recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Halfdan Petterøe** (født 22. februar 1876 på Nøtterøy, død 3. september 1939 i Oslo) var en norsk forretningsmann og lokalpolitiker for Venstre, som startet Petterøe Tobaksfabrik.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han var sønn av Elias Petterøe (1844–87) og Amalie Elisabeth Hansen (1849–1933). Faren var hyreagent. 

### Karriere

Han jobbet hos J. L. Tiedemanns Tobaksfabrik tobaksfabrik i Kristiania fra 1892 og startet egen tobakksforretning med litt salg og import i 1900. Han startet i 1905 *H. Petterøe Tobaksfabrikk* i Falbes gate (Oslo) 5 og ga det en bulldog som symbol. 

Tobakksproduksjonen vokste sterkt på denne tiden. Dette var den periode røyketobakk og sigaretter gradvis erstattet skråtobakken. Veksten foregikk i hovedsak ved at etablerte bedrifter ekspanderte. Men det forekom også nyetableringer, og den mest vellykkede var det Petterøe som stod for. I løpet av ti år klarte Petterøe å etablere seg som landets tredje største tobakksprodusent.

### Politiker og annet engasjement

Han ledet Kristiania Venstre-forening 1910–13 og satt i Oslo bystyre 1911–16. Fra 1912 satt han i Dagbladets styre, tidvis som formann.
 Han hadde flere aksjer i avisen. Senere kjøpte han ved flere anledninger nye aksjeposter for å redde avisen ut av kriser. Under den første verdenskrigs matkrise ledet han byens provianteringsråd. Fra 1920 til 1923 var han sjef i Tobakksfabrikantenes landsforening (etablert 1901), og han var fra 1922 til 1926 den første styreformann i det nystartede Vinmonopolet.

Få år før han døde, kom Petterøe på kant med Dagbladet. I 1935 trakk han seg fra styret og avviklet sine eierinteresser fordi han mente avisen var for kritisk til regjeringen Mowinckel, og fordi avisens mangeårige redaktør, Einar Skavlan, på lederplass hadde skrevet at det nå var på tide å la Arbeiderpartiet få danne regjering.

### Familie

I 1902 giftet Halfdan seg med Karen Abel Helene Elise Falchenberg (1874–1945). Etter hans død i 1939 overtok datteren Aase (1904–59) som disponent, hun gift med lege Knut Arnessøn Aas. Den andre datter Eva (1908–94) ektet arkitekten Christian Due Astrup. Sønnen Halfdan (1906–94) deltok i sprangriding for Norge under Sommer-OL 1936, mens Bodil (1912–99) ble gift med Hvinden-Haug.

Tobakksfabrikken
----------------

Fabrikken forble i familiens eie til det i 1972 ble kjøpt av J. L. Tiedemanns Tobaksfabrik. Varemerket «Petterøe's» ble ifølge Sandefjords Blad overtatt av Philip Morris i 2009.

Referanser
----------

1. 1 2   Norsk biografisk leksikon, Norsk biografisk leksikon ID H\_Petterøe, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Tor Are Johansen, *Halfdan Petterøe* i Store Norske Leksikon.
3. ↑  *Petterøe, Halfdan i Merkantilt Leksikon, 1935*
4. ↑  Halfdan Petterøe jr. Arkivert 19. januar 2011 hos Wayback Machine. hos sports-reference.com.
5. ↑  *Philip Morris overtar Petterøe's* i Sandefiols blad den 5. februar 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Geni
 |
**Kalmar HC** er en ishockeyklubb fra Kalmar i Småland. A-laget spiller for øyeblikket[*når?*] i Hockeyettan. 

Ishockey har blitt spilt i Kalmar siden 1940-tallet, men i 2000 gikk den gamle klubben under navnet  Kalmar HC konkurs etter flere års kamp med økonomien. Etter konkursen ble det dannet to nye hockeyforbund i Kalmar: IF Kalmar Hockey (2000) og Kalmar Knights IF (2001). Sistnevnte klubb var i den første i 2008 og i 2012 ble den kalt Kalmar HC. I tillegg til A-laget har de aktiviteter for kvinnehockey, juniorlag, flere ungdomslag og hockey- og skøyteskole.  A-laget, som for det meste har spilt i Division 3, spilte seg opp til  Hockeyettan for 2018/2019-sesongen].

Referanser
----------

1. ↑  «Våra lag». Kalmar HC. Besøkt 26. desember 2017.
2. ↑  Carl Wickström (2. april 2018). «Kalmar HC klart för Hockeyettan». SR P4 Kalmar. Besøkt 25. april 2018.
3. ↑  Henrik Eriksson (2. april 2018). «Överlägset Kalmar HC klart för Hockeyettan». Barometern. Besøkt 3. april 2018.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
**Eilert Dietrichson Falch-Lund** (født 27. januar 1875 i Oslo, død 2. februar 1960 samme sted) var en norsk grossist og seiler som deltok i de olympiske lekene både i 1908 i London og 1912 i Stockholm. 

Falch-Lund ble olympisk mester med den norske båten *Magda IX* som vant 12-metersklassen. Mannskapet besto av Falch-Lund, Johan Anker, Nils Bertelsen, Halfdan Hansen, Arnfinn Heje, Magnus Konow, Alfred Larsen, Petter Larsen, Christian Staib og Carl Thaulow. Det var tre båter i 12-metersklassen, en svensk, en finsk og en norsk. *Magda IX* vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 21. juli utenfor kysten ved Nynäshamn. Den svenske båten *Erna Signe* kom på andreplass og den finske *Heatherbell* tok bronse etter å ha kommet sist i begge seilasene.

Fire år tidligere, under OL 1908 i London var Falch-Lund med på den norske båten *Fram* som kom på fjerdeplass i 8-metersklassen.

Han var sønn av skipsfører Eilert Christian Lund og hustru Mary Falch samt bror av stortingsmann og fylkesmann Hagbarth Lund. Falch-Lund var grossist i Oslo.

OL-medaljer
-----------

* 1912 Sveriges flagg Stockholm - Gull **Gull** i seiling, klasse 12 meter

Referanser
----------

1. ↑  Steffens, Haagen Krog (1911). «Lund». *Norske Slægter 1912*. Kristiania: Gyldendal. s. 193.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eilert Falch-Lund – Olympedia Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** WikiTree
 |
**Informasjonsoverlegenhet** (engelsk:Information superiority) er et militært fortrinn som kommer som en følge av evnen til å samle inn, prosessere og fordele en uavbrutt strøm av relevant informasjon innen egne styrker samtidig som man nekter fienden å gjøre det samme. 
En forbedring i informasjonsdomenet og det kognitive domenet vil medføre kvalitativt bedre beslutninger som igjen gir en bedre utnyttelse
av eksisterende enheter. Informasjon og kognitive prosesser fremstår her som
en svært viktige styrkemultiplikatorer. 
I informasjonsdomenet benevnes et slik relativt fortrinn informasjonsoverlegenhet.
Dette er en tilstand av ubalanse i informasjonsdomenet i egen favør. En slik tilstand er
avhengig av at egne styrker er relativt bedre enn fiendens til å dekke størst mulig grad av 
informasjonsbehov. Informasjonsbehovet er definert som den mengden informasjon man
trenger for å planlegge eller utføre et oppdrag eller en oppgave.

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* 
* Arkivert 5. februar 2021 hos Wayback Machine.
* 
*
Den trojanske hest
**Krigslist** (også kjent under det franske begrepet *ruse de guerre*) er en type militære operasjoner som har til hensikt å forlede fienden fra å skaffe en taktisk eller strategisk fordel.

Krigslist er uttrykkelig tillatt etter artikkel 37 nr. 2 i første tilleggsprotokoll av 1977 til Genèvekonvensjonene, som definerer krigslist som «handlinger som tar sikte på å forlede en motstander eller få ham til å opptre overilet, men … som ikke er svikaktige da de ikke tilsikter å vinne motstanderens tillit». Krigslist må avgrenses mot svik, som er forbudt etter internasjonal humanitærrett.

Typiske eksempler på krigslist er bruk av kamuflasje, lokkefeller eller misvisende opplysninger. En vanlig form for krigslist er å anvende attrapper av krigsmateriell for å enten trekke til seg, eller avskrekke fra, et fiendtlig angrep. En annen er å spre falske underrettelser i form av ordre eller rapporter.

Perfiditet, det vil si å anvende vold mens man er maskert som såret eller fredelig, er forbudt ifølge krigens regler og regnes ikke som egentlig krigslist.

Falsk flagg, det vil si bæring av en fremmed makts flagg, uniformer eller andre kjennetegn, er en kontroversiell form for krigslist.

Se også
-------

* Psykologisk krigføring

Referanser
----------

1. ↑  (no) Krigslist i Store norske leksikon
*Bo-Bi Bar* i Københavns Indre By er et klassisk brunt vertshus. Da vertshuset ligger rett overfor Gyldendals forlag, har det tradisjonelt vært besøkt av forfattere. Stedet danner ramme om Christian Braad Thomsens film *Den Blå Munk* fra 1998. For å bevare den særlige stemning, er det ikke tillatt å ta mobiltelefonen opp av lommen når man besøker Bo-Bi Bar.
**Vertshus** (et lånord fra tysk *Wirtshaus*, der *Wirt* betyr «vert») tilsvarende **skjenkestue, bodega, kneipe, bar** og  **pub**; i Norge og Danmark opprinnelig et serveringssted med bevilling til å skjenke alkoholholdige drikker, som øl og vin, noen steder også brennevin, i tillegg til enkel bespisning.

Begrepet brukes særlig om skjenkesteder som tilbyr noe mer enn bare drikker. Opprinnelig var vertshus et spisested der man kunne overnatte, ofte med få og enkle rom.

Brunt vertshus
--------------

«Brunt vertshus» betegner et vertshus som har beholdt den opprinnelige stemningen som kjennetegnes av en fast kjerne stamgjester og et autentisk interiør. Siden 1800-tallet har vertshusene vært preget av arbeiderklassen, men i takt med at denne er blitt mer fåtallig, har også vertshusene blitt færre. Dette mønster ser ut til å endre seg, da studenter og unge mennesker har begynt å vise interesse for de brune barene.

Referanser
----------

1. ↑  *Bo-Bi Bar*, aok.dk. Besøkt 17. mars 2014
2. ↑  «vertshus», *NAOB.no*
3. ↑  «værtshus», *danskeordbog.dk*
4. ↑  Boyhus, Else-Marie: «værtshus» i *Den Store Danske* på lex.dk. Hentet 6. desember 2023 fra
5. ↑  *Brune værtshuse er blevet moderne*, dr.dk. Besøkt 17. mars 2014
6. ↑  *Hvis disse vægge kunne snøvle...*, dinby.dk. Besøkt 17. mars 2014

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Sukaq** var det første politiske partiet på Grønland, stiftet i 1969 av Knud Hertling. Partiet er i dag oppløst.

Partiet hadde som mål å kjempe for økt grønlandsk selvstendighet, og eget hjemmestyre. Riktignok kjempet Hertling og partiet primært for selvstendighet innenfor Det danske Riksfellesskap, slik som Færøyene hadde. Men, da Hertling ble grønlandsminister var dette fortsatt det eneste partiet på Grønland, og siden han fant det vanskelig å samarbeide med kun ett parti valgte han å oppløse partiet. Da det sosialdemokratiske partiet Siumut ble etablert meldte mange fra Sukaq seg inn i dette partiet.

Ordet Sukaq er opprinnelig navnet på bærestolpen i de tradisjonelle grønlandske torvhusene.

Kilder
------

* Intervju med Knud Hertling

  


| * v
* d
* r
Politiske partier på Grønland |
| --- |
| Representert i Landstinget | Inuit Ataqatigiit (12) **·** Siumut (10) **·** Naleraq (4) **·** Demokraatit (3) **·** Atassut (2) | Grønlands flagg |
| Ikke representert i Landstinget | Nunatta Qitornai **·** Suleqatigiissitsisut |
| Tallene i parentes er antall mandater i Landstinget etter landstingsvalget i 2021. |
**Johan Garmann** (født 11. juli 1780 i Talvik, død 4. februar 1815) var norsk prest og stortingsmann. Han var født i Talvik som sønn av sogneprest Christopher Garmann og ektefellen Maren Elisabeth Schanche.

Etter å ha avlagt teologisk embedseksamen i 1801 arbeidet han i fem år som lærer ved Trondhjems Realskole og et år ved Trondhjems Latinskole. Han begynte da som residerende kapellan i Orkdal og var her inntil han ble utnevnt til sogneprest i Byneset prestegjeld i oktober 1814.

Garmann var utsending fra Søndre Trondhjems amt til det første overordentlige Storting høsten 1814. Han døde bare noen måneder senere, i februar 1815. Han var gift med Magdalene Elselene Wensell, datter av kjøpmann Carsten Tostrup Wensell i Trondheim.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 279[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Biografisk informasjon om Johan Garmann , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)
* Biographiske Efterretninger om Eidsvolds-Repræsentanter og Storthingsmænd i Tidsrummet 1814-1845 side 65 og 66

Eksterne lenker
---------------

* (no) Johan Garmann hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF
 |
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.

**Unidad Revolucionaria Nacional Guatemalteca** (spansk: Unidad Revolucionaria Nacional Guatemalteca, URNG-MAIZ eller mest URNG) er et politisk parti fra Guatemala som startet som en geriljabevegelse, men som la ned sine våpen i 1996 og ble en juridisk politisk parti i 1998 som følge av fredsprosessen som kom etter at den guatemalanske borgerkrigen var over. 

URNG ble grunnlagt som en paraplyorganisasjon på begynnelsen av 1980-tallet med flere revolusjonære grupperinger som var aktive i Guatemala. Dette var Guerrilla Army of the Poor (EGP), Revolutionary Organisering of People in Arms (ORPA) og flere væpnede styrker som bestod av fattige bønder og opprørere.

23. mars 1982 kom den pensjonerte guatemalanske generalen Efrain Rios Montt til makten som leder av en militærjunta som begynte en voldelig kampanje i høylandet i Guatemala, der det bodde flere urfolk og indianerstammer. Han hadde støttespillere innen URNG frem til han ble styrtet året etter. 

I 1987 forandret gerilja-organisasjonen URNG navnet sitt til Guatemalas Party of Labour (PGT). Den 29. desember 1996 ble en fredsavtale undertegnet av regjeringen i Guatemala og URNG i nærvær av FNs generalsekretær Boutros Boutros-Ghali. Dette var den offisielle slutten på en 36 år lang borgerkrig. 

Generalsekretæren i URNG, Comandante Rolando Moran, og president Álvaro Arzú hadde i fellesskap fått Unescos fredspris for deres felles innsats for å få slutt på borgerkrigen og å nå frem en varig fredsavtale i Guatemala. 

I det neste frie valget, avholdt den 9. november 2003, fikk partiet 4,2% av stemmene og 2 av 158 seter i kongressen. I presidentvalget, avholdt samme dag, fikk deres kandidat Rodrigo Asturias 2,6% av stemmene. Ved valget i 2007 fikk partiet 3,72% og to plasser i Kongressen. I presidentvalget den samme dagen, fikk partiets kandidat Miguel Ángel Sandoval bare 2,14% av stemmene.

Referanser
----------

1. ↑  .
2. ↑  .
3. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE
 |
**Karen Iversdatter Krabbe** (født 1637, død 1702) var en dansk adelsdame. 

Hun var datter av stattholder i Norge Iver Krabbe og hustru Karen Ottesdatter Marsvin (1610–80). Den 23. juli 1670 giftet hun seg i København med senere visestattholder i Norge Just Høeg. Med i ekteskapet brakte hun godset Fuldtofte i Froste Herred i Skåne (nu Fulltofta slott). Karen hadde to eldre brødre: Tage og Jörgen, samt seks søstre. De vokste opp i vanskelige tider i Skåne og Norge. Da Skåne ble erobret av Sverige i 1658, ble familiens eiendommer delt mellom dansk og svensk side. Jörgen Krabbe og eiendomssjefen Hack Sörensen tok vare på Karens eiendommer i Skåne og senere fikk de i oppdrag å selge Fuldtofte på Karens vegne. Kjøperen var en svensk kammerherre ved navn Niclas Jonsson som aldri betalte Krabbes. Det var en lang rettssak, men til slutt vant Jörgen Krabbe på Karens vegne. I Jörgen Krabbes brev og notater nevner han ofte søsteren Karen, og det er åpenbart at de var nær hverandre.

Så brøt den skandinaviske krigen ut (1676-1679) og Jörgen Krabbe ble arrestert av svenskene, anklaget for høyforræderi og sammensvergelse med snapphanerne. Karen Krabbe var da sammen med mannen sin på fredskonferansen i Nijmwegen i Nederland og jobbet hardt for å få de europeiske maktene til å hjelpe Skåne og broren. De svenske myndighetene fryktet at Karen Krabbe ville spre negative rykter om dem i Nijmwegen. Jörgen Krabbe ble arquebused på Malmö Stortorg i januar 1678. Etter sin død ble Niclas Jonsson tross alt tildelt Fuldtofte. På 1680-tallet saksøkte Just Högh Jörgen Krabbes kone Jytte Thott på vegne av sin kone fordi de aldri mottok full betaling for Fuldtofte, og det ble en lang juridisk prosess som gikk i Höghs favør.

Hun døde 8. desember 1702 i Christiania, og ble bisatt ved sin manns side i Vår Frelsers kirke i samme by.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Rian, Øystein: *Just Justssøn Høeg*, Norsk biografisk leksikon, 2009. Besøkt 10. november 2016
3. ↑  *Høg, Just*, Dansk biografisk Lexikon, Bricka. Besøkt 10. november 2016

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
***3 fluer i en smekk*** (også kjent som ***3 fluer***) var et norsk magasin- og humorprogram som gikk på TVNorge fra 1996 til 1997 med Sturla Berg-Johansen som programleder. Programmet gikk på fredagskveldene og kan beskrives som en varieté. En rekke kjendiser gjestet programmet.

Konsept
-------

I tillegg til en komiserie med en halvtimes varighet inneholdt programmet flere ulike innslag, blant annet de faste innslagene «*Bomtur – gal sjåfør til rett tid*», som var et «skjult kamera»-innslag med komikerne Rigmor Galtung, Atle Antonsen, Kristopher Schau og Toni Usman som taxisjåfører. En annen fast del hadde tittelen «Ingen kommentar». Ellers bød programmet på parodier, sketsjer, musikk og div andre overraskende innslag. 

Komiseriene *Handel og vandel* og *Bare når jeg ler* ble sendt som en separat del av programmet. 

Fra 1997 forsvant komiserien fra programposten. Sendetiden ble dermed redusert til 50 minutter.

Seertall
--------

Seertallene lå fra ca 120 000 til 170 000.

Referanser
----------

1. ↑  VG (01.10.1996 - Side: 52)
2. ↑  VG (03.12.1996 - Side: 45)
Nedre Eiker kirke
**Nedre Eiker prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Eiker prosti i Tunsberg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Nedre Eiker sogn i Nedre Eiker kommune i Buskerud fylke, og hovedkirken var Nedre Eiker kirke.

Nedre Eiker prestegjeld og dets sogn er nå en del av Drammen kirkelige fellesråd underlagt Drammen prosti.

Historikk
---------

Ved kgl.res. av 20. februar 1879 ble Nedre Eker sogn utskilt fra Eiker prestegjeld, som eget sognekall, gjeldende 1. juli 1879.

I 1995 ble Nedre Eiker prestegjeld delt ved at Mjøndalen sogn ble skilt ut som eget Mjøndalen prestegjeld.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Nedre Eiker

Referanser
----------

1. ↑  Lillevold, Eyvind (1960). *Kirken på Nedre Eiker*. xx#: Fremtiden. s. 8.
2. ↑  Drammens Tidende, 5. april 1994
3. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
4. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Jean de Beau Val Michelet** (født 29. august 1908 i Kristiania, død 1998) var en norsk offiser og industrimann.

Slekt
-----

Jean Michelet var sønn av Jean Michelet (1871–1961), direktør i Øst-Telemarkens Brukseierforening og Dorrit Sibbern (1875–1942). Han ble gift med Cecilie Henrikke Heiberg Smith (født 1909) i 1931, datter av skipsreder Henrik Cecil Heiberg Smith i Tvedestrand (1870-) og Gina Mustad (1882-).

Liv
---

Michelet ble student i 1927 og slo først inn på en militær løpebane. Han ble offiser i 1930 og gikk ut av den militære høyskolen i 1935. I 1940 ble han forfremmet til kaptein. Under felttoget i Norge i 1940 tjenestegjorde han i generalstaben. Han var krigsfange i Tyskland. I 1946 ble han utnevnt til major. Han var stabssjef for DK Østlandet fra 1946 til 1947.

I 1948 gikk han over i næringslivet og ble soussjef i A/S Union, hvor han ble direktør i 1950 og administrerende direktør i 1954. Fra 1962 til 1963 var han direktør for A/B Mölnbacka i Trysil og A/B Edsvalla Bruk i Värmland. Fra 1965 var han direktør for Årdal og Sunndal Verk.

Utmerkelser
-----------

Michelet ble ridder av St. Olavs Orden i 1972.

Referanser
----------

1. ↑   Store norske leksikon, oppført som Jean de Beauval Michelet, Store norske leksikon-ID Jean\_de\_Beauval\_Michelet[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Norsk biografisk leksikon, oppført som Jean de Beauval Michelet, Norsk biografisk leksikon ID Jean\_Michelet, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Norsk biografisk leksikon, nbl.snl.no[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Sandvik, Trygve (1965). *Krigen i Norge 1940*. Oslo: Gyldendal. s. 340.

Kilder
------

* *Hvem er Hvem 1973*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister
 |
**Edvard Holm Johannesen** (født 1844 i Middagsbukta, Balsfjord, død 17. desember 1901 i Balsfjorden) er en norsk ishavsskipper og oppdagelsesreisende. 

Edvard Holm Johannesen begynte tidlig («allerede som smågutt») å reise på ishavet med faren og han ble en kjent ishavsskipper som gjorde flere oppdagelser i Nordishavet og Barentshavet østover mot Nordvestpassasjen.

Sommeren 1869 seilte han gjennom Karastredet og over Karahavet til Belyjøya og deretter langs Novaja Semljas østkyst. De neste to sommerne krysset han igjen Karahavet og kartla området. 3. september 1870 seilte han - som den første - nord for Novaja Semlja. 

Han fikk sine iakttagelser publisert i Kungliga Vetenskapsakademiens Handlingar, og fikk vitenskapsakademiets medalje i sølv (1869) og gull (1870).

I 1878 var han på fangst i Karahavet og oppdaget der ei øy ved ca. 86º østlig lengde. Øya ble anslått til å være ca. 200 kvadratkilometer og Edvard døpte den «Ensomhedsøen» eller «Ensomhetens ø».

I 1879 ble han engasjert av en russisk forretningsmann og skipsreder til å berge den havarerte damperen «Nordenskiöld» som var grunnstøtt ved Hokkaido i Japan. Edvard reiste østover sammen med sin bror Søren Anton og berget skipet som de så førte tilbake til Göteborg.

Senere var han i Russland (St. Petersburg) der han arbeidet for å få i gang en skipsrute (handelsrute) gjennom Karahavet østover til Jenisej, et prosjekt han ikke lyktes med.

Rundt midten av 1880-tallet flyttet Edvard tilbake til Sandøyra i Balsfjord som han hadde kjøpt i 1868, og levde der i små kår. Faren Johan Adrian flytter sammen med han. Samtidig som han nå begynte som gårdbruker fortsatte han en tid å reise blant annet som islos. Han giftet seg i 1889 med Alette Ingeborg Mortensdatter Kræmer. De fikk seks barn.

Edvard Holm omkom ved et forlis på tur fra Sandøyra til Tromsø. Han ble ikke funnet.

Referanser
----------

1. ↑  Nordisk familjebok

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** KulturNav
 |
**Gerhard Christoph von Krogh** (født 10. oktober 1785 ved Haderslev, død 12. april 1860) var en dansk offiser som deltok i Treårskrigen.

Biografi
--------

Gravsten
Han var sønn av Friderich Ferdinand von Krogh og Rosina Elizabeth von Frankenberg und Proschlitz. 

Ved krigsutbruddet i 1848 (Treårskrigen) overtok han kommandoen over en brigade. Under våpenhvilen 1848-49 var han kommanderende general i Jylland og sørget blant annet å forbedre festningen Fredericia. I 1849 ble han overgeneral med Frederik Læssøe som stabssjef. Han utmerket seg i angrebet på Sundeved i 1849, men fikk senere skylden for flåtens nederlag i Egernførde. Dette medførte at han ble avsatt. Senere ble han frikjent av en undersøkelseskommisjon og gjeninnsatt, nå som overgeneral for hele landhæren i 1850. Han ledet Slaget på Isted Hede, som Danmark vant overlegent.

Han var kommanderende general i Slesvig fra 1851 og i Holsten og Lauenburg med hovedkvarter i Kiel.

I 1856 ble han fritatt for kommando på grunn av sykdom. Han flyttet da til København og fikk en bolig i det daværende Frederik VI's Palæ (Schacks Palæ; senere kalt Christian IX's Palæ – det sydøstlige av Amalienborg-paléene) og fra 1858 en hedersgave fra staten på 15 000 riksdaler.

Han ble gift 6. februar 1813 med Siegfriede Victorine Knuth. 

Kroghsgade i Århus er oppkalt etter ham.

Referanser
----------

1. 1 2   Dansk biografisk leksikon, oppført som Christoph v. Krogh, Dansk Biografisk Leksikon-ID Christoph\_v.\_Krogh[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gravsted.dk[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Dansk Biografisk Leksikon
* Ontree Genealogi

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Geni **·** WikiTree
 |
**Emil August, prins av Augustenborg** (også **Æmil**) (født 3. august 1722, død 6. desember 1786) var en dansk general. 

Han var sønn av hertug Christian August (1696–1754) og dennes hustru Frederikke Louise (1699–1744) født grevinne Danneskjold-Samsøe. Etter først å ha vært i hollandsk tjeneste ble han dansk offiser. I 1747 ble han oberst for det sjællandske regiment fotfolk, 1750 generalmajor, 1755 generalløytnant og 1763 general. Da han ble avskjediget i 1784 hadde han kun deltatt i ett felttog; Mecklenburg i 1762. 

Han var bror av Frederik Christian av Holstein-Augustenburg (1721-94), som 1754 ble hertug, og som også var dansk general, og som i 1762 ble gift med prinsesse Charlotte Wilhelmine av Slesvig-Holsten-Pløn (1744 Pløn-1770 Augustenborg), fra hvem den videre slekt nedstammet, datter av hertug Friedrich Karl av Pløn og Christina Armgard comtesse Reventlow, hvis bror, Conrad Detlev greve Reventlow til grevskapet Reventlow og baroniet Brahetrolleborg etc. (1704-50) ble gift i 1731 med Wilhelmine Augusta prinsesse av Slesvig-Holstein-Pløn (1704-49), en søster av hertug Fr. Karl. 

Emil August døde ugift den 6. desember 1786. På hans kiste i Augustenborgernes kapell i Sønderborg leses: «... Weiland Fürsten und Herrn Aemil August Erben zu Norwegen Herzogs zu Schleswig Holstein Sonderburg, geb. den 3. Augusti 1722 gest. den 6. Decbr. 1784.»

Referanser
----------

1. 1 2   The Peerage, oppført som Emil August von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg, The Peerage person ID p560.htm#i5592, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Pedersen, Mikkel Venborg: *Hertuger: at synes og at være i Augustenborg, 1700-1850*, Museum Tusculanum, 2005
3. ↑  *Emil August*, Dansk biografisk Lexikon, Bricka. Besøkt 5. desember 2016
4. ↑   *Sønderborg Slotskapel*, Danmark Kirker, XX-XXIII, bind 4, 1961, s. 2156

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |

Portal: Danmark
Mjøndalen kirke
**Mjøndalen prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Eiker prosti i Tunsberg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Mjøndalen sogn i Nedre Eiker kommune i Buskerud fylke, og hovedkirken var Mjøndalen kirke.

Historikk
---------

Ved kgl. res. av 20.2.1879 ble det bestemt at fra 1. juli samme år skulle Nedre Eiker sogn bli utskilt fra Eiker prestegjeld og etablert som Nedre Eiker prestegjeld.

I 1995 ble Nedre Eiker prestegjeld delt ved at Mjøndalen sogn ble skilt ut som eget *Mjøndalen prestegjeld*.

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Mjøndalen prestegjeld og dets sogn er nå en del av Drammen kirkelige fellesråd underlagt Drammen prosti.

Referanser
----------

1. ↑  Prestegjeld og sogn i Buskerud
2. ↑  Lillevold, Eyvind (1960). *Kirken på Nedre Eiker*. xx#: Fremtiden. s. 8.
3. ↑  Drammens Tidende, 5. april 1994
4. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
| Russlands sikkerhetstjenester |
| --- |
| **Det russiske keiserdømmet**
Okhrana (1880 - 1917)

---

**Russiske provisoriske regjering**
Militsiya (1917)

---

**Sovjet-Russland**
Tsjeka (1917 - 1922) **·** GPU (1922 - 1923)

---

**Sovjetunionen**
OGPU (1923 - 1934) **·** NKVD (1934 - 1946) **·** MGB (1946 - 1953) **·** KGB (1954 - 1991)

---

**Den russiske føderasjon (1991 - )**
FSB (innenlands)  **·** SVR (utenlands) |

**Tsjeka**, eller **Vetsjeka**, (fra russisk **ЧК** eller **ВЧК**, **В**сероссийская **ч**резвычайная **к**омиссия по борьбе с контрреволюцией и саботажем, «Den allrussiske ekstraordinære kommisjon for kamp mot kontrarevolusjon og sabotasje») var det hemmelige politiet i Den russiske sovjetiske føderative sosialistrepublikk i perioden fra desember 1917 til februar 1922.

Tsjekaen ble etablert av Vladimir Lenin, og ble ledet av den polske adelsmannen Feliks Dzerzjinskij. Tsjekaen hadde ansvaret for å arrestere «klassefiender», medlemmer av presteskapet og andre politiske motstandere av kommunistene. Denne kampanjen fikk senere navnet Den røde terroren.

Tsjekaen ble i 1922 gjort om til GPU, og ble senere til KGB. Uttrykket «tsjeka» ble da et kallenavn for KGB, dette er fortsatt i bruk i Russland i dag.

Forkortelsen
------------

Ordet «tsjeka» er norsk transkripsjon av den russiske tobokstaversforkortelsen ЧК, der Ч er den russiske bokstaven for «tsj»-lyden, mens «ka» er russisk uttale av bokstaven К, altså tsjeka = tsje+ka. For å vise at det er en forkortelse helt på linje med for eksempel KGB burde man kanskje skrive TsjeKa eller TsjeK, uttalt «tsje-kå», men det brukes ikke. Tsjeka (eller Vetsjeka, ВЧК) står for kortformen (Всероссийская) чрезвычайная комиссия, (Vserossijskaja) tsjresvytsjajnaja komissija, «Den (Allrussiske) Ekstraordinære Kommisjonen».

Seinere sikkerhetstjenester
---------------------------

Tsjekaen ble omgjort til GPU («Den politiske hovedforvaltning»), som siden ble til OGPU og NKVD, som i 1946 ble kalt MGB («Ministeriet for statens sikkerhet») og i 1954 KGB. I dagens Russland er det gamle KGB delt opp i sikkerhetstjenesten FSB og utenriksetterretningstjenesten SVR.
|}

Referanser
----------

1. 1 2  «Tsjeka» i *Store norske leksikon*

| * v
* d
* r
Russlands etterretning |
| --- |
|  | SVR **·** GRU **·** FSB **·** FSO (Spetssvjaz) | Russlands flagg |
| *Sovjetunionen: Tsjeka **·** GPU **·** KGB **·** NKVD **·** Glavnoje Razvedyvatelnoje Upravlenije (GRU)* |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Edele Jernskæg** (– død 1512) var en dansk adels- og hoffdame, elskerinne til kong Hans.

Kongelig maitresse
------------------

Edele var datter av lensmann på Roskildebispens borg Ellinge (Løvenborg) og fru Margrethe Andersdatter av Særslev, og ble født fattig og uten jordegods. Omkring 1496 ble hun hoffdame hos dronning Christine og vant snart kong Hans kjærlighet. I 1499 fulgte hun kongen og dronningen til Stockholm, og det ble lagt merke til at hun stadig kjørte i kongens slede. I 1501 fulgte hun igjen kongeparet til Stockholm. Her ble dronningen etterlatt, mens Edele Jernskæg reiste tilbake sammen med kongen.

Ekteskap
--------

Om høsten samme år giftet hun seg med Torben som i 1503 ble lensmann på Abrahamstrup og senere også på Vordingborg. Av kongen kjøpte han Poul Laxmands etterlatte gård Sandholt og Arreskov på Fyn. På disse steder var kongen en hyppig gjest helt frem til Edeles død i 1512. Kongens forbindelse til Jernskæg bidrog formodentlig til at kongeparet levde hver for seg de 10 siste år av kongens liv.

Edele Jernskæg døde på Abrahamstrup, Sjælland i 1512. Paret hadde fått to barn, den ene død som spe og den andre, Edel Torbernsdatter Bille (d. 1527) ble gift med Jacob Hardenberg, til Hvedholm og Arreskov (d.1542).

Referanser
----------

1. 1 2  A. Heise. «Edele Jernskjæg». *Dansk biografisk Lexikon, Bricka*. Gyldendalske Boghandels Forlag (F. Hegel & Søn). Besøkt 15. januar 2017.
2. ↑  «HANS, 1455-1513». *danmarkshistorien.dk*. Aarhus Universitet. Besøkt 15. januar 2017.
3. ↑  Willads Christensen. «Landsbyen "Skoven" i Horns Herred». Historisk Foreningen i Jægerspris. Arkivert fra originalen 30. januar 2018. Besøkt 15. januar 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon
 |

Portal: Danmark
Olberg kirke på Noresund i Krødsherad Foto: Jan-Tore Egge, 2011 
**Krødsherad prestegjeld** var et prestegjeld i Eiker prosti i Tunsberg bispedømme. Det omfattet Krødsherad kommune i tidligere Buskerud fylke, der hovedkirken er Olberg kirke på Noresund. I tillegg fantes anneksene Glesne kapell og Veikåker kapell. Prestegjeldene i Norge ble imidlertid faset ut og erstattet med kirkelige fellesråd i 2004, hvoretter prestegjeldene fra 2012 også forsvant ut av lovverket.

Historikk
---------

Krødsherad har vært eget kirkesogn og prestegjeld siden middelalderen (av norrønt *Krœðisheraði sókn*) og kan ha hatt sin opprinnelse fra kristningen av landet, slik Dietrichson (1888) hevder. Kirkesognet omtales imidlertid første gang i skriftlige kilder i et middelalderdiplom datert 15. februar 1389 (DN IV:558), men det er på det rene at kirkestedet nok er eldre enn det. Mest sannsynlig ble Olberg stavkirke reist der på 1200-tallet, men Tollef G. Myhre (1930) hevder at det kan ha stått ei tidligere kirke (stolpekirke) på den såkalte *kirkehaugen* ved Olberg i 150 år før den tid. Dette mangler imidlertid dokumentasjon. Etter reformasjonen i Norge ble Olberg anneks til Holmen kirke i Sigdal prestegjeld.

Ønsket om skille ut Krødsherad som eget prestegjeld ble tatt opp alt i 1880-årene, men det skjedde først ved kgl. res. av 18. desember 1959, da Sigdal prestegjeld ble splittet i to.

Kirkene i Krødsherad administreres og disponeres nå av Krødsherad menighetsråd, som også fungerer som kirkelig fellesråd i kommunen.

Referanser
----------

1. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
2. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1909). *Norske Gaardnavne: Buskeruds Amt*. Krisiania: Fabritius.
3. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 22.
4. ↑  *Diplomatarium Norvegicum IV:558*. Norge: P. T. Mallings Forlagshandel. 1858. s. 417–418.
5. ↑  Myhre, T. (1930). *Hallingdalens historie: Gudehov og senere kirker i Krødsherad*. Drammen: Eget forlag. s. 8–11.
6. ↑  Christie, Sigrid (1981). *Norges kirker*. Land og kirke. s. 248. ISBN 8205131236.
7. ↑  Prestegjeld og sogn i Buskerud. Arkivverket, 10.7.2017.
**Erik Axelsson Oxenstierna** (født på Fiholm i Södermanland 13. februar 1624, död 23. oktober 1656 i Frauenburg i Preussen) var en svensk greve og statsmann. Han ble etterhvert rikskansler for Karl X Gustav, slik hans far Axel Oxenstierna hadde vært det for kong Gustav II Adolf. Etter sin far arvet Oxenstierna både lagmannsdømemt Norrland (1654) og embetet som generalguvernør i Preussen (1655).

Etter studier i Uppsala ble han utpekt til *rector illustris* i 1642, og i 1643 oberst i et kavaleriregiment. Han foretok to års studiereiser utenlands inntil han 1645 kom tilbake til Stockholm, og året etter ble guvernør over kolonien Estland, underlagt guvernøren i Livland – Gabriel Oxenstierna. Erik Oxenstierna ble i samtiden regnet for en meget betydelig initiator for Estlands utvikling. 

Han ble 1651 utnevnt til riksråd og trådte inn som leder for Kommerskollegium året etter. Her tok han blant annet den yngre økonomen Johan Risingh under sin beskyttelse, og lot Risingh prege den økonomiske politikken med sterke, merkantilistiske ideer. Etter bare to år ble Erik Oxenstierna utnevnt til rikskansler. Allerede i sitt andre regjeringsår stod han og kongen i spissen for en av de såkalte svenske reduksjoner – tvangsmessig inndrivelse av midler og reelt en krigsskatt – som riksdagen godtok i 1655. Også en viss andel av adelens eiendeler ble inndratt. Oxenstierna fulgte kongen i felt i Livland og Polen samme året, og inngikk i 1656 en avtale med hollenderne i Elbing, en polsk by som svenskene hadde holdt okkupert siden trettiårskrigen. Han døde av feltsjuke samme år.

Erik Axelsson Oxenstierna var ett av Axel Oxenstiernas 11 barn.

Referanser
----------

1. 1 2   Svenskt biografiskt lexikon, «Erik Oxenstierna Axelsson», Svensk biografisk leksikon-ID 7930[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4   Den introducerade svenska adelns ättartavlor, side(r) 608, oppført som Erik, besøkt 31. juli 2023[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   KulturNav, KulturNav-ID 13b6e675-7e40-47bf-8099-a181af28053b, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   «ERIK AXELSON OXENSTIERNA (1624 13/2-1656 23/10): A Biography», besøkt 16. desember 2016[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Nordisk familjebok : Norrsken - Paprocki, side(r) 1174, oppført som Erik Axelsson O. runeberg.org[Hentet fra Wikidata]
6. ↑   det svenske Nasjonalmuséets kunstnerliste, kulturnav.org, utgitt 12. februar 2016, besøkt 27. februar 2016[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Artikkel i slekten Oxenstiernas slektsbok.
* Oxenstierna-slekten i Nordisk Familiebok. Prosjekt Runeberg.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Svenskt biografiskt lexikon **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** KulturNav
 |
**Eiler Urne til Rudbjerggaard og Gunderslevholm** (født 24. august 1592 på Aarsmarke (senere Knuthenborg), død 10. januar 1640 i Skien) var en danskfødt lensherre.

Liv og virke
------------

Han var sønn av lensmann Knud Urne (d. 1622) og hustru Margrethe Eilertsdatter Grubbe (d. 1654) og oppkalt etter sin morfar rikskansler Eiler Grubbe (d. 1585). I 1602 begynte han på Sorø skole og reiste siden med sine brødre Axel og Christoffer til Frankrike og Tyskland, hvorfra de vendte hjem i 1614. Ved hjemkomsten fikk han ansettelse som hoffjunker. I 1619 fikk han Holbæk slott i forlening, men mistet det allerede året etter og mottok i stedet Bratsberg len og Gjemsø kloster som han beholdt til sin død.

12. mai 1622 giftet han seg med Christoffer van der Groebens enke, Jytte Henriksdatter Gyldenstjerne (født 1582 på Båhus, død 30. mars 1642 på Orebygaard hos sin datter av første ekteskap). Han døde i Skien den 10. januar 1640, og ble begravet i Gunderslevholm kirke (Sydsjælland).

Referanser
----------

1. 1 2  Thiset (1904). «Urne, Eiler». *Dansk biografisk Lexikon, Bricka*. Gyldendalske Boghandel, Nordisk Forlag. Besøkt 25. februar 2017.
2. ↑  «V, bind 2». *Danmarks Kirker*. 1938. s. 1027.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |

Portal: Danmark
**Heinrich Ludwig Ernst von Schimmelmann** (født 10. september 1743 i Gross Luckow i Vorpommern, død 4. desember 1793 i København) var dansk generalguvernør. Han var generalguvernør over Dansk Vestindia i to perioder; juli–oktober 1773 og juni 1784–desember 1787.

Han var sønn av Jacob Schimmelmann som var bror av grev Heinrich Carl von Schimmelmann. Han ble født i Gross-Luckow, hvor faren var prest. I 1765 kom han til København, hvor han førte regnskap for onkelen. 

I 1768 ble han sendt til Dansk Vestindia for å bestyre familien Schimmelmanns plantasjer. I 1773 ble han guvernør og kommandant på St. Thomas med oberstløytnants grad. I 1776 ble han oberst, i 1781 viseguvernør og 1785 generalguvernør med rang av generalmajor.

Han ble adlet i 1780. Schimmelmann utmerket seg med en human opptreden overfor den farvede befolkningen på de dansk-vestindiske øyene. 

Schimmelmann giftet seg den 19. september 1775 på St. Croix med Henriette Cathrine Schäffer (1741–1816), datter av den hollandske generalguvernør i Kappkolonien Lexmond og enke etter justisråd, byfogd på St. Thomas Vilhelm Schäffer. Hun eide lyststedet Skodsborg.

Referanser
----------

1. ↑  Bricka, Carl Frederik. «v. Schimmelmann, Heinrich Ludvig Ernst, (Dansk biografisk Lexikon / XV. Bind. Scalabrini - Skanke)». *runeberg.org* **(dansk)**. Besøkt 27. november 2023.

Kilder
------

* Dansk biografisk leksikon
* Oversigt over guvernører


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ulrich Wilhelm von Roepstorff** | **Dansk Vestindias generalguvernør**(1773–1773) | Etterfølger:**Thomas de Malleville** |
| Forgjenger:**Peter Clausen** | **Dansk Vestindias generalguvernør**(1784–1787) | Etterfølger:**Ernst Frederik von Walterstorff** |

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
Diagram over de lokale materieskyene som solsystemet beveger seg gjennom, med piler som indikerer skybevegelse.
**Den lokale interstellare skyen** (engelsk: Local Interstellar Cloud, forkortet LIC) er den interstellare skyen omtrent 30 lysår (9,2 pc) i diameter som jordens solsystem for tiden beveger seg gjennom. Solsystemet antas å ha gått inn i den interstellare skyen ved et tidspunkt mellom 44 000 og 150 000 år siden og forventes å forbli i den i ytterligere 10 000–20 000 år. Skyen har en temperatur på ca. 6 000 °C, omtrent samme temperatur som overflaten på solen. Skyen er svært tynn, med 0,1 atomer per cm³; omtrent en femtedel av tettheten i det galaktiske interstellare materiet (0,5 atomer per cm³), men dobbelt så mye som gassen i den lokale boblen (0,05 atomer per cm³). Den lokale boblen er et område med lav tetthet i det interstellare materiet hvor den lokale interstellare skyen er et lite, men tettere omtåde. Til sammenligning har jordens atmosfære 2,7×1019 molekyler per cm³ ved STP. Den lokale interstellare skyen begynner der heliosfæren og det interplanetariske materiet slutter.

Referanser
----------

1. ↑  «Near-Earth Supernovas». *science.nasa.gov* **(engelsk)**. NASA. 6. januar 2003. Arkivert fra originalen 16. mai 2017. Besøkt 27. april 2012.
2. ↑  «Vertical Structure of the Atmosphere: The Atmosphere and the Weather». *ATMO 336: Weater, Climate, and Society* **(engelsk)**. Hydrology & Atmospheric Sciences, The University of Arizona. 2012. Besøkt 5. februar 2023 – via atmo.arizona.edu.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Astronomy Picture of the Day – Dagens astronomibilde hos NASA
* (en) A Breeze from the Stars Arkivert 22. juni 2017 hos Wayback Machine. – via science.nasa.gov
* (en) Voyager Makes an Interstellar Discovery Arkivert 16. mai 2017 hos Wayback Machine. – via science.nasa.gov
* (en) Local Chimney and Superbubbles – via solstation.com

Portal: Astronomi
**Olaf Ottesen Dahll** (født 19. desember 1889 i Kristiania, død 27. mai 1968 i Oslo) var en norsk jurist og roer som også representerte Norge i OL.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han var sønn av ingeniør Jørgen Henrik Dahll og Regine Amalie Ottesen. Etter examen artium 1907 ble han student og representerte Studenternes Roklub da han var med i Sommer-OL 1912, som ble avholdt i Stockholm. Laget kom til kvartfinalen.

### Karriere

Etter cand.jur. 1913 hadde han en variert karriere. Først ett år som sekretær ved generalinspektoriatet i det østlige Anatolia, det som i dag er Armenia. Han var bosatt i Van men så kom den første verdenskrig og den europeiske administrasjon av området ble lagt i bero. 

Så han for tilbake til Norge og ble advokat i Torridal ved Kristiansand. Dernest 1915–1916 sekretær i Utenriksdepartementet. Fra 1916 til 1917 var han sjef for Norske Studenters Roklub, mens han 1916 til 1920 var ved advokatkontoret Johan J. L. Schaanning i Kristiania. 

I 1920 var han forøvrig høyesterettsadvokat i ett år, før han var ett år på studieopphold i London hos skipsmegler-firmaet Botterrell & Roche i London og lærte seg den engelske sjørett og handelsrett. Han ble også sekretær for Norsk Skipsmeglerforbund og med i direksjonen for Holmenkollbanen og det såkalte Continentalkomplekset. Fra 1921 til 1928 ble han opphøyet til partner med Schaanning, og fra 1928 i utvidet kompaniskap med Ernst Hilditch, Folkvard Bugge og B. Dahl-Hansen. Men advokat-selskapet ble oppløst i 1932.

Han var ellers ulønnet offiser fra 1908, fra 1918 ulønnet premierløytnant i hjulrytterkompani (de som bruker sykkel for å forflytte seg) og tok Idrettsmerket i gull, en utmerkelse etablert i 1915 for generelle ferdigheter. Han ble også tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull. Fra 1929 til 1934 var han president i Norges Fekteforbund. 

I 1917 giftet han seg i København med ho Agnete Cold (1896) som var datter av Christian Magdalus Thestrup Cold som var dansk utenriksminister fra 1922 til 1924.

Utgivelser
----------

* *Om skipsmegleres rettslige stil*, 1925

Referanser
----------

1. ↑   Bergens Tidende, «Personalia: 60 år», utgitt 16. desember 1949[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   sports-reference.com, «Olaf Dahll», Sports-Reference.com olympisk utøver-ID da/olaf-dahll-1, besøkt 31. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Morgenbladet, type referanse dødsannonse, utgitt 31. mai 1968[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   World Rowing athlete database, «Olaf Dahll», FISA roer-ID 28338, besøkt 7. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Dahll, Olaf Ottosen i Merkantilt leksikon, 1935.
6. ↑  Sverre M. Halbo, *Norges advokater og sakførere 1932* på Aschehoug, 1932.
7. ↑  Olaf Dahll Arkivert 5. november 2012 hos Wayback Machine. i sports-reference.com med resultater fra OL 1912.
8. ↑  Elisa Tandberg, *Ottesen - slekten fra Rødby på Lolland*, 1950.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Olaf Dahll – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Olaf Dahll – FISA Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
Denne artikkelen inneholder en liste over kilder, litteratur eller eksterne lenker, men enkeltopplysninger lar seg ikke verifisere fordi det mangler konkrete kildehenvisninger i form av fotnotebaserte referanser. Du kan hjelpe til med å sjekke opplysningene mot kildemateriale og legge inn referanser. Opplysninger uten kildehenvisning i form av referanser kan bli fjernet. Se Mal:Referanseløs for mer informasjon.
**Ånd** er et mangetydig begrep som er blitt brukt i filosofi og religion. Ordet kan brukes synonymt med sjel, spøkelse eller bevissthet. I religiøs sammenheng brukes ordet om ikke-materielle skapninger som kan være gode eller onde. I kristendommen oppfattes engler som åndsmakter og Den hellige ånd som guds virksomme kraft. 

Ordet *ånd* betyr opprinnelig «pust». Ånd kalles på gresk *pneuma, nous*, på latin *spiritus, mens, animus* eller *anima*, på hebraisk *ruach*, på arabisk *ruh*, på engelsk *mind* («sinn») eller *spirit*, fransk *esprit* og tysk *Geist*. 

Skapende virksomhet, også kalt kreativitet, er den ikke materielle basis for både materielle og ikke-materielle produkter. Åndsverkloven regulerer eierskap til slike produkter. Ånd representerer her inspirasjonen og verk representerer resultatet.

Kristendommen
-------------

Bibelen nevner ånder mange ganger, hovedsakelig i Det nye testamentet hvor Jesus driver ut *onde* ånder. Den hellige ånd er en del av den hellige treenighet (Faderen, Sønnen og Den hellige ånd) og er som en slags stedfortreder for Jesus Kristus. Religionen lærer at når man blir frelst og bestemmer at man vil ha Jesus i ens hjerte, strømmer Den hellige ånd inn i en og gjør en sterk i troen. Særlig Pinsevennene legger mye vekt på Den hellige ånds kraft og mener at det er viktig å bruke de gavene man kan få fra Ånden (tungetale, profetier osv.).

Se også
-------

* Demon

* Elementærånder
* Skytsånd
* Djinn eller genie, ånd i arabiske eventyr og religion
* Genius
* Åndsdåp
* Poltergeist
* Spøkelse
* Ånden som går, kallenavn på tegenseriehelten Fantomet
* Pneumatologi

Eksterne lenker
---------------

* Søk på oppslagsordet «ånd» i Bokmåls- og Nynorskordboka
* Søk på oppslagsordet «ånd» i Norsk ordbok
* Oppslagsordet «Ånd» i *Ordbog over det danske sprog 1700-1950* (på dansk)
* Oppslagsordet «Ande» i *Nordisk familjebok* fra 1904 (på svensk)
* Oppslagsordet «Ande» i *Biblisk ordbok för hemmet och skolan* fra 1896 (på svensk)