recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Sletta kirke
**Frøya prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Orkdal prosti. Det omfattet sogn i Frøya kommune i Sør-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Sletta kirke.

Frøyas kirkesogn er nå en del av Frøya kirkelige fellesråd, og underlagt Orkdal prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Títrar* eller *Frey sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Frøya antas å være lagt under Hitra i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. I Reformatsen 1589 lå Frøya under Hitterens Præstegjeld, og kirkene på Sulen og Titteren ble betjent av en *domestico comministro*, dvs. kapellan boende hos sognepresten.

Ved kgl.res. av 18. juli 1740 ble kapellet på Sulen flyttet til Sletten på "fast-Frøya". Det vidløftige Hitteren prestegjeld ble ved kgl.res. av 3. desember 1765 delt, da fastlandsdelen med Hemne og Vinje kirker ble eget Hevne prestegjeld. Ved kgl.res. av 2. november 1876 ble Frøien eget sognekall,

Ved kgl.res. av 15. desember 1877 ble Frøya prestegjeld delt i to sogn, hovedsognet Nordre Frøien og annekset Søndre Frøien. Delingen trådte i kraft da hovedsognets nye kirke kunne tas i bruk, og Sletten kirke ble innviet 30. september 1880, mens Hallaren kirke i annekssognet ble innviet 15. september 1881.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Frøya

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1901). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 55.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 108.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  Hamre, Anne-Marit (1983). *Trondhjems reformats 1589 ; Oslo domkapittels jordebok 1595*. Norsk historisk kjeldeskrift-institutt. s. 71-5. ISBN 8270612960.
5. ↑  *Kongelige Rescripter, Resolutioner og Collegial-Breve for Norge i Tidsrummet 1660-1813*. Forlagt af J.W. Cappelen. Trykt i P.T. Mallings Officin. 1841. s. 752.
6. 1 2  Prestegjeld og sogn i Sør-Trøndelag, arkivverket.no
7. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
8. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Norges Røde Kors Hjelpekorps Fortjenstmedalje** er en medalje innstiftet i september 1949 av Norges Røde Kors Hjelpekorps og tildeles personer som har gjort en langvarig og betydningsfull innsats for organisasjonen. Medaljen er én av tre medaljer i Norges Røde Kors og rangerer etter Norges Røde Kors Hederstegn og Norges Røde Kors Fortjenstmedalje.

Utforming
---------

Norges Røde Kors Hjelpekorps Fortjenstmedalje er gjort i sølv, er rund og har en diameter på 31 mm. Avers bærer i midten emblemet for Norges Røde Kors Hjelpekorps, et rødt likearmet såkalt gresk kors på en hvit skive satt i en trekant. Emblemet er satt på en eikekrans. Omskriften «NORGES RØDE KORS HJELPEKORPS FORTJENSTMEDALJE» er plassert langs kanten. Reversen har en laurbærkrans. Medaljen er opphengt i et hvitt bånd med to smale røde striper nær hver kant.

Tildeling
---------

I henhold til statuttene tildeles medaljen «som påskjønnelse for betydningsfullt og langvarig arbeid, eller for en spesiell innsats i hjelpekorpsene».

Forslag om tildeling behandles av en komité for æresbevisninger oppnevnt av landsstyret i Norges Røde Kors. Endelig innstilling foretas av landsrådet i Røde Kors Hjelpekorps.

Inntil 1991 var Norges Røde Kors Hjelpekorps Fortjenstmedalje tildelt omkring 200 personer. Ved tildeling i 2015 ble det opplyst at det er foretatt tildeling til to personer de foregående ti år. 15 personer var da siden 1953 tildelt medaljen.

Se også
-------

* Norges Røde Kors minnemedalje 1945

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Statutter for Norges Røde Kors' æresbevisninger Arkivert 17. november 2015 hos Wayback Machine. Norges Røde Kors. Lest 16. august 2015.
2. 1 2  Nils Petter Helgerød: «Norges Røde Kors-medaljer», i *NNF-nytt. Meddelelser fra Norsk Numismatisk Forening*, nr. 2, 1991, s. 68–70.
3. ↑  Tildelt Norges Røde Kors Hjelpekorps Fortjenstmedalje[*død lenke*], Norges Røde Kors. Lest 16. august 2015.

Litteratur
----------

* Nils Petter Helgerød: «Norges Røde Kors-medaljer», i *NNF-nytt. Meddelelser fra Norsk Numismatisk Forening*, nr. 2, 1991, s. 68–70
**Semimetro**. Fra viadukten Netkous i Den Haag.
En **semimetro** betegner hos Ruter en bane på egen trasé og ev. i tunnel som en tunnelbane, men som trafikkeres av vanlige trikker eller bybanevogner, og som derfor kan forbindes med det ordinære sporveis- eller bybanenettet (Ruter foretrekker *metro* fremfor *T-bane* eller *tunnelbane*). På den måten kan en kjøre sporvogntog på nærmere 70 m, noe som er upraktisk i bygatene. Dermed kan kapasiteten økes, selv om den fortsatt er lavere enn for et T-banesystem. Med 28 avganger pr. time og retning har Ruter anslått kapasiteten for T-bane, semimetro og trikk/bybane til henholdsvis 22 400, 8960 og 4480 passasjerer pr. time og retning med dagens materiell. Samtidig kan vognene kjøres på det ordinære sporveisnettet, riktignok bare enkeltvis. Ruter har beregnet at at en semimetro fra Majorstuen til Fornebu vil koste ca. 3,5 milliarder kr, mot 4,5 mrd. for en T-bane. Kjøretiden blir lengre, men dette skyldtes hovedsakelig tre flere stopp.

*Semimetro* tilsvarer omtrent spansk *metro ligero* eller fransk "métro léger". I Nederland brukes *semimetro* om en bane som går bl.a. i tunnel under sentrum av Den Haag, og som utgjør en del av RandstadRail. Enkelte av de banesystemene som på engelsk kalles *Light rail*, *Light Rapid Transit* og *Light Railway*, f.eks. Londons Docklands Light Railway, kan sammenlignes med semimetroen i kapasitet og ytelse (det samme gjelder Norristown High Speed Line ved Philadelphia). Når alle disse betegnelsene viser til noe «lettere» enn en tunnelbane eller metro, skyldes det først og fremst at kapasiteten er noe lavere fordi togene er kortere. Københavns metro har korte tog, men betegnes vanligvis kun som «Metro». I franskspråklige land brukes av og til betegnelsen "prémétro" (premetro) om baner som forutsettes oppgradert til full metrostandard. Enkelte slike baner tillater planoverganger, som ellers gjerne unngås på T-baner. Før de vestlige forstadsbaner i Oslo ble ombygget til full T-banestandard, kunne systemet med en viss rett kalles semimetro. *Light rail* kan oversettes til lettbane, men i Norge brukes lettbane mer om sporveier i egen trasé, som oftest kalles bybane. Ordet *letbane* brukes mer i Danmark.

Referanser
----------

1. 1 2  Kollektivtrafikkbetjening av Fornebu, Ruterrapport 2011:5

Eksterne lenker
---------------

* (en) Semi-metro – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Chilensk escudo** var valutaen i Chile i Sør-Amerika fra 1960 til 1975. Escudoen erstattet chilensk peso med kursen 1 escudo = 1000 pesos. 15 år senere ble pesoen gjeninnført med kursen 1 peso = 1000 escudo. 1 escudo ble delt inn i 100 centésimos og hadde symbolet Eº.

Mynter
------

1 centésimo i aluminium og 2, 5 og 10 centésimos i bronse-aluminium ble lansert i 1960. To år senere ble ½ centésimo i aluminium innført. I 1971 ble det lansert nye mynter; 10, 20 og 50 centésimos i aluminium-bronse og 1, 2 og 5-escudos i koppernikkel. 5-escudo i aluminium ble satt i produksjon i 1972. I 1974 og 1975 lanserte man 10-escudos i aluminium og 50- og 100-escudos i nikkelbronse.

Litteratur
----------

* Krause, Chester L. & Mishler, Clifford (1991): *Standard Catalog of World Coins: 1801-1991*, 18. utg. Krause Publications. ISBN 0-87341-150-1.
* Pick, Albert (1994): *Standard Catalog of World Paper Money: General Issues*, Colin R. Bruce II & Neil Shafer (red), 7. utg. Krause Publications. ISBN 0-87341-207-9.

Eksterne lenker
---------------

* Informasjon om valutakurser i Amerika(en)
* Myntgalleri - chilenske mynter(en)
* Ron Wise's Banknoteworld: Chile (en)
* The Global History of Currencies (GHOC) (en)
* Global Financial Data- Chile peso(en)
* Sentralbanken i Chile(en/sp)
* Casa de Moneda(sp)
Nesskogen idrettspark
**Nesskogen idrettspark** er en idrettspark på Nesbrygga øst på Nøtterøy i Færder kommune i Vestfold. 

Idrettsparken består av to fotballbaner med kunstgress, en fotballbane med naturgress, sandbane for håndball og vollyball, et friidrettsanlegg, et lek- og aktivitetsområde som inkluderer styrke- og lekeapparater, og to klubbhus. Parken benyttes til organisert idrett og uorganisert trening, mosjonering og lek. 

Hovedbanen eies av Nøtterøy Idrettsforening. Den øvrige grunnen i idrettsparken eies av Færder kommune. Lek- og aktivitetsområde ble opprettet i samarbeid med Bergan Vel-forening. 

Hele idrettsparken står til idrettslagets disposisjon, og benyttes av idrettsforeningas fotball- og friidrettsgruppe. Tidligere har det på anlegget også vært håndballbane og to tennisbaner.

Idrettsparken utgjør kjernen i Nesskogen, et idyllisk skogsområde som brer seg fra Nesbrygga mot øst til Knarberg i vest. Et bredt nettverk av gang- og skogsstier i området benyttes hyppig av mosjonister og turgåere.

Referanser
----------

1. ↑  «Nøtterøy Idrettsforening – Klubbens baner». Arkivert fra originalen 6. august 2016. Besøkt 14. august 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Nesskogen idrettspark hos Norges Fotballforbund
**Hotel Koldingfjord** er et hotell og konferansesenter på nordsiden av Kolding Fjord ved Kolding i Danmark. Det ble opprinnelig oppført som et *julemerkesanatorium* i starten 1900-tallet. Senere ble anlegget solgt til nye eiere som satte bygningene i stand og startet hotelldrift i 1990.

Historie
--------

I 1904 startet det danske postvesenet å selge såkalte julemærker; klistremerker av samme format som regulære frimerker, som ble solgt som dekorasjon til juleposten og hvis avkastning skulle gå til et veldedig formål. Salget av dette verdens første julemerke innbragte 67 000 danske kroner, og det ble senere besluttet at pengene skulle brukes til å bygge et sanatorium for tuberkuloserammede barn.

Byggebudsjettet var på 60 000 kroner, men den totale kostnaden løp opp i hele én million kroner. Den massive budsjettoverskridelsen skyldtes at grunnen var svært løs, slik at man måtte drive pæler ned i bakken for å stabilisere grunnen før man kunne bygge.

Etter en del diskusjon ble naboeiendommen Luisehøj kjøpt, og sanatoriebygningen ble oppført i årene 1906 til 1911. Julemerkesanatoriet som i dag er Hotel Koldingfjord var det første julemerkesanatoriet som ble oppført i Danmark. I 1917 og 1933 ble sanatoriet utvidet. De to nye bygningene, *Fjordglimt* og *Granly* ble tilrettelagt for de yngste barna.

Behandlingen av tuberkuloserammede barn fortsatte frem til 1960. Da hadde Danmark lyktes i å nedkjempe tuberkulosen (takket være medikamentet streptomycin). Anlegget ble overtatt av *Åndsvageforsorgen* i Vejle Amt og bygget om til et behandlingssted for psykisk handikappede barn. Denne driften opphørte i 1983, og bygningene stod tomme inntil Kolding Kommune solgte bygningene til entreprenørfirmaet Isleff i 1987.

Firmaet engasjerte arkitektene Vilhelm Lauritzen og Jørgen Stærmose til arbeidet med å utbedre den fredede rokokko- og renssanseinspirerte bygningen. I 1990 kunne anlegget åpnes for hotelldrift. De omkringliggende paviljongene *Fjordglimt* og *Granly* ble i 1999 innrettet til museet Dansk Sygeplejehistorisk Museum.

Referanser
----------

1. 1 2  www.koldingfjord.dk Artikel om Koldingfjordhottellets historie på hotellets hjemmeside.
2. ↑  www.dshm.dk Dansk Sygeplejehistorisk museums hjemmeside.
3. 1 2  www.kolding.dk Arkivert 11. juni 2007 hos Wayback Machine. Artikel på Kolding Leksikons hjemmeside.

Eksterne lenker
---------------

* Hotel Koldingfjords hjemmeside
* Dansk Sygeplejehistorisk Museums hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |

Portal: Danmark
Ridabu i 1956 med Åker gård til venstre i bildet, og Vang kirke til høyre.  Foto: Widerøe Flyveselskap / Domkirkeodden 
Den gamle låven på Torshov gård, tegnet av Abraham Pihl.
**Ridabu** er en forstad til Hamar som ligger i et historisk viktig område. Gårdene Torshov og Vidarshov ble sannsynligvis brukt som gudesteder i før-kristen tid, mens Åker gård var et høvdingsete og maktsentrum. Det er gjort arkeologiske funn på alle stedene. Planene for riksvei 25, som går gjennom Ridabu, måtte i sin tid gjøres om på grunn av fredede gravhauger i området.

To av Norges mest kjente kokebokforfattere gjorde karriere på Ridabu: Hanna Winsnes' *Lærebog i de forskellige grene af husholdningen* kom ut i 1845. Henriette Schønberg Erken ga i 1914 ut *Stor kokebok for større og mindre husholdninger*. De var bosatt på nabogårdene Vang prestegård og Dystingbo gård.

Navnet
------

Navnet er fra norrøn tid (med formen *Ríðabú*). Det er et gammelt bygdenavn, og det omfattet det nåværende Vang sogn – eller iallfall den eldste delen av sognet nede ved Mjøsa/Vangsvika. Etterleddet *-bú* betyr rett og slett 'bygd', men betydningen av forleddet har ingen sikker tolkning. Forleddet i flere gamle bygdenavn på *-bú* er imidlertid gamle stedsnavn (f.eks forleddet i Selbu, norrønt *Selabú*, som har navn etter *Seli*, det opprinnelige navnet på Selbusjøen). Et navn *\*Ríði* (med genitiv *Ríða*) kan settes i sammenheng med substantivet *reiðr* f 'red, ankerplass, åpen havn' og verbet *ríða* 'svinge, sveive; heise anker'. Et fjordnavn med betydningen 'ankerplassen, havna' kunne være et godt og passende navn på Åkersvika: Dette er den eneste større naturlige havna i Mjøsa – og gården Åker var allerede i eldre jernalder bosted for mektige høvdinger og småkonger. Det er forøvrig interessant å merke seg at en her har funnet tufter etter store båtnaust som kunne romme skip på opptil 20 meter. Betydningen av navnet *Ríðabu* blir i så fall 'bygda ved/rundt vika *Ríði* '.

(Et navn med lignende betydning er Hemne (norrønt *Hefni(r)*). Dette fjordnavnet er trolig avledet av ordet *höfn* f 'havn', og det viser da til den gode naturlige havnen ved Hemnskjela.)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ridabu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Fra Lushanfjellene
**Lushan** (kinesisk: 庐山, pinyin: *Lúshān*, «Lu-fjellene») er et fjellområde i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Den er en del av bydistriktet Lushan i byprefekturet Jiujiang som ligger sør for byens sentrum. De ble tidligere også kalt **Kuanglu** (匡庐). 

De er kjente for naturskjønnhet, en rekke buddhist- og taoist-tempel, og konfucianske landemerker.
Fjellene dannear en oval som er rundt 25 km lang og 10 km vid. De har elven Yangtze i nord og Poyangsjøen i øst.
I nord ligger byen Jiujiang og i sør Nanchang.

Lu-fjellene er en del av Lushan nasjonalpark, som ble oppført på UNESCOs liste over verdsarven i 1996.
Det høyeste punktet er Hanyangtoppen (大汉阳峰) på 1 474 moh.

Fjellene har en viktig stilling i kinesisk kultur. De har alltid vært et populært reisemål og er ofte nevnte i kinesisk litteratur. Forfattere som har omtalt fjellene er blant andre Tao Yuanming, Bai Juyi, Su Dongpo og Mao Zedong.

Referanser
----------

1. ↑  Næverdal, Cato (14. februar 2009). «Jiangxi». *Store norske leksikon*.
2. 1 2 3 4 5  «Lushan National Park».
3. ↑  Göran Malmqvist, *Den långa marschen: Maos 38 dikter* (Wahlström & Widstrand, 1973), s. 80-82.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** NDL **·** GeoNames
 |
En **superretometerfordeler** er en fiktiv oppfinnelse laget av Reodor Felgen kjent fra Flåklypa-universet. Den gjør det mulig å øke «karadialeffekten» (noen ganger kalt «korrealeffekten») med over 110 prosent (nærmere bestemt 112 prosent) og gir «sprut til tusen». Felgen har ikke publisert detaljer om virkemåten til oppfinnelsen, men delen kan se ut til å fungere som en slags elektrisk fordeler. Oppfinnelsen ble først lansert i Flåklypa Tidende som en sensasjonell oppfinnelse som det var uklart hva kunne brukes til. I spillefilmen Flåklypa Grand Prix kommer det frem at Rudolf Blodstrupmoen har stjålet oppfinnelsen og brukt den som en svært sentral del i sin raserbil Boomerang Rapido. Blodstrupmoen slenger med leppa og utfordrer hvem som helst til å stille opp mot ham i billøp, og Felgen svarer ved å bygge sin egen raserbil Il Tempo Gigante hvor hans egen implementasjon av superretometerfordeleren også er en svært sentral del, men imidlertid blir utsatt for sabotasje.

Referanser
----------

1. ↑  Veteranvognen Nr. 1 - 2013, Årgang 38
2. ↑  «Anmeldelse av Flåklypa Grand Prix». Arkivert fra originalen 24. juni 2021. Besøkt 17. juni 2021.
3. ↑  Tuntreet nr. 8, 2014 med faksimile fra Flåklypa Tidende nr. 8 august med tittel "Ny sensasjonell Felgenoppfinnelse: Uklart hva den skal brukes til"
**Olga Nikolajevna Rubtsova** (født 20. august 1909, død 13. desember 1994) var en sovjetisk sjakkspiller og den fjerde verdensmesteren i sjakk for kvinner. I 2015 ble hun innlemmet i World Chess Hall of Fame.

Karriere
--------

Rubtsova vant det sovjetiske kvinnemesterskapet fire ganger (1927, 1931, 1937 og 1948). Hun ble nummer to i verdensmesterskapet i sjakk for kvinner 1949–50, et poeng bak Ljudmila Rudenko. Hun vant mesterskapet i 1956, og endte foran Rudenko og Jelizaveta Bykova. Rubtsova verdensmester-tittelen til Bykova i 1958.

 Rubtsova ved det første kvinnesjakk-OL i Emmen i 1957
I 1957 deltok Rubtsova i den første utgaven av Sjakk-OL for kvinner i Emmen i Nederland som medlem av Sovjet-laget sammen med Kira Zvorykina. Sovjetunionen vant gullmedaljen.

FIDE tildelte henne titlene Kvinnelig internasjonal mester i 1950, Internasjonal mester i 1956, og Kvinnelig stormester i 1976. I 1952 ble hun tildelt tittelen «Æret mester i idrett» i Sovjetunionen.

Rubtsova spilte også fjernsjakk i form av postsjakk og ble den første verdensmesteren i fjernsjakk for kvinner i 1972. Hun endte på andreplass i det neste mesterskapet, og tapte tittelen til Lora Jakovleva i tie-break. I neste mesterskap havet hun på femteplass. Per i dag er hun fortsatt den eneste spilleren, mann eller kvinne, som har blitt verdensmester i både «bordsjakk» og fjernsjakk.

Personlig liv
-------------

Rubtsova ble uteksaminert fra Bauman Moscow State Technical University. Hun ble også tildelt Order of the Red Banner of Labor. Hennes første ektemann var sjakkmester Isaak Mazel, hennes andre ektemann var Abram Poljak. Datteren deres Jelena Fatalibekova er Kvinnelig stormester.

Fotnoter
--------

**Type nummerering**
1. ↑  russisk: О́льга Никола́евна Рубцо́ва

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Olga Nikolayevna Rubtsova, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Olga-Nikolayevna-Rubtsova, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Olga Rubtsova».
3. ↑  Di Felice, Gino (22. november 2017). *Chess International Titleholders, 1950-2016*. McFarland. ISBN 9781476671321.
4. ↑  «Рабинович». Bauman Moscow State Technical University. Besøkt 5. juli 2018.
5. ↑  «МОГУЧЕЕ ТРИО ЧЕМПИОНОК». Besøkt 5. juli 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Olga Rubtsova – chessgames.com Rediger på Wikidata

* (en) Olga Rubtsova – 365Chess.com Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** VIAF **·** ISNI
 |
***Polarekspressen*** (originaltittel: *The Polar Express*) er en barnebok fra 1985, skrevet og illustrert av Chris Van Allsburg, tidligere professor ved Rhode Island School of Design. Boken regnes som en klassisk julefortelling.

I 1986 vant boken barnebokprisen Randolph Caldecott Medal, som deles ut av American Library Association. I en nettkåring i 2007 listet National Education Association boken som en av lærernes topp 100-bøker for barn. I 2012 ble den utpekt til alle tiders topp 100-billedbøker av *School Library Journal*.

Boken utspiller seg delvis i Grand Rapids i Michigan.

Handling
--------

En liten gutt hører et tog og konduktøren tilbyr ham og noen andre barn en tur til Nordpolen, der julenissen bor. Han tilbys å få ta imot julens første julegave. Han får selv velge hva han vil ha, og han velger en bjelle. Deretter drar julenissen avgårde for å dele ut resten av gavene over hele verden.

På togturen hjem oppdager gutten at han har mistet bjellen. På juledagsmorgenen finner hans søster en julegave under juletreet. Det er julenissen som har lagt pakken der, og i pakken ligger bjellen gutten mistet. Bare han og hans søster kan høre den; foreldrene tror derfor at bjellen er ødelagt.

Barna blir voksne, og da hører heller ikke hans søster bjellen lengre. Men den lille gutten har bevart evnen til å høre den, selv som voksen – og fortellingens moral er at alle som virkelig tror på julenissen, kan høre lyden av bjellen.

Filmatisering
-------------

I 2004 hadde en animasjonsfilmen *Polarekspressen* premiere. Tom Hanks ga stemme til konduktøren. Filmen ble Oscar-nominert.

Referanser
----------

1. ↑  Van Allsburg, Chris (1985). *The Polar Express* **(engelsk)**. London: Andersen Press. ISBN 978-0-86264-143-6. OCLC 219824004.
2. ↑  Van Allsburg, Chris; Manfrini (1988). *Norrskensexpressen* **(svensk)**. Malmö: Corona. ISBN 978-91-564-0964-6. OCLC 799755437.
3. ↑  «Classic Christmas story comes to life on the Polar Express | CBC Kids News». *Kids News* **(engelsk)**. Besøkt 12. februar 2021.
4. 1 2  «A Substream Christmas: 'The Polar Express' (2004)». *Substream Magazine* **(engelsk)**. 21. desember 2020. Besøkt 12. februar 2021. «The Polar Express, as a story, is widely regarded as a Christmas classic. The 2004 film, however, sparks more of a debate.»
5. ↑  «The Polar Express | Awards & Grants». *www.ala.org*. American Library Association. Besøkt 12. februar 2021.
6. ↑  «Top 100 Picture Books Poll Results « A Fuse #8 Production». *web.archive.org*. 4. desember 2012. Arkivert fra originalen 4. desember 2012. Besøkt 12. februar 2021.
7. ↑  «Come ride the Polar Express with us! Day Two of our Christmas stories». *Daily Mail Online*. 4. desember 2018. Besøkt 12. februar 2021.
8. ↑  «The Polar Express». *Box Office Mojo*. Besøkt 12. februar 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) The Polar Express – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC
 |
**Fjøsangerveien** er en del av hovedinnfartsåren sørover i Bergen. Den følger E16 fra Strømgaten til Nygårdstangen og E39 videre til Fjøsanger. 

I løpet av 1937 ble stedsnavn i området endret. Adressen Lille Solheim 86, der entreprenøren Andreas Rasmussen fikk Bergen hyssingfabrikk reist etter tegning av Leif Grung, ble omdøpt til Fjøsangerveien 70a.

Fjøsangerveien begynner ved Lille Lungegårdsvann utenfor Bergen Storsenter/ Bystasjonen, passerer Danmarksplass og slutter i nærheten av Krambua, der veien går over i Straumeveien (FV556) ved trafikklokket Fjøsangertunnelen. Fjøsangerveien er tungt trafikker; det passerer daglig ca. 50 000 biler over Danmarksplass.

I krysset ved Minde allé ble det bygget en trafikklokk for å minske køproblemene til søndre bydeler. Det har vært foreslått å bygge et trafikklokk på Danmarksplass og legge store deler av Fjøsangerveien i tunnel (se Mindetunnelen).

En barnesang setter Fjøsangerveien i et mer romantisk lys. Personnavn settes inn etter ønske:

*Oppe i heien i Fjøsangerveien*
*går Karen og tutler med seg selv.*
*Så kommer Arild, og tar hun i armen,*
*og resten kan du tenke med deg selv.*

Referanser
----------

1. ↑  Mappe 2472/1937 i A-0155 arkivet etter finansrådmannen i Bergen, Bergen byarkiv
2. ↑   Leif Grungs plantegning for Norsk hyssingfabrikk
3. ↑  Mappe 2507/1937 i A-0155 arkivet etter finansrådmannen i Bergen, Bergen byarkiv
4. ↑  «Års- og månadsdøgntrafikk Ev 39 Danmarksplass Sør». Statens vegvesen. Arkivert fra originalen 8. august 2014. Besøkt 17. oktober 2015.
5. ↑   Trond Blom: «Inn til vegge», *Bergensavisen* 26. juli 2009

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
***Villmarken kaller*** er en prisbelønt naturfilm fra 1964 av Albert W. Owesen som ville vise naturens mangfold og øke folks bevissthet om natur og miljø.

Handling
--------

Filmen handler om diverse dyr i norsk natur, presentert gjennom omtrent de fire årstider. Noe spesielt plott mangler.

Produksjon
----------

Lyd var ordnet av Roger Arnoff, Kjell Jensen og Hærnes. Blant fotografene var Hans Hvide Bang, Knut Evensen, Olav Eikøtter og Kjell Søgård. Zoologisk konsulent var Edvard K. Barth. Filmen tok fire år å ta opp og ett år å redigere de over 100 000 meter film ned til 2 700 meter.

Mottakelse
----------

Den debuterte på Scala kino i Oslo den 14. september 1964 og ble sendt femten uker til ende.
Den solgte bra og mottok derfor Sølvklumpen den 1. oktober 1965 for kinoåret 1964. Den satte flere rekorder ved kinoer rundt om i landet, men skolebarna betalte jo reduserte billetter.

### Kritikk

Filmmaterialet ble senere delt opp i flere kortfilmer om bevere og rørsangere. Per Høst anklaget Owesen for å ha filmet elger bak et gitter, at rørsangeren med gjøk i redet egentlig var svensk, og for at musene var filmet i Per Hafslunds kjeller, noe Hafslund ikke ville kommentere. Owesen sa at elgsekvensene var av svenske Kurt Hellstrøm samt Owesen, fra Skrukkelia i Hurdal, i samarbeid med viltassistent Sterner. I et motsvar sa Owesen at Per Høst hadde brukt tamme rever i opptakene på en øy ved Larkollen, til sin film om *Dyreliv i Oslomarka*. Til dette svarte Høst at det dreide seg om at en rev ble filmet med en død og utlagt hare i munnen.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Villmarken kaller* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Villmarken kaller* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (no) *Villmarken kaller* på NRK TV Rediger på Wikidata
**Lorentzen** er en norsk slekt fra Skottland.

Fra Leith i Skottland kom i 1828 James Stove (1821–1901) som antok Lorentzen som etternavn etter stefaren, Jørgen Lorentzen (1788–1861). De bodde i Drammen og James drev innen skipsfart, og ble far til blant andre kaptein Johannes Lorentzen (1864–1931) som igjen fikk barna James Stove-Lorentzen (1893–1920), Axel Borgval Lorentzen (1895–1952), Frithjof Hunter Lorentzen (1896–1965) og Jørgen Johannes Lorentzen (1897–1975). De to eldste (James og Axel) startet *Lorentzen & Co.* i 1919. De to yngste Frithjof og Jørgen sluttet seg til i 1923. Firmaet startet med skipsmegling men drev også med skipsrederier. I 1962 delte det seg i rederi og megleri, der sønnene til Frithjof Hunter L. J. Eirik Lorentzen (1928–1987), Fridtjof Lorentzen jr. (1929–2010) og Christian Lorentzen (1948-) ble innehavere av *F. H. Lorentzen & Sons*. Altså: *Sons* var J. Eirik, Fridtjof jr og Christian.

Slektstre fra Skottland

Fra Leith i Skottland kom i 1828 James Stove (1821–1904) som antok Lorentzen som etternavn etter stefaren, han Jørgen Lorentzen (1788–1861).

* James Stove Lorentzen (1821–1901)
	+ Johannes Lorentzen (1864–1931) kaptein
		- James Stove Lorentzen (1893–1920) skipsmegler
		- Axel Borgval Lorentzen (1895–1952) skipsmegler og reder gift med Else Gulbrandsen (1894)
			* James Stove Lorentzen (1921-1998) skipsreder og Lynformann, gift med Vera
				+ James Stove Lorentzen (1957), forretningsmann og Oslopolitiker (H)
		- Frithjof Hunter Lorentzen (1896–1965) skipsmegler og reder
			* James Eirik Lorentzen (1928–1987), skipsreder
				+ Nicolai Eirik Lorentzen, i 2013 direktør i *Lorentzen Skibs AS*
			* Fridtjof Lorentzen jr (1929–2010) skipsreder
				+ Fridtjof Henrik Lorentzen, skipsreder
			* Christian Lorentzen (1948-)
		- Jørgen Johannes Lorentzen (1897–1975) skipsmegler og reder

Referanser
----------

1. ↑  Lorentzen Rederi Co. i skipet.no.
2. ↑  www.lorskibs.no, selskapets hjemmeside på Internett.

Eksterne lenker
---------------

* Lorentzen (fra Drammen) (slekt) (Slektshistoriewiki)
**Yngve Lindvig** (født 1968) er en norsk gründer og sakprosaforfatter. Lindvig startet i 2017 LearnLab. Han var i fra 2001 med i etableringen av Conexus og satt i styret av selskapet fra 2001 til 2016. I 2015 var han med å starte ARC, en sammenslutning at 10 utdanningssystemer som arbeider for like muligheter for alle studenter samt realisering av progressiv utdanning. Han underviser på rektorskolen og styrerutdanningen ved NHH. Sammen med Jarl Inge Wærness etablerte han bedriften Læringslaben i Oslo i 1996 (Slått sammen med Conexus i 2009). 

Lindvig er utdannet cand. paed. ved Pedagogisk Forskningsinstitutt ved Universitetet i Oslo. Han arbeider med veiledning av organisasjoner, veiledning av ledergrupper og med bistand i endringsprosesser. Lindvig arbeider også med utvikling av IT-løsninger for utdanning, HR-og ledelsesområdet.

Bibliografi i utvalg
--------------------

* *Tilpasset og differensiert opplæring i lys av Kunnskapsløftet*. (2005) Oslo: LÆRINGSlaben publ nr. 10. Medforfattere Erling Lars Dale og Jarl Inge Wærness.
* *Mangfold: Vår naturlige ressurs*. (2002). Oslo: Norsk Hydro
* *Kan mennesker og organisasjoner være bærekraftige sammen? En introduksjon til en modell for bærekraftighet hos mennesker og organisasjoner*. (2001): Oslo: Pedagogisk Forskningsinstitutt, UiO, Rapport 4.

Eksterne lenker
---------------

* Arkivert 8. juni 2019 hos Wayback Machine.
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**By the Border**, er en festival i på Fredriksten festning i Halden, første gang arrangert i 2024. Festivalen arrangeres av Artyfy Events i samarbeid med Halden kommune og andre lokale lag. Artister som er invitert i 2024 er både norske og internasjonale artister som bl.a. Dropkick Murphys, Toto, Gåte, Bigbang og Sivert Høyem. 

Festivalen oppstod som et resultat av at Tons of Rock og Allsang på grensen forsvant som arrangement fra festningsområdet. Festivalen har fått navnet etter Fredriksten festning som ligger opp mot grensen til Sverige. I tillknytning til festivalen er konseptet "Friends by the Border" etablert - et bedriftsnettverk for å støtte oppom festivalen.

### Arrangementer

| Årgang |  | Artister | Besøkende |
| --- | --- | --- | --- |
| 2024 | Onsdag, 3. juli | Dropkick Murphys USAs flagg, Hallesby Norges flagg, Bigbang Norges flagg, Gåte Norges flagg, Onkel Tuka Norges flagg, Sivert Høyem Norges flagg, Metteson Norges flagg |  |
| Torsdag, 4. juli | Toto USAs flagg, Norma Norges flagg, Hellbillies Norges flagg, Westby Norges flagg, Åge & Sambandet Norges flagg, Valentourettes Norges flagg, Fay Wildhagen Norges flagg |  |

Historie
--------

Arrangørene Artyfy Events møtte representater fra Halden kommune; Jens-Petter Berget (leder for samfunnsutvikling), Lars-Espen Hansen og Knut Olav Brekklund Sæves (kultursjef). Kommandant Magne Rannestad fra festningen, prosjektleder og rådgiver fra kommunen Gina Finsrud har også vært involvert i prosjektet. Det kom raskt frem at det har oppstott et tomrom etter Tons of Rock og Allsang på grensen og ønsket å få til en ny festival var til stede. Tirsdag 5. desember ble Artyfy Event igjen invitert av kommunen på et frokostmøte for arrangement- og besøksnæringen på Vannvogna konsert- og kunsthall, for å presentere prosjektet i detalj. Kort tid etter kunne avisen Halden Arbeiderblad melde at en ny festival vil bli arrangert på Fredriksted festning sommeren 2024. Den 13. desember opplyste arrangørene første artist Toto til festivalen.

Referanser
----------

1. 1 2  «Tatt i mot med åpne armer | Aktuelt | By the Border». *www.bytheborder.no*. Besøkt 7. april 2024.
2. ↑  «Program 2024 | By the Pond». *www.bythepond.no*. Besøkt 6. april 2024.
3. ↑  Anders Svendsen (14. november 2023). «Til sommeren blir det ny festival på Fredriksten festning». *Halden Arbeiderblad* – via HA.no.
4. ↑  «Første artist er lansert! | Aktuelt | By the Border». *www.bytheborder.no*. Besøkt 7. april 2024.
**Nicolay Kristian Schrøder Eckhoff** (født 2. juni 1870, død 25. november 1955) var en norsk overrettssakfører og ordfører for Høyre i Kristiansand i årene 1920–1922 og 1926. Han var sønn av sokneprest Ernst Frederik Eckhoff (1823–1896) og Susanne Christiane (1830–1905). 
I 1894 tok Eckhoff cand. jur, fra 1896 praktiserte han som sakfører i Lillesand og fra 1901 i Kristiansand. Han var dessuten aktor ved byretten i Kristiansand og herredsretten i Torridal, samt forsvarer for lagmansretten.

Eckhoff var medlem av direksjonen i Christianssands Sparebank og Telefonselskap, varaformann i Søndenfjeldske Privatbanks avviklingsstyre, og medlem av formannsskapet i både Lillesand og Kristiansand. Han var formann for niende krets av Den norske Sakførerforening i årene 1914–1917 og 1935—1936, og satt i hovedstyret i 1918—1928.

I 1897 giftet Nicolay Eckhoff seg med Marie Magdalene Svensson (født 24. juni 1871, død 29. november 1955).

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Nicolay Eckhoff, (02.juni 1870 - 25.november 1955).»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Minneside basert på bilder og gravminnedata for Marie M. Svensson Eckhoff, (24.juni 1871 - 29.november 1955). Slekt og Data Gravminnebasen

Kilder
------

* Prosjekt runeberg.org: *Hvem er hvem 1948*, side 126 (besøkt 14. oktober 2012)

Eksterne lenker
---------------

* Katalog til arkiv etter Nicolay Eckhoff hos Statsarkivet i Kristiansand Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine.
Tidslinje over generasjoner siden 1928.
**Generasjon Z** (ofte forkortet **Gen Z**) er et begrep som brukes om generasjonen født fra midten-slutten av 1990-årene til begynnelsen av 2010-årene. Generasjon Z er generasjonen født etter millenniumsgenerasjonen og før Generasjon Alfa. Mennesker av generasjonen har ofte brukt moderne teknologi og internett store deler av livet, og har dermed god kjennskap og kompetanse på teknologi og sosiale medier.

Generasjon Z har flere kallenavn, blant andre «digitalt innfødte», «zoomere», og tidvis «snøfnuggenerasjonen».

Gen Z og Jay Z er beslektet annenhver helg, da dette er den første generasjon som har fått aksept og tillatelse på et internasjonalt nivå - til å identifisere seg som en menneskeperson, uten å miste seg selv i drømmenes bølgehav.

Se også
-------

* *Generasjon Z* (TV-serie)

Referanser
----------

1. ↑  «'Words We're Watching: 'Zoomer'». *Merriam-Webster*. Besøkt 23. juni 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Generation Z – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Sosiale generasjoner i moderne vestlig kultur med fødselsår |
| --- |
| Internasjonale begreper | Den tapte generasjon (ca. 1883–1900) **·** Krigsgenerasjonen (ca. 1901–1927) **·** Den stille generasjonen (ca. 1928–1945) **·** Babyboomere (ca. 1946–1964) **·** Generasjon X (ca. 1965–1980) **·** Millenniumsgenerasjonen (ca. 1981–1996) **·** Generasjon Z (ca. 1997–2012), Generasjon Alfa (ca. 2013–) |
| Andre begreper | Ironigenerasjonen (ca. 1970–1980) **·** Generasjon snøfnugg (ca. 1981–2012) |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** BBC Things
 |
**Karin Hox** (født 10. juli 1935 i Oslo) er en norsk skuespiller. Hun debuterte i 1951 på Det Nye Teater i *Let's Make an Opera* av Benjamin Britten. Hox var i en årrekke ansatt ved Den Nationale Scene, der hennes første rolle var en meget populær *Pippi Langstrømpe*. 

Hun var en karakterkunstner med stor spennvidde. Hox ble tidlig en aktiv kunstner i teaterets musikkrepertoar, både i opera og musikaler. Hun har som komiker spilt tittelrollen i Oscar Wennerstens *Brødrene Østermanns huskors* og *Mette* i Johan Herman Wessels *Kjærlighet uten strømper*, i klassisk teater *Elvira* i Molières *Don Juan* og *Marianna* i William Shakespeares *Like for like*. Hox var en sterk *Simonne* i *Mordet på Marat* av Peter Weiss. Fra 1990-årene har hun hatt suksess med egne kabaretprogrammer.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Karin Hox – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Karin Hox på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Karin Hox hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (no) Karin Hox hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Karin Hox hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) «Karin Hox» i Store norske leksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** KulturNav
 |
**Francis Horace Dove-Edwin** (født 10. februar 1967 i Freetown, Sierra Leone) er en tidligere 100 meter-løper som representerte Sierra Leone.

I 1994 oppnådde Dove-Edwin en overraskende sølvmedalje på 100 meter under Samveldelekene, bak storfavoritten Linford Christie, men foran Michael Green og Frankie Fredericks, dermed ble han den første medaljevinner i friidrett for Sierra Leone. Imidlertid ble han to dager senere tatt for bruk av stanozolol, utestengt i to år, og mistet medaljen. Under suspensjonen arbeidet han en kort periode som hjelpetrener for Saudi-Arabias sprintlag under OL 1996. I 1997 under VM mislykket han med å gå videre fra den innledende runden. Tiden 10,65 sekunder viste seg å være for svak. Dette var og hans siste internasjonale konkurranse. Utendørs har Dove-Edwin en personlig rekord på 100 meter på 10,14.

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 5722[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,
3. ↑  observer.guardian.co.uk: -Horace Dove-Edwin dopingtatt
4. ↑  observer.guardian.co.uk: Back on track

Eksterne lenker
---------------

* (en) Horace Dove-Edwin – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Horace Dove-Edwin – Commonwealth Games Federation Rediger på Wikidata

* (en) Horace Dove-Edwin – World Athletics Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Eldak AS** var et norsk teknologiselskap som ble etablert i Horten i 1977 av askøyværingen Bjørn Egon Dale.

Selskapet skulle spesialisere seg på dataassistert kontruksjon og produksjon (CAD). I 1981 ble det første internasjonale avdelingskontoret etablert i Stockholm, og snart fulgte også København og Zürich. Selskapet hadde imidlertid ikke kompetanse til å utvikle maskiner og programvare for å levere produktet det solgte, men fant en midlertid løsning i å piratkopiere programvare fra et amerikansk selskap. For å simulere omsetning i selskapet ble det opprettet utenlandske selskaper som kjøpte datautstyr fra Eldak for flere titalls millioner uten annen misjon enn å manipulere selskapets regnskap. Bare i 1984 selskapet tapte selskapet 50 millioner, men likevel klarte Dale i perioden 1983 til 1985 å overbevise investorer om å skyte inn 150 millioner. I mars 1986 ble selskapet slått konkurs med stor gjeld.

Store summer hadde blitt sluset ut av selskapet og over i et amerikansk stråselskap kontrollert av Dale. For en stor del var dette gått til å finansiere personlig luksus. Etter hemmelig etterforskning i et halvt år gikk Politiet til arrestasjon av Dale 24. oktober 1987 mistenkt for å ha begått bedragerier for over 100 millioner kroner ved å blåse opp verdien av Eldak. Han ble tiltalt for investorbedrageri, i tillegg til forsikringssvindel og dokumentfalsk. Han ble i 1989 dømt til 4,5 års fengsel i Horten byrett, men dommen ble anket og i høyesterett skjerpet til 6 års fengsel. Fra konkursboet ble det også meldt inn erstatningskrav på 38 millioner mot Dale, men det ble inngått et forlik mellom ham og bobestyrer som ikke ble offentliggjort.

Det ble gjort forsøk på å videreføre virksomheten under navnet *Nye Eldak*, men i 1991 ble også dette selskapet slått konkurs.

Referanser
----------

1. ↑  «Hard dom for jappesvindler». *VG*. 20. desember 1989.
2. ↑  «K-kassen tapte 40 millioner på luftboble». *Dagens Næringsliv*. 27. oktober 1987.
3. ↑  «Millioner i egen lomme?». *VG*. 30. oktober 1987.
4. ↑  «Bergenstoppen». *Bergens Arbeiderblad*. 31. oktober 1987.
5. ↑  «Data-svindel for millioner i Horten?». *Drammens Tidende og Buskeruds blad*. 7. mars 1989.
6. ↑  «Dale erkjente forfalskning». *Gjengangeren*. 8. november 1989.
7. ↑  «Bedragerier for 100 millioner kr.». *Aftenposten*. 20. desember 1989.
8. ↑  «Presseomtale ikkje formildande». *Bergens Tidende*. 27. april 1992.
9. ↑  «Slipper erstatningskrav». *Gjengangeren*. 21. januar 1992.
10. ↑  «Nye Eldak-topper utpekt». *Gjengangeren*. 27. oktober 1987.
11. ↑  «Brak-konkurs for Nye Eldak». *Gjengangeren*. 27. august 1991.
**Statsøkonomisk forening** er en norsk forening stiftet i 1883. Foreningens formål er å utbre opplysning om samfunnsøkonomiske spørsmål. Leder er (2024) Reier Søberg.

Foreningen ble stiftet i Kristiania 4. desember 1883 etter initiativ av professor Torkel Halvorsen Aschehoug. Foreningens formål skulle være å utbre opplysningen om samfunnsøkonomiske og sosiale spørsmål gjennom foredrag og diskusjon. Alle interesserte kunne bli medlemmer. Fra 1887 til 1986 utga foreningen tidsskriftet *Statsøkonomisk Tidsskrift*, som senere ble overtatt av Samfunnsøkonomene og nå heter *Norsk Økonomisk Tidsskrift*.

Foreningen har normalt åtte møter årlig med foredrag, fire om vinteren og våren, og fire om høsten. I januar 2024 markerte i tillegg foreningen sitt 140-års jubileum med et møte i Det Norske Videnskaps-Akademi.

Ledere
------

* 1883–1903 Torkel Halvorsen Aschehoug
* 1932– Gunnar Jahn
* 1958–1962 Johan Vogt
* 2008–2013 Tore Lindholt
* 2013-2015 Olav Magnussen
* 2015-2019 Nils Terje Furunes
* 2019-2023 Bjørn Skogstad Aamo
* 2023- Reier Søberg

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
*For videospillet fra 1993, se Inspektør Gadget (videospill).*

***Inspektør Gadget*** (originaltittel: ***Inspector Gadget***) er en amerikansk tegnefilmserie som gikk fra 1983 til 1985. Serien er bygd rundt eventyrene til den klønete og dumme detektiven Gadget, som er et menneske med ulike tekniske hjelpemidler bygget inn i kroppen. Hans fiende er Doktor Klo, lederen av forbrytersyndikatet M.A.D. 

Hele serien ble i Norge sendt på TV 2 og Fox Kids (senere Jetix) med norsk tale. Enkelte episoder ble utgitt på norsk DVD og strømming med samme dubb.

 Handling
---------

Inspektør Gadget handler om en uvanlig politidetektiv som bor i byen Metro City sammen med niesen Penny og hunden Hjernen. Det spesielle med Gadget er at han er en kyborg, halvt-menneske og halvt-maskin med masse robotfinesser inkorporert i kroppen sin. For å aktivere dem sier han bare «Kom igjen, Gadget» fulgt av navnet på gjenstanden. Disse dingsene bruker han i kampen mot Doktor Klo og forbrytersyndikatet M.A.D. Men Gadget er både klønete og dum, så det blir som regel det tekniske geniet Penny og den ressurssterke Hjernen som løser sakene for ham bak hans rygg.

Rollefigurer
------------

### Inspektør Gadget

(engelsk: Inspector Gadget)

### Penny

(engelsk: Penny)

### Hjernen

(engelsk: Brain)

### Dr. Klo

(engelsk: Dr. Claw)

### Villkatt

(engelsk: M.A.D. Cat)

### Sjef Quimby

(engelsk: Chief Quimby)

Utgivelser på DVD og strømming med norsk tale
---------------------------------------------

To DVD-sett kom ut i Norge i 2004, *Inspector Gadget 1* og *Inspector Gadget 2.* Nummer 1 inneholdt episode 1–4, mens 2 inneholdt episode 5–8.

I 2012-2014 var hele Sesong 2 (episode 66–86) tilgjengelig på de norske strømmetjenestene Netflix og Viaplay.

De tolv første episodene av Sesong 2 (episode 66–77) ble utgitt på finsk DVD i 2014 med norsk lydspor inkludert, under tittelen *Tarkastaja Gadget.*

Norske stemmer
--------------

* Anders Sundstedt som Inspektør Gadget
* Øystein Røger som Inspektør Gadget (i episode 73 og 74 (sesong 2))
* Kari-Ann Grønsund som Penny (i tidlige episoder) og diverse kvinnelige bifigurer
* Siri Nilsen som Penny (i senere episoder)
* Trond Teigen som Sjef Quimby, Tykk MAD-agent, Korporal Kappgang og Professor Von Slickstein (sistnevnte kun i sesong 1 episode 4)
* Ivar Nørve som Dr. Klo, Tynn MAD-agent og Den Lille Wambini (sistnevnte kun i sesong 2 episode 1-3)
* Harald Mæle som Dr. Klo (kun i noen episoder)
* Hallvard Lydvo som Den Store Wambini (kun i sesong 2 episode 1-3) og Den Store, Store Gudfaren, alias SSG (kun i sesong 2 episode 19)

Engelske/originale stemmer
--------------------------

* Don Adams som Inspektør Gadget
* Cree Summer som Penny (sesong 1)
* Holly Berger som Penny (sesong 2)
* Frank Welker som Dr. Klo, Hjernen og Villkatt
* Dan Hennessey som sjef Quimby (sesong 1)
* Maurice LaMarche som sjef Quimby (sesong 2)
**Portering** er innen datavitenskap prosessen ved å tilpasse programvare slik at et kjørbart program kan brukes i et datamiljø som er forskjellig fra det som det opprinnelig ble skrevet for. For eksempel, forskjellig operativsystem, CPU, eller et tredjeparts bibliotek. Begrepet brukes generelt om det å endre programvare/maskinvare slik at den kan brukes i forskjellige miljø.

Etymologi
---------

Begrepet er ikke generelt benyttet om prosessen ved å tilpasse programvare til å kjøre med mindre minne på samme CPU og operativsystem. Det brukes heller ikke om å skrive om kildekode til forskjellige programmeringsspråk, som heller kalles henholdsvis «optimalisering» og «oversetting».

Programvareutviklere hevder ofte at programvare de skriver er *portabel*, som betyr at det kreves lite innsats for å tilpasse det til et nytt miljø. Mengden innsats som faktisk kreves avhenger av flere faktorer, inkludert hvor mye det opprinnelige miljøet («kildeplattformen») skiller seg fra det nye miljøet («målplattformen»), erfaringen til utviklerne med hvilke programmeringsspråk-konstruksjoner og tredjeparts API-kall som sannsynligvis ikke er portable, og mengden innsats investert av de opprinnelige utviklerne med å bare benytte portable konstruksjoner.

Portering i spill
-----------------

Portering er også begrepet som brukes når et videospill laget for å kjøre under én plattform, om det er en personlig datamaskin eller spillkonsoll, blir konverter for å kjøre på forskjellige plattformer. Tidligere videospill-porteringer ble ofte «uekte porteringer», men heller omarbeidede versjoner av spillene. Flere og flere videospill blir nå utviklet ved å bruke programvare som kan gi ut kode for PC-er så vel som en eller flere konsoller. 

Linux Game Publishing er en ledende porteringsbedrift involvert i å portere spill til operativsystemet GNU/Linux.

Eksterne lenker
---------------

* Open Systems portabilitetssjekker
**Jakob Hveding Sletten** (født 4. desember 1872 i Høyland, død 7. desember 1936) var en norsk prest og musiker.

Han ble født i Høyland av foreldre som stammet fra Lindås. Familien flyttet til Lindås i 1882. Han avsluttet sin videregående utdanning i 1895, og ble uteksaminert som cand..theol. i 1901. Han var kapellan i Stavanger domkirke fra 1902, deretter kapellan i Nidaros bispedømme fra 1905. Fra 1909 til 1914 var han sogneprest i Vestnes, og i 1916 ble han utnevnt til kapellan i Oslo bispedømme med spesielt ansvar for å holde seremonier på Nynorsk. Hans bror Klaus Daae Sletten og nevø, Vegard Sletten var begge aktive i nynorskbevegelsen. Sletten var gift med Aagot Hansen fra Kristiania fra september 1902 til hun døde i januar 1912. Han giftet seg senere med Elvine Staven fra Namdalseid.
Sletten var også en dyktig salmedikter og var representert med åtte stykker i *Koralbok for den norske kirke* i 1926, og med tolv stykker i Sven Moren sin *Songbok*. Han har også gitt ut sitt eget arbeid; *Koralverk for det norske folk*.

Referanser
----------

1. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
2. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF
 |
**Wang Dan** (kinesisk: 王丹; pinyin: *Wáng Dān*, født 26. februar 1969) er en dissident fra Kina. Han studerte ved Pekinguniversitetet og ble en av lederne under studentdemonstrasjonene på Den himmelske freds plass i Beijing i 1989. Etter at demonstrasjonene var slått ned av de kinesiske myndighetene ble Wang Dan arrestert og dømt til fire års fengsel. 

Han ble løslatt i 1993, men ble arrestert igjen i 1995 på grunn av opposisjonell virksomhet. Denne gangen ble han dømt til 11 års fengsel. 

Rett før den amerikanske president Bill Clintons statsbesøk til Kina i 1998 ble Wang løslatt av medisinske grunner, og fikk fly til USA for behandling.

Referanser
----------

1. ↑   www.chinatimes.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Wang Dans personlige hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NDL **·** CiNii
 |