recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Guilty As Sin*** er en spenningsfilm fra 1993 regissert av Sidney Lumet og produsert av Hollywood Pictures. Hovedrollene spilles av Rebecca De Mornay og Don Johnson.

Handling
--------

Jennifer Haines er en berømt advokat fra Chicago som nettopp har vunnet en stor og viktig sak. Sammen med kjæresten Phil Garson (spilt av Stephen Lang) feirer hun seieren, før hun vender tilbake til arbeidet sitt. Der venter en ny klient ved navn David Greenhill (spilt av Don Johnson).Greenhill har fulgt med på saken hun akkurat vant, og står selv tiltalt for å ha tatt livet av sin velstående kone Rita. Han hevder at han er uskyldig, men opptrer irrasjonelt, og Haines er derfor skeptisk til ham. Hun engasjerer en etterforsker ved navn Moe til å foreta undersøkelser. Moe kan fortelle at Greenhill tidligere har hatt affærer med en rekke eldre kvinner som plutselig har dødt. 

Haines blir forferdet, og forsøker å sabotere sin egen sak ved å få bevis plantet i Greenhills leilighet, i håp om at han dermed skal bli kjent skyldig. Greenhill skjønner at det er hun står bak dette, og tar hevn ved å angripe Phil - som ender opp på sykehus. I rettssaken mot Greenhill klarer ikke juryen å komme frem til en enstemmig kjennelse. Men Greenhill innrømmer deretter for Haines at han faktisk drepte kona, og gir henne en rekke detaljer om saken. Greenhill forteller Haines at han vet at det var hun som plantet alle bevisene mot ham. Haines frykter at den psykopatiske Greenhill nå kommer til å gå etter henne. Hun forbereder seg på å avsløre alt sammen, selv om hun dermed skulle ødelegge sin egen karriere fordi det vil bli kjent at hun plantet bevis. Men Greenhill forutser dette, og planlegger å stanse henne.

Skuespillere
------------

* Rebecca De Mornay – Jennifer Haines
* Don Johnson – David Edgar Greenhill
* Stephen Lang – Phil Garson
* Jack Warden – Moe Plimpton
* Dana Ivey – dommer D. Tompkins

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6 7   (på cs) *ČSFD*, 2001, Wikidata Q3561957,
2. ↑   Lexikon des internationalen Films[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Guilty as Sin* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Guilty as Sin* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Guilty as Sin* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Guilty as Sin* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Guilty as Sin* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Guilty as Sin* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Guilty as Sin* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Guilty as Sin* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Guilty as Sin* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Guilty as Sin* på Box Office Mojo Rediger på Wikidata
**Rauer naturreservat** ligger langs den vestre side av øya Rauer i Fredrikstad kommune. Stranden på denne siden er eksponert, og preget av grovt materiale. Her finnes rauker, som er klipperester som er dannet ved erosjon fra sjøen. Skogen innenfor stranda er av typen edellauvskog. Her finnes også enkelte svært gamle eiketrær, de to største døde i perioden 1997–1999.

I disse eiketrærne er det funnet rester av billearten eremitt (Osmoderma eremita), som altså har levd her. Den er i Norge ellers bare funnet i Tønsberg, og rødlistet som *kritisk truet* (CR).

Det var elg på øya tidligere, men all elg ble skutt i 2003 på grunn av stor flåttplage.

Referanser
----------

1. ↑   faktaark.naturbase.no, besøkt 19. juli 2019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Common Database on Designated Areas, besøkt 26. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Miljødirektoratet, faktaark *Den største eika*[*død lenke*]
4. ↑  «Miljødirektoratet, faktaark *Den nest største eika*». Arkivert fra originalen 17. oktober 2013. Besøkt 16. oktober 2013.
5. ↑  (no) Rauer naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for SverigeSverige Sverige |
| Alpint |
| Alpint Vinter-OL for ungdom |
| Bronse | 2024 i Sør-Koreas flagg Jeongseon | Kombinasjon |

**Liam Liljenborg** (født 18. april 2006) er en svensk alpinist, som representerer klubben IFK Falun Alpin.

Idrettskarriere
---------------

Han deltok i sitt første FIS-renn den 19. november 2022 i Kåbdalis, og ble der nummer 43 i slalåm. Han deltok i svensk mesterskap i alpint 2023, og ble der nummer åtte i utfor, nummer sju i super-G, nummer 13 i storslalåm og nummer 19 i slalåm.

Han fikk bronse i kombinasjonen under Vinter-OL for ungdom 2024, bak Zak Carrick-Smith fra Storbritannia og Alexander Ax Swartz fra Sverige. Han ble nummer fem i super-G.

Referanser
----------

1. 1 2  Gangwon 2024 - *Liam Liljenborg*, besøkt 14. februar 2024.
2. ↑  FIS - *Liam Liljenborg - Results*, besøkt 14. februar 2024.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
* (se) Liam Liljenborg – Sveriges olympiske komité
**DS «Eros»** var et norsk dampskip på 454 brt og 610 dødvekttonn. Skipet ble bygget ved Høllen Skipsverft, Høllen i Søgne og overlevert til Skjelbreds Rederi AS i Christianssand i oktober 1900. A.O.T. Skjelbred hadde eierinteresser i dette verftet.

DS «Eros» var det første dampskipet i Christianssands handelsflåte .

Historikk
---------

7. august 1913 sprang skipet lekk ved Mjoafjord. Det ble kondemnert i september, men kjøpt av Harstadselskapet AS Tore Hund v/H.L. Andreassen for reparasjon. Det ble satt i trafikk igjen med navnet DS «Sigurd Hund».

23. juni 1915 ble det oppbrakt av den tyske ubåten U 33 med kapteinløytnant Konrad Gansser som skipssjef. «Sigurd Hund» var på reise fra Fredrikstad til Glasgow med hvalolje. Det ble ført til Cuxhaven og prisedømt. Det ble deretter tatt i bruk som transportskip av den tyske marine.

Skipet forliste den 28. november 1917 i posisjon N55.00’ Ø20.36’.

Referanser
----------

1. ↑  D/S «Eros»[*død lenke*]
2. ↑  Andreassen, H, L, Harstad[*død lenke*]
3. ↑  U 33
4. ↑  Konrad Gansser
Må ikke forveksles med RTS 2 (sveitsisk TV-kanal).

**RTS 2** (serbisk-kyrillisk: **РТС 2**) er Serbias nest eldste tv-kanal, og startet sendinger nyttårsaften 1971. Kanalen eies av landets allmennkringkaster Serbias radio og fjernsyn og var en del av det felles-jugoslaviske kringkastingssystemet under Jugoslavia-perioden. RTS 2 er en nisjekanal som sender hovedsakelig kultur- og innsiktsprogrammer. I 2016 hadde kanalen en markedsandel på 2,95 prosent og var Serbias største sjette tv-kanal.

Bakgrunn
--------

Kanalen startet regulære sendinger 31. desember 1971 som den første fargekanalen i Serbia. Søsterkanalen RTS 1 begynte regulære fargesendinger noen år senere.

Mens RTS 1 er en allmennkanal som henvender seg til et bredt publikum, sender RTS 2 programmer for et smalere publikum. Kanalen sender undervisningsprogrammer, dokumentarer, vitenskapsprogrammer, barne-tv og en del idrett.

RTS 2 var lenge kjent for nostalgiprogrammet *Trezor*, som gjenopplivet gamle tv-programmer ved å bruke arkivmateriale. Programmet ble overraskende fjernet fra sendeplanen sommeren 2017, men RTS har ikke utelukket at programmet kan komme tilbake på kanalen igjen.

Referanser
----------

1. 1 2  «RTS 2». *serbia.mom-rsf.org* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 31. desember 2017. Besøkt 31. desember 2017.
2. ↑  Serbia, RTS, Radio televizija Srbije, Radio Television of. «Упознајте РТС» **(ci)**. Besøkt 31. desember 2017.
3. ↑  «Sudbina "Trezora": Srbiji neophodno sistematično brisanje istorije» **(engelsk)**. Besøkt 31. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.

**Arne Altern** (født 18. desember 1903 i Kristiania, død 8. oktober 1995 i Modum) var en norsk radioprogramleder og gårdbruker. Han ledet *Landbrukshalvtimen* i NRK Radio i mer enn 25 år.

Bakgrunn og utdannelse
----------------------

Arne Altern vokste opp på Bestum i Aker. Han tok agronomeksamen ved Vinterlandbruksskolen i Kristiania i april 1923. Deretter arbeidet han fire år som agronom ved gårder på Romerike, i Bærum og i Danmark. Han lærte fransk ved å arbeide i gartneri og frøforretning i Paris. Senere studerte han ved Norges Landbrukshøgskole (NLH), hvor han tok eksamen i 1931. Deretter arbeidet han ved Statens Frøkontroll, ved Åkervekstforsøkene på NLH, og med planlegging av driftsbygninger for Akershus Landbruksselskap. Ellers arbeidet han også som frilans reklamemann.

I 1934 giftet Arne Altern seg med arkitekten Ingeborg Dobloug (1903-1976), som var fra Furnes ved Hamar. Samme året kjøpte han gården Nord-Fure på Østmodum, som ekteparet drev frem til 1946. I denne tiden hadde han også «attåtnæring» i Statens kornforretning, som kornoppkjøper og mølleinspektør i Modum og Sigdal.

Ekteparet fikk seks barn fra 1935 til 1947. Fem av barna vokste opp.

Landbrukshalvtimen
------------------

Altern ble ansatt som landbruksmedarbeider i Norsk rikskringkasting i 1946. Han hadde denne stillingen til 1973, bare avbrutt av ett år hvor han var ansatt som reklamemedarbeider i Norsk Leca. Med sin personlighet og allsidige interesser maktet Arne Altern å gjøre det ukentlige landbruksprogrammet til en institusjon med bredt nedslagsfelt hos norske radiolyttere. Gjennom Landbrukshalvtimen knyttet han matnyttig informasjon rettet mot yrkesutøvere sammen med formidling av naturopplevelser og de langsiktige kulturhistoriske linjene i samfunnet.

Blaafarveværket
---------------

Som mølleinspektør reiste Arne Altern en del rundt i Modum. I 1938 var det blitt besluttet å rive glasshytta ved det nedlagte gruve- og industrianlegget på Modum. Altern tok da initiativ til å ta vare på anlegget. Til tross for at rivningsarbeidene hadde startet, klarte Arne Altern – sammen med støttespillere som han mobiliserte – å snu prosessen og dermed legge grunnlag for det som etterhvert skulle bli kulturinstitusjonen Blaafarveværket. Alterns redningsaksjon er beskrevet i Håvard Alterns bok *Arne Altern tok affære*.

Utmerkelser og priser
---------------------

* 1975 – Kongens fortjenestemedalje i gull for arbeidet med radioens landbruksprogrammer og med programmer om geologi, arkeologi og kulturhistoriske emner.
* 1971 – Lytterforeningens pris
* 1973 – Selskapet for Norges Vels medalje «for særlig fortjenestfull innsats ved formidling av informasjon om landbruk».

Litteratur
----------

* Steinar Brauteset; Landbrukshalvtimen. Samlaget 1983
* Håvard Altern; Arne Altern tok affære. Eget forlag 2020.
**Nøyaktighet:** Denne artikkelens nøyaktighet er omstridt. Opplysningene i artikkelen bør sjekkes mot kilder.

**Losby Bruk** er en gård i sørvestre del av Lørenskog. På slutten av 1700-tallet omfattet gården størstedelen av områdene mellom Øyeren og Oslofjorden, i alt ca. 150 000 mål. Flere hundre personer arbeidet i skogen og det var oppgangssager ved Mønevannet. I dag er eiendommen på ca 44 000 mål, og Mønevann et populært badevann. Det er også utgangspunkt for kanopadling og skiturer over isen om vinteren. Losbylinja knyttet Losby til hovedbanen. Hovedbygningen og nærliggende tomt ble solgt på 1990-tallet og ble gjort om til golfbane og hotell.

I Losbyelva mellom Losby gods og Mønevann finner vi et vasshjul fra 1860-årene, som en gang var drivkraft for Østmorksaga. Vasshjulet er i dag symbolet i Lørenskog sitt kommunevåpen.

Losby gård og området omkring Losby Gods og golfbanen er et populært tur- og rekreasjonsområde, både vinter og sommer. Gården kan være utgangspunkt for turer innover i Østmarka, men er også målet for tur- og skigåere som starter i det sentrale Lørenskog. Mange tar seg innover i marka på sykkel, eller benytter kano fra Mønevann og videre innover vassdragene.

Lørenskog kommune driver Losby besøksgård, med fjøs og låve hvor de besøkende kan oppleve ulike husdyr på nært hold. I tilknytning til gården er det kafé drevet av stiftelsen Nitor.

Eksterne lenker
---------------

* Losby Bruk
* (no) «Losby». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne
 |
Portal: Videospill

***Mission: Impossible – Operation Surma*** er et videospill fra 2003 utviklet av Paradigm Entertainment og utgitt av Atari for Game Boy Advance, Xbox, PlayStation 2 og GameCube. Spillets historie er tidsmessig plassert mellom filmene *Mission: Impossible 2* og *Mission: Impossible III*.

Handling
--------

IMF-operatør Ethan Hunt dykker ned til et skipsvrak i Svartehavet. To andre IMF-agenter gir ham et vedlegg for å vise ham hans neste oppdrag. Ethan Hunt skal eskortere Mikail Marcou, en tidligere rådgiver for Jugarias diktator Simon Algo, og anskaffe en minidisk som inneholder viktig informasjon om Simon Algos operasjoner. IMF-teamet består av Luther og Billy fra Mission: Impossible 2, og de nye agentene Jasmine Curry, en tidligere FBI-agent, og George Spelvin. Ethan får kontakt med Marcou, som kort tid senere blir myrdet av Vasyl Berkut - sjefen for den jugarske hemmelige tjenesten.

Ethan Hunt får tak i minidisken og følger etter Berkut, men han slipper unna. Ved Los Muertos Laboratories forkler Ethan seg som en sikkerhetsvakt, og agent Spelvin forkler seg som en vitenskapsmann. Ethan får også høre om ICE WORM, et datavirus som kan bryte seg gjennom alle typer sikkerhetssystemer. Viruset ble utviklet av Surma Corporation som ønsker seg global dominans, og det blir opp til IMF-agentene å forhindre dette for enhver pris.

Referanser
----------

1. 1 2   Redump.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Mission: Impossible – Operation Surma* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Mission: Impossible – Operation Surma* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Mission: Impossible – Operation Surma* på Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

* (en) *Mission: Impossible – Operation Surma* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Mission: Impossible – Operation Surma* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *Mission: Impossible – Operation Surma* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

* (en) *Mission: Impossible – Operation Surma* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

* (en) *Mission: Impossible – Operation Surma* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

* (en) *Mission: Impossible – Operation Surma* hos GameFAQs Rediger på Wikidata
**Roxen** er en innsjø i Linköping kommune og Norrköping kommune, Östergötland. Den ligger ca. 32 moh. og har et areal på 97 km². Roxen er en næringsrik, grunn innsjø. Dette gir opphav til et rikt fugleliv, men sjøens økologiske status klassifiseres som «utilfredsstillende». Dette skyldes nettopp overgjødsling, samt morfologiske endringer og miljøgifter.

Innsjøen er bare 8 m på det dypeste, noe som fører til at bølgene på Roxen blir svært krappe (korte og høye), noe mange seilere har fått oppdage i hardt vær. I vest er innsjøen ca. 6 km bred, og forbinder Motala ström, Svartån og Stångån med Kinda kanal, i den sydligste viken nord for Linköping. Mot øst smalner Roxen av til en langstrakt vik. Fra denne vikens østlige ende, ved Norsholm, fortsetter Motala ström nordover mot innsjøen Glan.

Göta kanal går gjennom innsjøen fra Norsholm til Berg i Linköping.

Et 42 km² stort område av den vestlige delen av Roxen har siden 19. november 2001 blitt beskyttet under Ramsarkonvensjonen.

Se også
-------

* Liste over innsjøer i Skandinavia

Referanser
----------

1. 1 2  «Sjöareal och sjöhöjd» (PDF). Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 16. september 2016.
2. 1 2  «Sjödjup och sjövolym» (PDF). Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 16. september 2016.
3. ↑  «Roxen». *VISS Vatteninformationssystem Sverige*. Länsstyrelserna. Besøkt 5. februar 2024.
4. ↑  «Min karta». Lantmäteriet. Besøkt 24. mai 2021.
5. ↑  Information Sheet on Ramsar Wetlands - Västra Roxen Arkivert 29. september 2007 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin **·** GeoNames **·** VISS
 |
**Axel Aubert** (født 11. desember 1873 i Kristiania, død 16. desember 1943 i Oslo) var en kjemiker og generaldirektør i Norsk Hydro fra 1926 til 1941. Han var styreformann i Hydro fra 1941 til sin død 1943.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Axel Aubert var sønn av Otto Benjamin Andreas Aubert (1841–98) og Hilda Thaulow (1846–1923). Faren var amtmann i Bratsberg men døde i 1898 i Skien som følge av å bli rent ned av en løpsk hest, bare ett år etter at Axel selv hadde giftet seg med Gudrun Holter (1873–1951).

Aubert avla eksamen ved Kristiania tekniske skole i 1893, før han studerte ved den tekniske høyskolen og ved universitetet i Berlin. Han tok doktorgraden i kjemi ved universitetet i Basel i 1895.

### Karriere

Etter studiene jobbet han fra 1899 ved Engene Sprengstoffabrik (etablert 1876) på Sætre (Hurum) rett vest for Drøbak, der han fra 1909 var direktør. Fra 1917 var han direktør i Norsk Sprængstofindustri A/S, en felles organisasjon for norske bedrifter som drev innen sprengstoff, inntil han i 1926 meldte overgang til Norsk Hydro.

Som generaldirektør for Hydro etablerte han i 1927 et tett industrisamarbeid mellom Hydro og I.G. Farbenindustrie i Tyskland. 

Etter Auberts ønske om å gjøre Hydro til produsent av lettmetall bidrog han til at selskapet 1941 innledet et samarbeid med I.G. Farbenindustrie og den statlige, tyske flyindustrien om byggingen av fabrikker for fremstilling av magnesium og aluminium. Anleggene på Herøya kom ikke i drift, de ble bombet av allierte styrker i 1943. Etter krigen ble det satt spørsmålstegn ved Hydro-ledelsens håndtering av forbindelsen med tyskerne.

Han satt i hovedstyret til Norges Industriforbund 1926–34 og hadde flere styreverv i industrien. Aubert ble i 1928 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden, var storoffiser av den belgiske Leopoldsorden, offiser av Æreslegionen og kommandør av Dannebrogordenen og den polske ordenen Polonia Restituta.

Se også
-------

* Aubert for mer om farsslekten.
* Kampen om tungtvannet (film) fra 1948, hvor Axel Aubert ble spilt av David Knudsen.
* Kampen om tungtvannet (TV-serie) (NRK, 2015) der Axel spilles av Stein Winge (født 1940) fra Oslo.

Referanser
----------

1. ↑   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4   Norsk biografisk leksikon, Norsk biografisk leksikon ID Axel\_Aubert, besøkt 14. februar 2022[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Axel Aubert i Norsk biografisk leksikon.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Harald Bjerke** | **Generaldirektør i Norsk Hydro**(1926–1941) | Etterfølger:**Bjarne Eriksen** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC **·** KulturNav
 |
**Ryen** er et strøk i Oslo. Strøket ligger dels i bydel Østensjø og dels i bydel Nordstrand.

Navnet
------

Utsikt fra Ryen varde mot øst over Manglerud, 1961. I bakgrunnen Oppsal og Østmarka.  Foto: Truls Teigen / Oslo Museum 
Strøket er oppkalt etter gamle Ryen gård, som ble revet i 1983, og lå omtrent der Ryenhjemmet i dag ligger. Navnet Ryen er trolig avledet av **Rugvin** (engen der en dyrket rug).

Historie
--------

Tidligere var Ryen en del av *Oslohverfi* (= Oslogrenda, middelaldernavnet på distriktet ved Østensjøvannet), og Ryen gård kan være ryddet allerede omkring år 500.

En oldtidsvei gikk opp de bratte bakkene til Ryen gård. Det ble fremkommelig med slede etter at det på 1700-tallet ble sprengt bort noe fjell i dalsøkket ved Ryenberget. Speidere ble sendt opp i Ryenberget i 1200, da bøndene på Østlandet reiste seg mot kong Sverre. Det høyeste punktet kalte løytnant Vibe "Ryen Borg" på kartet sitt i 1838, og tidligere stod det en varde i nærheten, slik at fjellet antagelig var et viktig militært punkt for Oslo. Toppen heter ennå i dag *Ryen varde*.

Et av Oslos veiknutepunkter er Ryenkrysset. Like i nærheten ligger t-banestasjonen Ryen stasjon. T-banen har sine østlige vognhaller på Ryen.

Se også
-------

* Ryenlokket
* Ryenberget skole

Referanser
----------

1. ↑  Sitert fra:
2. ↑  Reidar Fønnebø: *Oldtidsveger* (s. 81 og 86), forlaget Orion, ISBN 82-458-0645-5
3. ↑  «Ryen varde». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 4. november 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ryen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon
 |
Elverum folkehøgskole på 1930-tallet  Foto: Nasjonalbibliotekets bildesamling 
Oversiktsbilde av Elverum folkehøgskole på 1930-tallet  Foto: Nasjonalbibliotekets bildesamling 
**Elverum folkehøgskule** er en frilynt folkehøgskole i Elverum i Innlandet, som ble etablert i 1928. Skolen tar årlig imot vel 130 elever. Skolen eies av Peer Væringsaasens Nationalfond, og ligger i gangavstand til Elverum sentrum. Skoleanlegget er bygget i tradisjonell Østerdalsstil og ligger vakkert til mellom Glomma og Sagtjernet. På skoleområdet er det egen terrengpark for snowboard/ski, fotballbane, sandvolleyballbane, disc golf, store grøntarealer og nærhet til badeplasser og fiskemuligheter ved Sagtjernet og Glomma. 

I sommerhalvåret arrangeres ulike kurs på skolen og Ungdomssymfonikerne har fast tilhold på skolen under festspillene i Elverum. 

Skolen har ti linjer og ca. 30 valgfag.

Linjefag ved skolen er (per 2023):

* Afrika – Bistand/Kultur
* Backpacker/Ekstremsport
* Foto/Opplevelser
* Innholdsproduksjon
* Kunst/Opplevelser
* Multisport/Idrett
* Musikk – Band/Vokal
* Norwegian – Culture/Adventure
* Snowboard/Freeski
* Tømrer

Skolen er kjent for Stortingets, Kongens og regjeringens opphold 9. april 1940. Her ble Elverumsfullmakten utformet, og Kong Haakon VII sa nei til å samarbeide med de tyske invasjonsstyrkene, samt nei til å innsette Vidkun Quisling som statsminister. På skolen er det tre ulike krigsminnesmerker og en informasjonstavle om hendingene i Elverum i april 1940.

Eksterne lenker
---------------

* Elverum folkehøgskole

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Tibor Cservenyák** (født 8. august 1948 i Szolnok), ungarsk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1972 i München, 1976 i Montréal.

Cservenyák ble olympisk mester i vannpolo under Sommer-OL 1976 i Montréal. Han var med på det ungarske laget som vant vannpoloturneringen foran Italia og Nederland. Det ungarske laget vant fire kamper og spilte en uavgjort i finalerunden som besto av seks lag. Ungarn fikk ni poeng og sølvvinnerne Italia fikk seks poeng. Cservenyák spilte åtte kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1976 Canadas flagg Montréal - Gull **Gull** i vannpolo, Ungarns flagg Ungarn
* 1972 Tysklands flagg München - Sølv Sølv i vannpolo, Ungarns flagg Ungarn

Referanser
----------

1. ↑   Roglo, Roglo person ID p=tibor;n=cservenyak[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Tibor Cservenyák – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Tibor Cservenyák – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Tibor Cservenyák – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Tibor Cservenyák – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (hu) Tibor Cservenyák – Ungarns olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Silvio Baracchini** (født 28. august 1950 i Genova), italiensk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1972 i München og 1976 i Montréal.

Baracchini vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under Sommer-OL 1976 i Montréal. Han var med på det italienske laget som kom på andreplass i vannpoloturneringen bak Ungarn. Det italienske laget vant to kamper og spilte to uavgjort og tapte èn i finalerunden som besto av seks lag. Italia fikk seks poeng, samme som Nederland som kom på tredjeplass. Baracchini spilte åtte kamper og scoret seks mål i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1976 Canadas flagg Montréal – Sølv Sølv i vannpolo, Italias flagg Italia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Silvio Baracchini – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Silvio Baracchini – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Silvio Baracchini – Olympedia Rediger på Wikidata

* (it) Silvio Baracchini – Italias olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Silvio Baracchini – FINA Rediger på Wikidata
**Staten Island Railway** (SIR) er en forstadsbane på Staten Island i New York. Den er en del av MTA New York City Transit, som også driver New Yorks undergrunnsbane og bybusser. Banen er ikke tilknyttet undergrunnsbanen, men passasjerer har gratis overgang og banen er tatt med på undergrunnsbanens offisielle rutekart. Pendlere benytter typisk Staten Island Ferry for å komme til Manhattan; banen er tilgjengelig fra fergeterminalen og rutetidene er koordinert.

Staten Island Railway går døgnet rundt, hver eneste dag, mellom Saint George og Tottenville, langs øyas østkyst. Det er ingen bane for beboere på øyas vestre og nordre kyst.

Sikkerheten er ivaretatt av distrikt 9 ved Metropolitan Transportation Authority Police Department.

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Staten Island Railway – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Vinterbivuakk med vindsekk og sovepose.
En **fjellduk** eller **vindsekk** er en vindtett (og ofte vanntett) overtrekkspose brukt til klatring, tur- og friluftsliv, særlig til å lage bivuakk. Den brukes ofte utenpå en sovepose for å gi beskyttelse mot smuss, fuktighet og varmetap på grunn av vind. Den kan også brukes til å gå inni på korte stopp slik at man unngår å miste kroppsvarme i vinden.

Norske produsenter og merker av fjellduker har ofte benyttet dyrenavn for produktene sine. Eksempler på dette er «*Jervenduken*» og Mammut sin «*Grevling*».

Kondens
-------

Menneskekroppen avgir kondens (vanndamp) når man sover og i resten av døgnet forøvrig. Enkle fjellduker er laget av vanntette plastmaterialer (ofte polyuretan) som ikke puster, hvilket har ulempen at innsiden av fjellduken og dermed soveposen blir våt etter lengre tids bruk. Denne prosessen går raskere når det er lav temperatur utendørs. PU-belagte fjellduker er derfor mindre egnet til bruk på vinterhalvåret, spesielt når man skal overnatte ute flere netter på rad. Det bør i så fall være muligheter for å lufte og tørke soveposen på dagtid.

Fjellduker av dyrere materialer kan ha en membran som til en viss grad slipper gjennom vanndamp (for eksempel Gore-Tex), men samtidig til en viss grad begrenser inntrengning av vann fra utsiden. Det kan likevel være nødvendig med lufting av soveposen ved overnatting flere netter på rad.

Myggnetting
-----------

Noen fjellduker har innebygd myggnetting for å kunne gi total beskyttelse mot insekter.

Se også
-------

* Gapahuk

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 14. april 2021. Besøkt 7. april 2021.
**Terje Egilsønn Sølsnes** (født 10. mars 1945) er en norsk tidligere hallomann / kanalvert / TV-vert og programleder. Han arbeidet i Fjernsynsjefens stab i NRK i flere tiår, var programleder i flere Barne-TV-serier og programleder for *Frokost-TV* og "*God morgen, Norge!"*, på slutten av 1980-årene og begynnelsen av 1990-årene - sammen med Toppen Bech.

Sølsnes har også vært konferansier og impresario i firmaet *Sølsnes Arrangementer*, hatt idealistiske engasjementer for Kreftforeningen, Radiumhospitalet og Politihestenes venner. Sølsnes spillte president Franklin D. Roosevelt 250 ganger i Annie (musikal), regissert av Daniel Bohr ved Bryggeteatret i 1992/1993, og senere spilte han gymlærer Tarzan i den Daniel Bohr-regisserte Gummi-Tarzan samme sted. I 2001 konkurrerte han mot Toppen Bech i kokkekamp, og merkelig nok, sier han selv, vant han. Toppen Bech.

Terje Sølsnes laget også to store rojale programmer (ett om kong Olavs hustru kronprinsesse Märtha, som ble sendt på kong Olavs begravelsesdag, og ett om dronning Margrethe II av Danmark om dronningen som monark, mor og malerinne). Disse programmene ble også vist i Sverige og Danmark.

Sølsnes er opprinnelig utdannet ved Oslo Handelsgymnasium (OHG), og har arbeidet innen bank og finans. Sølsnes ble bl.a. headhuntet til Bankenes Betalingssentral (BBS), da bankene ville lage sine egne kredittkort.

I 1979 startet Sølsnes som programpresentatør (hallomann / kanalvert i NRK, og han har også kommentert Nyttårshopprennet i 1996 grunnet umulig sikt for Arne Scheie.

I årene 2004–2010 studerte *Terje Sølsnes* kunsthistorie med sidefag italiensk og latin ved Universitetet i Oslo og ved Det norske Institutt i Roma, deretter «in situ» («på stedet») under professor Einar Petterson i Hellas, New York, Venezia, Ravenna, Siena, Firenze, på Sicilia og mest i Roma.

Sølsnes bor nå store deler av året i Italia, og formidler romersk kultur og historie til mindre grupper.

Referanser
----------

1. ↑  Spalten *Fødselsdager* i Bergens Tidende 10. mars 2003. Besøkt 9. september 2016.
2. ↑  Siw Grindaker og Lars E. Bones (21.12.2000). «TV-intervjuet: Terje Sølsnes». Dagbladet.
3. ↑  Oddleiv Moe i sofaen (6.1.1996). «Scheies mareritt». VG.
4. ↑  «Terje Sølsnes: – Jeg følte det som om det ikke var vesentlig om jeg levde». *www.vg.no*. Besøkt 25. april 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Terje Sølsnes på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Terje Sølsnes hos Sceneweb Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Nordmør Dampskibsselskab** var et rederi med hovedkontor i Kristiansund. Rederiet ble konstituert 29. desember 1902, og fra 1. januar 1903 ble rutene og de seks skipene til Christiansunds Dampskibsselskab overtatt. Rederiet kjøpte samme år DS «Tourist» som kunne ta 120 passasjerer. I 1906 ble nybygget DS «Øren» levert, og i 1909 «Driva». I februar 1915 fikk rederiet overlevert nybygget DS «Surendalsfjord» som var ment å settes inn i rute mellom Kristiansund og Sunndalsøra i forbindelse med utbyggingen av Aura-kraftverket. DS «Surendalsfjord» var med sine 440 bruttoregistertonn rederiets største skip, men første verdenskrig førte til stopp i Aura-utbyggingen, og skipet ble allerede juli 1916 solgt til Russland. Under første verdenskrig ble også skipene DS «Mørejarlen» og DS «Christiansund» solgt for å gjøre rederiet gjeldfritt. Selskapet drev rutetrafikk i Nordmøre og Romsdal samt en rute til Trondheim. I 1920 ble rederiets 7 gjenværende skip overtatt av det nyopprettede fylkesrederiet Møre Fylkes Ruteselskap (MFR) for 1 050 000 kroner. I 1947 endret MFR navn til Møre og Romsdal Fylkesbåtar (MRF).

Rederiets skorsteinsmerke var sort skorstein med et gult belte omgitt av smale hvite linjer over og under,

Flåteliste
----------

Nordmør Dampskibsselskabs DS «Statsraad Riddervold» i Lurvika, Aure kommune. Bildet er tatt en gang mellom 1903 og 1910.  
Ukjent fotograf

| Navn | Tidsrom | Type | Tonnasje | Annet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| DS «Mørejarlen» | 1903–1918 | Lokalrutebåt | 53 brt |  |
| DS «Ganger Rolf» | 1903–1920 | Lokalrutebåt | 121 brt | Overført MFR i 1920 |
| DS «Statsraad Riddervold» | 1903–1920 | Kystruteskip | 201 brt | Overført MFR i 1920 |
| DS «Nordmøre» | 1903–1920 | Lokalrutebåt | 180 brt | Overført MFR i 1920 |
| DS «Christiansund» | 1903–1918 | Lokalrutebåt | 117 brt |  |
| DS «Hankø» | 1903–1920 | Kystruteskip | 242 brt | Overført MFR i 1920 |
| DS «Tourist» | 1903–1920 | Lokalrutebåt | 54 brt | Overført MFR i 1920 |
| DS «Øren» | 1906–1920 | Fraktebåt | 21 brt | Overført MFR i 1920 |
| DS «Driva» | 1909–1920 | Kystruteskip | 325 brt | Overført MFR i 1920 |
| DS «Surendalsfjord» | 1915–1916 | Kystruteskip | 440 brt |  |

Kilder
------

* Ragnar Ulstein: *Om samferdsel i Møre og Romsdal – Del I: Som skyttel i vev*. Utgitt av Møre og Romsdal Fylkesbåtar 1995. ISBN 82-90393-76-8
* Arne Inge Torvik: *Om samferdsel i Møre og Romsdal – Del II: Samfunn og ferdsel*. Utgitt av Møre og Romsdal Fylkesbåtar 2000. ISBN 82-7955-020-8
Vilho Lampi
**Vilho Henrik Lampi** (født 19. juli 1898 i Uleåborg, Finland, død 17. mars 1936) var en finsk maler.

Han flyttet med familien til gården Matinlauri, Limingo (finsk: Liminka) i 1908. Derfra fro han til Helsingfors i 1921 for å studere kunst. Etter endt studier, i 1925, reiste han tilbake til Limingo der han malte en rekke landskapsbilder og portretter. Han tok sitt eget liv i 1936. Kunstverkene tilhører sen-ekspresjonismen[] og har vært utstilt både nasjonalt og internasjonalt.

I hele sitt liv var Lampi bundet til sitt hjemsted Limingo – dels av de forpliktelsene som ble pålagt ham som odelsgutt, dels av sin dype kjærlighet til Österbotten.[] Igjen og igjen ble det vidåpne landskapet der fanget inn av hans pensel. Lampis tidligste arbeider var voldsomme og provoserende, og vakte liten gjengklang.[] Men allerede mot slutten av 1920-tallet fikk han anerkjennende ord fra franske kritikere.[] Hans Paris-besøk på begynnelsen av 1930-tallet og en dyp åndelig krise som fulgte, markerte et vendepunkt, og han trakk seg ofte inn i seg selv.[] Maleriene ble detaljerte og innadvendte; stille meditasjon erstattet frodige uttrykk.[] Det konstante slitet gjorde at han til slutt oppsøkte døden i den iskalde Limingo-elven våren 1936.[]

Familie
-------

Lampis foreldre var Anton Henrik Lampi (født 18. januar 1875, død 29. mai 1929) og Maria Sofia Lampi (født 17. juli 1873, død 18. januar 1951). Vilho var eldst i en søskenflokk på ti: Vilho (1898–1936), Martta (1899-1993), Martti (1900–1950), Arvo (1902–1968), Ester (1903–1990), Erkki (1905–1973), Rafael (1907–1986), Anna-Liisa (1907–1943), Antero (1911-2005) og Esko (1914–1973).

Litteratur om Lampi
-------------------

Rintala, Paavo. Jumala on kauneus (Gud er skjønnhet). Otava 1959  

Aalto, Eeli. Vilho Lampi – lakeuden maalari. Karisto 1967.  

Junttila, Marja (red.) Vilho Lampi (1840–1936). Ars Nordica 1998.

Boken *Jumala on kauneus* (1959) av den finske forfatteren Paavo Rintala (1930–1999) er delvis basert på livet til Lampi. Hovedpersonen hengir sitt liv til Skjønnheten, men begår selvmord når han mister troen på sin kunst. Boken ble filmet i 1985 i regi av Hannu Heikinheimo.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Register of the Artists' Association of Finland[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Finnish National Gallery artist ID E36834E9-EEC2-4B07-A4CB-59060DB2EF3B, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Kaleva365, Anna Kilponen, «Pa­rii­sin jälkeen suunta muuttui», publisert i Kaleva, utgivelsessted Uleåborg, utgitt 13. november 2021, besøkt 30. september 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Kort presentasjon av Vilho Lampi og hans kunst Arkivert 3. mars 2012 hos Wayback Machine.
* Lampi Museum i Ostrobothnia
* Malerier registrert i databasen til det finske nasjonalgalleri

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Uppslagsverket Finland **·** Prabook **·** Geni **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Norddal** eller **Dalsbygda** er ei bygd i Fjord kommune i Møre og Romsdal. Den har om lag 150 innbyggere og nærmeste nabobygd er Eidsdal. Dalbunnen er relativt flat med tydelige terrasser.

Norddal sett over Norddalsfjorden fra Linge
Ved fjorden ligger Norddal kirke (Dale kirke) fra 1782. Her hviler ti av de 40 omkomne i Tafjordulykka som ble funnet. Dale kirke var inntil 1861 hovedkirke med prestegård for et prestegjeld som i tillegg til Norddal kommune også omfattet Sunnylven og Geiranger. Dale er den sentrale gården i bygda. Dale var navnet på skireidet for Indre Sunnmøre. På Dale ble det i perioder holdt ting for det området som nå er Norddal og Stranda kommuner.
 Et stede heter Tinghaugen. Det har vært flere gravhauger nederst i dalen. Ifølge Hans Strøm var det stor ring av steiner rundt en gressvoll.

Herdalssetra er en seter øverst i dalføret
En sidedal fra bygda leder opp til Herdalssetra, som er et reisemål og den siste seter i drift i kommunen. Dagens Herdalsseter hadde fast bosetning fra 1600 eller tidligere. I Herdalen er det en innsjø. Overnattingsmuligheter finnes på Relling Camping og Petrines Gjestgiveri. Herdalen ligger innenfor Geiranger-Herdalen landskapsvernområde Som også inngår i Vestnorsk fjordlandskap på UNESCOs verdensarvliste.

Bygda fikk veiforbindelse til Eidsdal i 1958. Veiforbindelse til Tafjord over Herdalen har vært vurdert, på 1980-tallet ble det arbeidet for bro over fjorden til Fjøra/Valldal. Bygda fikk strøm fra Tafjord på 1920-tallet. Jordbærdyrking ble introdusert i Norddal (og Valldal) omkring 1900. Det har vært noen mindre trevare og byggevarebedrifter på stedet. Fra 1930 til 1979 ble det brutt olivin som blant annet ble levert til Bremanger smelteverk. På det meste brøt 25-30 mann 600 tonn olivin i døgnet. Olivinmassen ble lastet rett på båt.

Steingard i fjellet Veslejordshornet ved Herdalssetra.
Man har funnet 10 000 år gamle gjenstander, blant annet pilspisser og buestillinger, i Norddal. Disse har blitt funnet i Herdalen i nærheten av Herdalssætra.[]

Referanser
----------

1. ↑
2. 1 2 3 4  Furseth, Astor (1987). *Norddal i 150 år: 1837–1987*. [S.l.]: Norddal kommune.
3. 1 2  Fett, Per (1909–1996) (1951). *Førhistoriske minne på Sunnmøre*. Bergen: Universitetet i Bergen. Historisk museum.
4. ↑  *Grunn og gror. Kultursoge*. Norddal bygdebøker, band IV. Valldal, 1976.
5. ↑  Furseth, Astor (red.) (1982): *Norddal kyrkje (Dale kyrkje) 1782–1982.* Utgjeve av Norddal sokneråd, 1982.
6. ↑  Døving, Karin Dale (1997). *Herdalen*. [Ålesund]: Furuhaugen forl. ISBN 8299331110.
7. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Brian Casser** (1936–2022) var en britisk sanger og gitarist. Han er mest kjent for å ha vært en tidlig merseybeat-artist som rivaliserte med The Beatles og Gerry & The Pacemakers. Han var delvis med på å få The Beatles til å bytte navn til nettopp The Beatles etter å ha foreslått «Long John and the Silver Beetles».

Enda han var fra Newcastle, kom Casser raskt til Liverpool som del av handelsflåten. Der dannet han bandet **Cass & the Cassanovas**, som ble populære i byen. Bandet spilte på et stort register av sanger fra latino til rock'n'roll.

Etterhvert byttet han til gruppen **Casey Jones & the Engineers**, med ham selv som Casey Jones. Dette var et av de første bandene til Eric Clapton. Etter hvert skiftet bandet navn til **Casey Jones & the Governors**, som hadde stor suksess i Vest-Tyskland i tidlig til midten av 1960-tallet.

Referanser
----------

1. 1 2   «Brian Cassar, leading figure in the Mersey Sound scene with his band Cass and the Cassanovas – obituary», utgitt 10. januar 2023, besøkt 18. februar 2024[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Tropea* magazine, Interview with Brian Griffiths of The Big Three

Eksterne lenker
---------------

* (en) Brian Casser på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Brian Casser på MusicBrainz Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Rosegården Teaterhus** er et kompetansesenter for sceneamatører på Sørlandet. I vedtektene står det bl.a: Foreningen Rosegården Teaterhus er en medlemsforening for amatørteatergrupper. Grupper som driver med andre sceniske uttrykk kan også være medlem. Rosegården Teaterhus skal tjene sceneamatørene på en mest mulig allsidig måte. Rosegården Teaterhus skal også fremme den generelle kulturinteressen og søke å bli et kompetansesenter for amatørteatervirksomheten i agderfylkene.

Rosegården Teaterhus er også en bygning, som ligger på Lund i Kristiansand. Bygget eies av Kristiansand kommune og drives av foreningen Rosegården Teaterhus. Foreningen består av teatergrupper fra regionen. Huset, på om lag 2400 m3, består av Blackbox scene med publikumskapasitet på 150, kafe, kostymelager, systue, rekvisittlager, verksted, skuespillergarderober, to øvingsrom, møterom og en rekke lagerrom.

Historikk
---------

Huset ble bygget i 1948 som margarinfabrikk. Senere ble det brukt til å produsere og pakke Rose-tobakk. En kort periode tenkte NRK å legge sitt distriktskontor i bygget, men foretok i 1986 et makeskifte med Kristiansand kommune. NRK fikk tomt på Tangen for å bygge sitt distriktskontor for Sørlandet, hvor det lå frem til de i 2018 flyttet til Markensgate i Kristiansand sentrum. Kommunen overtok bygget og lot teateramatørene flytte inn i 1986. I desember 1997 vedtok Kristiansand bystyre å ruste opp bygget for nesten 6 millioner kroner. Foreningen Rosegården Teaterhus fikk samtidig en leieavtale på 20 år. 16. mars 2000 ble huset offisielt åpnet igjen, og Kristiansand hadde fått et nytt kulturhus på over 2000 m2.

Se også
-------

* Norsk Teaterråd

Eksterne lenker
---------------

* Rosegården Teaterhus
**Mödling** er en by i landskapet Industrieviertel i Østerrikes delstat Niederösterreich. Den er hovedstad i bezirk Mödling.

Mödling ligger 16 km sør for Wien. Som tidligere sete for en babenbergerlinje har byen tilleggsnavnet *Babenbergerstadt*.

Geografi
--------

Mödling ligger ved Wienbekkenet. Mödlingbach som har sitt utspring i Wienerwald renner gjennom byen og videre mot sin munning Schwechat.

Historie
--------

Navnet kommer av *medilihha* over *Medelikch* og *Medling* til Mödling. Det er av slavisk opprinnelse og betyr *langsomt rennende vann*.

Bosettingen på stedet går tilbake til steinalderen. På *Kalenderberg* er det gjort flere funn fra Hallstattkulturen. 
Karl den store seiret over avarene i 803 og byen kom under bayersk-frankisk innflytelse. Byen nevnes første gang i skriftlige kilder fra år 903, men ble ødelagt i 907. Først etter Lechfeldslaget i 955 kunne den bayerske bosetting endelig feste seg. 

Mödling tilhørte deretter en linje av Babenbergerne som bygget borgen som det i dag fremdeles finnes ruiner av. Heinrich den eldre, sønn av Henrik II av Østerrike overtok stedet i 1177. Da interessen for kunst og kultur var stor blant besitterne, var dikteren Walther von der Vogelweide ofte gjest der.

Spitalskirche og dagens St. Othmarkirche ble bygget på 1400-tallet, kapellet ble reist mot slutten av 1100-tallet. Allerede på denne tiden var Mödling ved siden av Langenlois et betydelig vinområde i Niederösterreich.

Under hertug Albrecht II fikk byen som da het *Medlich*, status som *Markt* (sml. tysk *Markt*).

En stor del av byen ble ødelagt under den første tyrkiske beleiringen i 1529. Pesten tok også mange i 1679. Under den andre tyrkiske beleiringen i 1683, ble det meste av befolkningen drept. Under den andre pestepidemien i 1713 døde imidlertid kun 22 innbyggere, og som takk for dette ble *trefoldighetssøylen* også kalt *pestsøylen* reist.

Den 18. november 1875 fikk *Markt Mödling* status som by.

Etter Østerrikes Anschluss til Tyskland i 1938 ble byen innlemmet i Wiens 24. Bezirk. Først i 1954 ble stedet igjen selvstendig og kom tilbake til Niederösterreich.

### Byggverk

* *St. Othmarkirche*, bygget på 1400-tallet, gotisk, med et kapell
* *Spitalskirche*
* *Evangelische Pfarrkirche*
* Borgruinene
* *Husarentempel* ved høyden Anninger
* *Schwarzer Turm*
* *Akvadukt Mödling*
* *Hyrtl'sches Waisenhaus*
* Teatret i jugendstil

Bildegalleri
------------

* Kapellet ved St. OthmarkircheKapellet ved St. Othmarkirche
* BorgruineneBorgruinene
* WaisenhusetWaisenhuset
* Fra SpitalskircheFra Spitalskirche
* Fra byens sentrumFra byens sentrum

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Mödling – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Österreichisches Musiklexikon **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Samantha «Sam» Macuga** (født 2001) er en amerikansk skihopper som representerer Park City Ski & Snowboard.

Karriere
--------

Hun debuterte i verdenscupen den 15. januar 2023 i japanske Zaō, hvor hun endte på en 40. plass.

Macuga deltok ved Ski-VM 2023, der hun ikke kvalifiserte seg til normalbakkerennet, men var en del av det amerikanske laget som hoppet USA inn til en 10.-plass i lagkonkurransen for kvinner tre dager senere. Hun klarte dog å kvalifisere seg til storbakkerennet, hvor hun endte på en 36.-plass.

Privatliv
---------

Macuga ble født i California, men familien flyttet til Park City i Utah da hun var 7 år.

Hun har tre søsken som alle driver med vinteridrett. De yngre søstrene Lauren (født 2002) og Alli (født 2003) er på det amerikanske landslaget i henholdsvis alpint og kulekjøring, mens lillebroren Daniel (født 2005) er alpinist på FIS-nivå.

Referanser
----------

1. ↑  «Sam Macuga». USA Nordic. Besøkt 5. februar 2024.
2. ↑  «Sam Macuga». U.S. Ski & Snowboard. Besøkt 5. februar 2024.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen er ikke koblet til Wikidata*
* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
**Jonas Bakken** (født 14. juni 1976 i Sarpsborg) er førsteamanuensis i norskdidaktikk ved Institutt for lærerutdanning og skoleforskning (tidligere Institutt for lærerutdanning og skoleutvikling), ved Det utdanningsvitenskapelige fakultet (UiO).

Han avla doktorgrad i 2007 med avhandlingen *Litteraturvitenskapens retorikk. En studie av tekstnormene for gode norske empiriske litteraturvitenskapelige artikler i perioden 1937-57*.

Jonas Bakkens faglige kompetanseområder er primært retorikk, nordisk litteratur og barnelitteratur. Han er norsk redaktør i tidsskriftet Rhetorica Scandinavica og har virket som barnebokkritiker. Han er norsk jurymedlem til Nordisk råds barne- og ungdomslitteraturpris.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Jonas Bakken i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* (no) Publikasjoner av Jonas Bakken i BIBSYS
* Rhetorica Scandinavica
* www.barnebokkritikk.no om Jonas Bakken

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** CRIStin
 |
**MS «Borgen»** ble i 1975 satt inn på overfarten Kristiansand-Hirtshals for rederiet Fred. Olsen & Co. etter en skipsdåp gjennomført av den norske artisten Wenche Myhre. I 1990 ble skipet overtatt av Color Line og omdøpt til MS «Skagen». Skipet har i Color Lines tjeneste både trafikkert overfarten Moss-Hirtshals, Kristiansand-Hirtshals og Larvik-Hirtshals/Frederikshavn. Fra 2001 ble skipet omklassifisert som lasteskip og samtidig markedsført under navnet *Color Line Transporter*. MS «Skagen» ble i 2004 solgt til Bouda Marine Co SA (El Salam Shipping, Egypt) med hjemmehavn i Panama. I 2005 ble hun solgt til Jordan og het da «Shehrazade», i 2011 ble hun skrotet i India som «Shehrazad».

Referanser
----------

1. ↑  (dk) «Skagen»  på www.faergelejet.dk
2. ↑  VG, «Skagen» 25. mars 1998

Eksterne lenker
---------------

* (en) IMO 7358315 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Borgen – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata
* Fakta om fartyg
* Color Lines nettside
* Dekksplan
* Ferry-site