**Mikhail Nikolajevitsj Muravjov-Vilenskij** (russisk: Михаи́л Никола́евич Муравьёв, født 1. oktoberjul./ 12. oktober 1796greg. i Moskva; død 29. augustjul./ 10. september 1866greg. i St. Petersburg) var en av de mest reaksjonære statsmenn og embedsmenn i Tsarrussland på 1800-tallet[].

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Mikhail Nikolajevitsj Muravjov-Vilenskij var sønn av Nikolaj Muravjov (1768–1840). Han skal ikke forveksles med sønnesønnen Mikhail Nikolajevitsj Muravjov, som var russisk forsvarsminister mellom 1897 og 1900.

### Virke

I sin tid ved Universitetet i Moskva etablert Muravjov Det matematiske selskap og ble senere dets president. Han meldte seg til tjeneste under fedrelandskrigen i 1812 og ble såret ved Borodino. I 1816 var han med på å grunnlegge det første Dekabrist-selskapene og, selv om han ikke deltok aktivt i bevegelsen etter 1820, ble han arrestert for en kortere periode av politiet etter det mislykkede opprøret i desember 1825. Noen kilder hevder at han kjøpte sin frihet ved å samarbeide aktivt med etterforskerne i å identifisere medvirkende.[]

Takket være formidling fra mektige slektninger ble Muravjov utnevnt til viseguvernør i Vitebsk i 1826 og til guvernør av Mogilev i 1828.[] I disse embeder ble han kjent for sin hardhendte russifiseringspolitikk.[] I Hviterussland klarte han et stykke på vei å knekke den katolske kirke.[] Han forbød byggingen av nye katolske kirker og omgjorde de eksisterende til ortodokse kirker og kapeller.

Muravjovs erfaringer fra novemberopprøret i 1830 overbeviste ham om at det var to grupper hovedantagonister ansvarlige for spredningen av polsk nasjonalisme, katolske prester og polske studenter.[] Derfor satte han som sitt viktigste mål å stenge universitetet i Vilna (Vilna = Vilnius) og å få fjernet katolske prester fra undervisningsinstitusjoner. Han skal ha sagt: «Hva russiske rifler ikke har klart å gjøre, vil bli fullført av russiske skoler».[]

I 1831 regjerte Muravjov guvernementet Grodno, men ble overflyttet til guvernementet Minsk året etter. 

Muravjov ble i 1842 overdirektør for det russiske jordmålingskorpset, i 1850 medlem av riksrådet og i 1857 minister for riksdomenene. Han motsatte seg opphevelsen av livegenskapet. Hans administrasjon av statseide bondehuskoldninger viste seg katastrofal og reduserte mange av dem til bankerott.[]

I guvernementet Vilna fikk han omkring 9.000 personer deportert og 127 hengt.[]

Memoarer
--------

Hans sønnesønn Mikhail Muravjov utgav *Der Diktator von Wilna, Memoiren des Grafen M.N.M.* (tysk utgave 1883).

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage person ID p43889.htm#i438885, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Q21281398[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Adam Bruno Ulam, *Prophets and conspirators in prerevolutionary Russia*, Transaction Publishers, 1998, På Google Books, s. 8 }

Eksterne lenker
---------------

* Hans erindringer -(*Wieszatela*), (1863-1865), Sammenslutningen afvVidenskabsbiblioteker i Kujawsko-Pomorskie voivodskab (lest 21. desember 2011)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC
 |