recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tidfesting** er regler innen skatteretten som avgjør innenfor hvilket inntektsår en inntekt skal komme til beskatning eller en utgift skal fradragsføres. I norsk skatterett gjelder som hovedregel realisasjonsprinsippet, som sier at en inntekt skal beskattes det år da skattyteren får en ubetinget rett til den. Tilsvarende skal en kostnad fradragsføres det år da det for skattyteren oppstår en ubetinget plikt til å dekke eller innfri kostnaden. For inntekter som oppstår innenfor skattyters egen økonomi skal tidfestingen skje det år da fordelen tilflyter skattyteren. Realisasjonsprinsippet gjør seg hovedsakelig gjeldende for kapitalinntekt (herunder også kapitalgevinst) og virksomhetsinntekt.

For visse ytelser, som lønn, pensjon, underholdsbidrag o.l. skal tidfesting først skje i det året da utbetalingen faktisk skjer eller forfaller (kontantprinsippet).

Tidfesting ble tidligere omtalt som periodisering, men begrepsbruken ble endret i og med innføringen av dagens skattelov i 1999.

Se også
-------

* Innvinning
* Periodisering (regnskapsrettslig)

Referanser
----------

1. ↑  Skatteloven § 14-2
2. ↑  Skatteloven § 14-3

Eksterne lenker
---------------

* Reglene om tidfesting finnes i skatteloven kapittel 14
**Beddington** og **Beddington Corner** er et område i distriktet Sutton i London. Beddington er dannet fra en landsby som tidlig på 1900-tallet fortsatt omfattet land som ble omtalt helt som Wallington. Et stort prøveprosjekt for miljøvennlige boliger, BedZED (*Beddington Zero Energy Development*), har tilhold i Beddington. Det er en urban landsby av blandet bruk som er bygget i bygningene til det tidligere kloakkanlegget ved Helios Road i nordlige Hackbridge. Det består av 82 hjem og flere små forretninger og butikker.

St Mary's Church
Herregården Carew Manor i Beddington Park var opprinnelig et befestet hus fra middelalderen. Det har siden blitt bygget om, og brukes nå til kontorer for lokalforvaltningen og til skole. Sognekirken St Mary's Church er fra 1300-tallet og vernet som kategori II\* (som av spesiell betydning eller regional interesse). Kirken har en framstående lokalisering i Beddington Park, umiddelbart sør for hva som nå er Carew Manor School. Den har en orgelskjerm formet av William Morris.

Referanser
----------

1. ↑   «BedZED, Sutton», *Hidden London*
2. ↑   Parish Church of St Mary the Virgin, Sutton

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain
 |
**Jasper Becker** (født 19. mai 1956 i London) er frilansjournalist og politisk kommentator. Han er forfatter av et antall bøker om situasjonen i Kina, Nord-Korea, Tibet og Mongolia. 

Han studerte ved University of London og ved Ludwig-Maximilians-Universität München. Han er sinolog.

Boken *Hungry Ghosts* som berørte den store sultkatastrofen under Mao Zedong ble utmerket med den nederlandske PIOOM-prisen for menneskerettighetene.

Becker arbeider for The Independent og har skrevet politiske kommentarer for International Herald Tribune, Spectator, New Republic, Christian Science Monitor, Irish Times, Asian Wall Street Journal, Australian Financial Review, Washington Post, Globe and Mail, Business Week, Prospect Magazine og Sunday Business.

Bibliografi
-----------

* *The Chinese*, en introduksjon om Kina, dets folk, regjering og økonomi, John Murray (Publishers) Ltd, 2000
* *Rogue Regime – Kim Jong Il The Continuing Threat of North Korea* Oxford University Press USA, 2004
* *Hungry Ghosts – China's Secret Famine*, om hungersnøden i Kina mellom 1958 og 1962. John Murray (Publishers) Ltd 1996
* *The Lost Country – Mongolia Revealed*, Hodder and Stoughton 1992

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 4. mai 2014[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Jasper Beckers hjemmeside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Parmenion** (født ca. 400 f.Kr. død 329 f.Kr. i Ekbatana) var en makedonsk general som tjente først Filip II av Makedonia og deretter Aleksander den store.

Parmenion var sønnen den makedonske adelsmannen Philotas.[] I løpet av styret til Filip II skaffet Parmenion en stor seier over illyrerne i 356 f.Kr.. Han var en av de makedonske delegatene som ble oppnevnt til å forhandle fred med Aten i 346 f.Kr. og han ble sendt med en hær for å opprettholde makedonsk innflytelse i Euboea i 342 f.Kr..

I 336 f.Kr. ble han sendt med en hær på 10 000 menn med Amyntas og Attalos for å forberede angrepet på Perserriket. Etter at Aleksander ble godkjent som konge i Makedonia ble Parmenion Aleksanders nestkommanderende.

Han ledet den venstre flanken i slagene ved Granicus, Issos og Gaugamela.

Etter erobringen av Drangiana, ble Aleksander informert om at Filotas, Parmenios eldste sønn, var involvert i en konspirasjon mot ham. Filotas ble bannlyst av hæren og drept. Aleksander tenkte at det var farlig å la faren leve og sendte ordrer til Media om å myrde Parmenion. Der var ingen bevis for at Parmenion på noen måte var involvert i konspirasjonen, men han ble ikke engang gitt muligheten til å forsvare seg.[]

Litteratur
----------

* Waldemar Heckel: *Who’s Who in the Age of Alexander The Great. Prosopography of Alexander’s Empire.* Blackwell, Malden MA u. a. 2006, ISBN 1-405-11210-7, S. 190–192 (knapper Überblick).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ULAN
 |
**Brauerei Beck & Co.**, ofte forkortet **Beck's**, er et bryggeri i Bremen i Tyskland, etablert i 1873. 

Bryggeriet ble grunnlagt som Kaiserbrauerei Beck & May o.H.G. i 1873 av Lüder Rutenberg, Heinrich Beck og Thomas May. I 1875 trakk May seg ut av virksomheten, som fra da ble kjent som Kaiserbrauerei Beck & Co. Frem til 2002 var Beck's eid av lokale familier, som solgte bryggeriet til Interbrew for 1,8 milliarder euro.

Noen produkter fra Beck's.
Beck's er det mestselgende tyske ølmerket på verdensbasis, og blir distribuert til nærmere 90 land. De største utenlandske markedene er Storbritannia, USA, Italia, Australia, Ukraina, Romania og Russland, mens bryggeriet er det fjerde største i Tyskland.

Det mest solgte ølmerket, et lagerøl som bærer samme navn som bryggeriet, ble i mange år produsert med lisens i Namibia, som frem til den første verdenskrig var en tysk koloni. Ølet blir produsert med lisens i Bulgaria, Australia, Ukraina, Serbia, Montenegro, Kina, Nigeria, Ungarn, Romania, Kroatia, Tyrkia, Slovenia og Bosnia-Hercegovina.

Referanser
----------

1. ↑  «Meistverkaufte Biermarken in Deutschland in den Jahren 2011 und 2012 (in Millionen Hektoliter)». Statista. Besøkt 11. juli 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Beck & Co. – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portaler: Mat og drikke | Tyskland
**Los Glaciares nasjonalpark** er en nasjonalpark som ligger i Santa Cruz-provinsen i det argentinske Patagonia. Parken ble grunnlagt i 1937 og har per 1. januar 2010 et samlet areal på 7 269 km². I 1981 ble parken erklært som en del av UNESCOs liste over verdensarven.

Nasjonalparken ble opprettet i 1937 og er den nest største nasjonalparken i Argentina. Navnet på parken refererer til det gigantiske isdekket som ligger i Andesfjellene og som inneholder 47 store isbreer, hvorav bare 13 renner i retning Atlanterhavet. Denne isbreen er den største isbreen som ligger utenfor Antarktika og Grønland.

Av Los Glaciares nasjonalpark er om lag 30 % helt dekt av isbreer og kan deles inn i to deler der hver av delene er korrespondert med den ene av de to langstrakte store innsjøene som delvis omslutter parken. Argentinosjøen, som er 1 466 km² stor og den største i Argentina, ligger ganske langt sør i parken, mens Viedmasjøen, som er på rundt 1 100 km², ligger i nord. Utløpene fra disse innsjøene samles i Santa Cruz-elven som renner ned til Puerto Santa Cruz ved Atlanterhavet. Mellom de to halvdelene ligger det en sone som heter Zona Centro og er stengt for turister.

Los Glaciares er en stor attraksjon for mange internasjonale turister og hadde et årlig budsjett på én million dollar i 1994. Startpunktet for de fleste fotturer er i landsbyen El Calafate ved bredden av Argentinosjøen, der parkens administrasjon har sitt hovedkvarter.

Bilder
------

* Lago Argentino og isbreen Perito MorenoLago Argentino og isbreen Perito Moreno
* El ChalténEl Chaltén
* Perito Moreno-isbreenPerito Moreno-isbreen

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Los Glaciares National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Los Glaciares National Park – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (engelsk) UNESCO World Heritage Centre: Los Glaciares National Park

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**NM140 MP**, også kalt **multi purpose-ammunisjon** eller **flerbruksammunisjon** er en ammunisjonstype for 12,7 mm NATO-ammunisjon fra norsk / finske Nammo, og produseres av Nammo Raufoss AS. Den er i utstrakt bruk internasjonalt, og kalles **Mk 211** av den amerikanske hæren. Prosjektilet består av en panserbrytende wolframkarbidkjerne, med en eksplosiv og brannsettende komponent. Den går derfor gjennom lett panser og gjør stor skade på materiell og personell inni kjøretøyer.

NM140 finnes også i en variant med sporlyssats, denne varianten er kjent som MP-T (Multi Purpose-Tracer), approbert av Forsvaret som NM160.

MP-ammunisjonen er designet for bruk mot såkalte materielle mål, og brukes i skarpskyttergeværer og mitraljøser mot fly, helikoptre og lettpansret kjøretøy. Bruk mot personell er ikke tillatt ifølge Internasjonale Røde Kors som tolker St. Petersburg-erklæringen av 1868 dithen. Dette har medført kontrovers i Norge.

Referanser
----------

1. ↑  Stortinget - Innstilling fra utenrikskomiteen ... om midlertidig eksportforbud for 12,7 mm flerbruksammunisjon fra Norge
2. ↑  Verdens Gang - Dreper fra 1380 meter 7. oktober 2008

Eksterne lenker
---------------

* Produsentens hjemmeside
**Parlement** var betegnelsen på en type domstol i Frankrike i *Ancien Régime*-epoken. I tillegg til å fungere som ankeinstanser i sivile søksmål og straffesaker var *parlements* også førsteinstans for særlige saksforhold, først og fremst for saker som angikk adelen. 

Det første *parlement* ble etablert i Paris, og en forordning av 11. mars 1345 fastsatte at *parlementet* i Paris skulle bestå av tre kamre: 

* la Grand'Chambre eller Chambre des Plaids
* la Chambre des Enquêtes
* la Chambre des Requêtes

Senere ble det etablert *parlements* i flere provinser, og de fleste av dem bestod også av flere kamre.

Disse domstolene utviklet seg fra tidligere rådsforsamlinger for kongen, kalt *Conseil du roi* eller *curia regis.* De fulgte følgelig eldgamle og sedvanebaserte prinsipper for hvordan rådslagninger skulle foregå. På 1200-tallet ble de juridiske funksjonene tilført. De som satt i *parlementene* mente selv at *parlementet* skulle ta en aktiv del i den juridiske prosessen, og dette førte dem i stadig større konflikt med det eneveldige monarki under *Ancien Régime*, da *lit de justice* på 1500-tallet utviklet seg fra en konstitusjonell form til et kongelig våpen, benyttet til å fremtvinge edikter.

Opprinnelig fantes bare *parlementet* i Paris, som utviklet seg fra kongens rådforsamling kongen i 1307, og satt i det middelalderske kongeslottet i Île de la Cité, der Palais de Justice i Paris er i dag. *Parlementet* i Paris hadde jurisdiksjon over hele kongedømmet slik det var på 1300-tallet, men fikk ikke automatisk jurisdiksjon over de nye områdene som kongen etterhvert erobret. I 1443, etter hundreårskrigen, opprettet kong Karl VII av Frankrike det første *parlementet* utenfor Paris da han utstedte en forordning som etablerte et *parlement* i provinsen Languedoc, med sete i Toulouse. Dette nye *parlementet* hadde jurisdiksjon over det meste av det sørlige Frankrike. 

Fra 1443 og frem til den franske revolusjon ble det opprettet *parlements* i stadig flere provinser i Frankrike. Da Ancien Régime-styret opphørte fantes det *parlements* i følgende 13 provinser: Douai, Arras, Metz, Nancy, Colmar, Dijon, Besançon, Grenoble, Aix, Perpignan, Toulouse, Pau, Bordeaux, Rennes og Rouen.

Referanser
----------

1. ↑  G. W. Prothero: "The Parliament of Paris", *The English Historical Review*, **13**, No. 50 (April 1898), s. 229-241.
2. ↑  Mack S. Holt: "The King in Parliament: The Problem of the Lit de Justice in Sixteenth-Century France" *The Historical Journal* **31** (September 1988:507-523).
**Samaratid** (russisk: самарское время – *Samarskoje vremja*) eller **SAMT**, oppkalt etter byen Samara, er en tidssone i Russland. Den ligger fire timer foran UTC (UTC+4) og én time foran moskvatid (MSK+1). Grunnet bruken av dekrettid i Russland ligger tiden én time foran standardtiden for den aktuelle tidssonen.

Historie
--------

Tidligere ble Samaratid brukt på vinteren og Samara sommertid (SAMST) med UTC+5 og MSK+1, brukt om sommeren. Fra 28. mars 2010 ble Moskva sommertid brukt og Samaratid fjernet. 26. oktober 2014 gikk Russland over til permanent vintertid og samaratiden ble igjen tatt i bruk, denne gangen lik året rundt.

Områder med samaratid
---------------------

* Samara oblast
* Republikken Udmurtia
* Astrakhan oblast
* Ulyanovsk oblast

Se også
-------

* Tid i Russland

Referanser
----------

1. ↑  «SAMT – Samara Time (Time Zone Abbreviation)». *www.timeanddate.com*. Besøkt 6. november 2016.
2. ↑  «Endring i tidssoner Russland».
3. ↑  «Endring i tidssoner Russland 2».
4. ↑  NRK. «Innfører permanent vintertid i Russland». *NRK*. Besøkt 6. november 2016.
**Álvaro de Semedo**, kinesisk: **Zeng Dezhao** 曾德照, senere **Xie Wulu** 謝務祿 (født 1585 i Niza i Alentejo i Portugal, død 18. juli 1658 i Kanton i Kina), var portugisisk Kinamisjonær tilhørende jesuittordenen.

Liv og virke
------------

### Utreise, forberedelser i Macao

Han reiste ut med skipet *Na. Sra. do Vencimento* som satte seil for Japan 29. mars 1608, og ankom i Nanjing. I 1610 var han i Macao. Der fikk han sin avsluttende forberedelse på sitt virke i Kina ved jesuittenes universitetskollegium São Paulo.

### Japan

Deretter dro han til Japan. Men under Jenkios forfølgelse dro han i 1616 i eksil til Macao.

### Ming-Kina

I 1621 kunne han igjen returnere til Kina, og dro først til Jiangxi, Jiangnan og Zhejiang. I 1625 var han i Xian og beskrev den nyoppdagede Xi'anstelen, i 1629 i Nanchang i Jiangxi.

### Europa

I 1636 ble han jesuittenes prokurator for Kina-misjonene og reiste derfor ut fra Macao i 1637 for Europa, der han skulle engasjere seg for å få sendt flere misjonærer til landet. I 1640 ankom han Lisboa. Han forfattet en bok på portugisisk om Kina, og den fikk stor innflytelse på samtidens europeiske forståelse av Kina. I 2642 kom en spansk oversettellse, i 1643 en italiensk, i 1655 en engelsk utgave, i 1667 en fransk.

### Qing-Kina

I 1644 reiste han tilbake fra Roma til Kina. Der ble han viseprovinsiat, med sete i Guangzhou.

I Kina hadde det mandsjuisle Qing-dynastiet i mellomtiden avløst Ming-dynastiet, mn nettopp i det sørlige Kina var det tilhengere av ming-keiserne som regjerte, og jesuittene hadde fra tisligere erklært sin lojalitet overfor ming-keiserne. Da Guangzhou så ble erobret av mandsjuene ble pater Semedo satt i fengsel for en periode - men takket være appeller fra andre jesuitter (særlig Adam Schall von Bell) ble han løslatt.

I to omganger var han viseprovinsial [1645-1650, 1654-1657). Han virket i 1657 i Hangzhou.

Se også
-------

* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen

Referanser
----------

1. ↑   BNE authority file, BNE-identifikator XX1118193, datos.bne.es, besøkt 25. juni 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Huang Qichen: *«The First University in Macau: The Colégio de São Paulo»*, i John W. Witek (red.): *Religion and Culture: An International Symposium Commemorating The Fourth Centenary of the University College of St. Paul – Macau, 28 November to 1 December 1994*, Macau: Instituto Cultural de Macau, 1999, s. 257-260
3. ↑  Imperio de la China, Boston College Arkivert 17. august 2016 hos Wayback Machine.

Litteratur
----------

* L. Carrington Goodrich & Chao-Ying Fang (red.): *Dictionary of Ming Biography*, 2 bd. New York/London: Columbia University Press 1976

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NDL **·** ICCU **·** BNE **·** CiNii
 |
Fjellet Trænstaven i Træna kommune er en rauk på strandflaten langs norskekysten.
En **rauk** er en bratt frittstående klippe eller et fjell, ofte betegnet som et restfjell, formet av erosjon; et geologisk fenomen som kan oppstå når relativt mykere bergarter på en kyst eroderer. Resultatet kan bli en fjellformasjon med stupbratte sider på alle kanter, en *rauk*. Erosjonen skyldes dels havet og bølgekraft, men ikke minst is. Is kombinert med tidevann har vært en viktig geologisk kraft i kystlandskap som har vært dekket av isbreer og havis. Strandflaten langs Norges vestkyst er skapt av disse naturkreftene, som stadig er i full virksomhet i Arktis og Antarktis. Restfjell med bratte sider i strandflaten er benevnt som *rauk*.

I svenske kystlandskap finnes det rauker på Gotland, som Hoburgsgubben og Jungfrun, og på Öland. Raukene på den svenske østersjøkysten er mindre enn i den norske strandflaten. I Norge finnes det karakteristiske rauker på vestsiden av Porsangerfjorden.

«Rauk» er et gutnisk ord, brukt i svensk fra 1852, rotbeslekta via urnordiske *hraukr* med blant annet *råge* og dialektuttale *rök* i betydninga 'skyl'.

* Rauken Hoburgsgubben på Gotland.Rauken Hoburgsgubben på Gotland.
* Rauken Jungfrun ved Lickershamn på Gotland.Rauken Jungfrun ved Lickershamn på Gotland.
* Rauker ved Langhammars på Gotland (Fårö).Rauker ved Langhammars på Gotland (Fårö).
* Rauker på Fårö.Rauker på Fårö.
* Rauker ved St Olofsholm på Gotland.Rauker ved St Olofsholm på Gotland.

Se også
-------

* Monolitt
* Staur (geologi)

Litteratur
----------

* Terje Motrøen: *Strandflatens dannelse – kystlandskapet som spiser seg inn i landblokken.* ISBN 82-7671-104-9 (tekst på archive.org)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Rauk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Nationalencyklopedin
 |
**Planet X** er navnet på en hypotetisk ukjent planet i vårt solsystem. Begrepet Planet X ble lansert av den amerikanske astronomen Percival Lowell.

Banen til Uranus
----------------

På 1840-tallet oppdaget matematikeren Urbain Le Verrier, via klassisk mekanikk, at det var noe uregelmessig i Uranus sin bane. Han antok at det var en ukjent planet sin gravitasjonskraft som sto bak dette avviket. Han sendte beregningene sine om hvor denne ukjente planeten måtte ligge til astronomen Johann Gottfried Galle. Natten etter at Galle fikk beregningene, 23. september 1846, fant han og assistenten hans planeten Neptun nøyaktig hvor Le Verrier hadde beregnet at den ville være.

Leting etter Planet X
---------------------

Allerede før Neptun ble oppdaget hadde astronomen Dr. Thomas Hussey kalkulert at kun en planet ikke kunne være nok til å forårsake uregelmessigheten i Uranus bane. Flere andre var enig i dette, og man lette derfor etter enda en planet i solsystemet vårt. Percival Lowell fikk bygget Lowellobservatoriet i Flagstaff, Arizona i 1894, og kalte denne ukjente planeten for «Planet X». X-en i navnet står for ukjent, men i perioden 1930–2006, da Pluto ble regnet som vår niende planet, kunne X-en tolkes som romertallet ti. Lowell ledet søket etter Planet X fra dette observatoriet fra 1905 til 1916. Søket etter Planet X førte til oppdagelsen av dvergplaneten Pluto i 1930 ved dette observatoriet. Etter oppdagelsen av Pluto har anslagene angående dennes masse og størrelse stadig minsket, noe som gjorde at Plutos påvirking på andre planeter så ut til å være mindre enn det som ble forutsett av Lowell da han kom med antagelsen om at det fantes flere planeter i solsystemet. Dette avviket gjorde at forskere fortsatte letingen av en ny og ukjent «Planet X».

Det har i ettertid blitt funnet minimalt med bevis som støtter teorien om en ukjent Planet X. Ingen avvik fra den forventede kursen har blitt observert for sondene *Pioneer 10* eller *Voyager 1*, begge utenfor Neptuns bane, samtidig som de tidligere uforklarlige avvikene i Neptuns bane forsvant med nyere og bedre teoretiske modeller. Datamodelleringer av Gerald Quinlan, David Hogg og Scott Tremaine har forklart avvikene som gjorde at man lette etter en slik planet med helt vanlige observasjonsfeil, og få i det vitenskapelige miljøet har tro på at det finnes en slik planet X.

Referanser
----------

1. 1 2  Soter, Steve (januar 2007). «What is a Planet?». *Scientific American*. 296 (1): 34-41.
2. ↑  Seidelmann, P. K. og Harrington, R. S. (mars 1987). «Planet X - The Current Status». *Celestial Mechanics and Dynamical Astronomy*. 43 (1-4): 55-68. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
3. ↑  Taylor, Stuart Ross. *Solar System Evolution*. Cambridge University Press, 2001. Side 209 ISBN 978-0521641302
4. ↑  Standish, E. M. (1993). «Planet X - No dynamical evidence in the optical observations». *Astronomical Journal*. 105 (5): 2000-2006. ISSN 0004-6256.
5. ↑  Matthews, Robert (Desember 1991). «Planet X: Going, Going … But Not Quite Gone». *Science*. 254 (5037): 1454-1455.

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Figur 1 Eksempel på planetgir.
Figur 2 Eksempel på planetgir benyttet for nedgiring.
**Planetgir** er et gir som har flere tannhjul utenpå hverandre. To eller flere (ofte tre, som i figur 1) *planethjul* er i inngrep med et sentralt plassert *solhjul.* På yttersiden er planethjulene i inngrep med en *tannring.* Planethjulene er opplagret i en brakett. Planethjulene har en episyklisk rotasjon og navnet episyklisk gir blir av og til brukt.

Et planetgir kan benyttes for å redusere eller øke turtalet, avhengig av hvilke hjul som kan rotere fritt. Om en låser den ytre tannringen og driver braketten med planethjulene vil solhjulet rotere med større turtal enn braketten. Om en derimot låser solhjulet og driver braketten vil den ytre tannkransen rotere med mindre turtal enn braketten. En kan også låse braketten med planethhjulene og drive enten solhjulet eller den ytre tannkransen. En fordel med planetgir er at kreftene blir balanserte. De kan derfor overføre stort dreiemoment uten at dimensjonene blir for store.

Eksempel
--------

Figur 2 viser et planetgir benyttet for å redusere turtalet. Den ytre tannkransen (rosa) er låst i dette eksempelet og solhjulet (gult) blir drevet av inngående aksling (gult). Solhjulet driver planethjulene (blått), som så driver braketten (grønt), slik at den roterer i samme retning som solhjulet, men med redusert turtall. De røde merkene viser vinkelen til solhjulet og braketten i utgangspunktet (venstre) og etter at solhjulet har rotert litt under en halv omdreining, har braketten rotert 30° med klokken.

Bruk
----

På grunn av at planetgir er kompakte og kan overføre store dreiemoment blir de ofte brukt som navreduksjon på lastebiler, anleggsmaskiner, skogsmaskiner og liknende. De blir også benyttet i automatgirkasser og i navgir på tråsykler. T-Forden var utstyrt med manuell girkasse som benyttet planetgir.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND
 |
Offiserer forhandler om kapitulasjon under beskyttelse av et parlamentærflagg under slaget om Singapore
Et **parlamentærflagg** er et hvitt flagg som gir beskyttelse mot angrep i visse krigssituasjoner. Flagget er et internasjonalt anerkjent beskyttelsessymbol for våpenhvile og for anmodning om forhandlinger. Det brukes også for å gi tegn om overgivelse (kapitulasjon), siden det gjerne er den svakere militære part som anmoder om forhandlinger.

Et parlamentærflagg skal vise alle at en parlamentær – en person som under krig sendes over til fienden med fullmakt til å forhandle – er ubevæpnet og har til hensikt å forhandle om overgivelse. Personer som bærer det hvite flagget er ukrenkelige og skal ikke angripes, og kan heller ikke selv angripe. Den annen part kan nekte å ta imot parlamentæren og hindre ham i å skaffe seg opplysninger.

Flaggets bruk til overgivelse er beskyttet av Haag-konvensjonene av 1899 og 1907. Svikaktig bruk av flagget er forbudt av krigens regler og utgjør en krigsforbrytelse.
Organisasjonens flagg siden 1995.
Kart som viser medlemslandene i Samarbeidsorganisasjonen for det sørlige Afrika.
**Samarbeidsorganisasjonen for det sørlige Afrika** (engelsk: Southern African Development Community, forkortet SADC) er en organisasjon som fremmer samarbeid om økonomisk utvikling i det sørlige Afrika. Hovedkontoret ligger i Gaborone, Botswana.

Organisasjonen har 15 medlemsland: Angola, Botswana, Lesotho, Den demokratiske republikken Kongo, Madagaskar, Malawi, Mauritius, Mosambik, Namibia, Seychellene, Sør-Afrika, Swaziland, Tanzania, Zambia og Zimbabwe.

Organisasjonen ble opprettet 17. august 1992 som en videreføring av Samarbeidslandene for utviklingsbistand i det sørlige Afrika (Southern African Development Coordination Conference, forkortet SADCC).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Southern African Development Community – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
**Det ortodokse skisma mellom Moskva og Konstantinopel i 2018** er et skisma som skjedde den ortodokse kirke i 2018, da patriarken for den russisk-ortodokse kirke erklærte at den russisk-ortodokse kirke ikke lenger ville rette seg etter den økumeniske patriarken av Konstantinopels læresetninger og retningslinjer.

Bakgrunn
--------

Den ortodokse kirkes patriark har siden år 451 vært den økumeniske patriark av Konstantinopel og vært æresoverhodet for hele den ortodokse kommunion eller alle østlige ortodokse kirker. Av disse er den russisk-ortodokse kirke den største, som siden 1686 har omfattet Den ortodokse kirken (Moskva-patriarkatet) i Ukraina.

Moskva-patriarkatet er det klart største i den ortodokse kirke, mens patriarken i Konstantinopel har vært regnet som den ledende («primus inter pares»). Innenfor den ortodokse kirke har det vært praksis at alle selvstendig land kan ha sin autokefal kirke. Halvparten av alle kirkebygg og menigheter som sorterer under Moskva ligg av historiske grunner i Ukraina.

Referanser
----------

1. ↑  Johansen, Per Anders (21. oktober 2018). «Da patriarken kom kjørende i Mercedes nr. 02, skjønte alle at det ble bråk. Nå splittes verdens eldste kristne kirke etter 1500 år.». *Aftenposten*. Besøkt 25. oktober 2018. «MOSKVA (Aftenposten): De ortodokse kristne har holdt sammen siden år 451 og overlevde mongoler, sultaner, korstog, revolusjoner og to verdenskriger. Denne uken tok det slutt. (---) Patriarken Kirill og den russiske kirken bryter båndene til patriark Bartholomeos i Konstantinopel, som er øverste myndighet for 260 millioner ortodokse kristne. – De som nekter å følge dette forbudet, vil bli straffet for ulydighet, erklærte den russiske kirken.»
2. ↑  Dramatisk splitting. *Dag og Tid*, 19. oktober 2018.
Parmenides
**Parmenides** (gresk: Παρμενίδης; født 515 f.Kr. død 450 f.Kr.) var en filosof som i verseform fortalte hvordan han av en gudinne læres opp om verdens egentlige vesen. Hans argumentasjon bygger på disse hovedpunktene: verden er en uforandelig, evig, sammenhengende enhetlig kule og sansene som forteller oss annet, lyver. Forandringen er umulig i og med at ingenting kan bli til av ingenting. Det som er, det er. Det kan ikke ha blitt til av ingenting og ei heller slutte å eksistere.

Parmenides mener at forklaringen på den forandring og bevegelse som sansene gir inntrykk av, ligger på et rent tankemessig plan. Og dermed må være en løgn. Hos Parmenides er tomrom umulig, for det er ikke-eksisterende og ikke-eksistens kan umulig ha utstrekning.

Se også
-------

* *Fra ingenting kommer ingenting*

Eksterne lenker
---------------

* Parmenides' of Elea Way of Truth

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia **·** Stanford Encyclopedia of Philosophy **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF **·** VIAF
 |
Etruskisk sarkofag med statue av den avdøde på lokket.
**Lasa** er i etruskisk mytologi guddom over graver og gravlunder, men er kanskje riktigere å oppfatte som klasse av guddommer, flertall *lasas*, hovedsakelig kvinnelige, men stundom også mannlige, fra hvor den romerske skytsguden Larer (flertall *lares*) kom fra. Hvor den sistnevnte var en eller flere voktere av de døde var den etruskiske originalen en del av kjærlighetsgudinnen Turans krets.

Lasa er ofte fulgt av tilnavn av bestemt guddommer, *Lasa Sitmica*, *Lasa Achununa*, *Lasa Racuneta*, *Lasa Thimrae*, *Lasa Vecuvia*. Med tanke på etruskernes begravelsesritualer ville det ha vært forventet at Lasa hadde større betydning enn hva vitnemålene i form av arkeologiske spor har gitt hentydninger om, men det synes som jordgudinnen Vanth i denne funksjon ble i foretrukket i de kunstneriske avbildningene.

Referanser
----------

1. ↑  Bonfante, Giuliano; Bonfante, Larissa (2002): *The Etruscan Language: an Introduction.* Manchester: University of Manchester Press. ISBN 0-7190-5540-7. Side 200.
Daniel i løvehulen, men beskyttet av en engel, maleri ved François Verdier
**Daniel** (arameisk og hebraisk: דָּנִיֵּאל – *Dāniyyêl*, «Gud er min dommer»; gresk: Δανιήλ – *Daniḗl*) er hovedpersonen i *Daniels bok* i Den hebraiske bibelen og i Det gamle testamente. I denne fortellingen ble Daniel som en ung mann ført av sted sammen med tre venner til landflyktighet i Babylon hvor han ble utdannet i kaldeanske språk og kultur, men han konverterte aldri til deres guder. Gjennom guddommelig visdom fra sin egen gud, den jødiske Jahve, tolket han drømmene og visjonene til kongene, og ble således en framtredende figur ved hoffet i Babylon. Til sist hadde han egne apokalyptiske visjoner som har blitt tolket som De fire verdensmonarkier. En del av de mest kjente fortellinger i *Daniels bok*, som det hevdes han skrev selv på 500-tallet f.Kr. er Shadrak, Meshak og Abed-Nego, hans tre følgesvenner som fikk sin tro prøvet ved å bli kastet i en brennende ovn; Skriften på veggen hvor en overnaturlig håndskrift forutsier undergangen til det babylonske rike; og Daniel i løvehulen hvor han overlever denne prøvelsen.

Daniel er velsignet av Gud ettersom han holder fast ved de jødiske skikker og blir således gitt evnen til å tyde drømmer. 

Daniel betraktes som en profet innenfor kristendommen og av islam, men Daniel er i den rabbinske litteraturen ikke listet sammen med profetene i den jødiske kanon.

Det moderne teologiske syn forstår forfatteren av *Daniels bok* ikke som Daniel selv, men en anonym forfatter som levde i den makkabeiske perioden under Antiokos IV Epifanes i løpet av 100-tallet f.Kr. og som satte sammen oldtidslegender med en pseudepigrafi bestående av «visjoner».

Fotnote
-------

1. ↑  I Dan 6,22, men ingen andre steder, er det arameiske navnet דָּנִיֶּאל.

Referanser
----------

1. ↑  VanderKam & Flint 2002, ss. 137–138
2. ↑  Collins 1994, s. 2
3. ↑   Collins 1994, ss. 122–123

Litteratur
----------

* Collins, John Joseph (1994): *Daniel: A Commentary on the Book of Daniel* (Hermeneia: a Critical and Historical Commentary on the Bible). Augsburg Fortress Publishers. ISBN 0800660404. s. 499.
* VanderKam, James; Flint, Peter (2002): *The meaning of the Dead Sea scrolls: their significance for understanding the Bible, Judaism, Jesus, and Christianity* (1. uinnb. utg.). London: T&T Clark. ISBN 9780567084682. ss. 137–138

Se også
-------

* Daniels bok
* Belsassar
* Daniel som navn

Eksterne lenker
---------------

* (no) *Nettbibelen, Daniels bok*
* (no) *Daniel* ved Rob Bradshaw, detaljert leksikonlignende artikkel.
* (no) *Daniel* i TaNaKh, detaljert autorisert jødisk oversettelse av originalen.
* (no) «Who is Ezekiel's Daniel?», den ugarittisk Danel

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** NKC
 |
***Planeta bur*** (originaltittel: *Планета бурь*) er en sovjetisk film fra 1961, regissert av Pavel Klusjantsev.

Handlingsreferat
----------------

Tre sovjetiske romskip, Sirius, Vega og Capella, er på vei fra Lunar Station 7 for den første menneskelige landingen på Venus og den første utforskningen av planeten. Men Capella blir plutselig truffet av en stor meteor og blir fullstendig ødelagt. Dette dreper også hele mannskapet om bord. Etter å ha sørget over tapet av vennene deres, fortsetter de resterende to skipene, Sirius og Vega, videre, selv om det planlagte oppdraget egentlig krevde tre romskip. En erstatning, Arcturus, skal bli sendt fra jordkloden, men skal ikke komme frem før cirka to måneder senere.

Kosmonautene om bord på Sirius (Ilya, Roman og Alyosha) og om bord på Vega (Ivan og Allan og Masha) er alle enige om at det er bedre å fortsette med landing og utforskning enn å vente i to måneder på Arcturus. Så Ivan og Allan, med sin store robot-assistent «John» reiser videre mot Venus. I mellomtiden skal Masha gå i bane for å overvåke kommunikasjonen mellom romskipene og bakkemannskapene på planeten. Men all kontakt med Masha går tapt, etter at de to andre lander i en tåkete myr.

Kort tid senere blir Aloysha plutselig angrepet og dratt mot en stor kjøttetende plante, men han blir raskt reddet av Ilya og Roman. Men senere får de øye på en gigantisk brontosaur-lignende skapning, som en av mennene raskt tar en blodprøve fra halen. Ivan og Allan sammen med roboten John, blir plutselig angrepet i sumpen av flere tyrannosaur-lignende dyr i menneske-størrelse. De må også unnslippe et angrep fra en stor flygende Pterosauria-lignende skapning.

Men etter å ha kommet trygt tilbake til romskipet, oppdager de en innspilt, desperat melding fra Masha, som sier at hun kommer til å trosse ordrene sine fra Lunar Station 7. Hun ønsker å lande på selve planeten for å lete etter dem. Dette forårsaker mange bekymringer over at hun ikke kommer til å overleve i denne fiendtlige verden. I tillegg får Sirius problemer, som gjør at de må ta av umiddelbart. Underveis oppdager Alyosha også merkelig stein som smuldrer fra hverandre, og inni steinen ser han en liten skulptur av ansiktet til en vakker kvinne. Dette beviser at det kan være menneskelig liv på Venus.

Skuespillere
------------

* Vladimir Yemelyanov som Ilya Vasilyevich Vershinin
* Georgiy Zhzhonov som Roman Bobrov
* Gennadi Vernov som Alyosha
* Yuri Sarantsev som Ivan Shcherba
* Georgi Teich som Allan Kern
* Kyunna Ignatova som Masha Ivanova
* Boris Prudkovsky som roboten John

Referanser
----------

1. ↑  Планеты бурь Александра Казанцева. Фантаст, который верил в человека
2. ↑  Планета бурь

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Planeta bur* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Planeta bur* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Planeta bur* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Planeta bur* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Planeta bur* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
**Val Lehman** (født 15. mars 1943 i Perth, Australia) er en australsk skuespiller, best kjent for rollen som Bea Smith i den australske serien *Prisoner*. Hun hadde denne rollen i over fire år før hun forlot serien i episode nr. 400 i 1983. Hennes datter fra det virkelige liv, Cassandra Lehman, portretterte Bea Smiths datter, Debbie med rusmiddelavhengighet.

Lehman har også dukket opp i mange andre australske TV-produksjoner, for det meste i forskjellige gjesteroller og sjelden noen permanent roller. Før hun spilte i Prisoner var hun med i TV-seriene Bellbird og Tandarra. Etter Prisoner dukket hun blant annet opp i The Flying Doctors, Army Wives (Koneklubben på norsk), Something in the Air, Blue Heelers og All Saints.

Lehman bodde i Ipswich, England i mye av 1990-årene etter å ha blitt først invitert til Storbritannia for personlige opptredener av serien Prisoner: Cell Block. Det ble senere rapportert av Jarratts familie at hun ikke hadde hatt en affære med Wayne Jarratt, slik som det en stund hadde gått mange rykter om i sladrepressen.

Referanser
----------

1. ↑   Australian Honours Search Facility, honours.pmc.gov.au, Australian Honours-ID 2007769[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Val Lehman på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Val Lehman på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Val Lehman hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BNE
 |
**«Las Vegas»** er en svensk popslager fra 2005 som er komponert av Johan Fransson, Niklas Edberger, Tim Larsson og Tobias Lundgren. Sangen ble fremført på engelsk av artisten Martin Stenmarck i svenske Melodifestivalen 2005, der den vant. «Las Vegas» ble dermed Sveriges bidag i Eurovision Song Contest 2005 i Kyiv, og endte der som nummer 19 av 24 – Sveriges dårligste plassering på 13 år.

Bakgrunn
--------

Låten er komponert av låtskriverkvartetten Johan Fransson, Niklas Edberger, Tim Larsson og Tobias Lundgren, og den var en av deltakerne i Melodifestivalen 2005. Til å fremføre sangen hadde låtskriverne hentet musikalartisten Martin Stenmarck.

Sangen vant delfinale 3 i Skellefteå, og vant til slutt hele finalen i Globen i Stockholm 12. mars 2005.

Med seieren i Melodifestivalen ble «Las Vegas» Sveriges bidrag til Eurovision Song Contest 2005 i Kiev i Ukraina. I Kiev var Sverige direktekvalifisert til finalen og var det 14. landet ut på scenen av 24 deltakere. For første gang på mange år var ikke Sverige blant favorittene, og sangen fikk bare 30 poeng i finalen og endte som nummer 19 av 24. Dette var Sveriges dårligste plassering i konkurransen siden 1992, da Christer Björkman kom nest sist med «I morgon är en annan dag». Det norske seerne ga bare 1 poeng til «Las Vegas»

Utgivelse
---------

«Las Vegas» ble gitt ut på CD av CMC International i mars 2005.

### Sporliste

| Spor | Låt | Lengde |
| --- | --- | --- |
| 1 | «Las Vegas» | 03:00 |
| 2 | «Las Vegas» (Remixed) | 03:12 |
| 3 | «Las Vegas» (Extended Club Mix) | 06:37 |
| 4 | «You Won't See Me Dancing» | 03:11 |

Listeplasseringer
-----------------

Tross sangens svake plassering i Eurovision Song Contest, gikk «Las Vegas» til topps på den svenske singellisten. Sangen nådde også en andreplass på Svensktoppen og en femteplass på SR P3s *Trackslistan*.

| Liste (2005) | Høyesteplassering |
| --- | --- |
| Sveriges flagg Sverige (Sverigetopplistan) | 1 |

Referanser
----------

1. ↑  «Martin Stenmarck – Las Vegas». *discogs.com*. Besøkt 16. juni 2018.
2. ↑  Sweden, Sveriges Television AB, Stockholm,. «Melodifestivalen 2005». *svt.se* **(svensk)**. Besøkt 16. juni 2018.
3. ↑  «Sveriges poeng i Eurovision Song Contest 2005». *eurovision.tv*. EBU. Arkivert fra originalen 16. juni 2018. Besøkt 16. juni 2018.
4. ↑  «Martin Stenmarck – Las Vegas». *discogs.com*. Besøkt 16. juni 2018.
5. ↑  «Las Vegas av Martin Stenmarck». *NostalgiListan* **(svensk)**. Besøkt 16. juni 2018.
6. ↑  Hung, Steffen. «"Las Vegas" – Swedish Charts». *swedishcharts.com*. Besøkt 16. juni 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |

| Utmerkelser og prestasjoner |
| --- |
|
| Forgjenger :**«It Hurts» medLena Philipsson**

 | **Sveriges bidrag i Eurovision Song Contest**2004 | Etterfølger :**«Invincible» medCarola** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Åsgårdstrand Idrettsforening** ble opprettet i 1936 og holder til i eget klubbhus ved Bakkeåsen i Åsgårdstrand.

I 2008 er det to undergrupper i idrettsforeningen, nemlig fotball og turn.

Fotballgruppa
-------------

ÅIF fotball disponerer to store fotballbaner, der den ene er belagt med kunstgress og er opplyst av lyskastere.
I tillegg består idrettsanlegget av én liten bane, samt en liten grusbane.

ÅIF A-lag spiller for tiden i 5. div og har ambisjoner om opprykk hvert år.
Rekrutt/ B-laget spiller i 8.div.

I tillegg har klubben mange yngre lag i lille- og miniputtseriene, samt junior og old boys.

### Cuper og turneringer

**Paletten Cup** er en fotballcup for klassene fra junior og lavere og går over to dager.

De siste årene har de hatt ca. 70 – 80 lag på cupen. Det spilles kamper uten sluttspill i 5'er og 7'er klassene og det er premier til alle deltagere i disse årsklassene. I 11'er klassene settes det opp lagspremier til de beste.

Klubben satser på å få til et så godt sportslig opplegg som mulig og der antall lag i klassene tillater det setter de opp 4 kamper per lag. Hver kamp spilles over 2 omganger a 10-15 min (avhengig av klasse).

Cupen går på ÅIF's anlegg i Åsgårdstrand. Det er et oversiktlig område med to 11'er baner, hvorav en er kunstgress og en er naturgress, og en 7'er bane. Banene deles opp i mindre spilleflater etter behov. Parkering ca. 100 meter fra anlegget.

Turn
----

Det er for tiden lav aktivitet i ÅIF turn, grunnet mangel på egen allaktivitetshall. Denne er dog under planlegging og da forventes mer aktivitet også i andre idrettsgrener enn fotball.

Åsgårdstrand på Tvers
---------------------

ÅIF står også for utgivelsen av Åsgårdstrands eget blad.

Åsgårdstrand på tvers tar mål av seg å gi innbyggerne i Åsgårdstrand et friskt og levende bilde av det lokale foreningslivet. Bladet kommer ut fire ganger i året og blir delt ut til alle husstander gratis. Åsgårdstrand Idrettsforening står for utgivelsen, og redaktør er Knut Skjeldbred. Med i redaksjonskomiteen er Bengt A. Berg og Paul-Erik Bergmann.
I 2009 er Redaktør Per Øyvind Strand, Åsgårdstrand på Tvers er i sin 18. årgang. Medlem av redaksjonen er Ståle Rydberg, som også er markedsansvarlig for Åsgårdstrand Idrettsforening.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

| * v
* d
* r
5. divisjon fotball for menn, Vestfold Fotballkrets, 2022 |
| --- |
|  | 
* Falk
* Flint 2
* GØIF
* Halsen 2
* Holmestrand
* Larvik Turn
* Runar
* Sandar
* Tønsberg FK
* Åsgårdstrand

 | Norges flagg |

| * v
* d
* r
7. divisjon fotball for menn, Vestfold Fotballkrets, avdeling 2, 2020 |
| --- |
|  | 
* Andebu 2
* Fevang 2
* Helgerød
* Husøy & Foynland 3
* Larvik Turn 2
* Nøtterøy 2
* Vear
* Ørn-Horten 4
* Åsgårdstrand 2

 | Norges flagg |

| * v
* d
* r
7. divisjon fotball for menn, Vestfold Fotballkrets, avdeling 3, 2020 |
| --- |
|  | 
* Andebu
* Barkåker 2
* Falk 2
* Flint 5
* Helgerød 2
* Husøy & Foynland 2
* Nøtterøy 3
* Slagen/Åsgårdstrand 3
* Tjøme

 | Norges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Planetariet i Tromsø

Et **planetarium** er en bilde- eller videodom med normalt buet tak for innvendig gjengivelse av stjernehimmelen. Planetariet kan også brukes til å vise film eller utsnitt av mindre deler av universet i undervisningsøyemed eller for betalende gjester. Innen høyere utdanning brukes de til undervisning i astronomi, astrofysikk og navigasjon.

I Norge er det flere store planetarier – det tidligere Nordlysplanetariet ved Universitetet i Tromsø i Breivika som nå brukes som besøkslokaler for Nordnorsk vitensenter, ett ved Sjøkrigsskolen ved Laksevåg i Bergen, planetariet ved Vitenfabrikken i Sandnes, en del av Jærmuseet, planetariet til Inspiria Science Center og Norges eneste 3D-planetarium ved Vitensenteret i Trondheim. Videre finnes det flere mindre planetarier, som ved Norsk Teknisk Museum i Oslo, samt flere mobile planetarier.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Planetariums – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Planetarium – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* WPD (Worldwide Planetariums Database) Verdensomspennende liste over planetarier
* Nordnorsk vitensenter, Tromsø
* Sjøforsvarets navigasjonssimulator i laksevåg, Bergen
* Umoe planetariet ved Vitenfabrikken/Jærmuseet, Sandnes
* Inspiria Science Center
* Planetariet ved Norsk Teknisk Museum, Oslo
* Planetariet ved Vitensenteret i Trondheim

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Nils Gulliksen Berg** (født 21. januar 1852 i Øvre Sandsvær, død 17. desember 1926 i Kongsberg) var en norsk landmåler, sakfører, politimester og politiker for Venstre.

Berg tok i 1871–73 utdanning ved underoffiserskolen i Kristiania. Samtidig tok han tegnerutdannelse, og han jobba deretter som landmåler og karttegner. Han tok studenteksamen i 1881 og juridisk embetseksamen i 1885. Fra da og til 1903 var han sakfører i Holmestrand, der han en periode også var byingeniør. En periode på 1890-tallet var han redaktør av avisa *Luren*. Fra 1903 til 1922 var han politimester og magistrat i Kongsberg. I 1909 blei han valgt til leder av landsforeninga for politimestere, en posisjon han hadde til 1922. Han redigerte også foreningas tidsskrift.

Fra 1895 til 1901 var Berg medlem av Holmestrand bystyre, ett år som viseordfører. Berg var med å stifte Holmestrand og Oplands Aktiebank, der han også var direksjonsformann i noen år. Han var mye engasjert i kommunikasjoner, blant annet som driftsbestyrer for det lokale telefonanlegget og som medlem av anleggestyret og driftsstyret for jernbanen mellom Holmestrand og Vittingfoss. I Kongsberg var han først formann for anleggsstyret for det lokale elektrisitetsverket, deretter administrasjonssjef.

Han blei valgt til Stortinget fra bykretsen Kongsberg, Hønefoss og Notodden i to perioder, 1913–15 og 1916-18. Han var medlem av protokollkomiteen den første perioden og av først gasje- og pensjonskomiteen, deretter justiskomiteen i den andre perioden. Han satt også i to spesialkomiteer, en for regulering av Numedalslågen og en for pensjonsordning for statstjenestemenn.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 114[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side(r) 72[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4  Vilhelm Haffner: *Stortinget og statsrådet 1915–1945*, bind 1, Oslo 1949, side 114–115.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Nils Gulliksen Berg hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata