recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Actus pontificum Cenomannis** er en rekke korte biografier på latin fra middelalderen, forfattet av biskopene i den franske byen Le Mans.

Verket starter med den første biskopen Julian, en av «de syttito disipler». Hovedmengden av teksten ble skrevet på midten av 800-tallet, sannsynligvis av en skriver eller flere ved katedralen i Le Mans, skjønt verket hadde flere betydelige fortsettelser i løpet av høymiddelalderen. Mye av informasjonen som finnes i den eldste kjerneteksten, foruten flere charter og diplomer, er delvis eller fullstendig oppdiktet.

*Actus pontificum Cenomannis* var sannsynligvis en del av en ambisiøs kampanje for å øke biskopens myndighet og makt over de klostrene som lå i nærheten, spesielt klosteret i Saint-Calais, men dette forsøket rant ut i sanden ved det kongelige rådsmøtet i Verberie i 863. Teksten er uansett av stor betydning for forståelsen av den sene karolinske episkopale ideologi.

Referanser
----------

1. ↑  *Actus pontificum Cenomannis*

Litteratur
----------

* Engelskspråklig diskusjon av teksten kan bli funnet i W. Goffart: *The Le Mans forgeries : a chapter from the history of church property in the ninth century* (Cambridge, Mass, 1966).
* Den beste og nyeste utgaven av Actus og beslektede tekster er M. Weidemann: *Geschichte des Bistums Le Mans von der Spätantike bis zur Karolingerzeit : Actus Pontificum Cenomannis in urbe degentium und Gesta Aldrici* (Mainz, 2000).

Portal: Litteratur
**Amanieu d'Albret**  (født ca. 1478, død 20. desember 1520 i Casteljaloux nær Bazas i Frankrike) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var i slekt med den franske kongefamilie.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han var sønn av Alain I av Albret og hans hustru Françoise de Blois-Bretagne, grevinne av Périgord. Hans eldre bror Jean gidtet seg med Katarina av Navarra. His onkel Louis d'Albret var også kardinal (kreert 1461) og hans svoger var kardinal Cesare Borgia (kreert 1493). Han hadde tre uekte barn, én sønn og to døtre.

### Kirkelig virke

Amanieu d'Albret hadde en rekke kirkelige titler, men intet tyder på at han mottok noen preste- eller bispevigsel. Han var apostolisk protonotar, *abbé commendataire* for abbediet Saint-Antoine-et-Saint-Pierre i Lézat, likeså av abbediene Saint-Jean de la Castelle og Saint-Vincent de Lucq. I 1499 ble han valgt til apostolisk administrator av Comminges og av Condom, men tok aldri disse bispesetene i besittelse. I En 1500 ble han utnevnt til administrator av Oloron.

Han hadde tre uekte barn; en sønn og to døtre.

Han ble hemmelig utnevnt til kardinal 20. mars 1500, og utnevnelsen ble publisert den 28. september 1500 av pave Alexander VI.

Han deltok i konklavene i september og oktober 1503, og etter pave Julius IIs valg måtte han forlate Roma.

Amanieu d'Albret tok del i kardinalsammensvergelsen mot pave Julius, og i oktober 1511 truet derfor paven han med ekskommunikasjon og avsetning. Likevel tok han del i det skismatiske konsilet i Pisa samme år og forble tilknyttet den franske parti mot pave Julius.

Kardinal d'Albret deltok ikke i konklavet i 1513 som valgte Leo X. Pave Leo absolverte ham i 1514, damyidig som han også absolverte kardinalene Guillaume Briçonnet og René de Prie). Han ble også bekreftet i sine kirkelige embeder.. Han ble også administrator av bispedømmet Pamiers fra 1514 til sin død. Han ble kardinal-protodiakon den 3. september 1520.

Han døde i Casteljaloux, og ble begravet der.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Biography from the Biographical Dictionary of the Cardinals of the Holy Roman Church

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** VIAF **·** SUDOC
 |
**Active Server Pages** (**ASP**) er en teknologi for å lage websider som inneholder server-side scripts. ASP er utviklet av Microsoft, og ble utviklet spesifikt for å håndtere utvikling av webapplikasjoner. ASP er innebygd i Microsofts *Internet Information Service* (*IIS*), og gir et script-grensesnitt som er enkelt å lære og som støttes av mange eksisterende HTML-designverktøy. 

ASP ble laget for å muliggjøre at HTML-sider kan fungere som Internett-applikasjoner. Dette betyr igjen at serveren prosesserer innholdet i scriptet før det skriver ut HTML-koden til klienten.

De fleste ASP-sider er programmert i *VBScript*, som er standardspråket for ASP. Andre språk kan brukes ved hjelp av @Language-direktivet. JScript (Microsofts versjon av JavaScript), er det andre språket som vanligvis er tilgjengelig. PerlScript (Perl) og andre språk er tilgjengelig som tillegg fra tredjeparter.

Eksempelkode
------------

Kode som skal prosesseres av serveren, skrives i *ASP-blokker*, <% og %>.

```
<% If X = 1 Then %>

X er lik 1.

<% Else %>

X kan være hva som helst, bortsett fra 1.

<% End If %>

```

Om variabelen X er lik 1, blir HTML-resultatet av ovenforstående kode slik:

```
X er lik 1.
```

Om X er hva som helst, bortsett fra 1, blir HTML-resultatet slik:

```
X kan være hva som helst, bortsett fra 1.
```
***Conflict: Desert Storm II***, utgitt som ***Conflict: Desert Storm II: Back to Baghdad*** i Nord-Amerika, er et krigsspill fra 2003 satt til Gulfkrigen. Det er det andre spillet i Conflict-serien, og er utviklet av Pivotal Games. Som i forgjengeren, Conflict: Desert Storm, spiller man som spesialsoldatene John Bradley, Paul Foley, Mick Connors og David Jones, som utgjør «The Red Team».

Handling
--------

Gjennom spillets ti oppdrag må de fire soldatene gjennomføre en rekke ulike oppgaver. I spillets første oppdrag befinner man seg i Al-Hadar hvor Red Team må slå seg sammen med en Delta-tropp som er fanget i byen. Etter å ha kjempet seg inn til Delta-troppen, dør to av Delta-soldatene etter å ha bli truffet av en irakisk granat fra en bombekaster mens Delta-troppen kjemper seg mot en bunker. I denne bunkeren, en kommunikasjonsbunker, må Red Team tre Delta-soldater fra irakiske styrker før de og sersjanten deres blir evakuert.

Red Team blir så sendt til et annet sted for å ødelegge en kommunikasjonsbunker, men blir fakket. De klarer å rømme, og blir siden sendt videre til et biokjemisk anlegg hvor langdistansemissiler blir fylt med den livsfarlige gassen sarin. Etter å ha ødelagt den kjemiske trusselen, må Red Team hjelpe «2nd Marine Division» med å sikre et oljeraffineri som har blitt tatt over av irakiske styrker og skal ødelegges. Oppdraget ender med at marine-infanteriet blir tatt i bakholdsangrep, og mange av dem blir skutt og drept.

Red Team hjelper også til med å sikre Kuwait By ved å kjøre rundt i en M2 Bradley Fighting Vehicle, et militært kjøretøy, mens man dreper irakiske soldater før man til slutt kommer frem til fiendtlig artilleri. Red Team beordrer så et luftangrep for å ødelegge dem, og spillet ender med at Kuwait blir frigjort, og emiren av Kuwait takker FN-koalisjonen for deres militære assistanse.

Spillbarhet
-----------

Som i spillets forgjenger kan man også her velge om de fire spesialsoldatene skal være en del av den britiske SAS-styrken eller fra amerikanske Delta Force. Spilleren kan til enhver tid bytte mellom de fire karakterene, og kan også gi ordre til de man ikke styrer. På PlayStation 2 kan to spillere spille samtidig og styre to karakterer hver, men på Xbox og GameCube kan opptil fire spillere spille samtidig. Spilleren er ikke bundet til våpnene karakterene starter med - man kan plukke opp våpen og ammunisjon fra drepte fiender.

Referanser
----------

1. ↑  Gamefaqs release dates
2. ↑  Gamefaqs release dates Gamecube

Portal: Videospill
**Manfred Kurt Toeppen** (født 3. september 1887 i St. Louis i Missouri, død 18. juli 1968 i Los Angeles i California) var en amerikansk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis og 1908 i London.

Toeppen vant en olympisk bronsemedalje i vannpolo under OL 1904 i St. Louis. Han var med på det amerikanske vannpololaget *Missouri Athletic Club* som kom på tredjeplass i vannpoloturnering. De tapte «semifinalen» til *New York Athletic Club* med 0-5. Det var kun tre lag, alle amerikanske som deltok i vannpoloturnering. *New York Athletic Club* vant finalen mot *Chicago Athletic Association* med 6-0. Det ble kun spilt to kamper i turneringen.

OL-medaljer
-----------

* Bronse 1904 USAs flagg St. Louis - Bronse i vannpolo USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Manfred Toeppen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Manfred Toeppen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Manfred Toeppen – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**«Sentralbordsangen»** er en norsk sang som ble skrevet av Øystein Sunde og utgitt 1. september 2008 på Sundes musikkalbum *Meget i sløyd*.

Melodien ble opprinnelig spilt høsten 1995 på Dizzie Showteater på forestillingen *Så hatten passer*. Da hadde den tittelen «Et nummer som ikke er i bruk». Teksten dengang handlet om digitalisering av telefonen. En versjon ble vist 29. november 1997 i programmet *Så hatten passer* på NRK1. Opptaket var fra 31. januar/1. februar 1997 i Grieghallen.

Da Sunde fremførte forestillingen *Sånn er'e bare* på Dizzie Showteater høsten 2006, hadde han satt ny tekst og tittel til melodien. Han brukte den som avslutningsnummer i forestillingen.

Teksten til «Sentralbordsangen» handler om hvor dårlig, upersonlig og digitalt kundeservice generelt har blitt per 2008, og spesielt NSB får gjennomgå. Teksten er gjengitt i CD-heftet til *Meget i sløyd*.

Musikere og instrumenter
------------------------

* Øystein Sunde: vokal, akustisk gitar
* Knut Hem: dobro
* Terje Kinn: banjo, kor
* Øystein Fosshagen: fele, kor
* Stein Bull-Hansen: akustisk gitar solo
* Olaf Kamfjord: kontrabass, kor

Referanser
----------

1. 1 2  *Meget i sløyd* – informasjon i CD-heftet
2. ↑  VG – 19. august 2008 side 27
3. ↑  Spinner Records – Medium: *Meget i sløyd* – Øystein Sunde (1. september 2008)
4. ↑  Programmet som ble solgt på Dizzie Showteater i forbindelse med showet *Så hatten passer*
5. ↑  VG – 29. november 1997 side 63
6. ↑  VG – 4. januar 1997 side 50
7. ↑  Programmet som ble solgt på Dizzie Showteater i forbindelse med showet *Sånn er'e bare*.
Sargbolter med skulder.
En **sargbolt** eller **sylindermutter** er en type mutter som har gjenger vinkelrett på sylinderaksen. De brukes mye i luftfart og til montering av møbler, og er en av flere typer vanlige møbelskruer.

De har ofte et verktøyspor i den ene enden slik at man kan rotere gjengehullet for å line det opp med boltens akse under installasjon. Noen sargbolter har skulder slik at de ikke sklir for langt inn i hullet under installasjon. Ved bruk av sargbolter med skulder må lengden fra skulderen til gjengehullet være tilpasset applikasjonen.

Bruk i mekanikk
---------------

Sagbolter brukes til å bolte fast tynne metallplater til større deler som ofte er freste eller smidde. Sargbolten sitter da i et hull inni den smidde delen, og metallplaten festes ved hjelp av sargbolten ved at en vanlig bolt skrus i fra utsiden av metallplaten. Fordelen med å bruke en sargbolt til slike applikasjoner er at man ikke behøver å maskinere eller smi en flens på den mottakende delen, og dermed reduserer massen.

Bruk i møbler
-------------

Sargbolter brukes ofte til montering av møbler i tilfeller hvor man skal koble sammen to deler av tre. Sargbolt er ikke den eneste typen "møbelmutter", og eksempler på andre typer muttere som er vanlige til montering av flatpakkede møbler («møbelskruer») er islagsmutter, hylsemutter, stokkskrue, eksenterbolt og gjengeinnsatser for tre (rampemuffe) med skruehode (for eksempel rettspor eller innvendig sekskanthode).

Galleri
-------

* En 10 mm lang sargbolt uten skulder og med M6-gjengerEn 10 mm lang sargbolt uten skulder og med M6-gjenger
* Skisse av bruk i møblerSkisse av bruk i møbler
* En snittegning av et sargbolt i brukEn snittegning av et sargbolt i bruk
* Skisse av bruk i trekonstruksjonSkisse av bruk i trekonstruksjon

Se også
-------

* Islagsmutter
* Rampemuffe

Referanser
----------

1. ↑  
Smith, Carroll (5. august 1990). *Carroll Smith's Nuts, Bolts, Fasteners and Plumbing Handbook*. MotorBooks/MBI Publishing Company. ISBN 0879384069.
**Sentralkomiteen for det vietnamesiske kommunistparti** (vietnamesisk: *Ban Chấp hành Trung ương Đảng Cộng sản Việt Nam*) ble opprettet i 1930, og er det høyeste beslutningsnivået i det vietnamesiske kommunistparti, og valgt av partiets nasjonalkongress. Dagens sentralkomite har rundt 175 medlemmer, og 25 varamedlemmer.

Umiddelbart etter hver nasjonalkongress velger sentralkomiteen partiets politbyrå og generalsekretær, som leder partiets daglige virksomhet, under ledelse av generalsekretæren.

Sentralkomiteen kan i prinsippet sette til side vedtak i politbyrået, men dette er svært sjeldent. Dette skjedde eksempelvis da kompromisskandidaten Lê Khả Phiêu ble avsatt i 2001, før den tiende nasjonalkongress 18. til 25. april 2006. Sentralkomitéen satte da til side et vedtak i politbyrået, og et flertall i sentralkomiteen stemte for å fjerne Phiêu som generalsekretær.

Referanser
----------

1. ↑  Van, Canh Nguyen; Cooper, Earle: *Vietnam under Communism, 1975–1982*, side 69, Hoover Press 1983, ISBN 9780817978518.
2. 1 2  Abuza, Zachary (16. november 2001). «The Lessons of Le Kha Phieu: Changing Rules in Vietnamese politics». Vietnamese Professionals of America. The Catholic University of America. s. 12.  Manglende eller tom `|url=` (hjelp)
3. ↑  Abuza, Zachary (16. november 2001). «The Lessons of Le Kha Phieu: Changing Rules in Vietnamese politics». Vietnamese Professionals of America. The Catholic University of America. s. 1.  Manglende eller tom `|url=` (hjelp)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
**Agrippa** (gresk: Ἀγρίππας) var en astronom fra Oldtidens Hellas. Han var fra Bitynia, og levde i det 1. århundre e. Kr. Ingen dokumenter er funnet etter ham. Det eneste som er kjent om ham, er en observasjon, nevnt av Ptolemaios i *Almagest* (VII, 3). Ptolemaios skriver at i det tolvte år under Domitian, på den syvende dagen i den bitynianske måneden *Metrous*, observerte Agrippa en okkludert front på deler av Pleiadene.

Hensikten med observasjonen var trolig å kontrollere presesjonen ved jevndøgn, som den greske astronomen, geografen og matematikeren Hipparkhos (ca. 190–120 f.Kr.) hadde oppdaget mange år tidligere.

Et av kraterne på månen er oppkalt etter Agrippa.

Referanser
----------

1. ↑  «RE:Agrippa 6 – Wikisource». *de.wikisource.org* **(tysk)**. Besøkt 24. april 2021.
2. ↑  Hodges, Figgis (1964). *Proceedings of the Royal Irish Academy: Archaeology, linguistics and literature. Section C.* Royal Irish Academy. s. 155–157.
3. ↑  «Planetary Names: Crater, craters: Agrippa on Moon». *planetarynames.wr.usgs.gov*. Besøkt 24. april 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Agrippa, hellenicworld.com
**«Jag tror på sommaren»** er en svensk sang, skrevet av Stig Olin. Den ble spilt inn av Mats Olin og utgitt på singlen Polar POS 1028 i 1967. B-siden var «Gossen med gyllene äpplet». Mats Olins versjon var en hit på Svensktoppen i tolv uker i perioden 21. mai-6. august 1967.

Sangen ble skrevet til siste sending i høstsesongen av *Frukostklubben* 21. desember 1966 på oppdrag av produsent Bertil Perrolf. Stig Olin fremførte den i programmet sammen med hustruen, Britta Holmberg, samt barna Mats og Lena. Mats fremførte den i *Hylands hörna* i 1967.

Kirsti, Oddvar og Arne m/Alf Blyverkets orkester spilte også inn sangen. Den ble utgitt på singlen Triola TN 472. A-siden var «Hver lørdag en fest».

Norske versjoner
----------------

*Basse Fant* og Bente Aaseth har skrevet norske tekster. De bærer tittelen «Jeg tror på sommeren».

### Innspillinger

| År | Sangtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1967 | «Jeg tror på sommeren» | Elisabeth Granneman | *Basse Fant* | Single | Polydor NH 66796 |
| 1967 | «Jeg tror på sommeren» | Bente Aasethmed Carsten Kloumans orkester | Bente Aaseth | Single | His Master's Voice 45-AL 6147 |

Referanser
----------

1. ↑  Svensk mediedatabas
2. ↑  Svensktoppen
3. ↑  Palm, Anders; Stenström, Johan, red. (1999). *Barnens svenska sångbok*. Stockholm: Bonnier. ISBN 91-0-057050-8. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
**Jagdish Lad** (født 1987 i landsbyen Kundal i distriktet Sangli i delstaten Maharashtra i India, død 30. april 2021 i Vadodara i delstaten Gujarat) var en indisk kroppsbygger. Han representerte India og Maharashtra ved en rekke kroppsbyggerkonkurranser.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Jagdish Lad vokste først opp i Kundal, og flyttet senere til Navi Mumbai. Senere flyttet han til Baroda (senere kalt *Vadodara*) der han hadde fått stilling for å drive et treningssenter.

### Karriere

Lad vant sølvmedalje i en kategori for menn opp til 90 kilo i 2014 WBPF World Championship som ble arrangert i Mumbai. Han vant også sølvmedalje på kroppsbyggerkonkurransen for *Mr. India* og vant den nasjonale *Bharat Shri*-tittelen. Han trakk seg tilbake fra profesjonell kroppbygging i 2017.

### Død

Lad døde den 30. april 2021 av covid-19 i en alder av 34 år. Han var da under pleie med oksygenstøtte ved et privat sykehus i Vadodara. Han var da den andre indiske konkurransekroppsbygger som døde av covid-19, etter Manoj Lakhan.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «International body builder Jagdish Lad dies due to covid - Times of India». *The Times of India* **(engelsk)**. Besøkt 1. mai 2021.
2. 1 2   (på en) *கொரோனாவுக்கு உயிரிழந்த ஆணழகன்- பாடி பில்டர்களையும் வீழ்த்தும் கொரோனா*, besøkt 2021-05-01
3. ↑  Kashyap, Simran (1. mai 2021). «Mr. India Bodybuilder Jagdish Lad succumbs to COVID-19».  **(engelsk)**. Besøkt 1. mai 2021.  Ekstern lenke i `|nettside=` (hjelp)
4. ↑  «Mr India Jagdish Lad succumbs to COVID-19». *Zee News* **(engelsk)**. 30. april 2021. Besøkt 1. mai 2021.
Utstyr for å legge inn SVK
SVK med tre lumen lagt i vena jugularis
Et **sentralt venekateter** (**SVK**) er et kateter plassert i en stor vene i halsen, brystet eller lysken. SVK settes inn av en lege når pasienten trenger mer intensiv kardiovaskulær overvåkning, for bedre oversikt over væskestatusen, og for å kunne bedre bruke intravenøse legemidler eller væsker. De mest vanlig brukte venene å legge inn SVK er vena jugularis interna, vena subclavia og vena femoralis, mens et perifert venekateter som regel settes i hendene eller armene. Ved innlegging av SVK brukes som regel Seldingerteknikken.

Beskrivelse
-----------

Avhengig av bruksområde har kateteret mellom ett og fem lumen. Det holdes normalt på plass av en sutur eller agraff og en okklusiv bandasje. Jevnlig gjennomskylling med fysiologisk saltvann og/eller heparinoppløsning holder kateteret åpent og forebygger infeksjon.

Indikasjoner og bruksområder
----------------------------

Indikasjoner for å bruke SVK omfatter:

* Overvåkning av sentralt venetrykk hos akutt syke pasienter for å kvantifisere væskebalanse
* Parenteral ernæring
* Legemidler som kan forårsake flebitt i perifere vener, som:
	+ Kalsiumklorid
	+ Kjemoterapi
	+ Kaliumklorid
	+ Amiodaron
	+ Enkelte antibiotika i store doser
* Behov for intravenøs terapi når perifer venetilgang er umulig
	+ Blodoverføring
	+ Legemidler
	+ Rehydrering

Sentrale venekatetere ligger ofte inne over en lengre tidsperiode, spesielt dersom indikasjonen er langvarig, for eksempel total parenteral ernæring. Ved slike indikasjoner brukes ofte Hickmankateter, perifert innsatt sentralt venekateter eller veneport i stedet for CVK fordi de har lavere infeksjonsrisiko. Aseptisk teknikk er svært viktig når man håndterer sentrale venekatetere, siden de kan fungere som en inngangsport for patogene organismer, og kateteret i seg selv kan bli infisert med organismer som staphylococcus aureus eller coagulase-negative stafylokokker.

Komplikasjoner
--------------

Potensielle komplikasjoner omfatter:

* Pneumothorax
* Infeksjon
* Luftemboli
* Blødning
* Arytmi

Eksterne lenker
---------------

* Stell og bruk av tunnelert og ikke-tunnelert kateter hos voksne (Prosedyre fra Nettverk for kunnskapsbaserte fagprosedyrer)
* Blodprøvetaking fra sentralt venekateter (Prosedyre fra Nettverk for kunnskapsbaserte fagprosedyrer)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** NKC
 |
**Amar Prakash** (født 26. januar 1887, død 13. august 1933 i Wien) var raja og maharaja av fyrstestaten Sirmur i Punjab fra 1911 til 1933. Han var rajput og hindu. 

Amar Prakash ivaretok styret av Sirmur i tiden da hans far var syk. I 1910 giftet han seg med datteren av en tidligere statsminister i Nepal.

Etter at han selv ble innsatt som raja 26. oktober 1911 bidro han til utvikling av staten, blant annet gjennom å innføre gratis grunnskole. Han var også opptatt av å sikre vannforyningen til hovedstaden Nahan.

Amar Prakash støttet britene økonomisk og militært i første verdenskrig, da Sirmur Sappers and Miners ble sendt til Mesopotamia. Han ble i 1915 utnevnt til kommandørridder av Indias stjerneorden og ble i 1921 utnevnt til kommandørridder av Den indiske imperieordenen. Han ble også utnevnt til oberstløytnant i Den britiske hær. I 1918 fikk han herskertittelen oppgradert fra raja til maharaja og dette ble gjort arvelig. Videre fikk han, som en personlig hedersbevisning, økt salutten fra elleve til tretten skudd.

Amar Prakash etterfulgte i 1911 sin far Surendra Bikram Prakash på *gaddien* og ble selv etterfulgt av sin eldste sønn Rajendra Prakash.

Referanser
----------

1. ↑  Mark Brentnall: *The Princely and Noble Families of the Former Indian Empire. Volume One: Himachal Pradesh*, New Delhi: Indus Publishing, 2004, s. 48–49.
2. 1 2 3  Somerset Playne: *Indian States. A Biographical, Historical, and Administrative Survey*, opprinnelig utgitt i London 1922, nytt opptrykk New Delhi: Asian Educational Services, 2006, s. 638.
3. ↑  Brentnall, s. 48.
**Sentralkommisjonen for disiplininspeksjon** ((forenklet kinesisk: 中国共产党中央纪律检查委员会; tradisjonell kinesisk: 中國共產黨中央紀律檢查委員會; pinyin: **Zhōngguó Gòngchăndăng Zhōngyāng Jìlǜ Jiănchá Wĕiyuánhuì**; gjerne forkortet til 中纪委) er en organisasjon understilt nasjonalkongressen til Kinas kommunistparti og som har til oppgave å bekjempe korrupsjon og annet ugagn blant partikadrene.

Navnet
------

Organet ble opprettet i 1927 under navnet **Dek kinesiske kommunistiske partis kontrollkommisjon**; skiftet til det nåværende navn fant sted i 1949, etter at Folkerepublikken Kina var blitt etablert. I perioden 1955 til 1978 var det igjen kjent under sitt opprinnelige navn.

Liste over sekretærer (ledere)
------------------------------

* Zhu De: (november 1949-mars 1955)
* Dong Biwu (mars 1955-april 1968)
* Chen Yun: desember 1978-oktober 1987
* Qiao Shi: oktober 1987-oktober 1992
* Wei Jianxing: oktober 1992 - november 2002
* Wu Guanzheng: november 2002 - oktober 2007
* He Guoqiang: oktober 2007- november 2012
* Wang Qishan: november 2012 - ...

Eksterne lenker
---------------

* http://www.12388.gov.cn Det kinesiske kommunistiske partis sentralkommisjon for disiplininspeksjon - hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Zentralrat der Deutschen Sozialistischen Republik** (Sentralrådet for den tyske sosialistiske republikk) var en av de første alminnelige tyske kongresser for arbeider- og soldatrådene, opprettet i desember 1918 som tilsyn med Rådet for de folkebemyndigede (Rat der Volksbeauftragten).

I denne funksjon avløste det Det utøvende arbeiderråd i Stor-Berlin. I dette gremiet var imidlertid bare ett parti, Mehrheitssozialdemokratische Partei Deutschlands, representert. Valget til rådet ble boikottet av Unabhängige Sozialdemokratische Partei Deutschlands, fordi dets krav om først å kunne istemme i eller avvise Sentralrådets rett til å gi Rådet for de folkebemyndigede dets lover.

Både Sentralrådet og Rat der Volksbeauftragten forstod seg selv som foreløpige revolusjonære overgangsinstitusjoner, som skulle oppløse seg selv etter valget på nasjonalforsamling og etableringen av en regjering utgått fra denne.

Den 4. februar 1919 overdro så Sentralrådet sin myndighet til Nasjonalforsamlingen.

Formenn
-------

| Bilde | Navn(født–død) | Embetstid |
| --- | --- | --- |
|  | Robert Leinert(1873–1940) | 20. desember 1918–14. april 1919 |
|  | Max Cohen-Reuß(1876–1963) | 20. desember 1918–mai 1920 |
|  | Hermann Müller(1876–1931) | 20. desember 1918–4. februar 1919 |

Litteratur
----------

* Eberhard Kolb: Die Arbeiterräte in der deutschen Innenpolitik 1918–1919. Frankfurt a. M. 1978. Zehntes Kapitel: Die Politik des Zentralrats, S. 244–261.
* Peter von Oertzen: Betriebsräte in der Novemberrevolution. Bonn 2. Aufl. 1976, d. 200 ff.

Referanser
----------

1. ↑  «Germany: Soviet Executive: 1918-1919». *Archontology.org*. Besøkt 2. august 2019.

Eksterne lenker
---------------

* "Deutsche Geschichten"
* B-8 i *Zentralrat-Archive der Deutsche Sozialistische Republik* i Internationales Institut für Sozialgeschichte. Inneholder liste over sentralrådsmedlemmer på side 42 i dokumentet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
Mange oppnår orgasme lettest når de onanerer og selv styrer den seksuelle stimuleringen. Gustav Klimts erotiske tegning *Masturbasjon* fra 1913.
**Orgasme**, også kjent som *klimaks* eller *utløsning*, er høydepunktet av lystfølelse under seksuell aktivitet. Orgasme er en fysiologisk og psykologisk respons på seksuell stimulering som kan oppleves av dyr og mennesker av hannkjønn (vanligvis ledsaget av sædtømming) og hunnkjønn (rytmiske sammentrekninger i skjede og gjennom hele kroppen). Orgasmen hos mennesker varer fra 2 til 15 sekunder og etterfølges oftest av en dyp følelse av ro og tilfredshet. Orgasmen er en av naturens måter å sikre at et dyr «ønsker» paring og dermed utbrer sine egne gener ved kjønnet formering.

Ordet *orgasme* er lånt fra det greske *orgasmos* som er dannet av et ord som betyr «å svulme» eller «bli prirret».

Orgasme hos mennesker
---------------------

Orgasme innledes hos begge kjønn av sterk og vedvarende følelse av psykisk velvære og sterk seksuell opphisselse. Både menn og kvinner opplever deretter sammentrekninger i musklene i underlivet. Hos kvinner trekker skjedeveggene seg sammen, og hos menn fører en rekke sammentrekninger til sædutløsning. Sammentrekningene er målt til 0,8 sekunders mellomrom hos både menn og kvinner. En orgasme kan oppleves og føles ulikt fra gang til gang og fra person til person. En objektiv beskrivelse av en orgasme er vanskelig å gi på tvers av mennesker og kjønn, men det er ikke antatt at orgasmefølelsen er ulik mellom menn og kvinner. 

Når det skjer en orgasme strammes pubococcygeus-muskelen (PC-muskelen) som ligger mellom anus og den ytterste delen av vagina hos kvinner, og mellom anus og musklene rundt penis hos menn. Fysiske kjennetegn for orgasme hos menn er ejakulasjon. Og fysiske kjennetegn hos kvinner er at de får muskelsammentrekninger.

Enkelte skiller mellom orgasme hos kvinner når den skjer ved stimulering av klitoris, såkalt *klitorisorgasme*, i motsetning til stimulering av vagina, såkalt *vaginalorgasme*. Noen hevder også at intens og rytmisk berøring av G-punktet foran i skjedetaket kan gi dem sterkere orgasmer, eventuelt som sprutorgasme. På samme måte kan noen menn oppnå mer intens lystfølelse dersom en samtidig med berøring av penis også stimulerer prostatakjertelen, for eksempel med fingre i anus.

Se også
-------

* Ekstase

Eksterne lenker
---------------

* Kvinnens orgasme; klikk.no
* Mannens orgasme; klikk.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
*For flere skoler med lignende navn, se Valle Hovin videregående skole.*

**Hovin skole** er en tidligere 8–10 skole, ungdomsskole, i bydel Gamle Oslo i Oslo. Skolen ble åpnet 15. september 1955, og lagt ned høsten 2010 da skolens elever ble flyttet til den nye Fyrstikkalleen skole. Skolen rekrutterte elever fra Bryn skole og Hasle skole. Skolen hadde adresse Strømsveien 110, men tilkomsten til skolen var fra Innspurten, på motsatt side fra Valle Hovin stadion.

Året etter at skolen ble nedlagt flyttet Frydenbergveien skole midlertidig inn i Hovin skole på grunn av forsinkelser i leveranse fra utbygger. Det midlertidige oppholdet varte fra august 2011 til januar 2012.

Historie
--------

Hovin skole er den andre skolen med det navnet i Osloskolens historie. Den første, Hovind skole, ble etablert i 1855, og lå på Lilleberg under Søndre Hovind gård til den ble nedlagt i 1893.

Hovin skole startet opp som folkeskole den 14. februar 1955 selv om selve skoleanlegget ikke stod ferdigstilt før i 1957. Arkitekt var Victor Schauland. I årene på slutten av 1950-tallet hadde skolen 1224 elever fordelt på 43 klasser og 45 lærere. Etableringen av skolen kom som er resultat av mye boligbygging i området Etterstad og Valle Hovin i etterkrigsårene. Elevtallet falt etter dette, og i 1960-1961 var elevtallet rundt 800. Idrettshallen stod klar i 1964. Fra 1967 var skolen en 1-9 skole, men barnetrinnet ble senere avviklet og Hovin skole var siden en ren ungdomsskole. I skoleåret 2008/09 hadde skolen 277 elever.

Reduksjonen i elevtallet gjorde at større deler av bygget stod ledig. Voksengymnaset flyttet inn i lokalen i 1973. Fagopplæringsetaten tok over lokalene fra midten av 1980-årene. Våren 1999 flyttet også Sykepleieropplæringen inn i deler av lokalene. Fra høsten 2005 hadde skolen rundt 280 elever fordelt på 12 klasser.

Bygging av det nye bygget til skolen.
Høsten 2017 kom en ny skole i området, Valle Hovin videregående skole, som ble bygget i tilknytning til Intility Arena.

Rektorer
--------

* Nils Vold (1955–1973)
* Bjørn Borg (1973–1978)
* Olav Broen (1978–1997)
* Petter Tyrdal ( 1997-2007)
* Jan Petter Braathen (2007–2010 til Sinsen skole)

Referanser
----------

1. ↑  utdanningsetaten.oslo.kommune.no (28. juni 2011): *Allmøte om Frydenberg skole, 27. juni*[*død lenke*], hentet 3. juli 2011

Eksterne lenker
---------------

* Årsmelding og resultater[*død lenke*] - *Kvalitetsportalen Oslo*, Oslo kommune. Besøkt 22. oktober 2010.

| * v
* d
* r
Tidligere offentlige grunnskoler i Oslo |
| --- |
|  | Berles **·** Bernhus **·** Bøler **·** Christiania **·** Fossum **·** Fossumberget **·** Gran **·** Grønland **·** Hammersborg (I) **·** Hammersborg (II) **·** Haugerud (Sogn) **·** Hersleb **·** Hovin **·** Hovind **·** Linderud **·** Torshov **·** Tøyenhagen **·** Tyskestranden **·** Rommiskolen **·** Rosenhof **·** Stig **·** Ulven **·** Vaterland **·** Vestliskogen | Norges flagg |

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon
 |
Kart over Hovinbyen
**Hovinbyen** er et navn som er gitt Oslo kommunes største byutviklingsområde. Området ligger like øst for indre by (grensen er Gjøvikbanen, som har vært indre øst sin «østgrense» i snart 100 år), og tankegangen er at befolkningstettheten i nye boligområder innenfor planområdet skal bli like stor som nettopp i indre by. Området strekker seg fra Bjerke i nord til Bryn i sør, fra Løren i vest til Breivoll i øst, og er arealmessig like stort som indre by innenfor Ring 2. Sentralt i området blir det nye storsenteret som skal erstatte Økernsenteret. 

Utviklingen av området startet for noen år siden med Ensjøbyen og Løren-utbyggingen, uten at dette da var en del av en større Hovinbyen-plan. De etablerte boligstrøkene like øst for Gjøvikbanen vil forbli som i dag selv om de ligger innenfor planområdet. Her kan man se et tydelig skille mellom Indre og Ytre by i bebyggelsen ut ifra hvilken side av jernbanen man er på, eksempelvis: Sinsenbyen vs Sinsen hageby; Carl Berner vs Hasle og Keyserløkka; Tøyen vs Lille Tøyen; Kampen vs Ensjø.

I dag bor det 40 000 mennesker innenfor planområdet, og det er lagt planer for at området skal kunne utbygges med 27 000 nye boliger og 2,5 millioner m2 næringsareal. Plan- og bygningsetaten anslår at det kan bo over 100 000 mennesker i området i år 2030.

Avgrensning
-----------

I vest er området avgrenset av Gjøvikbanen, og i nord av Trondheimsveien. I sør og øst er grensen hovedsakelig Hovedbanen, men man går også noe utenfor dette ved å inkludere Breivoll området (som ligger i Bydel Alna), og å få med hele Bryn sør til Fellesstrekningen i øst på T-banen. I nordøst går grensen like vest for Linderud skole / Linderud gård

### Strøksoversikt

Kart over de ulike strøkene og reguleringsplans-områdene i Hovinbyen.
* Sinsen (Sinsen hageby og området rundt Aker sykehus)
* Løren
* Hasle / Frydenberg
* Lille Tøyen og Keyserløkka
* Ensjø
* Etterstad
* Helsfyr
* Bryn
* Teisen
* Valle Hovin
* Ulven
* Økern / Økern senter
* Breivoll
* Haraldrud
* Risløkka
* Refstad
* Bjerke og Brobekk
* Vollebekk

Man «forsyner seg» strøksmessig størst av Bydel Bjerke, hvor hele *Delbydel Økern* (med grunnkretsene: Refstad, Økern, Risløkka, Brobekk, Nordre Hovin, Aker sykehus, Bjerkebanen og Økern senter) ligger innenfor planområdet.

Eksterne lenker
---------------

* Hovinbyen
* Osloby.no Arkivert 2. februar 2015 hos Wayback Machine. (Aftenposten) - *Her kan 100 000 oslofolk bo om 15 år* (30. januar 2015)
**Cennétig mac Lorcáin** (død 951) var en irsk småkonge, og var far til Mathgamain og Brian Bóruma, kjent under sitt anglifisert navn Brian Boru.

Styre
-----

Cennétig var konge av Dál gCais, en av de irske stammene til Déisi, et folk i Munster. Deres navn var tilsynelatende av ny opprinnelse, og ble første gang nedtegnet på 930-tallet, og de hadde tidligere vært en uvesentlig del av nordlige Déisi. Kongene i Munster hadde på denne tiden kommet fra Eóganachta, en stor, kompleks gruppe av slektninger som hevdet nedstamming tilbake til Éogan Mór, en legendarisk konge i Munster på 100-tallet. De lærde menn innenfor Dál gCais skaffet en ny og forbedret genealogi (avstamming) for deres konger, og hevdet at de nedstammet fra Eógan Márs bror Cormac Cass.

Dál gCais hadde sitt maktsentrum i den østlige delen av det senere grevskapet Clare, en del av region som var kjent som Tuadmumu (senere som Thomond), et navn som første gang er bevitnet i 944 i en rapport om et nederlag til Cennétig ved Gort Rotacháin ved Eóganachta-kongen Cellachán Caisil.

I nedtegnelsene som handlet om Cennétigs død i 951 er han omtalt som «konge av Tuadmumu».

Barn
----

Cennétig synes å ha blitt far til mange barn, kanskje så mange som 11 sønner. Hans datter Órlaith ble hustru av Irlands overkonge Donnchad Donn. Hun ble drept i 941, muligens på grunn av utroskap med hennes stesønn Óengus.

To av sønnene — Dub og Finn Dub — ble det sagt skal ha dødd ved Gort Rotacháin i 944, to andre, Donncuan og Echthigern, døde i 950 under en invasjon av Munster ved Donnchad Donns etterkommer Congalach Cnogba. Den som etterfulgte Cennétig var tilsynelatende Lachtna, men ble selv drept kort tid etter, og ble da etterfulgt av sin bror Mathgamain.

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage person ID p18895.htm#i188941, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Genealogics[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* *Ulster-annalene*, redigert og oversatt av Seán Mac Airt og Gearóid Mac Niocaill (Dublin 1983). Elektroniske utgaver hos CELT - Corpus of Electronic Texts: Redigert utgave (mellomirsk/latin), Engelsk oversettelse
* «(Genealogies from Rawlinson B 502) De genelogia Dál Chais ut inuenitur in psalterio Caissil». *CELT: Corpus of Electronic Texts*.
* Duffy, Seán (2004): «Brian Bóruma (Brian Boru) (c.941–1014)». *Oxford Dictionary of National Biography*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dictionary of Irish Biography
 |
Kart over medlemsland i OSSE
**Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa** (**OSSE**, engelsk: *Organization for Security and Co-operation in Europe (OSCE)*) er en sikkerhetsorganisasjon som fokuserer på konflikthåndtering. OSSE jobber med å hindre at konflikter oppstår, megler i konflikter som har oppstått og bistår også med gjennoppbygging etter at en konflikt er avsluttet. 

Organisasjonen har 57 medlemsland fra Europa, Sentral-Asia og Nord-Amerika og ble etablert med virkning fra 1. januar 1995, som en forlengelse av Helsingforsprosessen, som startet med et møte i den finske hovedstaden Helsingfors i 1975. Den har sitt hovedsete i Wien.

Formannskapet roterer mellom medlemslandene, og innehas av vedkommende lands utenriksminister. Under Kosovokrigen var Norges utenriksminister Knut Vollebæk formann for OSSE.

Etter at demokratiske opposisjonspolitikere krevde internasjonale valgobservatører under presidentvalget i USA i 2004, ble OSSE invitert som valgobservatører under det amerikanske valget for å se at alt gikk riktig for seg.

Wien-dokumentet er en avtale fra 1990 i OSSE om årlig utveksling av militær informasjon. Den er avgrenset til styrker i Europa, mens Global utveksling av militær informasjon gjelder for alle styrker til medlemslandene, uansett hvor de holder til.

Historie
--------

**Konferansen for sikkerhet og samarbeid i Europa** (**KSSE**) var opprinnelsen til OSSE. KSSE ble etablert i 1973 og bar dette frem til navnebyttet i 1995. KSSE ble særlig kjent for Helsingfors-konferansen i 1975, som fastslo tesen om grensenes ukrenkelighet i Europa.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (fr) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (it) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (ru) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (ro) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (bs) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Organization for Security and Co-operation in Europe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Utenriksdepartementet (2002): Norge og OSSE

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** HDS **·** NLA **·** NKC **·** BNE **·** CiNii
 |
**Palettciklide** (*Pelvicachromis pulcher*) er en art i gruppen ciklider. Den er endemisk til Nigeria og Kamerun.
Den er en populær akvariefisk.

Utseende og størrelse
---------------------

I naturen blir hannene av palettcikliden ca. 12,5 cm lang, og veier opp til 9,5 g. Hunner er mindre, opp til 8,1 cm lange og 9,4 g i vekt. Begge kjønn har en mørk stripe langs siden, fra munnen til halefinnen. Buken er rosa eller rød. 
Rygg- og halefinnen kan også ha øyeflekker. Fargetegningene hos hanner varierer, også innenfor noen populasjoner.

Utbredelse og habitat
---------------------

Palettcikliden hører hjemme sør i Nigeria og i kystområder av Kamerun, hvor den lever i varmt (24–26 °C), surt til nøytralt (pH 5,6-6,2), bløtt vann. Arten finnes i både sakte- og hurtigstrømmende vann, men kun steder hvor tett begrodde områder er tilgjengelig. 

De er også innført noen steder der de ikke naturlig hører hjemme, som Hawaii. Dette er en bivirkning av akvariehandel.

Diett
-----

I noe akvarielitteratur er det foreslått at denne arten lever av mark, krepsdyr og insekter, men analyser av mageinnholdet hos ville eksemplarer tilsier at dette er feil. 
En studie fra 1985 av 161 individer viste at hovedføden besto av diatomer, grønne alger, biter av andre planter og blågrønnalger. 
Noen virvelløse dyr ble funnet, men disse var relativt få i tallet.

Kjønnsforskjeller
-----------------

Hunnfisk
Som de andre artene i *Pelvicachromis*, har kjønnene forskjellig utseende. Hannene har spisse bukfinner, mens hunnenes er mer avrundet. I tillegg er hannene større, mangler gullskjæret på ryggfinnen, og har en mer avlang halefinne. 
Til tross for det som står i noen akvariebøker om at palettcikliden danner monogame par, er det ikke uvanlig med polygame haremer i naturen. 

Arten leker i huler som de graver ut under vannplanter. I akvariet tar de til takke med ferdiglagde huler, skjønt disse også blir gravd ut før eggene legges. 
Eggene fester seg i underlaget, og legges ofte i rekker på ca. ti stykker i taket av hulen. 
Det er vanligvis 40 til 100 egg. Begge foreldrene passer yngelen, vanligvis i 21-28 dager.
Hunnen tar seg i hovedsak av yngelen, mens hannen for det meste vokter territoriet.

Det hender at flere hanner slår seg sammen for å forsvare et felles territorium.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Palettciklide* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Palettciklide* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Palettciklide* hos FishBase Rediger på Wikidata

* (en) *Palettciklide* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Palettciklide* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Pelvicachromis pulcher* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Pelvicachromis pulcher* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Pelvicachromis pulcher* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Organisation de l'armée secrète** (**OAS**; hærens hemmelige organisasjon) var en kortlevd nasjonalistisk, høyreekstrem, fransk, militant undergrunnsorganisasjon grunnlagt i januar 1961 under den algirske uavhengighetskrigen for å forhindre at Algerie ble uavhengig. Organisasjonen ble dannet av Pierre Lagaillarde, Jean-Jacques Susini og Raoul Salan, sammen med andre medlemmer av den franske armé og tidligere medlemmer av Fremmedlegionen. Organisasjonen forsøkte å likvidere president Charles de Gaulle flere ganger. 

OAS ble dannet på grunnlag av eksisterende nettverk som kalte seg selv «kontraterrorister», «selvforsvarsgrupper» eller motstand. Disse hadde utført angrep på FLN i Algerie og deres støttespillere siden krigens start. Organisasjonen ble offisielt dannet i Madrid i januar 1961 av en gruppe franske politikere og offiserer som et svar på den franske folkeavstemningen om Algerie, organisert av Charles de Gaulle samme måned. 

Etter Evian-avtalen i mars 1962 som garanterte Algeries uavhengighet og som markerte starten på utvandringen av pied-noirs, startet OAS en kampanje med attentater og bombeaksjoner for å stoppe den pågående politiske prosessen. Denne kampanjen kulminerte i millitæringeniøren og offiseren Jean-Marie Bastien-Thirys forsøk (med kodenavnet Charlotte Corday) på å drepe de Gaulle ved Petit-Clamart i 1962. Jean-Marie Bastien-Thiry ble henrettet i mars 1963. (Dette siste drapsforsøket på Gaulle ble popularisert og brukt som utgangspunkt i filmen *Sjakalen* fra 1973.)

OAS har fortsatt tilhengere i den nasjonalistiske bevegelsen. I juli 2006 forsøkte noen OAS-tilhengere å tenne flammen ved Den ukjente soldats grav til minne om massakren i Oran 5. juli 1962.

Referanser
----------

1. ↑  *Les nostalgiques de l'Algérie française ont la dent dure*, in *Le MatinDZ*, 13 October 2007 (fransk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Palisadekirke** er navn på en kirkebygning som er bygget i *palisadeverk*, stokker som er spisset øverst og slått ned i jorden slik at der danner et skanseverk.

Palisadeverk
------------

Palisadeverk
*Palisadeverk* besto av selvbærende veggkonstruksjon med jordgravne stolper (palisader), slik at de omsluttet et rom og samtidig bar taket. Senere ble det brukt kløvde stokker (stavplanker) som ga veggene plan innside, og kantene kunne bli avrettet eller utstyrt med not og fjør. Palisadekirker er ikke påvist i Norge. 

For å hindre tidlig forråtnelse ble stopene eller stavplanken spisset i enden og forkullet gjennom brenning og påført tretjære som fikk trekke inn i treverket. Palisaderekkene ble gjerne satt i grøfter fylt med stein, men var likevel utsatt for råte. Lenge trodde man at denne teknikken forsvant før forrige tusenårsskifte, men ny forskning viser at den var i bruk like opp mot det 12. århundre.

Den eneste konstruksjonen bygget i denne teknikken som har overlevd inn i vår tid er en vegg i midtseksjonen av St. Andrew's Church som står i Greensted i England. Dette førte til at denne kirken i lang tid ble regnet som den suverent eldste trekonstruksjonen i verden. En vanlig datering av kirken var ca. år 845. Nå har imidlertid moderne årringdatering konstatert at denne dateringen var feil. I dag dateres derfor kirken til perioden like etter år 1053 (+10/55 år).

Referanser
----------

1. ↑  «British Archaeology, no 10, December 1995: News». Arkivert fra originalen 7. august 2011. Besøkt 19. februar 2006.

Litteratur
----------

* Christie, Håkon, *Middelalderen bygger i tre*, Oslo 1974 ISBN 82-00-01395-2
**Organisation conjointe de coopération en matière d'armement** (**OCCAR**) er en internasjonal organisasjon som legger til rette for samarbeid om forvaltning av forsvarsmateriell.

OCCAR ble etablert 12. november 1996 av forsvarsministerne til Frankrike, Tyskland, Italia og Storbritannia. Juridisk status ble imidlertid først oppnådd i januar 2001 da de fire statenes nasjonalforsamlinger ratifiserte OCCAR-konvensjonen. Andre europeiske stater kan bli medlem av OCCAR på vilkår av reell deltagelse i et substansielt materiellsamarbeidsprogram som involverer minst én OCCAR-partner og ratifisering av OCCAR-konvensjonen. Belgia og Spania ble med i OCCAR i henholdsvis 2003 og 2005.

Andre stater kan delta i OCCAR-programmer uten å bli medlem.

Se også
-------

* NORDEFCO

Referanser
----------

1. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) OCCAR – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN
 |
**Center Sandholm**, tidligere kalt **Sandholmlejren**, er en tidligere kaserne som fungerer som Danmarks største asylsenter. Senteret ligger nord for Blovstrød i Nordsjælland og drives av Dansk Røde Kors. Det fungerer både som mottaks- og utreisesenter, det vil si både for nyankomne asylsøkere og for asylsøkere som har fått endelig avslag og skal reise hjem.

Adskilt fra Røde Kors’ fasiliteter huser Sandholm også en avdeling av Udlændingestyrelsen, politiets nasjonale utlendingssenter samt Kriminalforsorgens anstalt for frihetsberøvede asylsøkere.

Historie
--------

Kasernen ble oppført sammen med mange andre sjællandske kaserner etter hærloven av 1909 i tiden 1909–1912 ved arkitekt Viggo A. Thalbitzer og senere utvidet. I 1945 ble tvangsevakuerte tyske flyktninger holdt i leiren, under tilsyn og bevoktning, inntil bortsendelse kunne finne sted. Fra 1945–1985 huset Sandholmlejren Den Kongelige Livgarde. 1. oktober 1989 overtok Kriminalforsorgen bruksretten til de første bygningene i Sandholmlejren til bruk for asylsøkere.

Fasiliteter
-----------

Center Sandholm huser omkring 500 beboere. Der er tre typer beboelse: en bygning med familieværelser med eget bad og toalett, to bygninger med firemannsrom og felles bad og toaletter på gangen, og dessuten seks nyoppførte bygninger med dobbeltværelser med eget bad og toalett. Der er dessuten vaskeri, kafeteria, helseklinikk, beboertelefoner og forskjellige beboerstyrte aktiviteter som systue, infocafé, kvinnegruppe og sykkelverksted. Beboerne kan enten spise i senterets kafeteria eller få utbetalt penger til selv å lage mat.

Nyankomne asylsøkere får tilbudt et kort kurs i dansk og kunnskap om Danmark til hverdagsbruk. Der formidles videre interne arbeidsplasser i Center Sandholm.

Skolepliktige barn går i Dansk Røde Kors’ skole i Allerød kommune eller i de lokale folkeskolene. I Center Sandholm er det dessuten lekestue for de mindre og klubb for de større barna.

Referanser
----------

1. ↑  «Dansk Røde Kors – Center Sandholm». Arkivert fra originalen 15. februar 2021. Besøkt 1. september 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Center Sandholm Arkivert 15. februar 2021 hos Wayback Machine. Røde Kors
* Udlændingestyrelsen om asyl i Danmark
* Institutionen for Frihedsberøvede Asylansøgere Ellebæk
* Luk Lejren
* Aktion Luk Lejren Arkivert 13. mai 2021 hos Wayback Machine. Tema om aktionen 25.oktober 2008 på Modkraft.dk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |