recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Fra det gamle Tórshavn. Tegning av Ingálvur av Reyni. Romanen er også kjent for åpningssetningene hvor teksten *zoomer inn mot byen*: «Langt ude i det kviksølvlysende verdenshav ligger et ensomt lille blyfarvet land. ...»
***De fortapte spillemenn*** (dansk: *De fortabte spillemænd*, færøysk: *Glataðu spælimenninir*) er en roman av den færøyske forfatteren William Heinesen (1900–1991), først utgitt på dansk i 1950. Romanen regnes som Heinesens mest populære bok, og som et av hans hovedverk. Den ble oversatt til norsk av Inger Hagerup i 1957.

Forfatteren på et frimerke fra 1988. Gravering ved Czesław Słania
Handlingen er lagt til Tórshavn i en tid som kan tilsvare forfatterens barndom, og skildrer klokker og vindharpebygger Kornelius Isaksen, og hans tre sønner Moritz, Lille-Kornelius og Sirius. Romanen er komponert som et musikkverk, med fire satser, og satsene er bygget rundt de tre brødrenes bryllup. Til hvert bryllup hører også et dødsfall eller en ulykke.

Boken og har blitt beskrevet som «På samme tid dypt komisk og tragisk, satirisk og lett sentimental. Den forener idyllen og farsen, den er en pikaresk roman og en småbyskildring, et kunstnerepos og en kriminalroman». Den er også skildret som et tidlig, nordisk eksempel på magisk realisme - og stammer fra en periode i forfatterskapet da Heinesen dreide fra 1930-årenes sosialrealistiske romaner til en enda mer fabulerende form i senere bøker. Fortellerstemmen holder et varmt, distansert ironisk modus, og «fordi han aldri slipper hverdagene av syne, overbeviser denne romanen oss om kunstens forløsende kraft, enda den jo faktisk skildrer det godes og det skjønnes kranke skjebne i en virkelighet behersket av småborgerlig kjøpmannsfornuft [og] småskåren moralisme».

Referanser
----------

1. 1 2  Sitat, og andre resonnement, er fra Erik Skyum-Nielsens etterord til Oktober forlags 1999-utgave av romanen. ISBN 82-7094-986-8

Portaler: Litteratur | Færøyene
«Pierre Laporte» har flere betydninger.

**Pierre Laporte** er en seychellisk økonom, som var sentralbanksjef for Seychellenes sentralbank fra 2008 til 2012, da han ble utpekt til finansminister.

Laporte har en mastergrad i sosialøkonomi fra Sheffield University, i tillegg til en bachelorgrad i bedriftsøkonomi og EDB fra Surrey University.

Han begynte å arbeide for sentralbanken i 1999, i ulike stillinger. I 2002 gikk han til IMF, og var IMFs stedlige representant i Niger fra 2005. Som IMF-representant jobbet han mye med diplomati mot både regjeringen, givere og privat sektor, for å implementere økonomiske reformer.

Fra november 2008 til mars 2012 var han sentralbanksjef for Seychellenes sentralbank. Han overtok etter Francis Chang Leng, som var sentralbanksjef fra 2001 til 2008. Da han ble utpekt til finansminister i 2012 overtok Caroline Abel som sentralbanksjef.

Referanser
----------

1. ↑  Bloomberg News – *Seychelles Names Pierre Laporte as New Finance Minister*, besøkt 22. januar 2014.
2. 1 2  Seychelles Investment Forum - *Speakers* Arkivert 2011-12-04, hos Wayback Machine. besøkt 16. mai 2011.
3. ↑  Seychellenes sentralbank – *Annual Report 2008* Arkivert 18. juli 2009 hos Wayback Machine. besøkt 16. mai 2008.
4. ↑  Afrol News – *Seychelles Central Bank governor resigns* (25. oktober 2008), besøkt 16. mai 2011.
***An Innocent Adventuress*** er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Robert G. Vignola.

Handling
--------

Lindy, en uskyldig jente som er oppvokst i en liten by, tar imot et brev som skal til venninnen fru Bates - og kommer fra den velstående utleieren Mrs. Cribbley. Lindy tror at brevet er et varsel om at de kommer til å bli kastet ut av eiendommen, så hun utsetter leveringen av brevet. Men hun blir snart livredd når hun får vite at post-tyveri er en forbrytelse, og at hunden hennes har ødelagt brevet deres.

Lindys største beundrer er den reformerte tyven Dick Ross, som nå arbeider som sekretær for Mrs. Cribbley. Dicks tidligere kriminelle partner, Doc Brogan, stjeler fra fru Cribbleys hjem. Men hun mistenker en hjemløs landstryker som heter Chilowee Bill for å stå bak dette.

Skuespillere
------------

* Vivian Martin som Lindy
* Lloyd Hughes som Dick Ross
* Edythe Chapman som tante Heppy
* Gertrude Norman som Mrs. Cribbley
* Jane Wolfe som Mrs. Bates
* Tom Bates som Chilowee Bill
* Hal Clements som Doc Brogan
* Jim Farley som Brogans medhjelper
* Spottiswoode Aitken som Meekton

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 11. juli 2016.
2. ↑  AN INNOCENT ADVENTURESS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *An Innocent Adventuress* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *An Innocent Adventuress* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *An Innocent Adventuress* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Pierre Lagaillarde** (født 15. mai 1931 i Courbevoie, død 17. august 2014 i Auch) var en av grunnleggerne av Organisation de l'armée secrète (OAS), som jobbet imot algirsk uavhengighet. 

Han var opprinnelig advokat i Blida i Algerie og dessuten reserveoffiser i fallskjermstyrkene. Han ble også valgt inn i administrasjonen i Alger. Han ble president i *Association générale des étudiants d'Alger* i 1957. Han tok del i opprøret i Alger i mai 1958, noe som var med på å bringe Charles de Gaulle tilbake til makten.

Lagaillarde var medlem av **Comité de salut public** som motsatte seg algirsk uavhengighet, og som gikk til okkupasjon av Gouvernement général de l'Algérie (den lokale koloniale administrasjonen). I 1958 sto han på valglisten til Algérie française. Han ledet opprørsbevegelsen i januar 1960.

Lagaillarde ble holdt i la Santé i Paris, og flyktet under en permisjon til Spania (sammen med Jean-Jacques Susini, Jean-Maurice Demarquet, Marcel Ronda og Fernand Féral Lefevre). I Spania møtte de Raoul Salan. Sammen med Salan grunnla de OAS 3. desember 1960. Lagaillarde hadde mistet sin status som innvalgt representant, han ble dømt in absentia i mars 1961. Dommen lød på ti års fengsel. Imidlertid fikk han amnesti i 1968.

I oktober 1961 ble han arrestert i Madrid, sammen med fascisten Guido Giannettini. Franco forviste ham deretter til Kanariøyene.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000009316, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Roglo, Roglo person ID p=pierre;n=lagaillarde[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Sycomore, Sycomore-ID 4262, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Cartier, Raymond (1972). *Etterkrigstidens verdenshistorie*. Oslo: Schibsted. s. 220. ISBN 8251602483.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** Munzinger (iba)
 |
**Engangsavgift** på motorvogn er en særavgift til statskassen.

Engangsavgiften betales ved førstegangsregistrering i det sentrale motorvognregisteret. Den pålegges alle biler, men lastebiler og busser med lengde over 6 meter og med mer enn 17 seteplasser er unntatt. 

Forløperen til engangsavgiften ble innført i 1955 som et midlertidig tiltak for å begrense valutaforbruket. I dag har engangsavgiften først og fremst til hensikt å skaffe staten inntekter. Avgiften beregnes på grunnlag av mest mulig objektive kriterier og skal også ivareta hensynet til miljø og sikkerhet. I tillegg skal kostnadene ved å administrere avgiften holdes på et lavest mulig nivå. Gjennom en progressiv satsstruktur er det også lagt vekt på fordelingshensyn.

De avgiftspliktige kjøretøyene er delt inn i ni avgiftsgrupper med til dels ulike satser og/eller beregningsgrunnlag. For kjøretøy i avgiftsgruppe a (hovedsakelig personbiler) beregnes engangsavgiften som hovedregel på grunnlag av kjøretøyenes CO2-utslipp, motoreffekt og egenvekt. For kjøretøy i gruppe a som ikke omfattes av plikten til å dokumentere drivstofforbruk eller CO2-utslipp, beregnes avgiften på grunnlag av slagvolum som alternativ til CO2-utslipp. Slagvolumkomponenten har forskjellige satser avhengig av om kjøretøyet er bensindrevet eller ikke.

For kjøretøy i avgiftsgruppene b, c, h og j (varebiler klasse 2, campingbiler, drosjer og minibusser) beregnes engangsavgiften som en prosentvis andel av avgiften i avgiftsgruppe a. I avgiftsgruppe e (beltebiler) beregnes avgiften på grunnlag av tollverdien. For kjøretøy i avgiftsgruppe f (motorsykler) benyttes slagvolum og motoreffekt som beregningsgrunnlag, sammen med en stykkavgift. I avgiftsgruppe g (beltemotorsykler) beregnes engangsavgiften ut fra kjøretøyenes slagvolum, motoreffekt og egenvekt. Kjøretøy i avgiftsgruppe i (veteranbiler) ilegges kun en stykkavgift.

Det er til dels store forskjeller i avgiftsnivået mellom de ulike avgiftsgruppene. Avgiftssatsene framgår av avgiftsvedtaket § 2.

Ved første gangs registrering av bruktimporterte kjøretøy skal det gis et fradrag i avgiften beregnet etter kjøretøyets alder. Fradragene er angitt prosentvis i en tabell bygget på gjennomsnittlig prisfall for kjøretøy i Norge. En kan alternativt kreve en mer individuell metode for beregning av bruksfradrag.

Vrakpantavgiften inngår i engangsavgiften, jf. avgiftsvedtaket § 2, og er i 2010 på 1 300 kroner. Oppsamlingssystemet for bilvrak skal sørge for innsamling og gjenvinning av kjøretøy. Ordningen ble iverksatt i 1978 og omfatter i dag bl.a. personbiler og campingbiler, snøscootere og minibusser. Oppsamlingssystemet skal gi en økonomisk motivasjon til å levere inn biler til vraking. Ved levering av kjøretøy til vraking utbetales en vrakpant, som i 2022 er på 3 000 kroner per kjøretøy.

Engangsavgiften innbragte i 2010 henhold til revidert nasjonalbudsjett for 2011 ca. 19,5 mrd. kroner.

Referanser
----------

1. ↑  Revidert nasjonalbudsjett 2011

Eksterne lenker
---------------

* Motorkjøretøy- og båtavgiftsloven
* Vedtak om særavgifter, 2010
* Forskrift om engangsavgift på motorvogner
* Toll- og avgiftsdirektoratet
**Pierre Lionel Matte** (født 12. juni 1961) er en norsk billedkunstner. Han har bakgrunn fra klassisk tegnekunst, men er særlig kjent for installasjoner og fotografier, ofte kombinert med tekst og med et politisk, satirisk budskap om nasjonalisme og lokalpatriotisme.

Bakgrunn og arbeid
------------------

Pierre Matte vokste opp i Tønsberg i Vestfold med belgisk far og norsk mor. Han studerte blant annet ved Kunstakademiet i Trondheim i perioden 1987–1992. 

Pierre Matte har flere separatutstillinger bak seg, deriblant ved Galleri UKS i Oslo i 1996, Rogaland Kunstsenter i 2002 og Oslo Kunstforening i 2007. Arbeidene hans er også vist på ei rekke gruppeutstillinger i Norge og utlandet, blant annet på Stenersenmuseet i Oslo, Milano Europa i 2000 og Museet for samtidskunst i 2007. Han er dessuten innkjøpt av Kunst på arbeidsplassen, Trondheim kommune, Norsk kulturråd og andre. 

Pierre Matte har også gjennom mange år undervist kunststudenter, særlig i praktisk tegning og kunstanatomi ved Einar Granum Kunstskole og Skolen for Grafisk Design i Oslo, men også gjennom forelesninger. Han var medlem av juryen som valgte ut arbeider til Høstutstillingen i 2008.

Pierre Matte har hatt garantiinntekt siden 2006.

Eksterne lenker
---------------

* Pierre Mattes hjemmeside
* Presentasjon med bildeeksempler på Kunstnernes informasjonskontor
* utstilling i Oslo Kunstforening i 2007[*død lenke*]
* Objekter, fotografier og installasjoner ved Trøndelag Senter for Samtidskunst 2007

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** KulturNav
 |
**«An Old Fashioned Love Song»** er en amerikansk sang fra 1971 med melodi og tekst av den kjente låtskriveren Paul Williams.

«An Old Fashioned Love Song» ble spilt inn av pop/rockbandet Three Dog Night og utgitt på singlen Dunhill 45-D-4294. Produsent var Richard Podolor. Den var hentet fra albumet *Harmony* (1971).

Teksten antyder sangens enkle og melodiske natur: *«Just and old fashioned love song / Gettin' down in three part harmony / Just an old fashioned love song / One I'm sure they wrote for you and me»*.

Paul Williams' versjon
----------------------

Sanger/låtskriver Paul Williams spilte inn sin egen versjon av sangen han hadde skrevet og den var med på hans album *Just an Old Fashioned Love Song* fra 1971. Williams fremførte senere sangen da han opptrådte på The Muppet Show i 1976.

Andre versjoner
---------------

Countrymusikksangeren Jerri Ross utgav en coverversjon av «An Old Fashioned Love Song».

Norsk versjon
-------------

Arne Riis har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Som en gammeldags lovsang». Anne-Karine Strøm har spilt inn sangen. Den ble utgitt på singlen Polydor 2052.027 i 1972.[1]

Listeplasseringer
-----------------

Three Dog Nights' single nådde en fjerdeplass på den amerikanske Billboard Hot 100-singlelisten i desember 1971 og ble bandets syvende Top 10-single.[2] Den ble også den første platen med Three Dog Night til å toppe den amerikanske Billboard Adult Contemporary-listen (Bandet fikk nok en nummer én-hit på denne listen i 1972 med «Black and White»).[3]

Jerry Ross' utførelse nådde en 58.-plass på den amerikanske Billboard Hot Country Singles-listen.[3]

Referanser
----------

1. ↑  Se plateetiketten
2. ↑  Whitburn, Joel: *The Billboard Book of Top 40 Hits, 6th edition* (Billboard Publishing)
3. 1 2   Hyatt, Wesley: *The Billboard Book of # 1 Adult Contemporary Hits* (Billboard Publishing)
President Ford og Secchia, 1975
**Peter Finley Secchia** (født 15. april 1937 i Englewood i New Jersey i USA, død 21. oktober 2020 i Grand Rapids i delstaten Michigan) var en amerikansk forretningsmann og diplomat. Han tjenestegjorde som USAs ambassadør til Italia og San Marino fra 1989 til 1993.

Secchia tjenestegjorde i United States Marine Corps fra 1956 til 1959. I 1963 tok han doktorgrad i økonomi ved Michigan State University.

Han tilhørte Det republikanske parti. Han ble fremgangsrik forretningsmann i Michigan, og arbeidet fra 1988 i komiteen for Georgs Bushs politiske kampanjer med sikte på presidentvalget.

Selve hans nominasjon i 1990 til ambassadør til Italia var kontroversiell. Den ble sett på som et ledd i et uheldig fra president George Bush med å utnevne en rekke av de forretningsfolk og andre velstående støttespillere for hans valgkamp, som belønning for deres støtte: Walter Curley (ble ambassadør til Frankrike), Joseph Zappala (til Spania), Mel Sembler (til Australia), Frederic Bush Morris (til Luxembourg og Joy Silverman (til Barbados).

Secchia ble tildelt Republikken Italias fortjenstorden. I oktober 2012 ble han tildelt Amerika-prisen fra stiftelsen Fondazione Italia USA i det italienske deputertkammer.

Secchia døde av covid-19 den 21. oktober 2020 i Grand Rapids i Michigan, i en alder av 83 år.

Referanser
----------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6n66j4g, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Council of American Ambassadors: Peter F. Secchia, lest 22. oktober 2020.
3. ↑  «True to tradition. President Bush is rewarding his long-time financial backers and political supporters with desirable ambassadorships, mostly in Western Europe.». *The Financial Times*. 2. april 1990.
4. ↑  LaFurgey, Joe (21. oktober 2020). «Former US Ambassador Peter Secchia dies at 83». *WOOD-TV*. Besøkt 22. oktober 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
En kunstners versjon av dorgfiske etter tunfisk.
Fiskefartøy dorgfisker etter tunfisk i Atlanterhavet.
Fiskefartøy dorgfisker etter tunfisk i Stillehavet.
En **dorg** er et fiskeredskap som består av et snøre med søkke og fortom med en eller flere kroker. En kan bruke både naturlig og kunstig agn. Dorgen slepes etter båten i sakte fart. Båter som brukes til dorgfiske har derfor ofte motorer som er spesielt tilpasset denne formen for fiske. Dorging fra robåt kan foregå med trover.

Dorging er en teknikk som benyttes i havfiske til å fange store arter som lever i åpne havområder, slik som tunfisk. I norske farvann er det særlig dorgefiske etter makrell som er aktuelt. Dorging er spesielt utbredt langs Skagerrakkysten. Historisk foregikk makrelldorging med dekkede fartøy i Nordsjøen. Dorging etter sjøørret har også lange tradisjoner. Dorging i ferskvann er også vanlig. Otring etter ørret kan betegnes som en form for dorging. I tillegg kan "harlingfiske" nevnes som en spesiell dorgemetode fra båt etter laks i større elver.

Trolling
--------

Trolling er en variant av fisketeknikken dorging, der mange fiskestenger benyttes samtidig. Det kan være seks stenger eller mer. I Norge var Mjøsa og Tyrifjorden blant de mest kjente innsjøene hvor trolling var utbredt, men i disse innsjøene er det innført en grense på maks fire stenger i båten, som da kan beskrives som ett enkelt fiske. Nå er det kun i Eikeren det kan drives lovlig trollingfiske i Norge, der er det mulig og løse eget trollingkort og fiske lovlig med ti stenger, mens trolling i Sverige er mest utbredt i Vänern og Vättern.

Litteratur
----------

* Ludvig Karlsen: Redskapslære og fangstteknologi, ISBN 82-529-1791-7
* Karlsen, Gjøsæter, Hamre: Fiskeriteknolgi ISBN 82-529-2387-9
* Karlsen, Kjeldsberg, Sandnes, Hay, Juul (red.): Båten, bruket og fangsten ISBN 978-82-8090-020-3

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Atlas-alliansen** er en stiftelse som består av 19 organisasjoner som er dannet av og for funksjonshemmede. Organisasjonen jobber med å fremme rettighetene og bedre levevilkårene for funksjonshemmede i fattige land. Hovedvekten av arbeidet foregår i Afrika sør for Sahara. 

Atlas-alliansen bidrar primært med støtte til funksjonshemmedes egne organisasjoner i sør med midler fra Norad og andre kilder.

Stiftelsen Atlas-alliansen er opprettet av funksjonshemmedes egne organisasjoner, og disse organisasjonene er aktive i bistandsarbeidet. Atlas-alliansen består i dag av følgende organisasjoner:

* Norges Handikapforbund
* Funksjonshemmedes Fellesorganisasjon
* Norges Blindeforbund
* Norsk Forbund for Utviklingshemmede
* Ryggmargsbrokk- og Hydrocefalusforeningen
* Mental Helse Ungdom
* Stiftelsen Signo

Atlas-alliansen leder samarbeidsprosjekter mellom funksjonshemmedes organisasjoner og bistandsorganisasjoner i flere afrikanske land. I dette samarbeidet deltar blant andre Redd Barna, Plan, Strømmestiftelsen og ADRA.

Atlas-alliansen ble tildelt TV-aksjonen i 1991 og 2002, samt Operasjon Dagsverk i 1998 og 2009.

Eksterne lenker
---------------

* Organisasjonens nettsted
**Atle Magnus Færøy** (født 19. januar 1932 på Færøyna i Solund, død 28. desember 2018) var en norsk bildekunstner.

Han ble utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole i Oslo. Færøy debuterte i 1964 ved Statens Kunstutstilling og hadde i ettertid en rekke offentlige utsmykningsoppdrag, bl.a. ved Fredriksten festning (vegg, 1985) og Kristiansund sykehus (vegg, 1987). Han var innkjøpt både av Nasjonalgalleriet og Riksgalleriet.

Færøy var medlem av Norske Billedkunstnere og Norske Grafikere. Han bodde og hadde galleri i Aureosen i Fræna sammen med bildekunstneren Anne-Brit Krag.

Bibliografi
-----------

* *Grafikk med enkle midler*, lærebok, Gyldendal 1976
* *Estland – Vestland: eit prosjekt for 6 biletkunstnarar*, 1993 (oversatt til estisk og engelsk)
* *Akvarellar*, 1997
* *Horisonten*, hefte, 2006 (red. sammen med Inger Johanne Brunvoll)

Referanser
----------

1. ↑   KulturNav, KulturNav-ID 6c518f99-290e-4c1c-939e-4e2da993a0ce, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Oppføring i NRKs fylkesleksikon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
*For bilfergen, se MF «Mardøla»*

**Mardøla** er ei elv som munner ut i sørenden av Eikesdalsvatnet i Nesset kommune i Romsdal. Mardølafossene består av Mardøla (også Søndre Mardøla eller Østre Mardøla) og Ytste Mardøla (også Vestre Mardøla). Mardøla har utspring i Mardalstjønna (945 moh.). Et fall på 655 meter utgjør den berømte Mardalsfossen. Ytste Mardøla har utspring i Nedste Mardalsvatnet (842–837 moh.). Mardøla og Ytste Mardøla møtes før de renner sammen ut i Eikesdalsvatnet.

Mardøla er utbygd til kraftproduksjon i Grytten kraftverk. Vedtaket om regulering av Mardøla i 1970 førte til Mardøla-aksjonen, den første demonstrasjonen mot vannkraftutbygging i Norge.

Referanser
----------

1. ↑  «NVE Atlas». *Vassdrag – Elvenett.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 4. januar 2016
2. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Nedbørfelt – Sidenedbørfelt.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 4. januar 2016

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Mareike Bechtel Wang** (født 8. april 1983) er en norsk sanger og skuespiller. Hun tok sin skuespillerutdannelse ved The Liverpool Institute for Performing Arts i 2006.
Etter utdannelsen bodde og jobbet hun i London i to år, hvor hun blant annet spilte rollen som Mirandolina i *Dinner At Mirandolina´s* og Belle i *Beauty and the beast.*

I 2008 flyttet Wang hjem til Norge. i 2009 spilte hun Pepita i Bentein Baardsons oppsetning *Taube - En Musikalsk Forestilling* på Edderkoppen i Oslo.

Hun var produsent og skuespiller i forestillingen *Last call - En tenkt time i Eva Cassidys liv* i Teaterhallen, Rogaland Teater

I 2011 deltok Mareike Bechtel Wang i NRKs nye relasjonskomedie Schmokk. Deretter spilte hun Victoria Sudine Constanze i Kaizers Orchestra-stykket *Sonny*. I 2012 ble hun valgt til årets Stavanger-kunstner.

Mareike er fast ansatt skuepiller ved Rogaland Teater der hun blant annet har medvirket i *Teaterkonsertene HOW*, *Beethoven* og *MOZART*, alle regissert av Nikolaj Cederholm og brødrene Hellemann. Hun var også med til København da *Beethoven* ble satt opp på Bellevue Teatret september 2016 og da *Mozart* spilte ved Barbican Theatre i London i 2014.

På Rogaland Teater har hun også medvirket i blant annet *Blodig Alvor*, *Peer Gynt*, *Little Shop of Horrors*, og *Eventyr i Landskap*, samt samarbeidsproduksjonen med Sandnes Kulturhus, Kilden Konserthus i Kristiansand: *Les Misearables* hvor hun spilte rollen som Eponine.[]

I 2015 var hun ansatt ved Det Norske Teatret hvor hun medvirket i Sweeney Todd, Brand og Are Kalvø og Ingrid Bjørnov´s politiske musikal *Halve Kongeriket*.[]

Priser
------

* 2012 Årets Stavanger-kunstner

Referanser
----------

1. ↑  stavanger.kommune.no: Mareike Bechtel Wang årets kunstner Arkivert 16. april 2014 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* rogaland-teater.no: Mareike Bechtel Wang
Amrum Knipsand
Amrum fyrtårn
**Amrum** (nordfrisisk: *Oomram*) er den minste av de nordfrisiske øyer i distriktet Nordfriesland i den tyske delstaten Slesvig-Holsten. Den halvmåneformede øya er ca. 11 km lang fra nord til syd og har et areal på 20 km². Naboøyer er Sild i nord og Før i øst. På Amrum finnes fem bygder: Norddorf, Nebel, Süddorf, Steenodde og Wittdün. I Wittdün finnes ogsǎ fergeleiet med fergesamband til naboøya Før og til Dagebüll på fastlandet. Der er også fergesamband til Halligene Langeness og Hooge og til Schlüttsiel på fastlandet. Viktigste severdigheter på Amrum er fyrtårnet (67,7 m.o.h.) og gravsteiner fra 1700-tallet som finnes på gravlunden ved kirka i Nebel. Gravsteinene har ofte lange tekster som forteller om livet til den døde, og kalles derfor «snakkende steiner» (tysk: *Sprechende Grabsteine*). Sjøfareren Hark Olufs ble født på Amrum.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Amrum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Amrum – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |

Portal: Tyskland
**Ring Idrettslag** (stiftet i 1927) er et idrettslag fra Ring utenfor Moelv i Ringsaker kommune i Innlandet, som driver med fotball, håndball og skiidrett.

Fotballaget spiller sine hjemmekamper på Ring idrettsplass med gule og svarte drakter, mens håndballaget spiller sine hjemmekamper i Brøttumhallen i Brøttum. Klubben har også en lysløype på Ring og en fotballplass som heter Purksvea.[]

I 2004 ble klubben tildelt prisen «Klubb-NM» av langrennskomiteen i Norges Skiforbund, sammen med Burfjord Idrettslag og Molde og Omegn Idrettsforening, som bevis på at *«klubben driver seriøst og godt på mange plan»*.

Kjente utøvere
--------------

* Simen Andreas Sveen, langrenn

Referanser
----------

1. ↑  Rosenborg, Ole Ludvig (21. oktober 2004). «Ring IL blant landets beste». Østlendingen. Besøkt 26. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Ring Idrettslag – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata

* (en) Ring Idrettslag – Norges Håndballforbund Rediger på Wikidata
* Ring Idrettslag på Facebook Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
**Geilene** var ett eller flere gateløp i middelalderens Oslo. Et slikt gikk nordover fra byen mot Hovinbekken, øst for og omtrent parallelt med *Nordre strete*. Gerhard Fischer vurderer det ut fra skildringer i Sverres saga og Håkon Håkonssons saga slik at Geilene ikke gikk helt frem til Hallvardskatedralen i sør, men bøyde av østover mellom Korskirken og Olavsklosteret og endte opp nordøst for Hallvardskatedralen ved kannikgårdene, som i Håkon Håkonssons saga omtales som korsbrødregårdene og sies å ligge «øverst i Geilene». Dette mener Fischer å finne bekreftet i egne erfaringer fra arkeologiske utgravninger i det aktuelle området.

Erik Schia er mer forbeholden i stedfestingen og påpeker også at sagaenes bruk av flertallsform kan tyde på at det var flere geiler, som er fegater som buskapen blir drevet gjennom, ofte omgitt av skigarder. Disse gateløpenes karakter kunne endre seg over tid, idet f.eks. murer kunne erstatte tidligere skigarder.

Det gateløpet nordfra som sagaene skildrer, har gjennom årene forsvunnet ettersom området det gikk gjennom, har fått ny bebyggelse.

Referanser og fotnoter
----------------------

1. ↑  Fischer (1950), særlig s. 22 og 127–128
2. ↑  Kap. 164, jf. Heimskringla.no
3. ↑  Skildringen av slaget i Oslo, jf. Olhov.net
4. ↑  Jf. også kart hos Schia (1995), s. 80. Korskirken er ikke omtalt i Håkon Håkonssons saga, og kan ha kommet til senere, men se Schia, s. 102.
5. ↑  Se særlig Schia (1995), s. 101, jf. s. 93.
6. ↑  Det fortelles da også i Håkon Håkonssons saga: «Mellom Olavskirken og Korsbrødregården var det en sterk skigard, men ikke noen steinmur.»

Litteratur
----------

* Erik Schia (1995). *Oslo innerst i Viken: Liv og virke i middelalderbyen* (2. utg.). Aschehoug. ISBN 8203221149.
* Gerhard Fischer (1950). *Oslo under Eikaberg 1050–1624–1950*. Aschehoug.
* Arnved Nedkvitne og Per G. Norseng (2000). *Middelalderbyen ved Bjørvika. Oslo 1000–1536*. Oslo: Cappelen. ISBN 82-02-19100-9.

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki
 |
Ragnarödskur og granemålakur på Kulturens Östarp i Sverige  Foto: Bengt Oberger 
**Ringamålako** er en svensk, tradisjonell kurase.

Historie og utbredelse
----------------------

Ringamålako stammer hovedsakelig fra én besetning i Blekinge i Sverige. Besetningen var fram til 1990-tallet avlet fram med egne gårdsokser, og hadde ikke mottatt genmateriale fra moderne kuraser. Ringamålako er dermed definert som allmogeku, som er en samlebetegnelse for tradisjonelle svenske kuraser. Andre allmogeraser i Sverige er bohuskulla og väneko. Innen rasen ringamålako har man også innlemmet dyr fra andre besetninger i Sverige. Disse danner undergrupper i ringamåla-rasen kalt Rögnarödsko og Granemålako. Per 1. januar 2008 var det registrert 123 ringamålakyr.

Kjennetegn
----------

Dyrene fra ringamålako sin originalbesetning minner om SRB-kyr fra 1940-tallet. I tillegg har dyrene innslag fra forgjengeren till SRB, som het RSB (Rödbrokig svensk boskap). 

Ringamålako er liten av vekst (400-450 kg). Dyrene er rødbrune med innslag av hvitt. Det finnes også svarte dyr. Ringamålako er hornet. Dyrene er spenstige og lettbevegelige.

Se også
-------

* Liste over kuraser
* Ku

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside for allmogekyr
* Om rasen på NordGen[*død lenke*]
* Breed description: Ringamala Cow Arkivert 15. november 2007 hos Wayback Machine.
* Razze bovine: Ringamala Cow
Minnelunden Anton Chr Houens plass i Arendal  Foto: KEN 
**Minnelund** er en park eller et spesifikt område på en gravlund hvor det er en eller flere anonyme graver, eller kun et sted for å minnes en eller flere avdøde personer.

«Anton Chr Houens plass» er en for eksempel en minnelund i Arendal til minne over falne fra andre verdenskrig, hvor det ikke er begravet personer, mens Alfaset gravlund m/kapell har minnelunden «Alfasetparken». Mange gravlunder i Norge har minnelunder over falne fra andre verdenskrig, og i kystkommuner har man ofte minnelunder over personer som har omkommet på havet. Ved større ulykker opprettes det også av og til minnelunder for de omkomne.

De fleste kommuner i Norge har anonyme minnelunder på gravlunder hvor en kan få satt ned urne anonymt. Det finnes også navnede minnelunder, som er en mellomting av en ordinær grav med gravminne og en anonym grav. Man får da navnet gravert på et felles gravminne.

Bilder
------

* Informasjonsplate ved Østre Aker minnelundInformasjonsplate ved Østre Aker minnelund
* Alfaset minnelundAlfaset minnelund
* Minnelund i Nybergsund med bauta til minne om den tyske bombinga av NybergsundMinnelund i Nybergsund med bauta til minne om den tyske bombinga av Nybergsund
* Russiske minnelunden Schönholzer HeideRussiske minnelunden Schönholzer Heide
**Edmundo Dilthey Romero Da Silva** (født 29. juli 1951 i Tumbes i Peru, død 1. april 2021 samme sted) var en peruansk politiker. 

Han var ordfører i provinsen Zarumilla i tre perioder mellom 1987 til 1989, 1993 til 1995 og 2011 til 2014.

Han studerte barne- og ungdomsskole i hjembyen, og tok ikke høyere utdanning.

Hans første politiske virke var med i kommunevalget i 1986, da han ble valgt til provinsordfører i Zarumilla av det peruanske Apristapartiet. Han stilte til gjenvalg uten hell i 1989. I parlamentsvalget i 2001 var han kandidat til kongressen for Tumbes. Han deltok i regionalvalgene i 2002 som kandidat til presidentskapet for den regionale regjeringen i Tumbes for Peru Posible, og fikk nest flest stemmer. I kommunevalget i 2006 prøvde han igjen uten hell å bli valgt til ordfører i provinsen Zarumilla, men rykket inn for andre gang i kommunevalget i 2010.

Han døde i Tumbes 1. april 2021 av covid-19.

Referanser
----------

1. ↑  «Hoja de vida del candidato». Infogob. 2010. [*død lenke*]
2. ↑  «Edmundo Romero - Procesos Electorales 1». Infogob.
3. ↑  «Edmundo Romero - Procesos Electorales 2». Infogob.
4. ↑  Falleció Edmundo Romero Da Silva, tres veces alcalde de Zarumilla , 1. april 2021, lest 8. mai 2021, Diario Hechicera
Minnemedaljen for Kong Christian IXs 100-årsdag
**Minnemedaljen for Kong Christian IXs 100-årsdag** var en dansk kongelig medalje innstiftet til minne om hundreåret for Christian IXs fødsel. Den ble feiret 8. april 1918. Christian IX var grunnlegger av det glückborgske kongehus.

Utforming
---------

Medaljen var utformet i sølv og besto av en rundt medaljong som bar Christian IXs portrett. På baksiden fantes innskriften «MED GUD FOR ÆRE OG RET» innskrevet i en eikekrans. Medaljen var toppet av en kongekrone i overgangen til opphenget i medaljebåndet. 

Båndet var rødt med hvitt kors, en variant av Dannebrogskorset. Det hadde en båndspenne i sølv med påskriften «1818 - 8. APRIL - 1918».

Tildeling
---------

I anledning festlighetene for kongehusets fødsel ble medaljen tildelt fyrstelige personer som var i slekt med Christian IX og personer som hadde arbeidet som hans tjenere. I alt 43 medlemmer av det danske, norske, svenske, britiske og greske kongehus ble tildelt medaljen, som også ble gitt til hertugen og hertuginnen av Mecklenburg-Schwerin, samt medlemmer av den hannoverske fyrstelige familie. Videre ble 172 hofftjenestemenn og hoffbetjenter tildelt medaljen.

Norske innehavere
-----------------

Kong Haakon VII var innehaver av Minnemedaljen for Kong Christian IXs 100-årsdag.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Stevnsborg 2005, s. 420–424.
2. ↑  «Kong Haakons dekorasjoner», kongehuset.no. Lest 29. november 2015

Kilder
------

* Lars Stevnsborg: *Kongeriget Danmarks ordener, medaljer og hederstegn. Kongeriget Islands ordener og medaljer*, Syddansk Universitetsforlag, 2005, s. 420–424

Portal: Danmark
**Rehabeam** (hebraisk: רְחַבְעָָם – *Rĕḥaḇʿām*; gresk: Ῥοβοάμ – *Rhoboám*) var ifølge Bibelen Salomos sønn og etterfølger på tronen.

Han var 41 år gammel ved tronbestigelsen. Han arvet hele riket, men et opprør var allerede i gang. Da han kunngjorde at han ville bruke harde midler for å kreve lydighet, rev til sist de ti stammene seg løs, og delingen av Israel var et faktum. 

Rehabeam ble gift med Mahalat, som var datter av kong Davids sønn Jerimot og av Abihajil, datter av Davids bror Eliab. Med Mahalat fikk Rehabeam sønnene Je'usj, Sjemarja og Saham. Han giftet seg også med Ma'aka (Mikaja), datter av Uriel fra Gibea og Absaloms datter Tamar. Hun fødte ham Abia, Attai, Sisa og Sjelomit. Rehabeam tok seg i alt atten koner og seksti medhustruer. Han fikk tjueåtte sønner og seksti døtre. (2. Krønikebok 11:18-21)

Under hans styre angrep farao Sjisjak og plyndret riket for skatter.

Referanser
----------

1. ↑   Andre Krønikebok, avsnitt, vers eller paragraf 20, kapittel 11[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Q22001995[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Første Krønikebok, avsnitt, vers eller paragraf 10, kapittel 3[Hentet fra Wikidata]

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Russlands flagg Russland |
|  i skihopping: |
| Skihopp Junior-VM |
| Gull | Lahtis 2019 | Normalbakke |
| Gull | Lahtis 2019 | Lagkonkurranse |
| Gull | Lahtis 2019 | Mikslag |
| Skihopping Vinter-OL for ungdom |
| Gull | 2020 i Sveits’ flagg Lausanne | Jenter, ind.  |

**Anna Aleksandrovna Sjpynjova** (russisk: Анна Александровна Шпынёва; født 3. januar 2002) er en russisk skihopper.

Karriere
--------

30. november 2018 debuterte Sjpynjova i verdenscupen i skihopping i Lysgårdsbakkene på Lillehammer, hvor hun ikke nådde finaleomgangen med en 36.-plass.

Under Junior-VM på ski 2019 i Lahtis ble Sjpynjova tredobbelt juniorverdensmester. Først tok hun individuelt gull i normalbakke, deretter laggull med de russiske juniorjentene; Marija Jakovleva, Aleksandra Barantseva og Lidija Jakovleva, og avsluttet mesterskapet med sin tredje gullmedalje i mikslagkonkurransen, på lag med Mikhail Purtov, Lidija Jakovleva og Maksim Sergejev.

Hun deltok i skihopping under Vinter-OL for ungdom 2020, og vant der jenteklassen individuelt, foran Joséphine Pagnier fra Frankrike og Štěpánka Ptáčková fra Tsjekkia. I mikslagkonkurransen kom Russland på fjerdeplass.

Referanser
----------

1. 1 2   www.lausanne2020.sport, besøkt 12. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Lausanne 2020 - *Ski Jumping: Women's Individual Competition Final Round* Arkivert 1. februar 2020 hos Wayback Machine. besøkt 3. mars 2020.
3. ↑  Lausanne 2020 - *Ski Jumping: Mixed Team Competition Final Round* Arkivert 2. mars 2020 hos Wayback Machine. besøkt 3. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Anna Sjpynjova – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Anna Sjpynjova – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Anna Sjpynjova – FIS (skihopping) Rediger på Wikidata

* (pl) Anna Sjpynjova – skijumping.pl Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 3. mars 2020 hos Wayback Machine.
Innenfor informatikk er et formelt språk **regulært** om det kan uttrykkes som et regulært uttrykk. En annen definisjon på det er også alle språk som kan gjenkjennes av en endelig tilstandsautomat. I henhold til Kleenes theorem er regulære språk og endelige tilstandsautomater ekvivalente.

I Chomskyhierarkiet er regulære språk definert som type 3 grammatikker og utgjør det innerste laget i den lagdelte modellen.

Regulære språk er veldig nyttig i parsing og i design av programmeringsspråk.

Formell definisjon
------------------

Alle regulære språk over et alfabet er definert rekursivt som følgende

* Det tomme språket Ø og det tomme strengspråket {\displaystyle \{\epsilon \}} er regulære språk
* For enhver a med i alfabetet er språket {a} også et regulært språk
* Operasjonene er lukket under union, konkatenering og kleenestjerna av regulære språk
* Ingen andre språk over alfabetet er regulært

Eksempler
---------

Alle endelige språk er regulære språk. Det tomme strengspråket er endelig og dermed regulært. Det finnes også uendelige språk som er regulære. Alle strenger over alfabetet {a} hvor strengen inneholder et partall a er et regulært språk.

Se også
-------

* Pumpelemmaet for regulære språk

Litteratur
----------

* Sipser, M. (1996), *Introduction to the Theory of Computation*, PWS Publishing Co.
**Edmund** (*Etmond mac Maíl Coluim* eller *Eadmund Margotsson*) (født etter 1070, død etter 1097) var en sønn av Máel Coluim mac Donnchada (Malcolm III) og hans andre hustru Margaret. Han kan bli funnet på noen lister over skotske konger, men det finnes imidlertid ingen bevis på at han noensinne var konge av Skottland.

Da Edmunds far og hans bror Edvard, den utpekte arvingen, ble drept i november 1093 tok Máel Coluims bror Domnall Bán (Donald III) tronen. Edmund og hans yngre brødre Edgar, Aleksander og David flyktet til England hvor deres halvbror Donnchad (Duncan II) allerede var ved hoffet til Vilhelm Rufus.

I 1094 drev Donnchad, med Rufus’ velsignelse og med militær støtte fra den engelske adelen uten land og landeiere fra Lothian, Domnall Bán fra tronen. Det er antatt at Edmund, som den neste i alder var Donnchads utpekte arving. Et skotsk opprør tvang Donnchad til å sende sine engelske allierte hjem. Kort tid etter ble hans selv drept. Morderen var Máel Petair, mormaer av Mearns, men *Ulster-annalene* og William av Malmesbury er begge enig at mordet skjedde på ordre fra Domnall Bán og Edmund.

Om dette er riktig er grunnen til Edmund hadde sluttet seg til sin onkel ukjent. Det er antatt at Domnall da pekte ut sin nevø Edmund som sin utpekte arving ettersom han selv ikke hadde egne sønner, og det er antatt at Edmund ble gitt en apanasje for å styre.

I 1097 kom Edmunds onkel på morsiden, Edgar Ætheling, nordover med en hær og drev Domnall Bán fra tronen og plassert Edgar som skottenes konge og med Aleksander som den utpekte arving. Mens Domnall Bán ble mishandlet, lemlestet og fengselet til han døde i 1099 var Edmund langt heldigere. Han ble kronraket og sent til klosteret Cluniac monastery ved Montacute i Somerset hvor han til slutt antagelig døde, men når er ikke kjent.

Litteratur
----------

* Duncan, A.A.M. *The Kingship of the Scots 842–1292: Succession and Independence.* Edinburgh University Press, Edinburgh, 2002. ISBN 0-7486-1626-8
* Oram, Richard, *David I: The King Who Made Scotland.* Tempus, Stroud, 2004. ISBN 0-7524-2825-X

Eksterne lenker
---------------

* Annals of Ulster (oversatt) ved University College Cork CELT Corpus of Electronic Texts Arkivert 25. mars 2017 hos Wayback Machine.

Portal: Historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Gazetteer for Scotland
 |
**Minnesmerke over folkemordet på armenerne** i **Deir ez-Zor** var et kirkekompleks i Deir ez-Zor i det østlige Syria, til minne om ofrene for folkemordet på armenerne.

Monumentet
----------

Bygningen sto ferdig i november 1990 og ble innviet den 4. mai 1991 av katolikos over Kilikia Garegin Sargisian. Selve 
minnesmerket består i kjernen av et rundt glassmonter med ofres jordiske rester fra hvilken vokser et hvitt marmortårn. Bygningskomplekset fungerte som kirke, museum, monument, arkiv og utstillingslokaler, og ble oppført på grunnen hvor konsentrasjonsleiren med de armenske fordrevne en gang lå.

Hvert år på den 24. april avholdt kirken minneseremonier for ofrene som ble besøkt av flere tusen pilegrimer. Den 21. september 2014 ble kirken sprengt i luften.

Referanser
----------

1. ↑  *Monument and Memorial Complex at Der Zor, Syria*, armenian-genocide.org. Besøkt 10. desember 2016
2. ↑  *IS said to destroy Armenian Genocide memorial*, .timesofisrael.com. Besøkt 10. desember 2016
3. ↑  *ISIL sprengte minnekirke for det armenske folkemord*, katolsk.no. Besøkt 10. desember 2016

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BBC Things
 |
**Berndt-Otto Viktor Olof Rehbinder** (født 1. mai 1918 i Karlskrona, død 12. desember 1974 i Boden) var en svensk fekter som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.

Rehbinder vant en olympisk sølvmedalje i fekting under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det svenske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i kårde bak Italia. De andre på laget var Carl Forssell, Lennart Magnusson, Per Hjalmar Carleson, Sven Fahlman og Bengt Ljungquist.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Sølv Sølv i fekting, kårde lagkonkurranse Sveriges flagg Sverige

Eksterne lenker
---------------

* (en) Berndt-Otto Rehbinder – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Berndt-Otto Rehbinder – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Berndt-Otto Rehbinder – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Berndt-Otto Rehbinder – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

Portal: Sverige

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Bernhard Ankar Steen** (født 19. desember 1961) er en norsk medieleder. Han grunnla DinSide i 1997 og lanserte tjenesten 15. april 1998. Han var ansvarlig redaktør og administrerende direktør i DinSide til han forlot tjenesten i 2006.

Våren 2000 solgte Steen og hans medinvestorer DinSide til Scandinavia Online, men da dette selskapet ble overtatt av Eniro i 2002, ønsket de ikke DinSide med videre. Våren 2002 startet Steen Katalysator Media, som bestod av de sammenslåtte DinSide, Digi, Propaganda og iMarkedet, sammen med blant annet Telenor og Harald A. Møller. Katalysator Media ble solgt til Aller og omdøpt til Aller Internett i 2004, og Steen -- som var administrerende direktør og ansvarlig redaktør -- forlot selskapet høsten 2006, umiddelbart etter at bindingstiden tok slutt.. Etter dette har han vært sjef i Opplysningen Digitale Medier Opplysningen 1881[*når?*] og administrerende direktør og ansvarlig redaktør i SBS Discovery Radio Norge[*når?*].[]

Bernhard Steen jobbet i TV Norge og Discovery Networks fra 2011 til 2017, her satt han i ledergruppen og hadde hovedansvaret for å bygge Dplay, som i dag er Discovery Networks online-plattform i hele verden. 

Steen har arbeidet i norsk presse siden 1978, og har blant annet vært ansvarlig redaktør i PC World i ni år. Han har også sittet i styret i en rekke større selskaper, og arbeider i dag som teknologidirektør i MyGame, startet av Harald Strømme og Edvard Tveten, i tillegg til at han er investor i selskapet.
Minnetavle i Böhmisch Rixdorf
Parti fra Comeniusparken, etter Johann Amos Comenius
**Böhmisch-Rixdorf**, i dag også kjent som **Böhmisches Dorf**, tsjekkisk *Český Rixdorf*, var en kommune i Berlin. Kommunen ble etablert 1737 av protestantiske innflyttere fra Bøhmen.

Etter slaget ved det hvite berget i 1620 foregikk en motreformasjon i Böhmen og grupper av protestanter valgte å forlate landet. Noen av dem slo seg ned i Berthelsdorf i Sachsen, mens andre endte i Babelsberg i Potsdam.

Innvandringen til Berlin startet i 1737 etter invitasjon fra Fredrik Vilhelm I av Preussen. Protestantene fikk bosette seg i Richardsdorp, en kommune som hadde eksistert siden 1360. Kommunen ble delt i Deutsch-Rixdorf og Böhmisch-Rixdorf som hver fikk sin forvaltning. I 1805 hadde Böhmisch-Rixdorf 319 og Deutsch-Rixdorf 376 innbyggere. En stor brann rammet landsbyene i 1849. Etter gjennoppbyggingen var bare Richardstraße 80 tilbake av den opprinnelige bebyggelse. Bygningen disponeres i dag av Johann Amos Comenius-selskapet.

Landsbyene ble slått sammen i 1874 og fikk byrettigheter i 1899. Rixdorf ble omdøpt til Neukölln i 1912. Begrunnelsen var at navnet Rixdorf var belastet med kriminalitet og oppfattet som et sted hvor ifølge *Königliche Hauptsteueramt,* «intet anstendig menneske kunne bo».

Byen Neukölln ble sammenslått med Stor-Berlin i 1920.

Referanser
----------

1. ↑  Berliner Morgenpost

Eksterne lenker
---------------

* (de) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Böhmisch-Rixdorf – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  

Portal: Tyskland
**Roland Grapow** (født 30. august 1959 i Hamburg, Tyskland) er en profesjonell gitarist. Grapow ble en kjent musiker i power metal-bandet Helloween, som han spilte med i 13 år etter å ha erstattet en av grunnleggerne i bandet, Kai Hansen.

Grapow spilte gitar på albumene *Pink Bubbles Go Ape*, *Chameleon*, *Master of the Rings*, *The Time of the Oath*, *High Live*, *Better Than Raw*, *Metal Jukebox* og *The Dark Ride*.

I hans tid med Helloween startet Grapow også sitt eget soloprosjekt. Den første utgivelsen, The Four Seasons of Life, inneholdt medlemmene fra Helloween på instrumenter, mens Grapow selv utførte vokal. På deres andre album, Kaleidoscope, benyttet Grapow seg av medlemmer fra Yngwie Malmsteens band.

I 2001 ble Grapow og bandmedlem Uli Kusch sparket fra bandet grunnet musikalske og personlige forskjeller. Masterplan, som tidligere var deres sideprosjekt ble nå deres fulltidsjobb. Roland Grapow er nå produsent og hovedlåtskriver for Masterplan.

Referanser
----------

1. ↑   ČSFD, ČSFD person-ID 56135[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer nm2067315, besøkt 17. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Roland Grapow på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Roland Grapow på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Roland Grapow på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Roland Grapow på Encyclopaedia Metallum Rediger på Wikidata

* (en) Roland Grapow på Encyclopaedia Metallum Rediger på Wikidata

* (en) Roland Grapow på Songkick Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Bernhard Martin Aagaard** (født 17. november 1813 i Talvik i Finnmark, død 7. juli 1870 i Hammerfest) var en norsk kjøpmann og skipsreder.

Han var sønn av kjøpmann og stortingsmann Aage Aagaard fra Levanger og Birgitte Marie Nørager fra Alta. Faren kom til Hammerfest før Napoleonskrigene, og fikk borgerskap i 1819. Bernhard Aagaard var gift med Marie Malene Noodt, datter av konsul og kjøpmann Nicolay Peter Noodt i Hammerfest. Blant deres tolv barn var sakfører og politimester Nicolai Aagaard, fylkeslege Yngvar Anton Aagaard og apoteker Emanuel Aagaard. Han var bror av kjøpmann og stortingsmann Andreas Aagaard i Tromsø og svoger av amtmann Ulrik Frederik Cappelen og kjøpmann Christian Gabriel Lenning i Hammerfest.

Han gikk i 1839 inn som kompanjong i sin fars handelshus i Hammerfest, som fikk navnet A. Aagaard & Sønn. Firmaet hadde en allsidig virksomhet med blant annet fraktfart mellom Nord-Norge, Tyskland og Nederland, flere fiskevær, reperbane og bankierforretninger, og åpnet en filial i Tromsø i 1835. Bernhard Aagaard var eneeier i firmaet fra farens død i 1846, og drev det frem til sin egen død i 1870, da det ble innstilt. Han døde under et astmatisk anfall som følge av hjertefeil, 56 år gammel.

Aagaard var mecklenburgsk konsul i Hammerfest 1844–1870 og dansk konsul 1862–1870.

Referanser
----------

1. ↑  Krogh, Adam von (1919). *Den nordenfjeldske Aagaardslegt*. Kristiania. s. 21.
2. ↑  Buck, Fredrik Bing (1927). *Slegten Bucks stamtavle*. Stavanger. s. 32.
3. 1 2  Jacobsen, Ragnvald (1974). *Bankens virke – byens vekst. Hammerfest Sparekasses jubileumsbok*. Hammerfest. s. 80–82 og 410.
4. ↑  «Klokkerbok for Hammerfest prestegjeld, Bysoknet sokn 1869-1877 (2001Q). Bernhard Martin Aagaard». Digitalarkivet. Besøkt 28. desember 2014.