hunkjønn

Symbolet kan opprinnelig bare ha vært en pil som peker nedover, men kan også tolkes som en forenklet tegning av den romerske gudinnen Venus' runde håndspeil av blankpusset kobber. Tegnet fikk utvidet betydning i alkymi og astrologi, og seinere som kjønnssymbol gjennom Carl von Linnés bruk i hans biologiske systematikk.

Se også
-------

* Venus (andre betydninger)
* Kjønnssymboler
* ♂, marssymbolet, vanlig tegn for hankjønn

Eksterne lenker
---------------

* (en) Venus symbols – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Dette er en pekerside og inneholder kun pekere til forskjellige betydninger av dette ordet. Hvis du har fulgt en lenke hit, kan du kanskje gå tilbake og rette den, så den peker direkte til riktig artikkel. Se alle artikler som begynner med *♀*.
**Sun Ce** (tradisjonell kinesisk: 孫策; forenklet kinesisk: 孙策; pinyin: *Sūn Cè;* født 175 i Yandu i dagens Yancheng i Kina, død 5. mai 200), høflighetsnavn **Bofu** (伯符), også kjent som *Den lille erobreren* (小霸王), var en general og krigsherre i Han-dynastiets siste år og de tre rikers tid i oldtidens Kina.

Liv og virke
------------

Sun Ce var den eldste av fem sønner og en datter av Sun Jian, som ble drept i kamp da Ce bare var seksten år gammel. Sun Ce brøt da med farens tidligere hersker, Yuan Shu, og dro til Sørøst-Kina for å opprette sin egen maktbase der. Med hjelp av flere dyktige menn, inkludert Zhang Zhao og Zhou Yu, klarte Sun Ce å opprette det som senere kom til å bli riket Østlige Wu, hvor han yngre bror, Sun Quan, kom til å bli den første keiser. Etter Quan hadde blitt keiser belønnte han posthumt Ce med tittelen *prins Huan av Changsha* (長沙桓王, egentlig *Den flittige prins*). 

I 200, da den stadig mektigere krigsherren Cao Cao beseiret Yuan Shao i det avgjørende slaget ved Guandu i nord, var det et rykte om at Sun Ce skal ha planlagt å angripe Caos hovedstad Xuchang, men han ble myrdet før han kunne gjennomføre angrepet. 

I Beretningen om de tre kongedømmer blir Sun Ce beskrevet som vakker man full av latter.

Sun Ce er avbildet i Wu Shuang Pu (無雙 譜, Oversikt over Uforlignelige Helter) av Jin Guliang.

Referanser
----------

1. 1 2   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
**Raphael Samuel** (født 26. september 1934, død 9. desember 1996) var en britisk marxistisk historiker og professor.

Samuel ble født inn i en jødisk familie i London. Hans far, var Barnett Samuel en advokat og hans mor, Minna Nierenstein, var en komponist og partner i det jødiske forlaget Shapiro Valentine. Samuel ble tildelt et stipend til Balliol College, Oxford. Samuel var professor i historie ved University of East London på tidspunktet for hans død, og lærer ved Ruskin College fra 1962 til sin død. Samuel sluttet seg til Communist Party of Great Britain som tenåring og forlot dette partiet sammen med en rekke andre medlemmer etter Sovjetunionens invasjon av Ungarn i 1956.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6mr06f9, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** NKC
 |
**Orestes Kindelán Olivares** (født 1. november 1964), cubansk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 1992 i Barcelona, 1996 i Atlanta og 2000 i Sydney.

Kindelán ble olympisk mester i baseball under Sommer-OL 1992 i Barcelona. Han var med på det cubanske laget som vant den første olympiske baseballturneringen foran Kinesisk Taipei og Japan. Cuba vant finalen mot Kinesisk Taipei med 11-1.

Fire år senere, under Sommer-OL 1996 i Atlanta vant han sin andre olympiske gullmedalje i baseball. Cuba vant finalen mot Japan med 13-9. 

Kindelán vant sin tredje olympiske medalje i baseball under OL 2000 i Sydney. Cuba tapte finalen til USA med 0-4.

OL-medaljer
-----------

* Gull 1992 Spanias flagg Barcelona - **Gull** i baseball Cubas flagg Cuba
* Gull 1996 USAs flagg Atlanta - **Gull** i baseball Cubas flagg Cuba
* Sølv 2000 Australias flagg Sydney - Sølv i baseball Cubas flagg Cuba

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Orestes Kindelán – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Orestes Kindelán – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Orestes Kindelán – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Orestes Kindelán – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Orestes Kindelán – Baseball-Reference.com (Minor League) Rediger på Wikidata
**Sūn Hào** (tradisjonell kinesisk: 孫皓; forenklet kinesisk: 孙皓; født 242, død 284), stilnavn **Yuánzōng** (元宗), opprinnelig kalt **Sūn Péngzǔ** (孫彭祖), var den fjerde og siste keiseren av Østlige Wu i de tre rikers tid i Kinas historie. Han var sønnen til Sun He, som en gang hadde vært kronprinsen til dynastiets grunnlegger Sun Quan. Hào kom til makten da hans onkel Sun Xiu, keiser Jing, døde, siden folket da ønsket å ha en eldre keiser med tanke på den nylige ødeleggelsen av Wus allierte Shu Han av Cao Weii 263. Hào viste seg derimot å være et dårlig valg på grunn av sin råskap, ekstravaganse og manglende evne til å løse innenrikssaker, og Wu ble endelig erobret av det nye Jìn-dynastiet, erklært av Sima Yan etter han hadde styrtet den siste Cao Wei-keiseren i 265, i 280, noe som ble slutten på de tre rikers tid.

Eranavn
-------

1. Yuánxīng (元興) 264–265
2. Gānlù (甘露) 265–266
3. Baǒdǐng (寶鼎) 266–269
4. Jiànhéng (建衡) 269–271
5. Fènghuáng (鳳凰) 272–274
6. Tiāncè (天冊) 275–276
7. Tiānxǐ (天璽) 276
8. Tiānjì (天紀) 277–280

Referanser
----------

1. 1 2   China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Sun Xiu** | **孫吳皇帝Keiser av Sun Wu**(264–280) | Etterfølger:**Sima Yan (Som keiser av Jìn)** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
«Buffalo Soldiers» fra 25. Infanteri Regiment. 
"Dreadlock rasta".
**«Buffalo Soldier»** er en reggaesang i A-dur, skrevet av Bob Marley og Noel G. Williams. Den ble spilt inn av Bob Marley & The Wailers i 1980, og var den siste innspillinga til Marley. Sangen ble ikke kjent før etter at Marley døde i 1981 og med albumet *Confrontation* i 1983. Sangen ble en hit og er blant de mest kjente sangene til Marley.

Om sangen
---------

Tittelen og lyrikken viser til de U.S kavaleri- og infanteriregimenta som i 1866 ble sammensett av svarte soldater. De ble kjent som «Buffalo Soldiers» og kjempet mot indianerne. Bob Marley sammenlignet deres kamp med kampen for å overleve, og brukte det som et symbol for svart motstand.

Kilder
------

* Sangtekst frå bobmarley.com
* Black Heretics, Black Prophets: Radical Political Intellectuals – Bogues, Anthony, Page 198, via Google Books. Accessed 2008-06-28.
* Adam Conner-Simons (July 24, 2007). "Picking Up What They're Laying Down", Gelf Magazine. Retrieved on 28 June 2008.
«Sumé» har flere betydninger.
**Sumé**, Zumé, Pay Sumé, Pay Tumé... er navnet gitt en misjonær fra mytologien til Tupí- og Guaranífolket i Sør-Amerika. Han er beskrevet som en hvit skjeggete mann og skal ha oppholdt seg hos indianerene lenge før europeerene kom til kontinentet og bragte med seg en rekke vaner og kunnskap. I tillegg skal han også ha vært ansvarlig for å introdusere noen innfødte matvaner, slikt som maniok, mate og søtpotet. Ordet **Sumé** betyr en høytstående prest og kommer fra oldtidens pelasga (fønisk språk). Tupiene ga ham dette navnet for å hedre ham.

Jesuittene som ankom Brasil har assosiert denne figuren med Apostelen Tomas (*port.* **São Tomé**), kjent for sine prekener rundt i verdenen, som da skal ha besøkt både Asia og Amerika. **Sumé** skal ha lært bort dåpen, som etter mye tid har blitt forvrengt men gjenstår som et ritual brukt i visse områder ved å markere et korssignal med vann over hodet på nyfødte.

Sumé skal også ha sagt at mye av hans kunnskap ville gå tapt, men at han en dag vil komme tilbake og la seg gjenkjenne med sitt karakteristiske signal, korset.

Dette førte derfor til at europeerne som senere kom til Amerika ble assosiert med Sumé og at de ville bringe mer kunnskap, noe som ga et godt utgangspunkt for videre relasjon med disse.

Denne myten eksisterer i en stor del av hele Sør-Amerika (fra Peru til Paraguay), noe som gjør den enda mere mystisk. Sumé skal ha blitt jagd ut av tupinambáene etter å ha forbudt polygami og kannibalisme. Legenden sier da at han gikk over til Paraguay og deretter til Peru, og denne reisen skal ha åpnet veien kalt «Peabiru» eller «Caminho das Montanhas do Sol» (Veien over solfjellene). Nyere arkeologiske undersøkelser har bekreftet at denne veien eksisterer og det finnes merker som kan ha tilknytning til denne reisen eller legenden.

Litteratur
----------

* Dr. Ludovico Schawennhagen: Antiga História do Brasil de 1.100 a.Chr. até 1.500 d.Crh
* Legenden om Pai Sumé (portugisisk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Buffalo Bill Dam
**Buffalo Bill-demningen** (engelsk: *Buffalo Bill Dam*) er en betongdemning i Shoshone River i delstaten Wyoming i USA. Det er en kombinert gravitasjons- og buedam og opereres av Bureau of Reclamation. Formålet er oppdemming, mens kraftproduksjonen i anlegget bare er helt ubetydelig.

Demningen er oppkalt etter William «Buffalo Bill» Cody som grunnla den nærliggende landsbyen Cody, og som eide mye av området som nå er demmet opp. Demningen ble konstruert mellom 1905 og 1910, og benyttes for irrigasjon av et landbruksområde på 430 km². I tillegg er det installert to vannkraftverk med en samlet kapasitet på åtte megawatt.

Da byggverket stod ferdig i 1910, var det verdens høyeste demning med en høyde på 325 fot (99 meter). Demningen er oppført i National Register of Historic Places, og området rundt reservoaret danner Buffalo Bill State Park.

Eksterne lenker
---------------

* Buffalo Bill Dam & Visitor Center
* Buffalo Bill State Park
* Shoshone Project Bureau of Reclamation


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames **·** GNIS **·** GNIS
 |
**Oreste Moricca** (født 5. august 1891, død 21. juni 1984) var en italiensk fekter som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.

Moricca ble olympisk mester i fekting under Sommer-OL 1924 i Paris. Han var med på det italienske laget som vant lagkonkurransen i sabel foran Ungarn og Nederland. De andre på laget var Guido Balzarini, Marcello Bertinetti, Renato Anselmi, Bino Bini, Vincenzo Cuccia, Oreste Puliti og Giulio Sarrocchi.
Han var også med og på det italienske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i kårde bak Frankrike og Belgia.

OL-medaljer
-----------

* 1924 Frankrikes flagg Paris - Gull **Gull** i fekting, sabel lagkonkurranse Italias flagg Italia
* 1924 Frankrikes flagg Paris - Bronse Bronse i fekting, kårde lagkonkurranse Italias flagg Italia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Oreste Moricca – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Oreste Moricca – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Oreste Moricca – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Oreste Moricca – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Oreste Moricca – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata
Festival International de Jazz de Montréal
**Montreal International Jazz Festival** er en meget populær jazzfestival som blir avholdt hvert eneste år i Montréal i Québec i Canada. Denne jazzfestivalen i Montreal sto oppført i Guinness rekordbok for 2004 som verdens aller største jazzfestival dette året. De fleste av hovedgatene i Montreals sentrum blir helt eller delvis stengt for trafikk i de ti dagene som konsertene foregår. Festivalen ble avholdt for første gang i 1980

Hvert eneste år har festivalen godt over 3000 jazzmusikere fra cirka 30 forskjellige land. Festivalen består egentlig av mer enn 650 konserter (inkludert 450 utendørsforestillinger som er gratis for publikum). Festivalen har rundt 2,5 millioner besøkende hvert år (av disse er cirka 34 % turister og ekskursjoner).

Montreal Jazz Festival ble den første gangen igangsatt av Alain Simard, som hadde tilbrakt store deler av 1970-tallet med å arbeide sammen med Productions Kosmos for å bringe artister som Chick Corea, Dave Brubeck, Muddy Waters, Chuck Berry, Bo Diddley, John Lee Hooker og mange andre til Montreal for å fremføre sin musikk. Dermed ble ideen til om å skape en enorm sommerfestival i Montreal som ville samle en rekke populære jazzartister på en og samme gang. Festui

Referanser
----------

1. ↑  Montrealjazzfest 1980 Arkivert 15. juli 2014 hos Wayback Machine. hos montrealjazzfest.com

Eksterne lenker
---------------

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Festival International de Jazz de Montréal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Vasili Andrejevitsj Rambovski** (født 1918, død 1992) fra Rybki i Ukraina var sovjetisk soldat under andre verdenskrig. Han ble tatt til fange av tyske soldater ved grensen til Polen. Via en fangeleir i Tyskland ble han i 1943 fraktet til tvangsarbeid ved Moan fangeleir nær Levanger i det okkuperte Norge. Høsten 1944 klarte han og to medfanger å rømme. Med kurs mot Sverige ble de oppdaget av tyske soldater. De to medfangene ble skutt mens Rambovski unnslapp kuleregnet.

Uten å helt vite hvor han var overlevde han på bær og fugler uten kontakt med andre. Han streifet rundt i skogene og endte opp i Bymarka nær Trondheim. En tid i forveien var det observert at dyrefôr forsvant og kyr var ferdig melket på morgenen på Torshaug gård i utkanten av Trondheim. Han ble funnet livredd, avmagret og fillete kledd i en låve og innbrakt av politiet våren 1947. Da visste han ikke at krigen hadde vært slutt i to år.

Han ble innlagt på Reitgjerdet psykiatriske sykehus en periode. Der ble han oppsøkt av en sovjetisk delegasjon som ville bringe ham tilbake til hjemlandet. Han nektet og påstod han var polsk, kanskje med visshet om at mange krigsfanger ble svært dårlig behandlet også etter hjemkomsten til Stalins Sovjetunionen, ofte spionmistenkt og sendt i Gulag. Etter utskrivelsen fra sykehuset tok han arbeid på flere gårder i Trøndelag. Han var imidlertid plaget av angst og flere som ikke visste om hans bakgrunn så på ham som gal og advarte sine barn om at han var litt skummel. Han søkte etterhvert inn i skogene igjen, og ble tatt av politiet for løsgjengeri og rømte flere ganger. En gang ble han på nytt innlagt, nå ved Rotvoll psykiatriske sykehus. Redd og nedtrykt rømte han også derfra.

I 1962 ble han dømt til fem års fengsel for rømninger, innbrudd og tyverier i et hytteområde nær Levanger. Under rettssaken møtte han norske Birgitte som han giftet seg med og fikk en datter (han fikk også to barn på 30-tallet i Ukraina, men de levde ikke lenge i de vanskelige forholdene som rådet der med sultkatastrofer og forfølgelser fra det kommunistiske diktaturet). De bodde i Lillehammer, men Rambovski var fortsatt traumatisert med mentale problemer etter krigen og torturen som krigsfange og vanskelighetene etterpå, så ekteskapet endte. Etter fire år flyttet han tilbake til Levanger og tok arbeid på en gård. Folk som kjente ham da beskrev ham som intelligent og snill mot barn. I 1970 fikk han innvilget norsk statsborgerskap og krigspensjon og kjøpte en gård ved Nesset nær Levanger. Der drev han bl.a. med oppdrett og salg av kaniner.

Tore Strømøy ved NRK ble interessert i hans historie og laget TV-programmet «Velkommen hjem, Vasili» i serien «Fakta på lørdag» som ble sendt i 1993. Han hjalp ham med å spore opp gjenlevende slekt i Ukraina. Sommeren 1992 var planen at de to skulle reise til Ukraina og treffe dem, men Rambovski døde bare få dager i forkant.

Referanser
----------

1. ↑
**Fjord1 Transport**, tidligere **Fjord1 Gods Møre**, var et selskap for landbasert godstrafikk i Fjord1-konsernet med hovedkontor i Ålesund. Selskapet videreførte fra 2005 godstrafikken til Mørebil og Sunnmøre-Romsdal Billag, og fra 2008 også Fjord1 Nordfjord-Ottadalen og Fjord1 Sogn Billag. I 2010 ble selskapet solgt til Firda Billag, som slo det sammen med sin egen godsavdeling og videreførte det i Transferd.

Historie
--------

*Fjord1 Gods Møre AS* ble til i starten av 2005, da godsaktivitetene i Mørebil og Sunnmøre-Romsdal Billag ble samlet til ett selskap i forbindelse med en større omorganisering i konsernet. 1. januar 2008 endret selskapet navn til *Fjord1 Transport AS*, og godsavdelingene til Fjord1 Nordfjord-Ottadalen og Fjord1 Sogn Billag ble også en del av selskapet. Med dette fikk selskapet også avdelingskontorer i Stryn, Sogndal/Kaupanger og Otta.

31. desember 2010 ble Fjord1 Transport solgt til Firda Billag, som slo det sammen med sin egen godsavdeling med hovedkontor i Førde og 13. januar 2011 døpte det om til Transferd.

Høsten 2015 valgte Firda Billag å selge Transferd-avdelingen i Møre og Romsdal til en lokal gruppering bestående av blant annet Veøy. Det nye selskapet ble stiftet 2. november og fikk navnet Veøy Møre AS.

Referanser
----------

1. ↑  «Strukturendringar og nye namn i Fjord1». Fjord1. 25. februar 2005. Arkivert fra originalen 10. mars 2005.
2. ↑  «Nytt Fjord1 selskap». NRK Møre og Romsdal. 25. januar 2008. Besøkt 23. januar 2016.
3. ↑  «Velkomen til Fjord1 Transport AS». Fjord1. Arkivert fra originalen 2. mars 2008.
4. ↑  «Firda Billag kjøper Fjord1 Transport». Firda. 17. november 2010. Besøkt 23. januar 2016.
5. ↑  «Startside». Firda Billag. Arkivert fra originalen 24. juli 2011.
6. ↑  «Transferd sel godsavdelinga si i Ålesund». NRK Sogn og Fjordane. 24. oktober 2015. Besøkt 23. januar 2016.
7. ↑  «Har starta Veøy Møre AS». Vikebladet Vestposten. 3. november 2015. Besøkt 23. januar 2016.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Tanks legat** er et legat etter Hans Tank (1742-1804), en kjøpmann i Bergen. I sitt testament av 14. mars 1803, ga han et legat med det formål å bidra til «bedre pleie for lemmer ved det borgerlige sykehus». Videre var Domkirkens-, Korskirkens- og Nykirkens fattigskoler og Friskolen tilgodesett. Selskap som måtte bli «opprettet til druknede menneskers redning» var heller ikke glemt i testamentet. Når kapitalen var steget til 60 000 riksdaler, skulle en del av rentene tilfalle den i «testamentet nevnte opprettendes borger- og realskole» (Hans Tank og hustrus skole). Skolen startet i 1880, og i 1888 ble den overtatt av Bergen kommune. 

Hans Tank var gavmild mot byen også da han levde. Blant annet var han den første som sørget for beplanting av trær langs Kalfarveien fra Stadsporten og sydover til «Bommen» ved daværende bygrense. Han sørget også for å «anbringe bænke for de spadserende». Det var i 1790-årene.

Arkivet etter Tanks legat
-------------------------

Bergen byarkiv oppbevarer arkivmateriale etter Tanks legat. Arkivet omfatter årene 1797 til 1904. Byarkivet mottok materialet sammen med flere andre legat fra Bergen kommunes legatinspeksjon. Legatinspeksjonen var legatbestyrer.

Arkivet inneholder en forhandlingsprotokoll, kopibøker, en brevjournal, saksarkiv og regnskapsbøker. Som en kuriositet kan nevnes at en nøkkel til Tank sitt gravsted er arkivert her. 

Forhandlingsprotokollen for 1797-1895 inneholder regnskap. Her kan vi f.eks. lese om utgifter forbundet med kjøp av grunn til Den Tankske skoles nye Bygning. Foran i protokollen er ført inn testament og en liste over legatforstandere for årene 1813-1895. Forhandlingsprotokollen er også verdt å fremheve på grunn av bokomslagets materiale i kalveskinn, og på grunn av håndskriftene inne i boken. 

I saksarkivet finnes saker vedrørende Hans Tanks dødsbo, blant annet skifteforhandlingsprotokoll, hans testament og erindringer. Videre inneholder saksarkivet blant annet eksamenstabell for muntlig eksamen, skoleplan for Den Tankske skole og en tegning av skolebygningen.

Litteratur
----------

* Fortegnelse over legater og stiftelser i Bergen, Bergen kommune 1924
* Geelmuyden, Carl & Schetelig, Haakon (red.) 1915: *Bergen 1814-1914, II*, Bergen kommune

Eksterne lenker
---------------

* Tanks legat - oppslagsverket oVe, artikkel av Grete Fjeldtvedt, Bergen Byarkiv.
**Tyler Palmer** (født 22. juni 1950 i North Conway, New Hampshire) er en tidligere amerikansk alpinist. Tidlig på 1970-tallet var Palmer sammen med broren Terry blant landets beste slalåmkjørere.

Mellom mars 1970 og desember 1971 var han ni ganger blant de ti beste på resultatlisten i verdenscuprenn. Han vant to slalåmrenn i løpet av karrieren. I verdenscupsammendraget kom Palmer på tiendeplass i sesongen 1970/71. I slalåmcupen kom han på tredjeplass.

Palmer deltok under OL 1972 i Sapporo og ble nr. 9 i slalåm.

Verdenscupseire
---------------

| Dato | Sted | Disiplin |
| --- | --- | --- |
| 17. januar 1971 | Sveits’ flagg St. Moritz | Slalåm |
| 19. desember 1971 | Italias flagg Sestriere | Slalåm |

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tyler Palmer – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Tyler Palmer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Tyler Palmer – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Tyler Palmer – ski-db.com Rediger på Wikidata