recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**SIAI-Marchetti S.210** var et tomotors propelldrevne sportsfly med kabin designet og bygd av den italienske flyprodusenten SIAI-Marchetti i 1970-årene. Det var videreutviklet fra SIAI-Marchetti S.205 som hadde en propellmotor.

Utvikling og historie
---------------------

S.210 var utviklet fra forgjengeren S.205 ved å montere to 200 hk (149 kW) Lycoming O-360-A1B motor i en nacelle eller motorgondol i hver vinge i monoplanflyet. det hadde en rommelig kabin med plass for tre par seter, for en pilot og fem passasjerene. Det hadde også opptrekkbar understell i sin konstruksjon som lavvinget metallbygd fly.

Prototypen S.210M hadde sin jomfrutur den 18. februar 1970 og var sendt til Paris for utstilling under den årlige flyoppvisningen på Le Bourget i 1971, med kamuflasjefargesett og militære merker. En andre prototype var utviklet med større bagasjekapasitet og større vindu akterut. Med utgangspunktet i den andre prototypen ble en produksjonsserie på 10 fly bygd.

Spesifikasjoner
---------------

* Type:Tomotors propelldrevne sportsfly med kabin

### Dimensjoner

* **Lengde**: 8,83 m
* **Vingespenn**: 11,63 m
* **Høyde**: 3,33 m
* **Vingeflate**: 17,23 m²
* **Tomvekt**: 1 030 kg
* **Normalvekt**: 1 850 kg

### Ytelser

* **Motorer**: 2 Avco Lycoming O-360/TIO-360-A1B boksermotor på 200 hk/149 kW kraft hver.
* **Topphastighet**: 357 km/t
* **Marsjhastighet**: 314 km/t
* **Maksimal operativ høyde**:
* **Tjenestehøyde**: 8 100 m
* **Rekkevidde**: 1 900 km

Referanser
----------

1. ↑  *Jane's All The World's Aircraft 1971-72* Taylor 1971, s.131.

Litteratur
----------

* Taylor, John W. R. (1971). *Jane's All The World's Aircraft 1971-72*. London: Jane's Yearbooks. ISBN 0-354-00094-2.
* Taylor, Michael J. H. (1989). *Jane's Encyclopedia of Aviation*. London: Studio Editions. s. 206.
* *The Illustrated Encyclopedia of Aircraft (Part Work 1982–1985)*. Orbis Publishing. s. 2854

Eksterne lenker
---------------

*
***Leptoderoides*** er en slekt av biller som tilhører gruppen perlebiller (Scydmaeninae) som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd.

Utseende
--------

Små (ca. 1 millimeter), avlange, brune perlebiller, fint hårete. Denne slekten utmerker seg med ganske slank kroppsform. Antennene er lengre enn hode + thorax, slanke, gradvis utvidet mot spissen uten noen klart avsatt klubbe. Hodet er avrundet med middelsstore, utstående fasettøyne. Det er ikke påfallende innsnevret bak. Pronotum er lengre enn bredt, bredest litt foran midten. Et godt kjennetegn på slekten er at pronotum har markerte, rettvinklede bakhjørner. Dekkvingene er ovale og dekker hele bakkroppen. Lårene er noe kølleformede, beina ellers slanke.

Levevis
-------

Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall. Noen lever også i hule trær.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Midtøsten (Tyrkia, Syria, Libanon, Israel).

Systematisk inndeling
---------------------

I tillegg til den beskrevne arten forekommer det flere, hittil ubeskrevne arter som hører til denne slekten 

**Treliste**
* Ordenen biller, **Coleoptera**
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
			* Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
				+ Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae
					- Slekten ***Leptoderoides*** Croissandeau, 1898
						* *Leptoderoides leptoderus* (Reitter, 1881)

Referanser
----------

1. ↑  Paweł Jałoszyński og Heinrich Meybohm (2017) *Leptoderoides* Croissandeau removed from synonymy with *Stenichnus* Thomson and elevated to genus rank (Coleoptera: Staphylinidae: Scydmaeninae). Zootaxa 4282.1.8
2. ↑  Reitter, E. (1881) Bestimmungs-Tabellen der europäischen Coleopteren. V. Enthaltend die Familien: Paussidae, Clavigeridae, Pselaphidae und Scydmaenidae. *Verhandlungen der Kaiserlich-Königlichen Zoologisch-Botanischen Gesellschaft in Wien*, 31: 443-592, pl. 19

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Leptoderoides* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Leptoderoides* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**SIG 550** eller **SG 550** er et automatgevær produsert av Swiss Arms, tidligere Schweizerische Industrie Gesellschaft, i Neuhausen, Sveits. 

SG er en forkortelse for *Sturmgewehr*, «stormgevær». Geværet er basert på det eldre SIG 540 i 5,56 mm og er også kjent som **Fass 90** på (*Fusil d'assault* 90 / *Fucile d'assalto* 90) på fransk / italiensk eller **Stgw 90** på tysk.

Historie og utvikling
---------------------

I 1978 utarbeidet den sveitsiske hæren fram et sett krav til en etterfølger til automatgeværet Stgw 57 (kjent som SIG 510 utenfor Sveits) basert på patronen 7,5 × 55 mm GP11. Det ble lagt vekt på at våpenet skulle være modulært, at det skulle finnes forskjellige tilpassede våpentyper på samme base, inkludert en kort karabin til personell som ikke var ved frontlinjen eller av andre grunner trengte et mer kompakt eller letthåndterlig våpen. Et annet mål var å redusere vekten på våpenet og samtidig holde det presist ut til 300 m.

Kravene ble spisset til å omfatte forskjellige utkast: W+F C42, utviklet av Federal Arms Factory i Berne, som benyttet både en eksperimentell 6,45 × 48 mm patron og Nato-standarden 5,56 × 45 mm, og SG 541, tatt fram av SIG i 5,56 mm. I 1981 ble 6,45 mm-patronen forkastet til fordel for den mer konvensjonelle 5,6 × 45 mm Gw Pat 90 med en stålmantlet blykule, det vil si det sveitsiske svaret på Natos 5,56 mm patron. I februar 1983 ble avgjørelsen om å ta i bruk SG 541 offentliggjort, og i oktober året etter ble navnet endret til SG 550, mens karabinversjonen ble hetende SG 551. Våpenet ble offisielt tatt i bruk i 1990, og ble hetende Stgw 90 i den sveitsiske hæren. Over 600.000 våpen er produsert siden da, og produksjonslinjene er fremdeles åpne.

Eksterne lenker
---------------

* (en) SIG SG 550 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) SIG SG 550 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Dag Haugland** (født 19. august 1960) er en norsk professor i informatikk og optimering. Han løper også maraton.

Han har jobbet ved Universitetet i Bergen nesten hele tiden, og er i dag professor på Institutt for informatikk. Haugland sin forskning har vært innen operasjonsanalyse og optimering (den kvantitative grenen av logistikk). Han har publisert arbeider inne kombinatorisk optimering, global optimering og flyt i nettverk. Han har også jobbet for Christian Michelsens Institutt i Bergen, blant annet med doktoravhandlingen fra 1991 som handlet om produksjonsplanlegging for oljeraffinerier og var veiledet av Sverre Storøy, en av professorene der den gang.

Haugland er maratonløper for IL Varegg i Bergen. Hans personlige rekord er på 2.29.55 fra 1995 i Hamburg, men da representerte han IL Skjalg og Norge. Han fikk bronse i NM i friidrett 2008 med tiden 2.41.00 bak vinneren Henrik Sandstad og sølvvinneren Ronny Hognestad.

Referanser
----------

1. 1 2  Alle tider menn – Øvelse : Maraton Arkivert 9. mai 2012 hos Wayback Machine. på Friidrett.no Besøkt 15. juli 2014.
2. 1 2  Alle tider menn – Alfabetisk sortering på etternavn : H Arkivert 9. mai 2012 hos Wayback Machine. på Friidrett.no Besøkt 15. juli 2014.
3. ↑  Ifølge hans egen hjemmeside på Universitetet i Bergen som ble sist avlest den 16/7-2014.
4. ↑  Temaet for doktorarbeidet står i innholdsfortegnelse til doktorgradsavhandling[*død lenke*] som ligger på www.ub.uib.no Besøkt 16. juli 2014.
5. 1 2  Medaljevinnere i Maraton-NM for menn Arkivert 15. desember 2011 hos Wayback Machine. på Friidrett.no Besøkt 15. juli 2014.
6. ↑  Bilde av Haugland fra Jølster i 2008

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av Dag Haugland i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CRIStin
 |
**SIG Sauer** (Sigarms frem til oktober 2007) er et amerikansk representativt firma for den sveitsisk/tyske våpenprodusenten Swiss Arms AG.

Tidligere ble Swiss Arms AG delt ut av «Schweizerische Industrie Gesellschaft» (SIG) i 2000. Sigarms ble opprettet i 1985 for å importere og distribuere SIG skytevåpen til USA, men har idag også noe egenproduksjon. Ifra år 2000 ble det utskilt som en egen enhet. SIG Arms AG som var moderfirmaet ble samtidig omdøpt til Swiss Arms AG.

Historie 1853 - 1985
--------------------

Opprinnelig ble det originale SIG firmaet opprettet i 1853 som en vognfabrikk av Friedrich Peyer im Hof, Heinrich Moser og Conrad Neher. Da de fikk en kontrakt på å produsere 30 000 musketter skiftet de navn til «Schweizerische Industrie Gesellschaft – SIG», (Sveitsisk Industrielt Selskap). SIG produserte senere den populære SIG 210 pistolserien, og etter hvert gikk de i samarbeid med den tyske våpenprodusenten J.P. Sauer & Sohn. På 70-tallet kom SIG SAUER serien med pistoler med SIG P220 i 1975.

Historie 1985 -
---------------

I 1985 ble Sigarms opprettet som den amerikanske avdelingen av SIG i Virginia USA, for å importere pistolene P220 og P230. I 1990 flyttet de til New Hampshire for å starte med produksjon. Sigarms og søsterbedriftene Sauer, Mauser og Swiss Arms ble kjøpt av Michael Lueke og Thomas Ortmeier i oktober 2000. 1. oktober 2007 byttet Sigarms offisielt navn til SIG Sauer.

Produkter
---------

### Pistoler

SIG P228
* SIG P320
* SIG P210
* SIG P220
* SIG P225
* SIG P226
* SIG P228
* SIG P229
* SIG P226 X-5
* SIG P232
* SIG P230
* SIG P239
* SIG P245
* SIG P250 DCc
* SIG GSR (M1911 klone)
* SIG Mosquito
* SIG Pro series (med *SP 2009*, *SP 2022* og *SP 2340*)
* SIG 1911

### Rifler

SIG 510
SIG 550
* SIG 510 (STGW 57)
* Blaser
	+ HKS
	+ K95
	+ Blaser 93 Tactical
	+ LRS2
* Sauer 200 STR
* Sauer 202
* Mauser Magnum
* 550 (Fass 90 / Stgw 90)
* 551
* 552
* SIG 556
* SSG 2000
* SSG3000
* Two-Ten

### Maskingevær

* MG 710, også kjent som MG55.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Schweizerische Industrie Gesellschaft – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Swiss Arms AG offisiell hjemmeside Arkivert 22. desember 2019 hos Wayback Machine.
* Sauer & Sohn, den tyske halvdelen av SIG SAUER
En typisk hårnålsplint.
Profilskisse av sakse- og hårnålsplint.  
Til høyre en montert hårnålsplint (C), til venstre en vanlig saksesplint, ny (A), montert (B) og i tversnitt (D).
En **hårnålsplint**, **fjærsplint** eller **R-splint** er en splint som brukes for fastholding av akslinger, stag og deksler.

Hårnålsplinten består av en stiv, fjærende metalltråd, bøyd i en U-form. Det ene benet på splinten er helt rett, mens det andre har en buet form. Det rette benet tres gjennom et hull i akslingen, mens det andre presses ned på yttersiden og på grunn av den buede formen låses fast.

Hårnålsplinten fungerer omtrent som en saksesplint, men er bedre egnet i de tilfellene der splinten skal kunne tas av og settes på flere ganger. Den øverste buen på saksesplinten er såpass stor og utformet slik at man kan gripe den med nebbtang, stikke en tynn skrutrekker gjennom el.l. og dermed får godt nok tak til å trekke den løs. 

Hårnålsplintene produseres i mange dimensjoner, tilpasset akslinger og hull av forskjellige tykkelser. Målene oppgis vanligvis ved lengde (på den rette delen av splinten, inklusive buen) og diameteren (tykkelsen på metalltråden). Det første målet må passe til akslingens tykkelse, det andre til hullet i akslingen.

Se også
-------

* Selepinne

Referanser
----------

1. ↑  Granö, Ulf-Peter (1992). *Maskindeler, verktøy og smøremidler*. Oslo: Landbruksforlaget. s. 88. ISBN 8252905714.
**Daniel «Pretty Boy» Nordås** (født 26. juli 1978) er en norsk K-1 kampsportutøver og verdensmester i profesjonell kickboksing.

Bakgrunn
--------

Daniel begynte med kampsport som 12-åring da han startet med Taekwondo. Han ble senere med i Bergen Kickboxingklubb og startet med kickboksing. Han vant sin første tittel i 1994 i Norgescup. Han ble Nordisk mester i 1999 ved å slå dansken Søren Engelbrecht. Etter å ha vunnet sitt første Norgesmesterskap i 2001 ble han tatt ut til landslaget.

Proffkarriere
-------------

Han begynte som profesjonell kickbokser i 2002, samme år beseiret han europeisk mester Paul Cummings etter 10 runder i Belfast, og vant dermed sin første profesjonelle tittel. I 2004 utfordret han regjerende WFKKO verdensmester Marty Wilson, og vant.

Thaiboksing/K-1
---------------

I 2005 reiste han til Thailand og studerte thaiboksing i tre måneder. Han gikk tre proffkamper der og vant alle tre. I 2006 gikk han 7 profesjonelle fullkontaktkamper i kickboksing, og vant samtlige. Han representerte så Norge i K-1 i Nord-Europa kvalifiseringen i Stockholm samme år. Han møtte thaibokseren og svensken Joachim Karlsson i sin første K-1 kamp, og tapte på TKO i etter 2 minutter i tredje og siste runde. I 2007 deltok han i en K-1 turnering i Bulgaria hvor han vant. 31. oktober 2008 gikk han kamp mot svenske Driton Rama i K1, og tapte. Faren til Daniel, Mihajlo Misic, hadde 7. dan sort belte i karate.

I 2012 deltok han i *Norges beste fighter* i Thailand, hvor han konkurrerte i MMA. Han signerte i 2012 en kontrakt med SEG.

Meritter
--------

* WKN European Champion pro
* WFKKO World Champion pro
* Nordic Champion 1999 og 2001
* Norwegian Champion 2001, 2002, 2003, 2011

Referanser
----------

1. ↑  Verdens Gang - K1-Daniel tapte: Han tålte mye

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
* Verdens Gang - Risikerer helsa i hver kamp
* Verdens Gang - Daniel Nordås Tett på nett
Skjematisk fremstilling av SSB
Filter for SSB
Modulering av SSB
**Enkelt sidebåndmodulering (ESB)** *(engelsk: Single sideband, SSB)* er en type amplitudemodulasjon (AM) uten bærebølge og med kun ett sidebånd.

Utgangspunktet for utviklingen av ESB, eller SSB, var sparing i ytterste konsekvens, som ved militær bruk. Et vanlig AM-signal består av en energirik bærebølge uten informasjon og to nærliggende frekvensområder som tilsammen inneholder selve informasjonen, men bare får relativt lite energi med på veien. Sparetanken var å fjerne både bærebølgen og ett av de nærliggende frekvensområdene, kalt sidebåndene, siden de er identiske speilbilder av hverandre, før sending. Da kan en 1000 Watt sender sende 1000 W informasjon i stedet for 800 for energitomt bærebånd og 100 + 100 W identisk informasjon, for eksempel. SSB virker utmerket, men kvaliteten av det mottatte signalet kan bli ustabilt og må til tider etterjusteres mens sendingen pågår. Talerens grunntone går i bølger; stiger og synker. Innholdet, men ikke taleren selv, kan gjenkjennes. Ved talepause sendes det ikke noe signal og senderen er derfor ikke på lufta så lenge. SSB er utviklet for å sende så langt som mulig med en gitt begrensning av sendeenergien.

Hvis båndbredden på dobbelt sidebånd er 6 kHz, slipper man ved ESB kun med det halve. I tillegg kan man undertrykke bærebølgen helt eller delvis. Sammenlignet med ordinær AM med bærebølge og to sidebånd trenger man ved ESB mindre enn 1/3 effekt for å oppnå tilsvarende resultat. 

Det finnes forskjellige typer enkelt sidebånd:

* Enkelt sidebånd med full bærebølge
* Enkelt sidebånd med redusert bærebølge
* Enkelt sidebånd med undertrykt bærebølge

Det spiller egentlig ingen rolle hvilket sidebånd man bruker. Man kan velge mellom:

* Øvre sidebånd (ØSB) *(engelsk: Upper Sideband, USB)*. Brukes mest av sivile tjenester.
* Nedre sidebånd (NSB) *(engelsk: Lower Sideband, LSB)*. Brukes mest av militære tjenester.

Beatoscillator
--------------

Når et radiosignal med enkelt sidebåndmodulering taes imot av en mottaker må et signal som erstatter bærebølgen legges til i mottakeren. Når en tone overføres med en vanlig AM-mottaker, er tonen i høyttaleren den samme som frekvensforskjellen mellom bærebølgen og frekvensene i de to sidebåndene av radiosignalet. Beatoscillatoren lager en tone med frekvens som tilsvarer bærebølgen som var fjernet i SSB signalet, men dette blir lett ustabilt. I en superheterodynmottaker kan bærebølgen legges til i mellomfrekvensforsterkeren der alle innstilte frekvenser er i nærheten av 455 kHz. En tonegenerator/beatoscillator som gir en frekvens nær denne frekvensen erstatter da den manglende bærebølgen. Dersom tonegeneratoren er innstilt feil i forhold til radiosignalet, kan en stemme høres som «Donald Duck»-stemme med for høyt eller for lavt toneleie.

Morsesignaler på kortbølgen er vanligvis sendt som en ren frekvens. Ved innstilling av beatoscillatoren kan lytteren selv bestemme tonehøyden på morsesignalet som er forskjellen i frekvens mellom det mottatte morsesignalet og frekvensen fra beatoscillatoren.

Beatoscillator finnes i alle radioamatørmottakere for kortbølgen og i noen få spesielle reiseradioer.
**Järlasjön** er en innsjø beliggende hovedsakelig i Nacka kommune, men med en del i Stockholm kommune, i landskapet Södermanland, Sverige. Innsjøen har navnet etter Järla gård, som er omtalt første gang i 1426.

Innsjøen består av fire bassenger adskilte av trange sund. Innsjøens østlige del, øst for Saltsjöbadsleden, kalles Kolbottensjön, og har forbindelse med den øvrige delen av innsjøen gjennom en ståltrommel som går under veien. Ståltrommelen går an å passere med kano. Bassenget mellom Saltsjöbadsleden og Kranglan kalles Övre Järlasjön. Det største og dypeste bassenget ligger mellom Kranglan og Nackanäs, hvor innsjøen er 22 meter dyp, like utenfor boområdet Järla sjö. Innsjøens vestlige del, vest for Nackanäs, kalles Sicklasjön. Innsjøen er ca 5 km lang.

Innsjøen ligger 4,7 meter over havet, og utløpet går via Sickla sluss og Sickla kanal til Hammarby sjö. Tilløp kommer via Nacka ström fra Dammtorpssjön. Inntil Hammarby sjö ble senket på 1920-tallet, lå denne på nivå med Järlasjön, så innsjøene egentlig var samme innsjø den gangen. Innsjøen var offisielt en vannvei fram til 1977.

I innsjøen er det en beverbestand, med tre beverhytter, samt utsatte signalkreps.

Enkelte av Järlasjöns bredder er en av flere mulige steder hvor middelalderens slaget ved Brännkyrka kan ha funnet sted.

Bilder
------

* Kolbottensjön, mot vest.Kolbottensjön, mot vest.
* Øvre Järlasjön.Øvre Järlasjön.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Järlasjön – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nacka kommunes hjemside med informasjon om Järlsjön

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Järviwiki** (offisielt **Järvi & meriwiki** svensk: **Insjö & Havwiki**) er en delvis wikibasert onlinetjeneste vedlikeholdt av Finlands miljöcentral (SYKE), som inneholder informasjon om innsjøer i Finland med et areal på mer enn ett hektar (0,01 km²). Miljöcentralens formål med Järviwiki er i samarbeid med nettstedets brukere å spre informasjon om Finlands innsjøer, fremme beskyttelsen av vannforekomster og øke interessen for landets vannsystem.

Informasjonsinnholdet i wikien er delt i to deler. Grunnleggende informasjon om hver innsjø, som vassdrag, areal, beliggenhet, osv, kommer fra offentlige databaser, for eksempel Innsjøregisteret, og denne informasjonen kan bare redigeres av brukere fra SYKE. Annen informasjon for hver innsjø kan derimot fritt redigeres av hvem som helst, og kan også inkludere dine egne observasjoner. I tillegg inkluderer Järviwiki statistikk og forskjellige kartalternativer for finske innsjøer, for eksempel etter vassdrag, kommune og provins.

Järviwiki utkom på finsk i mars 2011 og på svensk og engelsk i januar 2012. Nettstedet baserer seg på plattformen Mediawiki, med et antall tredjepartsutviklinger.
For å kunne redigere Järviwiki kreves et registrert brukernavn.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Järviwiki:Om». *Järviwiki*. Besøkt 30. juni 2020.
2. ↑  «Järvitilastot». *Järviwiki*. Besøkt 30. juni 2020.
**Jåren-Råbygda oppvekstsenter** er en offentlig barneskole i Skaun kommune i Trøndelag. Skolen har i underkant av 40 elever og 5 lærere, og var da den gikk over til bokmål i 2015 den siste skolen i Trøndelag med nynorsk som opplæringsmål.

Skolen har skolefritidsordning sammen med Jåren-Råbygda barnehage, som holder til i det samme bygget. Skoleanlegget ligger landlig til med utsyn over gårder, skog og natur, og forholdene ligger til rette for natur- og friluftsliv. Skolen driver en del med uteskole og har leirsted med gapahuk og andre fasiliteter i gangavstand.

Utenom skoletid blir skoleanlegget brukt til mange slags aktiviteter, så som 4-H, bygdeungdomslag og trimgrupper.

Referanser
----------

1. ↑  «Jåren-Råbygda oppvekstsenter». Skaun kommune. Arkivert fra originalen 24. desember 2015. Besøkt 30. januar 2016.
2. ↑  Mona, Marte (12. desember 2014). «Fra nynorsk til bokmål». *www.avisa-st.no*. Besøkt 5. januar 2019.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister
 |
**David Thurwell Hammond** (født 5. januar 1881, død 1940) var en amerikansk svømmer og vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.

Hammond vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under OL 1904 i St. Louis. Han var med på det amerikanske vannpololaget *Chicago Athletic Association* som tapte finalen til *New York Athletic Club*. Det var kun tre lag, alle amerikanske som deltok i vannpoloturnering. *New York Athletic Club* som vant vannpoloturneringen, vant «semifinalen» mot *Missouri Athletic Club* med 5-0 og siden finalen mot *Chicago Athletic Association* med 6-0. Det ble kun spilt to kamper i turneringen.

Hammond var også med på det amerikanske laget som kom på andreplass i svømming 4 x 50 yards fri bak et annet amerikansk lag.

OL-medaljer
-----------

* 1904 USAs flagg St. Louis - Sølv Sølv i vannpolo, (USA)
* 1904 USAs flagg St. Louis - Sølv Sølv i svømming, 4 x 50 yards fri (USA)

Eksterne lenker
---------------

* (en) David Hammond – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) David Hammond – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) David Hammond – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Andrea Pharo Ronde** (født 4. juni 1993 i Oslo) er en norsk skuespiller, sanger, modell og idrettsutøver. Hun er født med albinisme og er svaksynt. 

Ronde gikk ved Rud videregående skole i Bærum, der gikk hun på musikklinja med sang som sitt hovedinstrument, og studerer i dag[*når?*] digital medieproduksjon ved Høgskolen i Østfold. 

Hun spilte *Emilie* i Petter Næss' film *Maskeblomstfamilien* (2010).

Til tross for at Andrea Pharo Ronde er svaksynt er hun en aktiv alpinist, og representerer Bærums Skiklub. I speedskiing har hun tidligere verdensmester Liss-Anne Pettersen som ledsager. Hun kan imidlertid ikke delta i Paralympics, til tross for at hun ble klassifisert i denne klassen av en norsk øyelege. Klassifisørene i Den internasjonale paralympiske komité mener hun ser for godt til å delta i klassen B3.

Referanser
----------

1. ↑  Aftenposten - *Andrea ser for dårlig til å konkurrere med funksjonsfriske, men for godt til å konkurrere mot funksjonshemmede*, besøkt 1. februar 2016.
2. ↑  NRK.no - *Får ikke delta i Paralympics - bedt om å legge opp*, besøkt 1. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Andrea Pharo Ronde på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Fyrilund kirke** var ei kirke på Kirkhus i Kongsvinger. I middelalderen og ennå ei stund inn i nyere tid utgjorde det nåværende Brandval sogn to sogn: Fyrilund sogn og Berger sogn. De to tilhørende kirkene var begge forfalne og ubrukelige og ble nedlagte da ei ny kirke felles for de to sogna ble oppført på Brandval etter kongelig bevilling 29. august 1648. Fyrilund er det gamle navnet på Kirkhus i Brandval, og Kirkhus har sitt navn fra kirka som sto der. Denne kirkas sogn må ha omfatta den nordlige delen av Brandval sogn og Berger sogn den sørlige. Et brev forteller at Gjølstad på vestsida av Glåma hørte til Berger sogn, så elva var ikke delelinje. Fyrilund kirke var i den katolske tida via til Laurentius. I et byggeregnskap fra den første halvdelen av 1600-tallet nevnes det at de to klokkene fra Berger kirke og Fyrilund kirke ble støpt om til en ny en til den nye Brandval kirke. Disse to veide tilsammen 54 kilogram. I tillegg til dette ble det kjøpt inn 216 kilogram malm for å støpe den nye klokka. Klokkene i de to gamle kirkene kan altså ikke ha vært særlig store. Biskop Jens Nilssøn skriver i sine opptegnelser fra bispevisitasen i 1597 at Fyrilund kirke da holdt gudstjeneste hver fjerde søndag.

Kilder
------

* Oluf Rygh (1900), *Norske Gaardnavne*, bind 3, s. 245–247.
* Berga kirke (Solør-Odal – nr. 1, 1996), Halvor Noer

Eksterne lenker
---------------

* «Fyrilund kirke». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
Fyrbøter på damplokomotivet P-917 fra Danmarks statsbaner - DSB
**Fyrbøter** er en person som har som yrke å passe varmen under en ovn eller dampkjele i en fabrikk, på et damplokomotiv eller et dampskip. Arbeidet går ut på å sørge for tilstrekkelig brensel, typisk kull, men også koks eller tre benyttes.

Det er fyrbøterens oppgave å få den maksimale energien ut av brenselet, og således skal han kunne lese belastningen som vil komme på maskinen så det kan opprettholdes et høyt damptrykk når denne skal passes.

Fyrbøterens storhetstid falt naturlig nok sammen med dampmaskinens storhetstid, og da de siste damplokomotiver i 1970-årene ble utfaset forsvant også fyrbøteren fra den vestlige verden. Det har undertiden vært nødvendig å erstatte fyrbøteren med mekaniske anordninger (såkalte stokere til fast brensel eller oljefyr), da dampmaskinene nådde størrelser hvor muskelkraft ikke strakk til. Best kjent er nok de store havgående dampbåtene, men også det amerikanske damplokomotivet «Bigboy» var forsynt med en slik stoker.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN
 |
**Fyrblase** (på svensk *furublåsa*) er en eldre betegnelse på et seilfartøy bygd av treemner fra furu i Danmark, Sverige og det nordlige Tyskland på 1500-tallet.

Alle de større seilskipene som ble bygd i furu i dette århundret, uansett fartøytyper etter skrog og konstruksjon, ble i Østersjøen vanligvis betegnet som «fyrblase» eller «furublåse». Bruk av furu som byggemateriale for større fartøyer var ikke vanlig, ettersom eik var det foretrukne valget, og var begrenset til den lokale båt- og skutebyggingen i Nord-Europa. Betegnelsen gikk senere ut av bruk, men kunne også bli brukt om storskip bygd i Nederlandene og i de nordtyske byene med furu hentet fra Nord-Europa.

Et av de største storskipene som har vært dokumentert bygget av furu, er den danske ostindiafareren «Perlen». Hun hadde et deplasement på 1200 tonn og ble bygget av Peter Michelsen ,for egen risiko, i Enckhuysen. Deretter ble hun levert til den dansk-norske orlogsflåten i 1620 som et koffardiskip. Dette storskipet, som bare femti år tidligere kunne ha blitt betegnet som en «fyrblase», ble aldri utrustet for krig.

Mange fartøyer hadde betegnelsen som skipsnavn, som Thomas Holsts skip «Fyrblasen» som var i den danske krigsflåten sommeren 1509. «Fyrblasen» var et artilleriskip med to tønner krutt. Et annet skip med dette navnet, som ble bygd og sjøsatt i 1572, seilte til Narva, Gotland og Norge i løpet av 1577. Et regnskap fra 1540-41 bevart i slottet i Åbo i Finland omtalte et fartøy med navnet «Furublåssen» som en *furu kräljare*. Skipet var bygd helt av furu, men rigget som en stangkrejer med fokk, storseil, toppseil og et latinerseil i mesan. Den nordeuropeiske krejeren som stammet fra 1400-tallet, var et tremastet seilfartøy på 20-30 kommerselester, som nesten alltid var kravellbygd.

Under den nordiske sjuårskrigen fra 1563 til 1570 hadde en tysk fribytter (pirat) fra Danzig erobret og ført bort en «dend fyrreblasse» på 40 lester som hadde tilhørt den københavnske borgeren Nielaus Nielsen.

Litteratur
----------

* Ole Mortensøn, *Renæssancens fartøyer* 1995 ISBN 87-88509-14-1
* Jørgen H. Barfod, *Flådens fødsel* 1990 ISBN 87-87720-08-6
**Dmitrij Jakovlevitsj Laptev** (russisk: Дмитрий Яковлевич Лаптев, født 1701, død 20. januarjul./ 31. januar 1771greg.) var en russisk viseadmiral og utforsker av Arktis.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Dmitrij Laptev ble født i landsbyen Bolotovo, nær Velikije Luki, i 1701. Bolotovo var eid av hans far Jakov Laptev. Jakovs bror, Prokofiy Laptev, eide et gods i nærheten, kalt Pokarevo, hvor Dmitrijs fetter, Khariton Laptev, ble født i 1700.

### Offiser, oppdagelsesreisende

Dmitrij Laptev startet startet sin karriere i marinen som en kadett i 1718. I 1736 ble han utnevnt til leder for en av gruppen i den andre Kamtsjatkaekspedisjonen. Etter sine reiser til lands og til havs i 1739—1742 beskrev Laptev kystlinjen fra munningen av Lena til Kapp Bolsjoj Baranov (øst for Kolymas munning), nedslagsfeltet og munningen til elva Anadyr, og landruten fra Anadyrfestningen til Penzjinskajabukta. I 1741—1742 kartla Laptev elvene i Bolsjoj Anjuj og Anadyr. Etter ekspedisjonen fortsatte han sin militærtjeneste i Østersjøflåten. Laptev ble forfremmet til viseadmiral i 1762, og gikk av samme år. 

Laptevhavet er oppkalt etter Dmitrij Laptev (og Khariton Laptev). Et nes i deltaet til elva Lena, og et sund mellom Bolsjoj Ljakhovskijøya og det asiatiske fastlandet bærer også hans navn.

Kilder
------

* Laptev-fetterne (russisk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook
 |
**Det belarusiske venstrepartiet «en rettferdig verden»** (belarusisk: *Беларуская партыя аб'яднаных левых «Справядлівы сьвет»*, russisk: *Белорусская партия объединённых левых «Справедливый мир»*), før 2009 kjent som **Partiet av belarusiske kommunister**, er et kommunistisk parti i Belarus, grunnlagt i 1991. 

Partiet tilhører koalisjonen Belarus' forente demokratiske styrker, som motsetter seg president Aleksandr Lukasjenko. Partiet ledes av Sergej Kaljakin. 

Partiet ble grunnlagt som **Partiet av belarusiske kommunister** i 1991, som en videreføring av det statsbærende Belarus' kommunistiske parti i Den belarusiske sosialistiske sovjetrepublikken. Partiet må ikke forveksles med det Lukasjenko-vennlige Belarus' kommunistiske parti, som brøt ut av partiet i 1996.

Partiet har vært medlem av Det europeiske venstrepartiet siden 2009.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (ru) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Belarusian Left Party "A Just World" – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Det belarusiske venstrepartiet «en rettferdig verden» på Twitter Rediger på Wikidata

* Det belarusiske venstrepartiet «en rettferdig verden» på Facebook Rediger på Wikidata
**Saab Microwave systems** er et svensk selskap som ble grunnlagt i 1956, da under navnet Ericsson Microwave Systems. Foretaket ble kjøpt opp av Saab AB i 2006 og fikk da nytt navn. Hovedproduktene fra selskapet er radarer, sensorer og våpenplattformer innenfor telekommunikasjon.

Historikk
---------

I perioden etter oppkjøpet har selskapet hatt flere navn. Selskapet har vært kjent som *Saab Surveillance* f.o.m 2016. Før dette ble det kalt *Saab Electronic Defence Systems*, etter at man fra januar 2010 slo sammen avdelingene *Saab Microwave Systems* og *Saab Avitronics*. Saab Microwave var fra grunnleggelsen i 1947 til 2006 en del av LM Ericsson og het da **Ericsson Microwave Systems**. Saab Avitronics hadde også røtter i Ericsson, men også i SATT (et datterselskap til Telefunken), Philips og sørafrikanske Avitronics.

### Norske forhold

De norske tolv Arthur-radarene ble levert fra det som senere ble kjent som *Saab Technologies Norway (STN)* i Halden fra slutten av 1990-tallet. Dette datterselskapet har i dag cirka 60 ansatte – de fleste i Halden.

Produkter
---------

* Erieye - Airborne Early Warning & Control system (AWACS)
* ARTHUR - ARTillery HUnting Radar - Bakkeradar for å spore artilleri
* GIRAFFE - Bakkeradar for luftforsvar
* PS-05/A - Radar for jagerfly
* HARD 3D - Radarsystem for å avdekke fly og helikoptre

Eksterne lenker
---------------

* Om Saabs avdelinger
Kuzma Petrov-Vodkin: *Farce.*
En **farse** er en grovkornet, folkelig komedie som gjør bruk av karikerte rolleskikkelser, situasjons- og lytekomikk. Intrigen er innviklet og lite troverdig, og tempoet er raskt. Antikkens farser kan ha sitt utspring i greske satyrspill.

Et farse-tema kjent fra antikken er kvakksalveren som prøver å prakke sin virkningsløse urtemiks på publikum.

Henrik Wergelands futuristiske dommedagsfarse *De siste kloke på Terranova* ble først satt opp 173 år etter at han skrev den, og etterlater ingen tvil om hvem han likte og hvem han på alle måter mislikte.

John Cleese hadde stor suksess i 1975-79 med sin TV-serie *Fawlty Towers* i typisk farse-stil.

Referanser
----------

1. ↑  Arntzen, Knut Ove; Bikset, Lillian: «farse - komedie» i *Store norske leksikon* på snl.no. Hentet 22. september 2022 fra
2. ↑  Lennart Breitholtz: *Epoker og diktere* (s. 140), Gyldendal Norsk Forlag, Oslo 1979, ISBN 82-05-11663-6
3. ↑  Lisa Kristin Strindberg: *De siste kloke på Terranova*, NRK 30. juni 2008
4. ↑  John Cleese: *How to write the perfect farce,* the Guardian *17. februar 2017*

Eksterne lenker
---------------

* Farse; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Gyldendals Teaterleksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BBC Things
 |
**Farsund og Lista idrettsklubb**, forkortet **FLIK**, er en idrettsklubb i Farsund kommune i Agder. Idrettsklubben ble stiftet 10. april 2019. Klubben er Farsund kommunes største frivillige organisasjon med over 1200 medlemmer. FLIK er et allidrettslag innen bueskyting, fotball, friidrett, håndball, turn og volleyball.

Historie
--------

I november 2018 bestemte hovedstyrene i Farsund idrettslag (FIL), IK Borhaug og Lista idrettslag for å slå seg sammen og danne et nytt idrettslag. Endelig vedtak ble gjort på ekstraordinære årsmøter 6. mars 2019. Stiftelsesmøte fant sted 10. april 2019. Det ble avholdt navnekonkurranse hvor det kom inn 87 navneforslag. Navnet falt på Farsund og Lista idrettsklubb (FLIK). Ved etableringen hadde klubben ca 1250 medlemmer.

Det ble valgt å gå helt bort fra draktfargene fra de tre gamle klubbene. Nye draktfarker i kombinasjon mørkeblått og lyseblått ble valgt.

Farsund turnforening og Spind Idrettsforening ønsket ikke å være med på sammenslåingen og fortsatte derfor som egne klubber.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Nye draktfarger for FLIK». *Lister*. 8. august 2019. s. 15.
2. ↑  «Daglig leder». *Lister*. 7. desember 2019. s. 41. «Farsund og Lista idrettsklubb (FLIK) ble etablert 10. april 2019 etter en sammenslåing av Farsund IL, IK Borhaug og Lista IL. Klubben har ca 1250 medlemmer.»
***Opiumslast kapret*** (originaltittel: *Пираты XX века*) er en sovjetisk film fra 1980, regissert av Boris Durov.

Handling
--------

Det sovjetiske lasteskipet Nezhin ligger ankret ved en havn et sted i Midtøsten. En agent fra et lokalt farmasøytisk selskap møter kapteinen på det sovjetiske fartøyet og diskuterer lasten, medisinsk opium, som blir etterspurt av en rekke sovjetiske sykehus. Men kort tid senere blir legemiddelfirmaets agent sett i en bil, og snakker med noen over en walkietalkie. Senere forlater Nezhin, med opiumet om bord, havnen for å reise til Vladivostok. I løpet av seilasen roper en vaktmann «mann over bord» og kapteinen beordrer motorene å stoppe for å redde en person som har havnet langt til havs. Nezhin plukker opp en asiatisk mann som identifiserer seg som Salekh, den eneste overlevende sjømannen fra et utenlandsk handelsskip.

Salekh forteller at skipet han seilte med plutselig hadde kantret under en kraftig storm, og at resten av sjømennene måtte slåss om plass i redningsbåtene. Kort tid senere blir den sovjetiske kapteinen informert om et ukjent skip som driver i nærheten. Skipet, kalt Mercury, er tilsynelatende forlatt, uten synlig mannskap, og ingen aktivitet på dekk. Kapteinen på Nezhin bestemmer seg for å sende fire fra sitt eget mannskap for å utforske dette skipet, og tilby assistanse til eventuelle overlevende. Det forlatte skipet viser seg imidlertid å være en felle. Samtidig som er de opptatt med Mercury, legger ingen blant det russiske mannskapet at Salekh tar en øks fra skipet, går til radio-rommet på Nezhin, hvor han angriper en radio-operatør og dreper ham. Etter at Salekh har ødelagt skipets radio-utstyr, starter Mercury plutselig motorene igjen og nærmer seg Nezhin. De fire fra Nezhin som først hadde gått om bord på Mercury ble også drept, og kastet over bord.

Den sovjetiske kapteinen innser snart at skipet hans er under angrep fra sjørøvere som åpner ild med automatgevær eller maskingevær. En sjømann blant det sovjetiske mannskapet på Nezhin oppdager den døde radio-operatøren, og han bestemmer seg for å finne igjen Salekh. Men Salekh viser imponerende kampsport-ferdigheter, og beseirer raskt den andre sjømannen. Kort tid senere låser sjørøverne de gjenværende sovjeterne inn i et rom på skipet, før de begynner å losse alt opiumet over til Mercury. Lederne for sjørøverne takker Salekh for et vellykket oppdrag, og gir ham ordre om å sprenge Nezhin sammen med resten av det sovjetiske mannskapet som fremdeles om bord. Sovjeterne, etterlatt for å dø på et synkende skip, klarer så vidt å komme seg ut. Men de må slåss mot sjørøverne, hvis de skal ha håp om å overleve.

Skuespillere
------------

* Nikolaj Jeremenko som Sergej Sergejevitsj
* Pjotr Veljaminov som Ivan Ilitsj
* Talgat Nigmatulin som Salekh
* Rein Aren
* Dilorom Kambarova

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 16. april 2016.
2. ↑  Девять дней прошло со дня ухода Станислава Говорухина
3. ↑  ПИРАТЫ ХХ ВЕКА

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Opiumslast kapret* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Opiumslast kapret* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (nl) *Opiumslast kapret* på MovieMeter Rediger på Wikidata
**Mount Erebus** er et fjell i Antarktis og er den sydligste aktive vulkanen på jorden. Med en høyde på 3 794 meter over havet er Mount Erebus også den nest høyeste vulkanen i Antarktis etter Mount Sidley. 

Fjellet ligger på Rossøya sammen med tre andre vulkaner, blant annet Mount Terror. Det ble oppdaget i 1841 av James Clark Ross og oppkalt etter hans skip HMS «Erebus». Det ble første gang besteget av medlemmer av Ernest Shackletons ekspedisjon i 1908, blant disse var Douglas Mawson. Erebus har en sammensatt form. Den nedre halvdelen har form som en skjoldvulkan, mens den øvre delen har form som en stratovulkan.

Ross observerte vulkansk aktivitet fra Erebus. Vulkanen er kjent for sin store lavasjø som er å betrakte som permanent. Mindre vulkansk aktivitet kan vare over lange perioder. Vulkanen har nå vært omtrent kontinuerlig aktiv siden 1972. Mount Erebus vulkanobservatorium ligger ved foten av fjellet og driftes av New Mexico Institute of Mining and Technology. Observatoriet er blant annet ansvarlig for å overvåke den vulkanske aktiviteten. 

Den 28. november 1979 krasjet Air New Zealand Flight 901 (TE901), et McDonnell Douglas DC-10-fly som fløy rundturer mellom Auckland og Antarktis, og alle de 257 som var om bord omkom.

Se også
-------

* Liste over vulkaner i Antarktis

Eksterne lenker
---------------

* Mount Erebus Volcano Observatory
* Smithsonian Institute Global Volcanism Program: Erebus

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS **·** SCAR

 |
**Vinald Henriksson** (død juni 1402) var norsk kapellmagister og senere erkebiskop fra 1387 til sin død. I forbindelse med etableringen av det nordiske samkongedømmet var han sentral ved valget av dronning Margrete som norsk riksforstander.

Bakgrunn
--------

På grunn av navnet antas det at Vinald Henriksson var av tysk avstamning da han i et dokument fra 1360 kaller eg "*Hænzasøn*" og i hanseatiske dokumenter konsekvent omtalt som *Winolt*. Lite vites om Vinalds opphav, men historikeren Eldbjørg Haug har spekulert i om han var bror av kansleren Henrik Henriksson siden de begge hadde fungert som prester i Sverige tidligere, Vinald i Linköping og Henrik i Uppsala.

Teologisk virke før 1387
------------------------

Han startet sitt virke som sokneprest på øya Tjørn i Elfsysla i tiden etter Svartedauen. På denne tiden var Elvesysla en del av dronning Blankas morgengave, som en del av det "mellomnordiske rike", som i en lengre periode var under egen admnistrasjon. Her vil han trolig ha kommet i kontakt med de kongelige kretsene rundt Båhus festning. Han forlot trolig denne posisjonen rundt 1363 og gikk inn i aktiv kongetjeneste.

I 1365 var han blitt medlem ved kapellgeistligheten ved Mariakirken i Oslo. Her bar han herretittel som kannik og var kongens klerk. Trolig vikarierte Vinald som kongens nærmeste i kansler Peter Eirikssons fravær. 4. mars 1375 var han blitt utnevnt til korsbror i Nidaros. Vinalds karriere et eksempel på embetskumulasjon ved kongens hjelp. Fra 1378 innehadde Vinald stillingen som kapellmagister ved Apostelkirken i Bergen, og ble dermed sikret plass i det norske riksrådet i tillegg til at han ble sysselmann av Vossasysla.

Vinald ble høsten 1386 domkapitlets i Nidaros sin electus (kandidat), og selv om domkapitlets valg ikke ble godkjent ble han providert av pave Urban VI.

Det dansk-norske kongefellesskapet
----------------------------------

To måneder etter at Vinald hadde blitt satt inn som erkebiskop døde den dansk-norske kongen, Olav Håkonsson høsten 1387. Han ble derfor en sentral støttespiller for dronning Margrete i striden om å finne en arving til det norske kongeriket.

8. september 1389 ble den 8 år gamle Bugislav av Pommern hyllet som norsk konge i Nidaros under navnet Erik av Pommern.

Referanser
----------

1. 1 2  Haug, Eldbjørg (2006) *Provincia Nidrosiensis i dronning Margretes unions- og maktpolitikk* 2. utgave, NTNU:Trondheim ISBN 82-7765-047-7

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Nicolaus Rusare** | **Erkebiskop av Nidaros**(1387–1402) | Etterfølger:**Eskill** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Catholic-Hierarchy
 |
**Renate Tårnes** (født 1989) er en norsk politiker og tidligere generalsekretær i Arbeidernes Ungdomsfylking (2016–2018)

Bakgrunn og politisk virke
--------------------------

Tårnes jobbet som fylkessekretær i AUF i Sør-Trøndelag i perioden 2010–2011. Etter dette ble hun valgt som Fylkesleder for AUF i Sør-Trøndelag i 2012, og hun hadde dette vervet frem til 2014. I samme år ble hun ansatt som organisasjonsrådgiver i AUF og holdt denne stillingen frem til hun ble valgt som generalsekretær under AUFs landsmøte i 2016.

I 2021 deltok Tårnes i dokumentarfilmen *Generasjon Utøya*, regissert av Aslaug Holm og Sigve Endresen. Filmen fulgte Tårnes og tre andre overlevende, Ina Libak, Kamzy Gunaratnam og Line Hatmosø Hoem, ti år etter massedrapene på Utøya. Dokumentaren utforsket deres personlige reise etter å ha opplevd de traumatiske opplevelsene.

Etter hun gikk av som generalsekretær i AUF, valgte hun å ta en pause fra politiske verv og ble ansatt som informasjonsrådgiver i Fagforbundet.

Referanser
----------

1. ↑  Granviken, Simen (20. juni 2018). «AUFs Renate Tårnes går av som generalsekretær». *adressa.no* **(norsk)**. Besøkt 9. juni 2023.
2. ↑  Dahle, Kjell (21. juli 2017). «Livet normaliserer seg for Renate Tårnes». *fosna-folket.no* **(norsk)**. Besøkt 9. juni 2023.
3. ↑  Reinertsen, Marco (22. april 2021). «Rørende og ærlig Utøya-film». *dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 9. juni 2023.
4. ↑  Vedlog, Kirsten Karlsen Hans Arne; Bones, Lars Eivind (20. mars 2021). «Livet etter terroren». *dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 9. juni 2023.
***Elmoparnus*** er en slekt av mudderbiller som lever i eller ved vann. De er avlange biller, som oftest er oversiden kledt med lange, oppstående hår. Antennene er karakteristiske, ganske korte, de 5-6 ytterste leddene danner en kølle eller har kamaktige utvekster.

Utseende
--------

Små til middelsstore, avlangt-ovale, blanke, mørke mudderbiller. De ligner overflatisk på familien elvebiller (Elmidae), noe navnet spiller på. Antennene er vanligvis kortere enn hodets bredde, og består av 3-13, vanligvis 8-11, ledd. De to innerste leddene er mye lengre enn de andre, og de ytterste leddene synes ofte som et lite vedheng på det store andre leddet. Den 5-6 ytterste leddene danner en avlang kølle, eller de har kamaktige utvekster. Dekkvingene er forholdsvis avlange og smale. Beina er slanke, fotleddene er ofte ganske lange med store klør ytterst. Undersiden hos de artene som lever i vann er kledt med fine, korte, vannavstøtende hår, et såkalt plastron, som holder på et luftlag som er nyttig for billenes gassutveksling. Hunnene har et langt, spisst eggleggingsrør som vanligvis er trukket inn i bakkroppen.

Levevis
-------

Disse billene lever i eller ved vann. Det er bare de voksne individene av noen arter som er rent vannlevende, andre voksne og alle larver finner man gjerne i mudderet i vannkanten. Denne slekten utmerker seg ved at larvene er nokså rent landlevende. De artene som lever i vann kan ikke svømme, men kryper rundt på bunnen, under steiner eller på vannplanter. De trenger ikke komme opp til overflaten for å puste, men gassutvekslingen skjer gjennom plastronet på undersiden. Dette krever oksygenrikt vann og disse artene er derfor vanligvis å finne i kjølig, rennende vann med mye oksygen.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt i Mellom- og det nordlige Sør-Amerika.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
			* Familien mudderbiller, Dryopidae
				+ Slekten ***Elmoparnus*** Sharp, 1888
					- *Elmoparnus brevicornis* (Sharp, 1882)
					- *Elmoparnus collinsae* Spangler & Steiner, 1983
					- *Elmoparnus dasycheilus* Spangler & Perkins, 1977
					- *Elmoparnus glaber* Grouvelle, 1889
					- *Elmoparnus jordanorum* Spangler & Perkins, 1986
					- *Elmoparnus mexicanus* Brown, 1970
					- *Elmoparnus miltops* Spangler & Perkins, 1977
					- *Elmoparnus pandus* Spangler & Perkins, 1977

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.
2. ↑  «Artsdatabankens navneopplysninger med artstre». Artsdatabanken. 17. oktober 2020. Besøkt 17. oktober 2020.

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Elmoparnus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Elmoparnus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata