Public Enemies var et rhythm & blues-band fra Oslo, startet i 1965 og kjent som et av landets ledende band. Det utviklet seg fra 1964, uten navn, i sessions i en gruppe av jazzmusikere på Club 7 på Skillebekk i Oslo, uten felles plan om å være et band. Gruppen besto av Thomas Berg Monsen (munnspill og vokal), Petter Holm og Bjørn Johansen (gitar og vokal), Arild Boman (orgel), Hans Marius Stormoen som ga bandet navn i 1965 (bass og vokal), og Jan Lie (trommer og vokal). En del av disse hadde spilt sammen tidligere, og med andre musikere som Ronnie Johanson (trommer) og Rolf Aakervik (bass/gitar).

Public Enemies´ jazzbaserte rhythm & blues bidro til et musikalsk grunnlag for Club 7 med sterk publikumsappell, også i ulike ungdoms-, student- og politiske miljøer. Gruppen ble våren 1965 hyret av Det Norske Studentersamfund til å spille på møtet om Norge og NATO med partiledere Trygve Bratteli, Gunnar Garbo og Finn Gustavsen. Public Enemies gjennomførte og vant den første musikerstreika på Club7 høsten 1966.

Bandet brøt gjennom i ungdomskulturen og ble kåret til landets mest populære popband i NRKs publikumsavstemning i 1966, foran blant annet The Pussycats. Public Enemies spilte inn plater, også med Karin Krog. *Shotgun* nådde syvendeplass på Radio Luxemburg. Deres første plater, på merket Volt, ble boikottet av plateforretningene, og distribuert «undergrunns» i ungdomskulturen. Da *From Public Enemies without Love* kom på Sonet og i vanlig salg høsten 1966 var de, sammen med *Sound of Music,* de eneste LP-er på Arbeiderbladets platebarometer.

Public Enemies turnerte i inn- og utland og spilte i filmen *Hurra for Andersens.* Da Boman og Holm sluttet i 1967, kom Ray Blair (vokal), Christian Reim (orgel) og Terje Rypdal (gitar) inn kort før oppløsningen. Medlemmene fortsatte i ulike band, som Dream, The Prophets, senere i Bryggerigangen Bluesband, og til jazz og ny musikk. Public Enemies har fortsatt å figurere i litteraturen om ungdomskulturen, blant annet i Lars Saabye Christensens *Beatles.*

Diskografi
----------

### Singler og EP-er

* «I Call It Pretty Music» / «Don't Play That Sound» (singel, Volt Records V-1, 1965)
* «Elevate Me» / «Hoochie-Choochie» / «Hound Dog» / «Green Onio» (EP, Volt EPA-101, 1965)
* Med Karin Krog: «Water Melon Man» / «Whole Lotta Shakin' Goin' On» (singel, Sonet T 9522 1966)
* «Believe me» / «Don't fight it» (singel, Thunder C 16853, 1966)
* Med Karin Krog: «Sunny» / «We're Gonna Move to the Outskirts of Town» (singel, Sonet T 9525 / Triola TN 393, 1966)
* «Shotgun» / «Pride and joy» (singel, Triola TN 441, 1966)
* Med Karin Krog: «Water Melon Man» / Horne Singers: «Water Melon Man (Obo Mix)» (singel, Wah Wah Moose MOOSE7002, 2002)

### Albumer

* *From Public Enemies Without Love* (LP, Sonet SLPS 1403, 1966 / CD, Sonet KSCD-2, 1989)
* *Public Enemies* (LP, Thunder FPI-S 104, 1966)

Referanser
----------

1. ↑  Beskrevet i cover-teksten på LP-en *From Public Enemies Without Love*.
2. 1 2  De satte ned blues-foten, Klassekampen 28. juni 2017  og NRK: Studio 2 – Public Enemies og den første musikerstreik på Club 7. Samtale med Thomas Monsen og Arild Boman, 28. juni 2017
3. ↑  Arvid Skancke-Knutsen, liner-notes til utgivelsen av LP-en i Norske Albumklassikere 2021.
4. ↑  Bent Patey, intervju med Hans Marius Stormoen
5. ↑  Lars Saabye Christensen: *Beatles*. (Cappelen 1984). Bandet henvises til blant annet i Harald Berntsen: *Det lange friminuttet. Et essay om ungdom i 1960-åra*. (Aschehoug 1998), og i dikt av Torgeir Rebolledo Pedersen, (Oktober 2019).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Public Enemies på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* ballade.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |