recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**DS «Turist»** var en dampbåt levert i 1888 fra Christiansands Mek. Værksted, Kristiansand som byggnr. 44. Den var 50 fot lang, 10,3 fot bred, og stakk 2,1 fot dypt. Den hadde plass til 80-90 passasjerer, skrog av klinket jern, og en dampmaskin for vedfyring. Den ble bygd for Halvor Halvorsen Strømme (1855–1913), gårdbruker og politiker i Drangedal i Telemark. Etter leveringen i Kristiansand gikk båten for egen maskin til Kil i Sannidal i nåværende Kragerø kommune med kaptein og maskinist fra verftet. Her ble den delt i to og fraktet opp til Merkebekk sør i innsjøen Toke. Dette ble gjort i flere omganger ved hjelp av 10 hester og mange hjelpere. Ved Merkebekk ble delene så klinket sammen igjen, og båten sjøsatt. 11. juni 1888 fikk den sitt første passasjersertifikat. «Turist» var planlagt brukt til passasjer- og godstrafikk.

Regnskapene for årene 1890 til 1893 viser en gjennomsnittlig billettinntekt på kr. 18 per seilingsdag (medio mai til medio september). I tillegg kom noe inntekter av tømmersleping. Båtføreren fikk betalt kr. 1,50 per dag. Av utgifter er kun nevnt litt grønnsåpe og parafin, samt 600 flasker «husholdningsøl» á 20 øre (1890) og 74 sekker kull á 100 liter for kr. 1,74 per sekk (1893).

Eieren av båten, Halvor H. Strømme, hadde planer om å få kanalisert elva fra Toke ned til Kragerø, og bruke «Turist» til trafikk mellom havet og Prestestranda, lengst nord i Toke. Disse planene ble det imidlertid aldri noe av, og «Turist» ble seilende på Toke i all sin tid. Det var en staselig båt; hvitmalt og med salong utstyrt med datidens luksus i plysj, mahogny og blankpusset messing.

I 1913 ble båten modernisert, og dampmaskinen ble byttet ut med en Söderblom dieselmotor. I 1929, etter at tog og rutebiler hadde overtatt det meste av frakten mellom Drangedal og Kragerø, gikk «Turist» ut av rutetrafikk. Alt overbygg ble fjernet, og den ble tatt i bruk som fraktebåt, mest til ved og tømmer, som dengang vanskelig kunne fraktes med bil eller tog. I 1944 ble dieselmotoren tatt ut, og skroget ble solgt til bruk som lekter ved Dalsfoss kraftverk, hvor den i dag ligger nedsunket.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Dukket opp da vannet forsvant, artikkel med bilde på nrk.no. 8. april 2014.

Kilder
------

* Sannes, Olav: *Drangedal med Tørdal, ei bygdesoga* (1924) (faksimile 1974, ISBN 82-990370-1-8).
* Harald Lorentzen, Thor Hansen, Per Svein Bratsberg: *Innlandsbåtene på 10 Telemarksvann*, Skien : Genius forlag, 1987. ISBN 82-991292-3-0.
* Regnskapsbok etter Halvor H. Strømme (i privat eie).
**Lyngås-Lysgård fuglefredningsområde** er et biotopvern (dyrefredningsområde) og ramsarområde på østsiden av Leksdalsvatnet i Verdal kommune i Trøndelag, like nord for Stiklestad. Reservatet ble opprettet for å bevare «det rike fuglelivet og fuglenes livsmiljø i området særlig i forbindelse med trekket vår og høst». 

Vatnet er et lavlandsvatn med flere vegetasjonsrike bukter, grunne områder og elvedelta. Buktene er preget av takrørvegetasjon og sjøsivaks. Strandlinja er gode beiteområder for vannfugl som kortnebbgås. Det er to verneområder i vatnet; dette og Lundselvoset naturreservat.

Området ble i 2013 utpekt til ramsarområde som et av tre delområder i Innherred ferskvannssystem.

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Lyngås-Lysgård fuglefredningsområde i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
* Verneforskriften hos Lovdata
* De norske ramsarområdene hos ramsar.org

| * v
* d
* r
Innherred ferskvannssystem er et Ramsar-område i Norge |
| --- |
| Hammervatnet **·** Lundselvoset **·** Lyngås-Lysgård |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Lyngholman naturreservat** er et naturreservat på Harøya i Ålesund kommune, Møre og Romsdal. Området ble vernet i 1988 for å ta vare på et viktig våtmarksområde. 

Vågen har flere strandenger, grunne bukter, småholmer og store tidevannsarealer. Landskapet er urørt, og er småkupert med lyngmark, myr og beitemark rundt strandengene. Vågen er hekkeplass for vadefugler, og beite- og overvintringsplass for andre våtmarksarter. Det er også botaniske verneinteresser i området. Området er lett tilgjengelig for undervisning og forskning, og brukes mye utfartsplass og badeplass om sommeren.

Reservatet er ett av 6 naturvernområder som inngår i ramsarområdet Harøya våtmarksystem, som ble etablert i 1996.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Lyngholman naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

  


|  |
| --- |
| **Harøya våtmarksystem** er et Ramsar-område i Norge |
|  Lomstjønna | Lyngholman | Malesanden og Huse | Selvikvågen  |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |


1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
«Fylkesvei 203» har flere betydninger.

**Fylkesvei 203 i Vest-Agder (Tregdeveien)** gikk mellom E39 på Ime og fylkesvei 204 i Harkmark i Mandal. Veien var 12,9 km lang.

Veien er en anbefalt sykkelvei og går i et idyllisk landskap fra Ime og Jåbekk industriområde, hvor sykkelstien langs veien slutter. Etter vel to kilometer passerer veien Brennevinsmyra Miljøpark (innkjørsel fra Skjernøyveien). Når veien etter vel fire kilometer kommer til sjøen, finner man Skagerrak Feriesenter Tregde like før man kommer til selve Tregde. Deretter fortsetter veien like i sjøkanten forbi Skogsøy til Eigebrekk og videre til Harkmark kirke.

Til Tregdeveien ligger det svært mange hytter, noe som gjør at trafikken om sommeren er svært stor. Da veien er smal, er den kommet på Mandal kommunes prioriterte liste over veier som trenger sykkelsti.

2019 ble veien erstattet av fylkesvei 4228, en delstrekning ble del av fylkesvei 230.

Kommuner og knutepunkter
------------------------

  

 **Mandal**  

Tregdeveien   


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| * 
 | 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
| Europavei 39 Kristiansandsveien fra Ime mot 460Fylkesvei 460 Vigeland i Lindesnes, og mot 459Fylkesvei 459 Døle bru |

 |  |

 |

|  |
| --- |
| **Mandal** (Tregde-Skjernøy)
 |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| * 
 | 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
| Fv231Fylkesvei 231 Tofteveien fra Sti til Mønnesland
  |

 |  |

 |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| * 
 | 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
| Fv230Fylkesvei 230 Skjernøyveien fra Eskelandsmyra til Dyrstad på Skjernøy (6,7 km)
  |

 |  |

 |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| * 
 | 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
| Kv Kigeveien fra Kige til Fv230Fylkesvei 230 Frivoll (1,5 km)
  |

 |  |

 |

* Tregde

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| * 
 | 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
| Kv Skogsøyveien til Skogsøy |

 |  |

 |

* Eigebrekk
* Osnes

|  |
| --- |
| * Kirke Harkmark kirke
 |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| * 
 | 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
| Fv204Fylkesvei 204 Harkmarksveien fra Harkmark til Europavei 39 Valand, og mot Europavei 39 Leire i Søgne |

 |  |

 |

Referanser
----------

1. ↑  «Endringer i vegnettet 2019». Vegvesenet. 8. juli 2019. Arkivert fra originalen 20. juni 2019. Besøkt 7. september 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Vegvesenets vegkart
**Fletting:** Det er foreslått at denne artikkelen eller seksjonen blir flettet inn i *Profesjonsstudier*. (Diskusjon).
**Profesjonsvitenskap** er en samlebetegnelse for en rekke forskjellige vitenskapelige studier (disipliner) eller fagområder av profesjoner eller yrke. Det svarer til profesjonsstudier, en norsk variant av den engelske termen «professional studies». Termen profesjonsstudier dekker både utdanningene og forskninga på utdanningene og profesjonsutøvelsen.

I profesjonsvitenskap vil forskjellige vitenskapelige disipliner forske på profesjoner med egne perspektiv fra f.eks. filosofisk etikk, pedagogikk, sosiologi eller psykologi.

I forskning og utdanningene til alle yrker og profesjoner er en særlig opptatt av hva som trengs i praksis av teorier og ferdigheter eller praktisk yrkesteori og yrkesetikk eller profesjonsetikk. Sentrale problemstillinger innenfor forsking på alle profesjoner gjelder forholdet mellom teori og praksis (jf. Molander og Terum, 2008; Mausethagen og Smeby, 2017; Gilje, 2017; Grimen 2008; Måseide 2008).

Et aspekt ved profesjonelle handlinger som er mye studert er taus kunnskap (jf. Polyani 1967), og i forbindelse med det, den enkeltes svarevne, profesjonelt skjønn eller fronesis, en term fra den greske filosofen Aristoteles. Det er kunnskap som i siste instans er avgjørende for profesjonutøvelsen, enten det dreier som etiske og kvalitative spørsmål i yrkesutøvelsen (jf. Hovdenak og Wiese, 2017, McGuirk og Methi 2015). Dette er aspekt ved handlinger som unndrar seg vitenskapelig forskning i streng, objektivistisk og evidensbasert forstand. De kan nås mer indirekte og tolkende eller forstående.

Litteratur
----------

* Polanyi, M. (1967). *The tacit dimension*. New York: Anchor.
* Gilje, N. (2017). «Profesjonskunnskapens elementære former. Kvalifisering til profesjonell yrkesutøvelse». I Mausethagen, S. og J.-C. Smeby, (2017). *Kvalifisering til profesjonell yrkesutøvelse*. Oslo, Universitetsforlaget, s. 21-33.
* Grimen, H. (2008). «Profesjon og kunnskap». I *Profesjonsstudier*. A. Molander og L. I. Terum. Oslo, Universitetsforlaget, s. 71-86.
* Hovdenak, S. S. og E. Wiese (2017). «Fronesis. Veien til profesjonell lærerutdanning?» *Uniped* 40(2).
* Mausethagen, S. og J.-C. Smeby, red. (2017). *Kvalifisering til profesjonell yrkesutøvelse*. Oslo, Universitetsforlaget.
* McGuirk, J. og J. S. Methi (2015). *Praktisk kunnskap som fag og forskningsfelt. Praktisk kunnskap som profesjonsforskning*. Bergen, Fagbokforlaget.
* Molander, A. og L. I. Terum, red. (2008). *Profesjonsstudier*. Oslo, Universitetsforlaget.
* Måseide, P. (2008). «Profesjonar i interaksjonsteoretisk perspektiv». I *Profesjonsstudier*. A. Molander og L. I. Terum. Oslo, Universitetsforlaget, s. 367-385.

Eksterne lenker
---------------

*
**Ulendeltaet naturreservat** er et naturreservat og ramsarområde i Lierne kommune i Trøndelag. Reservatet ble opprettet i 1984 «for å bevare et viktig våtmarksområde med vegetasjon, fugleliv og annet dyreliv som naturlig er knyttet til området».

Ulendeltaet ligger ved Innerdalselvas utløp i Ulen ca 350 moh. Det er et sletteliknende våtmarksområde dannet av løsmasser fra elva, og delvis oversvømmet ved flom. Langs elva vokser sumpskog av gran og bjørk, bakenfor dette ligger et stort vierbelte, og store myrer, preget av tuedannende gråmose. 

Området ble i 2011 utpekt til ramsarområde.

Referanser
----------

1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Ulendeltaet naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
* Oppstartmelding forvaltningsplan Ulendeltaet[*død lenke*], fylkesmannen.no, 21.4.2015
* Ulendeltaet, ramsar.org

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase **·** Ramsar
 |
**Jane Throndsen** (født 1969 på Kongsberg) er en norsk redaktør og forfatter. 

Jane Throndsen har studert statsvitenskap, sosiologi (*UIO*), journalistikk (International Diploma in Journalism, England) og Master of management: Flermedial ledelse (*BI*). Fra 1996 til 2012 arbeidet hun i *Dagbladet* med blant annet *Magasinet*, som ble lansert i 1999. Throndsen hadde en rekke ulike stillinger innenfor mediehuset: kultur- og magasinjournalist, nyhets-og utenriksreporter, kulturredaktør og magasinredaktør.[] Fra 2010 til 2012 var hun bosatt i London. 

I 2012 ble hun ansatt i VG hvor hun blant annet var featureredaktør, nyhetsredaktør og fra 2015 redaktør for VG+/Stories som var opplagsvinner to år på rad 2022/2023 (Kilde: MBL Medietallene). VG Helg vant Årets Magasin 4 år på rad etter at Throndsen tok over som redaktør (Medieprisene/MBL). Etter to år i VG ble hun Kåret til Årets Kvinnelige Medieleder. I juryens begrunnelse sto det "Hun brukes som inspirator for hele organisasjonen". I 2023 ble hun ansatt i Schibstedkonsernet som senior vice-president.

I 2014 ble Jane Throndsen kåret til Årets Kvinnelige medieleder av Medienettverket.

Bibliografi
-----------

* *Løvetannbarn - De klarte seg, mot alle odds*, Cappelen (1997) (Skrevet sammen med ektefellen Gunnar Ringheim).

Referanser
----------

1. ↑  «Throndsen blir nyhetsredaktør | Kampanje». *kampanje.com*. Besøkt 14. oktober 2015.
2. ↑  «Dagbladet-profil til VG | Kampanje». *kampanje.com*. Besøkt 14. oktober 2015.
3. ↑  Jane Throndsen forlater VG - Journalisten 5. juni 2023
4. ↑  Jane Throndsen får toppjobb i Schibsted - m24.no, 5. juni 2023
5. ↑  «VGs Jane Throndsen årets kvinnelige medieleder». *VG*. Besøkt 14. oktober 2015.

Eksterne lenker
---------------

* Med blanke ark
* Mer glossy VG Helg
* Magasinet-designer bak nye VG Helg
* Norges mektigste kvinner 2014 - kampanje.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Langåskjølen naturreservat** er et naturreservat i Klæbu i Trondheim. Naturreservatet ble opprettet den 21. desember 1990 for å verne et større, variert oseanisk preget myrområde. Området har mosaikk av fattige skogtyper og myr av varierende rikhetsgrad. Inn mot skogåsene i øst og nordvest finnes rike og tildels ekstremrike myrtyper. Brunskjene dominerer mesteparten av de ekstremrike myrene. Naturreservatet har store mengder engstarr og nebbstarr, og sterke innslag av oseaniske arter som klokkelyng, pors, loppestarr og myrkråkefot. Langåskjølen naturreservat er et viktig hekkeområde for vann- og vadefugler som krikkand, skogsnipe, gluttsnipe, vipe, småspove, enkeltbekkasin og fiskemåke, og amfibier som småsalamander har også tilhold i området.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Langåskjølen naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |



1. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
**Emiratet Bukhara** (tadsjikisk: *Аморати Бухоро*) var en sentralasiatisk stat som eksisterte fra 1785 til 1920. Den okkuperte landområdet mellom elvene Amu-Darja og Syr-Darja, tidligere kjent som Transoxiana. Dens kjerneterritorium var landområdet langs nedre del av elven Zeravsjan, og dens urbane sentrum var oldtidsbyene i Samarkand og emiratets hovedstad, Bukhara. Staten eksisterte på samme tid som Khanatet Khiva i vest, i Khoresm, og Khanatet Kokand i øst, i Fergana.

Historie
--------

Emiratet Bukhara ble offisielt grunnlagt i 1785, og staten skulle styres av Manghit-dynastiets emir, Shah Murad. I løpet av det 18. århundre, hadde emirene gradvis tatt kontroll over Khanatet Bukhara, fra deres posisjon som ataliq. Omkring 1740-tallet, da khanatet ble overvunnet av Nadir Shah av Persia, var det tydelig at emirene satt på makten for alvor. I 1747, etter Nadir Shahs død, hadde ataliq Muhammad Rahim Bi drept Abulfayz Khan og hans sønn, og dermed satte han en stopper for Astrakhanid-dynastiet. Fra da av tillot emirene at khanene «lekte seg» med makten, helt til Shah Murad tok over tronen som en følge av Abu l-Ghazi Khans død.

I 1868 tapte emiratet en krig med det russiske keiserdømmet, som hadde planer om kolonialisme i regionen. Russland overtok store deler av emiratets territorium, inkludert Samarkand. I 1873 ble de resterende delene til russisk protektorat, og var snart omringet av guberniaet Turkestan.

Muhammed Alim Khan (1880–1944), den siste emiren av Emiratet Bukhara. Fotografi av Prokudin-Gorski i 1911.
I 1920 ble Emiratet Bukhara overvunnet av bolsjevikene og erstattet med Den usbekiske sosialistiske sovjetrepublikk. Reformistene innen emiratet hadde vendt seg til de russiske revolusjonære for å få militær assistanse, etter at den konservative emiren, Muhammed Alim Khan, nektet å gi slipp på makten. Den røde armé gjennomførte et mislykket angrep i mars 1920 og deretter et vellykket et i september samme år. I dag er territoriet til det oppløste emiratet hovedsakelig Usbekistan, med unntak av visse deler i Tadsjikistan, Turkmenistan og Kasakhstan.

Kultur
------

Europeerne kom til Sentral-Asia omkring 1600-tallet, og der fikk de se jøder som levde i Emiratet Bukhara. De hadde navngitt dem de bukhariske jødene. Senere flyttet de bukhariske jødene seg til land som bl.a. Tadsjikistan og andre deler av Usbekistan, fordi muslimene ville tvinge dem til å konvertere til islam — eller dø. Store horder med jøder ble nødt til å flytte på seg til stadighet, for å holde seg selv og sin religion i live.

Referanser
----------

1. ↑  Soucek, Svat, *A History of Inner Asia* (2000), p. 179-80.
2. ↑  ibid, p. 198.
3. ↑  ibid, pp. 221-222.
***Early Modern Culture Online*** (*EMCO*) er et vitenskapelig open access-tidsskrift som blir utgitt av Universitetet i Bergen, under Bergen Open Access Publishing (BOAP). Tidsskriftet presenterer tverrfaglig humanistisk forskning, i fagfelt som engelsk litteratur, kunsthistorie, arkitektur og musikk, med et fokus på den tidlig moderne perioden. Det publiseres kun i elektronisk format under Creative Commons-lisens.

*EMCO* ble etablert i 2010, av John-Wilhelm Flattun ved Universitetet i Agder, med professor Roy Eriksen (UiA) og professor Stuart Sillars (UiB) som ansvarlige redaktører. Den gang ble tidsskriftet utgitt av *The Early Modern Research Group* og *The Bergen Shakespeare and Drama Network.* Sistnevnte forskningsnettverk er fremdeles tilknyttet tidsskriftet, nå under navnet *The Bergen-Volda Shakespeare Network*.

John-Wilhelm Flattun var redaktør i perioden 2010 - 2013. Fra 2018 overtok Universitetet i Bergen ansvaret for utgivelsene.
Tidsskriftets redaktør (2018) er førsteamanuensis Svenn-Arve Myklebost, Høgskolen i Innlandet, medredkatør fra 2021 er John-Wilhelm Flattun, Universitetet i Bergen.

Referanser
----------

1. ↑  DBH publiseringskanaler[*død lenke*]
2. ↑  «Bergen Open Access Publishing». *boap.uib.no* **(engelsk)**. Besøkt 16. august 2018.
3. ↑
4. ↑  Early Modern Research Group Arkivert 18. mars 2013 hos Wayback Machine.
5. ↑  BSDN Arkivert 4. mars 2013 hos Wayback Machine.
6. ↑  «BVSN». *BVSN* **(engelsk)**. Besøkt 16. august 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISSN
 |
Lørenseter med tjernet foran, ca. 1920 Foto: Fra Nasjonalbibliotekets samling 
**Lørensetertjern naturreservat** ligger sørøst for Blankvann i Nordmarka, Oslo kommune, omsluttet av Blankvann landskapsvernområde. Formålet med fredningen av Lørensetertjern naturreservat er å bevare et myrlandskap som består av mange små myrer med variert vegetasjon, hvor flere sjeldne og kravfulle arter forekommer. Myrene ligger i forsenkninger i terrenget, oppbrutt av lave åser med barskog. Flere bekker renner gjennom lokaliteten, med Hølbekken fra Blankvann som hovedbekkedrag. Området utgjør et myrkompleks med mange små myrer i et relativt nøysomt barskoglandskap. Jordvannspåvirkete myrpartier er vanligst, men partier av nedbørsmyr forekommer også. Fastmatter med fattigmyr dominerer, men mellomrik myr og små arealer med rikmyr finnes.

Eksterne lenker
---------------

(no) Lørensetertjern naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase Besøkt 5. september 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon **·** Naturbase
 |


1. ↑   Naturbase, faktaark.naturbase.no, besøkt 21. juli 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   GeoNames, besøkt 7. april 2015[Hentet fra Wikidata]
**Kjøremslia naturreservat** ligger sørvendt i Gudbrandsdalen like vest for Kvam i Nord-Fron kommune. Området ble vernet 20. juni 2023 og inngår i verneplan for Skogvern.

Verneforskriften sier at formålet med vernet er 

«å bevare et område som representerer en bestemt type natur i form av en godt arrondert, variert, rik og gammel skog. Videre er formålet å bevare et område som inneholder truet, sjelden eller sårbar natur som kalk- og lågurtfuruskog, rik velutviklet sandfuruskog, tørt kalkrikt berg og rasmark, samt rik bjørk- og blandlauvskog av lågurt- og høgstaudetype. Området er levested for en rekke truede og sårbare arter innen flere organismegrupper, særlig lav.»

Referanser
----------

1. 1 2   Naturbase, Naturbase-id VV00003823, faktaark.naturbase.no, besøkt 23. februar 2024[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  ; *Naturbase*; Naturbase-id: VV00003823; besøksdato: 23. februar 2024.
3. ↑  «Forskrift om vern av Kjøremslia naturreservat, Nord-Fron kommune, Innlandet». Lovdata. Besøkt 23. februar 2024.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**MY «Tysso»** er en motoryacht bygget i 1917 av båtbygger Ole Oma i hans båtbyggeri på Døso ved Leirvik, Stord. Hun ble bygget for Danmarks konsul i Bergen, Christian Magnus Kjær (1865–1935), til en avtalt pris på 4 000 kr. Oma hadde tidligere drevet båtbyggeriet *Oma Boat Building* i Seattle og M/Y «Tysso»s design er basert på lystbåtene Oma fikk bygget i USA.

M/Y «Tysso» er 58 fot lang og 10 1/2 fot bred og bygget i eik og furu med overbygg i mahogni. Motoryachtens innredning ble bygget med tanke på størst mulig komfort, med salonger, soverom, kjøkken, w.c. mannskapslugar og et stort maskinrom med plass til en kraftig motor på 100 Hk. Malerarbeidet ble utført av J. Kattetvedt og K. Risan på Leirvik.

M/Y «Aluminium»
---------------

Etter noen år som eier solgte båten til Glomfjord Smelteverk i Nordland. I den forbindelse ble styrehuset forlenget til den fasong det har idag. Etter at sinksmelteverket i Glomford ble kjøpt av staten på tvangsauksjon i 1924 ble motoryachten solgt videre til de store industribedriftene i Odda. Båten ble brukt som lystbåt og skyssbåt mellom Odda og Granvin. Tilreisende direktører, styremedlemmer kunne fra 1935 ta tog direkte til Granvin med Hardangerbanen. Det Norske Nitridaktieselskaps aluminiums­fabrikk i Tyssedal fikk driftsansvaret og båten fikk navnet M/Y «Aluminium».

M/Y «Tysso»
-----------

Etter at A/S Tyssefaldene overtok drifts- og eieransvaret i 1949 ble båtens motor skiftet og innredningen modernisert. Båten endret nå også navn til M/Y «Tysso». Tidlig på 1960-tallet fikk M/Y «Tysso» ny lettbåt i mahogni, også den bygget av Ole Oma. Behovet for en passasjerbåt opphørte etterhvert og i 1987 ble båten solgt tilbake til Oma Baatbyggeri AS. I 1995 ble motorcruiseren solgt til Tysso AS i Norheimsund som ønsket å bruke motoryachten i reiselivssammenheng. Båten ble i 1997 oppført på Riksantikvarens liste over verneverdige fartøy. Norsk Vasskraft- og Industristadmuseum eier i dag M/Y «Tysso» og fartøyet har vært til restaurering ved Hardanger Fartøyvernsenter fra 2005. Sommeren 2009 ble båten sjøsatt ved Fartøyvernsenteret.

Referanser
----------

1. ↑  Riksantikvaren – Fartøyvernlista (oppdatert juli 2018) Besøkt 27. januar 2019

Litteratur
----------

* Gunnar Furre: *Fartøyvern*, nr 7. 2003.

Se også
-------

* Tyssedal kraftanlegg
* Odda Smelteverk
* MS «Lindesnes»

Eksterne lenker
---------------

* NVIM - M/Y Tysso - Båten for dei store[*død lenke*]
* NVIM - M/Y TYSSO er på sjøen igjen[*død lenke*]
* NVIM - Andelsbrev[*død lenke*]
* Oma Baatbyggeri AS
**Philip Martin** (født i 1938 i Liverpool i England) er en manusforfatter.

Han er mest kjent for sine manus for TV-serien *Gangsters*, som handlet on rase og rasisme sett fra en økende surrealistisk visjon av Birminghams kriminelle underverden. Serien begynte som en episode av *Play for Today* i 1975 og fortsatte over to sesonger, hver på seks episoder, i 1976 og 1978. Martin spilte flere roller i serien, inkludert seg selv.

Han har også skrevet for *Tandoori Nights* (1985), *Star Cops* (1987), *Virtual Murder* (1992), *Hetty Wainthropp Investigates* og *Luifel & Luifel* (2001).

Martin skrev *Doctor Who*-historiene *Vengeance on Varos* (1985) og *Mindwarp* (1986). Han skrev også manuset for *Mission to Magnus*, hvor den fiktive personen Sil fra hans 
to andre *Doctor Who*-historier var med. Dette manuset var beregnet for den 23. sesongen, men ble ikke brukt på grunn av at planene for denne sesongen ble forandret. Boken basert på manuset ble skrevet av Martin og utgitt av Target Books i 1990. Han skrev også boken *Invasion of the Ormazoids* (1986), som var en del av bokserien *Make your own adventure with Doctor Who*. Hans seneste bidrag til serien er hørespillet *The Creed of the Kromon*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Philip Martin på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Philip Martin hos The Movie Database Rediger på Wikidata

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Reiner Fuellmich** (født 1958 i Bremen) er en tysk advokat og politiker.

Fuellmich hevder selv å ha hatt en viktig rolle i massesøksmålet mot Volkswagen etter at det ble avdekket at det var blitt jukset systematisk med utslippsdata.

Han er mest kjent for å planlegge et massesøksmål mot myndighetene for deres angivelige gigantsvindel under covid-19-pandemien. Virksomheten har blitt organisert gjennom organisasjonen *Stiftung Corona Ausschuss*. Ifølge Fuellmich har verdens statsledere samarbeidet med forskningsinstitusjoner og media om å skape en falsk pandemi, og bedrifter og privatpersoner som hadde tapt penger på smitteverntiltakene ble invitert til å delta i massesøksmålet. Deltakerne måtte imidlertid betale inn på forskudd, og totalt har han samlet inn rundt halvannen million euro. Fuellmich og hans samarbeidspartnere har profilert det planlagte massesøksmålet som en oppfølger til Nürnberg-prosessen. I Norge har søksmålet blitt omtalt i alternative nyhetsmedier som Steigan.no, Document.no og Helse, Mat & Livsstil. En rekke forskere og andre som arbeider med vaksiner og smittevern har mottatt meldinger om at de er blant dem som skal stilles for denne domstolen.

Høsten 2022 var det fortsatt ikke iverksatt noe søksmål, derimot hadde det oppstått interne stridigheter blant organisatorene. Fuellmich ble anklaget av sin medarbeider Viviane Fischer for å ha brukt betydelige deler av de innsamlede midlene på å berike seg selv. Han har besvart dette med tilsvarende anklager mot Fischer, og uttalt at anklagene skyldes at hun har psykiske utfordringer.

Fuellmich har uttalt om Holocaust at det ikke var Adolf Hitler som stod bak dette, men det amerikanske finanssystemet. I Tyskland er holocaustbenektelse regulert i straffeloven, og Fuellmich ble i 2022 idømt en bot på 18 000 euro for dette.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, GND-ID 102937998X, besøkt 13. oktober 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3  «Der Billionen-Euro-Schwindel». *T-online*. 24. september 2022.
3. ↑  «Disinformation Lobbyists & Brexit Business Bosses». *Byline Times*. 1. april 2021.
4. ↑  «Viral video is a simulation, does not depict a real grand jury proceeding». *PolitiFact*. 10. februar 2022.
5. ↑  «Nei, en Nürnberg 2-rettssak er ikke i gang». *Faktisk.no*. 9. desember 2021.
6. ↑  «Ryktene om en ny Nürnberg-prosess er bare tull». *Faktisk.no*. 20. mai 2021.
7. ↑  «Vaksineforsker får eposter om at hun skal stilles for Nürnberg-domstol». *Rogalands Avis*. 7. februar 2023.
8. ↑  ««Nuremberg 2.0»: Les créateurs de ce pseudo-procès se bouffent le nez pour des millions». *Heidi News*. 28. september 2022.
9. ↑  «En Allemagne, des avocats covidosceptiques règlent leurs comptes entre eux». *Liberation*. 1. oktober 2022.
10. ↑  «Stuttgart: Querdenker-Szene darf Verschwörungs-Film auf dem Schlossplatz zeigen». *ZVW*. 2. november 2022.
11. ↑  «Strafbefehl gegen Göttinger Anwalt wegen Volksverhetzung». *HNA*. 13. juni 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** CiNii
 |
**Johanne Lucie Reutz Gjermoe** (født 4. januar 1896 i Bergen, død 4. februar 1989 i Asker) var en norsk kvinnepolitiker for Arbeiderpartiet og fredsarbeider. 

Hun tok examen artium i 1915 ved Hambros privatskole. Året etter gikk hun på lærerskole. I 1920 dro hun til kvekercolleget Woodbrooke i Storbritannia. Hun tok statsøkonomisk eksamen ved Universitetet i Oslo i 1928. Fra 1925 til 1942 ledet hun LOs statistiske kontor. Hun stod for sentrale bidrag til Arbeiderpartiets kriseplaner på 1930-tallet, og skrev kapittelet om arbeidsløshet. I 1935 satt Gjermoe i sosiallovkomiteen og utformet loven om arbeidsledighetstrygd. Hun var i denne perioden også delegat til Folkeforbundet. I perioden 1939 til 1945 ledet hun Arbeiderpartiets kvinnesekretariat.[]

I 1939 rettet Den Norske Nobelkomite en anmodning til Stortinget om å oppnevne to reservevaramenn til komiteen. Stortinget behandlet henvendelsen, og oppnevnte Johanne Reutz og Valentine Dannevig. Valgkomiteen hadde satt som forutsetning at reservevaramennene og varamennene i likhet med komiteens ordinære medlemmer skulle anses som oppnevnt av Stortinget med virkning fra 1. juli 1939.

Etter krigen medførte Gjermoes antimilitære holdninger at hun ble utstøtt fra partiet. Hun engasjerte seg etter dette mer i fredsarbeid, og ble aktiv i organisasjonen Internasjonal kvinneliga for fred og frihet. Hun ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull for sitt arbeid for fred.

Referanser
----------

1. 1 2   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Johanne\_Reutz\_Gjermoe[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Johanne Lucie Reutz Gjermoe, Norsk biografisk leksikon ID Johanne\_Reutz\_Gjermoe, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «1939. 16. juni - Valg av medlemmer av Nobelkomiteen». *Stortingsforhandlinger*. Oslo: [Forvaltningstjenestene]. 1939. s. 1562.
4. ↑  *Portretter fra norsk historie*. Oslo: Universitetsforl. 1993. s. 198. ISBN 8200211738.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk biografisk leksikon

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Prabook **·** Folkeforbundet **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Hjellestad** er en grunnkrets og et boligområde på Hjellestadhalvøyen i Ytrebygda bydel i Bergen kommune, ca. 20 km sørvest for byens sentrum. Fra Hjellestad kai går det ferge via Bjelkarøyna og Lerøyna til Klokkarvik i Øygarden kommune på Sotra. På Hjellestadhalvøyen ligger også Milde.
Blant virksomhetene på Hjellestad er Hjellestad skole, Hjellestad Marina, Hjellestad Seilforening, Milde og Hjellestad Grendalag, Bunnpris, Hjellestad Jet Ski Klubb, Bergens Seilforening, Hjellestadklinikken og Arboretet og Botanisk hage på Milde. Hjellestad har en flott skjærgård og er et populært sted for seiling, jetski, padling og annet båtliv. Hjellestad ligger 10 minutter fra Bergen lufthavn, Flesland og har kort veg til arbeidsplasser på Sandsli og Kokstad.

Hjellestad grunnkrets i Bergen kommune hadde 2 078 innbyggere 1. januar 2023, og et areal på 2,93 km², hvorav 0,01 km² er ferskvann.

Transport
---------

Hjellestadveien som er hovedveien til Hjellestad er smal og svært trafikkfarlig. Hjellestad og Milde har bussforbindelse (linje 53) til Bergen sentrum via Lagunen terminal og Fjøsanger med avganger hver halvtime i rushtid og hver time resten av dagen og på lørdager. Søndag går bussen annenhver time.

Strøk og boligområder i Bergen kommune

Referanser
----------

1. ↑  «04317: Grunnkretsenes befolkning (G) 1999 - 2023. Statistikkbanken». *SSB* **(norsk)**. Besøkt 28. mai 2023.
2. ↑  «06198: Areal av land og ferskvatn (km²) (G) 2006 - 2023. Statistikkbanken». *SSB* **(norsk)**. Besøkt 28. mai 2023.

| * v
* d
* r
Ytrebygda bydel |
| --- |
| 
* Blomsterdalen
* Flesland
* Grimseid
* Grimstad
* Hjellestad
* Kokstad
* Milde
* Nordås
* Rådal
* Sandsli
* Steinsvik
* Søreide

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Santa Maria sopra Minerva i Roma

**Santa Maria sopra Minerva** er en kirke i det sentrale Roma. Kirken er viet til Jomfru Maria og ligger i nærheten av Pantheon i Rione Pigna.

Beskrivelse
-----------

Kirkenn er den eneste i Roma med gotisk interiør. Den ble oppført av dominikanerordenen i perioden 1280–1320 etter mønster av ordenens store kirker i Firenze og Bologna, med hvelvet kor og åpen takstol i langhuset. Midtskipet fikk sitt hvelv omkring år 1450, og de gotiske trekk i arkitekturen ble dempet og undertrykket ettersom tiden gikk. Ved en omfattende restaurering 1848–1855 ble den gotiske stilen gjeninnført og alle hvelvinger ble malt.

I kirken kan besøkende blant annet se fresker av Filippino Lippi og skulpturen Den oppstandne Kristus av Michelangelo.

På piazzaen fremfor kirken står en elefant på et postament. Elefanten bærer på en egyptisk obelisk, som stammer fra 500-tallet f.Kr. og som i slutten av 200-tallet e.Kr. ble ført fra Egypt til en Isis-helligdom i det fortsatt hedenske Roma. Elefanten ble skulptert i 1667 av Ercole Ferrata etter en tegning av Giovanni Lorenzo Bernini.

Gravlagte i kirken
------------------

Fremfor høyalteret hviler helgenen Katarina av Siena. Andre som har fått sitt siste hvilested i denne kirken er den saligkårede maleren Fra Angelico og Thomas Cajetanus.

Bilder
------

* Santa Maria sopra Minerva (nummer 844) på Giovanni Battista Nollis Romakart fra 1748.Santa Maria sopra Minerva (nummer 844) på Giovanni Battista Nollis Romakart fra 1748.
* Bebudelsen av Filippino Lippi.*Bebudelsen* av Filippino Lippi.
* Bebudelsen av Antoniazzo Romano.*Bebudelsen* av Antoniazzo Romano.
* Hl. Katarina av Sienas grav.Hl. Katarina av Sienas grav.
* Salige Fra Angelicos grav.Salige Fra Angelicos grav.
* Den uppstandne Kristus av Michelangelo.*Den uppstandne Kristus* av Michelangelo.
* Elefanten med obelisken.Elefanten med obelisken.

Referanser
----------

1. ↑   www.santamariasopraminerva.it[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *The Pilgrim's Guide to Rome's Principal Churches* **(engelsk)**. Collegeville, Minnesota: Liturgical Press. 1993. ISBN 0-8146-5016-3.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Santa Maria sopra Minerva (Rome) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Dylan og Cole sammen med Gary Spatz
**Dylan Thomas Sprouse og Cole Mitchell Sprouse** (født 4. august 1992) er amerikanske skuespillere. De er eneggede tvillinger, og ble født i Arezzo i Italia, men bor nå i USA. Deres foreldre er Matthew Sprouse og Melanie Wright. Cole og Dylan begynte sine skuespillerkarrierer da de bare var 6 måneder gamle. Da begynte de i serien *Grace Under Fire*, hvor de var til 1998. Den mest populære rollen guttene hadde, var rollen i *Big Daddy*. Første gang Cole spilte alene uten broren, var i 1999, da Cole fikk rollen som «Ben Geller» i den populære TV-serien *Venner for livet*. Nå er den mest populære TV-serien *The Suite Life*, hvor Cole og Dylan spiller tvillingene Zack og Cody. Etterpå skiftet *The Suite Life* navnet til *The suite life of Zack and Cody*, og på norsk kalles serien *Zack og Codys søte hotelliv*. De har også spilt hovedroller i filmen *The Prince and the Pauper* Nå vises The Suite life on deck der de spiller Zack og Cody.

Eksterne lenker
---------------

* SprouseBros.com Arkivert 7. oktober 2007 hos Wayback Machine. – offisiell nettside
*For programvaren, se Tomboy (programvare); for begrepet «Tomboy», se guttejente*
**Tomboy** var et norsk pop/soul-band fra Askøy utenfor Bergen. Bandet eksisterte i perioden 1983 til 1991 og brukte et tidsriktig lydbilde preget av synthesizere og trommemaskiner. I løpet av karrieren ga de ut fire album og solgte totalt rundt 300 000 eksemplarer i Norge. Deres andre album, *Back to the Beat* fra 1987, ble deres største suksess med totalt 150 000 solgte. Albumet vant i tillegg Spellemannprisen 1987 i klassen pop. Bandet ble frontet av vokalist Torhild Sivertsen mens ektemannen Per Hansmark var hovedlåtskriver.

Bandet ble gjenforent og spilte en konsert for Lost Weekend-festivalen på Askøy den 8. august 2009.

Medlemmer
---------

* Torhild Sivertsen: vokal
* Per Hansmark: keyboards, programmering, vokal
* Kalle Tangset: saksofon, synthesizer
* Terje Lerø: bass, synthesizer
* Øyvind Lerø: gitar, synthesizer
* Jan Sollesnes: trommer, programmering

Diskografi
----------

* 1985: *Time To Be Free* (album), CBS
* 1987: *Back To The Beat* (album), CBS
* 1988: *Shadows On The Wall* (album), CBS
* 1991: *Read My Lips* (album), CBS
* 2005: *People Get Moving – The Best Of Tomboy* (samlealbum) Columbia/Sony

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tomboy på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Tomboy på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* (no) Biografi fra Norsk pop- og rockleksikon
* (no) ba.no sin sak om at Tomboy gjennoppstår på Lost Weekend 2009

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Einar Rolf Tamber** (født 16. november 1943 i Edinburgh - død [[15. februar 2024]]) er en norsk lege, major og tidligere politiker (H).

Han ble født i Edinburgh i Skottland som sønn av kontreadmiral Ragnvald A. Tamber og Nini Marie Aas, og vokste opp i Skottland, Amerika og Norge. Han tok studentereksamen ved Stabekk høyere skole i 1962. Etter ett års studier ved universitetene i Innsbruck i Østerrike og Bonn i Tyskland studerte han medisin ved University of Aberdeen 1964–1970, uteksaminert med graden *Bachelor of Medicine, Bachelor of Surgery*. Han er spesialist i allmennmedisin og samfunnsmedisin. Han innehar svensk legelisens og spesialitet i allmennmedisin, samt britisk lisens, i tillegg til den norske autorisasjonen.

Tamber hadde turnustjeneste i Lillehammer og Skjervøy, og var deretter skipslege på fregatt i et år. Han var distriktslege og kommunelege i Namdalseid fra 1974 og assisterende fylkeslege i Nord-Trøndelag 1984–1990. Han har vært godkjent veileder for spesialistutdanning i allmennmedisin. Han arbeidet i to år for Forsvaret med grad av major, i Bosnia som utrykningslege og i Kosovo som utrykningslege og bataljonslege, med blant annet over femti skarpe utrykninger i Bosnia, hovedsakelig med Black Hawk. På slutten av karrièren har Tamber arbeidet som spesiallege i Helsetilsynet med blant annet tilsyn med dykkingen på kontinentalsokkelen, samt drevet privatpraksis med godkjenninger som sjømannslege, dykkerlege og flymedisiner.

Tamber har vært leder i Namdalseid Høyre, varamedlem av Namdalseid kommunestyre i to perioder samt varamedlem av Nord-Trøndelag fylkesting og hovedutvalget for helse- og sosialsaker, i tillegg til deltakelse i diverse nemnder og råd. Han var 1. nestleder i Nord-Trøndelag Høyre 1990–1992.

Tamber har blitt tildelt Forsvarets medalje for edel dåd, foruten andre norske og internasjonale medaljer.

Referanser
----------

1. ↑  Larsen, Øivind (red.) (1986). *Norges leger* (12 utg.). Den norske lægeforening. s. 1194–1195.
2. 1 2 3 4  «Einar Rolf Tamber 60 år 16. november». NTB (12. november 2003).
3. 1 2  «Forsvarets medalje for edel dåd til major Tamber», NTB (18. desember 1997).
**Prinsesse Ragnhild Kyst** er en kyststrekning i Dronning Maud Land i Antarktis, beliggende mellom Sedovodden og bunnen av Vestvika på vestsiden av Riiser-Larsenhalvøya og oppkalt etter prinsesse Ragnhild. Prinsesse Ragnhild Kyst grenser til Prinsesse Astrid Kyst i vest og Prins Harald Kyst i øst.

Kystlandet ble utforsket av den fjerde Norvegia-ekspedisjonen i 1931 da Hjalmar Riiser-Larsen og Nils Larsen utforsket landet fra fly. Kysten ble senere navngitt etter medlemmer av den norske kongefamilien.

Fram til 1973 ble utstrekningen av Prinsesse Ragnhild Kyst definert som mellom 20° og 34° østlig lengdegrad.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Prinsesse Ragnhild Kyst SCAR *Composite Gazetteer of Antarctica* (Norge). Katalognr. 11627

Eksterne lenker
---------------

* Prinsesse Ragnhild Kyst *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** GNIS **·** SCAR **·** Norsk polarinstitutt

 |
Et **nephridium** er en primitiv type av ekskresjonsorgan som finnes i par langs kroppen hos de fleste invertebrater. De likner å enkeltnefroner i en nyre, men er enklere bygget og ikke med samme evne til å samle opp nyttige stoffer fra urinen som det nefroner kan. Det fines to grunnleggende typer, **protonefridier** og **metanefridier**. Dyr som har nefridier eller virkelige nyrer utgjør en samlet gruppe av dyreriket kalt Nephrozoa, som omfatter alle dyr med mer avansert bygning enn nesledyr.

Bygning og virkemåte
--------------------

### Protonefridier

Selv om protonephridier er enklere enn metanefridier, virker begge på samme grunnleggende måte. Et protonephridium består av bare to celler. Den første er en *flammecelle*, som har en liten dysk av flimmerhår som ser ut som en liten flamme når hårene slår i takt, derav navnet. Flammecellen skaper en strøm i kroppsvæsken og sender den nedover et rør bestående av én enkelt rørcelle, som ender ut mot omgivelsene i en *nephropore*. Slike protophrepidier utviklet seg først hos flatormer som en måte å kvitte seg med overskudd av vann som ble trukket inn i kroppen gjennom osmose. Selve røret er så lite at store molekyler blir igjen i kroppen, men små molekyler som nedbrytningsprodukter, urinstoffer, salter og hormoner føller væskestrømmen.

Protonefridier finnes bare hos dyr flatormer, slimormer, hjuldyr og hos lansettfisker, grupper med enkel bygning som alle lever i vann.

### Metanefridier

Metanefridiene fungerer på sammem måte, men består av flere celler og kan også absorbere stoffer kroppen trenger fra urinstrømmen. Åpningen til metanefridiet ligger i dyrets kroppshule og former en sil som hindrer større molekyler og celler å ble med ned i røret. Det er ingen flammecelle som skaper strømninger i vøsken, men selve røret er deket av flimmerhår på innsiden. Hos landlevende dyr har røret også en del av som tar opp vann og andre stoffer dyret møtet ha gjennom aktiv absorbsjon. Den siste delen av røret før nephropren er omgitt av muskler, og kan presse ut avfallstoffene.

Referanser
----------

1. ↑  Issigonis, Melanie (22. juli 2015). «Planarian ‘kidneys’ go with the flow». *eLife*. 4. doi:10.7554/eLife.09353. Besøkt 28. februar 2024.
2. ↑  Rohde, K. (1991). «The evolution of protonephridia of the Platyhelminthes». *Hydrobiologia*. 227: 315–321.
3. ↑  Baeumler, Natalie (2012-12). «Development of the excretory system in a polyplacophoran mollusc: stages in metanephridial system development». *Frontiers in Zoology*. 9 (1). doi:doi Sjekk `|doi=`-verdien (hjelp).  Teksten «10.1186/1742-9994-9-23» ignoreres (hjelp); Sjekk datoverdier i `|dato=` (hjelp)
**Svart Framtid** var et hardcore punk band fra Oslo som var aktive fra 1982 til 1984. Deres eneste vinylutgivelse EP 1984 regnes som et landemerke blant norske hardcore-/punkutgivelser.

Historien
---------

Svart Framtid regnes som det første helstøpte bandet fra Blitz-huset og var pionerer bl.a. fordi de var det første norske hardcorebandet som reiste på utenlandsturné. Svart Framtid hadde ingen bandbil, og de kjøpte i stedet interrail-billetter og tok toget rundt i Tyskland fra by til by og nærmest booket spillejobbene underveis.

Svart Framtid spilte kun inn en seks-spors 7"EP som kom ut som første utgivelse på vokalist Gunnar Nuven sitt nyetablerte "plateselskap" X-Port Plater i 1984. Gunnar Nuven var fra den første epoken med punkere i Oslo, han hadde bl.a. gjort seg bemerket som vokalist i bandet Feber. 9. oktober 1984 sendte NRK Fjernsynsteateret forestillingen Du har ikke en sjans - ta'n der Svart Framtid medvirket både som band og skuespillere, det gjorde også skuespiller Bjørn Sundquist. Filmen omhandlet okkupasjonsmiljøet i Oslo.

Svart Framtid ble oppløst i 1984 og Gunnar Nuven fortsatte i band som Kafka Prosess, So Much Hate og The Bone Idles. Harald Tredal fortsatte i band som Stengte dører og Behind Bars og har dessuten forsøkt seg som skuespiller med en liten rolle i den norske spillefilmen Schpaaa fra 1998. Nils Aune fortsatte i band som Fire Fæle Fyrer, Kafka Prosess og Raga Rockers. Anders Eide fortsatte også i Behind Bars.

Svart Framtid sin EP har i dag stor samleverdi og omsettes et par ganger i året for godt over tusenlappen på eBay.

Gjenforeningskonserter
----------------------

Svart Framtid har spilt to gjenforeningskonserter:

* 23. mars 1990 – Støttekonsert på Blitz for Extant Records (X-port Plater).
* 1. mai 1992 – Blitz sitt 10-årsjubileum. Tre av låtene fra den konserten er å finne på en CD som Progress Records gav ut som dokumenterer jubileumet.

Medlemmer
---------

* Gunnar Nuven – vokal
* Anders Eide – gitar
* Nils Aune – gitar
* Fridtjof Benneche – bass
* Harald Tredal – trommer

Diskografi
----------

* *EP 1984* – 1984 – X-Port Plater – X-001
* *Live Blitz* - 1984

Referanser
----------

1. ↑  «Svart Framtid « Rockipedia». *Rockipedia*. Arkivert fra originalen 5. mars 2016. Besøkt 16. oktober 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
Rosenkvarts
**Rosenkvarts** (SiO2), er en type kvarts som viser en blek rosa til rose rød fargetone. Fargen er forårsaket av jern, titan og mangan. Rosenkvarts finnes vanligvis i pegmatitter og kan danne overganger til blåkvarts. Fargen varierer ikke bare fra en lokalitet til en annen, men også fra hvert enkelt eksemplar. I krystallform som er sjelden funnet, kalles den rosa kvarts, rosenkvarts eller Rose Quartz. De fleste krystaller på markedet kommet fra Minas Gerais i Brasil. Hardhet 7. Krystallsystemet er triagonalt. Den brukes som dekorativ stein og i smykker.

Funn
----

Rosenkvarts forekommer i Norge spesielt på Sørlandet og på Sørøya i Finnmark. På rådhuset i Breivikbotn finnes utstilt en mineralsamling fra Sørøya. Rosenkvartskrystaller er ikke funnet i Norge.

Funnsteder av Rosenkvarts i Norge:

* Bamble i Telemark
* Bodø i Nordland
* Froland i Aust-Agder
* Meløy i Nordland
* Grønøy i Nordland
* Sannidal i Telemark
* Vanylven i Møre og Romsdal

Myter
-----

Den rosa fargen på rosenkvartskrystall symboliserer kjærlighet og varme. Noen[*hvem?*] tror at rosenkvartsen kan brukes som en lykkebringene talisman for å forbedre kjærligetsauraen.

Kilder
------

* *Norsk steinbok: norske mineral og bergartar* av Torgeir T. Garmo, Universitetsforlaget, 1995
* mindat. org
* Kvarts og fargevariasjoner. Arkivert 19. juli 2011 hos Wayback Machine.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Sygna Uldvarefabrik A/L** var en tekstilfabrikk ved Henjaelvi på Hermansverk i Leikanger, Sogn og Fjordane. Den ble etablert som shoddyfabrikk under navnet *Larsen Dampfarveri* av Mathias Larsen i 1910. I 1913 fikk fabrikken navnet *Sygna Uldvarefabrik A/L* da Arne Johannesen overtok driften og den store fabrikkbygningen i sveitserstil ble bygget. Produksjonen var hovedsakelig ullgarn, ulltepper og senere bomullstøy. Fabrikken gikk dårlig under krisen på 30-tallet, og ansatte ble permittert og oppsagt. I 1932 organiserte de seg i *Hermansverk Tekstilarbeiderforening* tilsluttet Norsk Tekstilarbeiderforbund.

Oppgangstider og nedleggelse
----------------------------

Etter krigen gikk fabrikken bra. Tidlig på 50-tallet ble fabrikken utvidet med to nye murbygninger som inneholdt plys, kamgarnspinneri og vevegarnavdeling. Sygna gikk inn i Oslo-konsernet Norsk Kamgarn Industri i 1963, og spesialiserte seg deretter på strikkegarn. I 1964 ble spinneriet påbygget med en etasje. Fabrikken gikk konkurs i 1972, men disponent Anders Sunde fikk Sandnes Kamgarn Spinneri til å overta på Hermansverk. Fabrikken på Sandnes brant ned i 1978, og produksjonen på Hermansverk ble nedlagt i 1982 da ny fabrikk på Sandnes stod ferdig.

Smoltanlegg og sanering
-----------------------

I 1984 startet *Sygna Aquakultur AS* smoltoppdrett lokalene til Sygna Uldvarefabrik. Anlegget var i drift til 1993, da nytt smoltanlegg i Riverdalen på Hermansverk stod ferdig. Dette er fortsatt i drift av Marine Harvest.

Fabrikkpipen og den gamle trebygningen fra 1913 ble revet i 2001. Plysen og spinneriet fra 50- og 60-tallet står fremdeles, og ble fram til 2012 brukt som garasje for Leikanger Taxi.

Eksterne lenker
---------------

* Sau- og geiteavl i Sogn og Fjordane – NRK fylkesleksikon.
* Om Sygna Ullvarefabrikk i Kulturhistorisk Leksikon (Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane)