Fra dominiksanernes kirke i Friesach: *Den hl. Thomas Aquinas presenterer «Lauda Sion» for paven.*
Begynnelsen av «Lauda Sion»' i Graduale novum.
**Lauda Sion Salvatorem** (latin: «Sion pris [din] frelser») er *incipit* til den historiske sekvens til Kristi legemsfest. Den ble forfattet omkring år 1264 av Thomas Aquinas, da denne festen ble innført universelt for den katolske kirke. Teksten er dogmatisk helt i pakt med hva Det fjerde Laterankonsil formulerte om realpresensen ved transsubstansiasjon i Eukaristien i håndgripelig og fattbar form.

*Lauda Sion* lar seg formalt tilbakeføres til korssekvensen *Laudes crucis* av Hugo av Orléans (1095–1160). *Lauda Sion* er en av de fem sekvenser som er blitt benyttet siden Tridentinerkonsilet (1545–1563) i den latinske katolske kirkes liturgi. Siden publikasjonen i 1570 pave Pius Vs *Missale Romanum*, der den ble inntatt i den hellige messe til høytiden Kristi legemes og blods fest, er den blitt sunget før evangelielesningen, og ble tonesatt blant annet av Orlando di Lasso, Giovanni Pierluigi da Palestrina og Felix Mendelssohn. Det gregorianske koraltema *Lauda Sion Salvatorem* finner en replikk i tredje sats av symfonien *Mathis der Maler* av Paul Hindemith (1934).

Sekvensen er ellers satt til syvende kirketone, men trekker i enkelte deler til den dypereliggende åttende kirketone. 

I senmiddelalderen ble i de tyske områder det latinske *Lauda Sion* alternerende sunget med det tyske *Leise Gott sei gelobet und gebenedeiet*. Før pietismens tid, og før opplysningstiden, var sekvensen, likesom andre middelalderske tekster som for eksempel *Anima Christi* og *Membra Jesu Nostri*, også utbredt på luthersk grunn, og ble sunget som *Musica sub communione* under utdelingen av nattverden, eller på skjærtorsdag av koret. Tonesettelser for dette ble foretatt av blant annet Dietrich Buxtehude (BuxWV 68).

Den første sangoversettelse til tysk ble foretatt av en munk i Salzburg. På tysk er det kjent en rekke omdiktninger av *Lauda Sion* som for eksempel *Deinem Heiland, deinem Lehrer* av Franz Xaver Riedel (1773) med en melodi av Michael Haydn (1781); en annen er en versjon av Maria Luise Thurmair fra 1972 aom begynner *Lobe, Zion, deinen Hirten*.

Litteratur
----------

* Adolf Adam: *Te Deum laudamus. Große Gebete der Kirche Lateinisch-Deutsch*. Herder, 2. Aufl. Freiburg 1987, ISBN 3-451-20900-4, s. 62–67 og 215.
* Dominicus Johner: *Zur Melodie der Fronleichnam-Sequenz*. I: *Benediktinische Monatsschrift*, Jg. 21 (1939), s. 270–277.
* Franz Viktor Spechtler: *Lauda Sion salvatorem.* I: *Verfasserlexikon.* Band V, Sp. 613 f.

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | (en) Lauda Sion Salvatorem – originaltekst fra den engelskspråklige Wikikilden |

(en) Lauda Sion – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* H.T. Henry. «Lemma "Lauda Sion", *Catholic Encyclopedia* (1917)». Arkivert fra originalen 16. januar 2000.
* «*Lauda Sion Salvatorem* polyphonic settings and translations». *Choral Public Domain Library* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 19. mars 2017.
* «Lauda Sion Salvatorem (Rehearsal video)». *YouTube*. Arkivert fra originalen 27. desember 2018.  (with music sheet and translation)