recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Rossabø kirke
**Rossabø prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Haugesund prosti. Det omfattet sogn i Haugesund kommune i Rogaland fylke, og hovedkirken var Rossabø kirke.

Rossabø kirkesogn er nå en del av Haugesund kirkelige fellesråd, og underlagt Haugaland prosti i Stavanger bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Bydelen Rossabø sognet "fra gammelt av" til Vår Frelsers kirke og Haugesund prestegjeld. Dette ble ved kronprinsreg. res. av 2. november 1962 delt i *Vår Frelsers*, Skåre og *Rossabø menighet*. Rossabø kirke ble vigslet 10. desember 1972.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Rossabø

Referanser
----------

1. ↑  Forskrift om deling av prestegjeld, Haugesund prestegjeld, Vår Frelser menighet, Skåre menighet, Rossabø menighet, Rogaland. lovdata.no
2. ↑  Åsland, Ragnar (2013). *Kirkene i Rogaland*. Dreyer bok. s. 251. ISBN 9788293193272.
3. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
4. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Solheim kirke i Bergen
**Solheim prestegjeld**, fra 2003 **Løvstakksiden prestegjeld**, var et prestegjeld tilhørende Bergen domprosti. Det omfattet sogn i Bergen kommune i Hordaland fylke, og hovedkirken var Solheim kirke.

Løvstakksidens kirkesogn er nå en del av Bergen kirkelige fellesråd, og underlagt Bergen domprosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Bydelen Solheim sognet "fra gammel av" til Årstad prestegjeld. Ved Kronprinsreg.res. av 21. juni 1957 ble Årstad delt i tre selvstendige menigheter, ved at det skiltes ut to nye, Fridalen med Slettebakken og Landås, og *Solheim prestegjeld*, gjeldende fra 1. mars 1958.

Gjeldende fra 1. januar 2003 ble Solheim slått sammen med St. Markus prestegjeld, under navnet *Løvstakksiden prestegjeld*.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Solheim
* St. Markus

Referanser
----------

1. ↑  *Kirken på fortauet*. Løvstakksiden menighetsråd. 2006. s. 21. ISBN 8299722500.
2. ↑  Forskrift om menighetsinndeling i Bergen, lovdata.no
3. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
4. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Fana kirke
**Arna prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Arna og Åsane prosti. Det omfattet sogn i Bergen kommune i Hordaland fylke, og hovedkirken var Arna kirke.

Arnas kirkesogn er nå en del av Bergen kirkelige fellesråd, og underlagt Åsane prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Arna sognet "fra gammelt av" til Haus kirke og sognekall, antakelig uten at det var egen kirke i bygden. Kirkeveien var således i båt over Sørfjorden til Osterøy, med den fare dette utgjorde for kirkegjengerne. Ved kgl.res. av 16. januar 1864 ble Arne annekssogn utskilt, og Arna kirke besluttet oppført på fastlandet.

Ytre Arna ble skilt ut fra Arna som eget sogn i 1955. Arna prestegjeld ble opprettet ved kgl.res. av 12. mai 1967, da Haus prestegjeld ble delt og Arna sogn utskilt som eget sognekall med Ytre Arna som annekssogn.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Arna
* Ytre Arna

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1910). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 307.
2. 1 2  Prestegjeld og sogn i Hordaland, arkivverket.no
3. ↑  Forskrift om nytt Arna prestegjeld, lovdata.no
4. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
5. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Statens operahøgskole** var en høgskole for operasangere. Den ble etablert 1964 som en toårig operaklasse ved Statens teaterskole. I 1974 fikk skolen navnet *Statens Operaskole*. Skolen fikk i 1983 navnet *Statens operahøgskole*. 

Skolen holdt i årene 1969–82 til på Veitvet i Oslo sammen med Østlandets Musikkonservatorium. I perioden 1984–2003 holdt den til på Tjuvholmen sammen med Balletthøgskolen, og fra 2003 holder den til i Kunsthøgskolen i Oslo på Grünerløkka.

I 1996 ble den en del av Kunsthøgskolen i Oslo, hvor den er en egen avdeling under navnet *Operahøgskolen*. I dag holder skolen til i eget scenekunstbygg på Grünerløkka sammen med ballettutdanninga og teaterutdanninga.

Referanser
----------

1. ↑  (no) Operahøgskolen i Store norske leksikon
2. ↑  Statens operahøgskole Arkivert 2. februar 2017 hos Wayback Machine.; Forvaltningsdatabasen
3. ↑  Operahøgskolen; khio.no

Portaler: Kunst | Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Oslo Byleksikon **·** Forvaltningsdatabasen
 |
**Smoothie** er en kald, litt tyktflytende drikk laget av fersk frukt og fruktjuice som er moset i en hurtigmikser. En ren smoothie består av 100 % fruktkjøtt og -saft, mens enkelte foretrekker å blande fruktingrediensene sammen med knust is, frosne fruktbiter, yoghurt og også sukker eller søtning. Smoothies kan minne om milkshake i konsistensen, men inneholder normalt ikke melk eller iskrem. Smoothies er ofte markedsført mot helsebevisste konsumenter.

Smoothies oppsto sent på 1960-tallet da helsekostbutikker i USA begynte å selge drikker laget av fruktpuré (Brown 2005, p.3). Amerikaneren Stephen Kuhnau, grunnleggeren smoothie-franchisen Smoothie King, hevder å ha oppfunnet begrepet *smoothie* og ha laget den første *smoothien*. Kuhnau, som var laktoseintolerant, jobbet som milkshake-maker, men da han ikke kunne drikke melkeprodukter selv, serverte han kundene sine drikker laget kun av knust frukt.

«Smoothie» kan også skrives «smudi».

Se også
-------

* Milkshake
* Frukt
* Smudi ((smotti)) silja, sanna och Morten

Referanser
----------

1. ↑  På godt norsk – avløserord, Sprakrad.no Arkivert 15. mars 2011 hos Wayback Machine..

Litteratur
----------

* Brown, Ellen (2005). *The Complete Idiot's Guide to Smoothies*. ISBN 1-59257-318-5.

Eksterne lenker
---------------

* Kort historikk rundt ordet *Smoothie*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |
Bandidos-bygningen i Arnljot Gellines vei i Oslo.
**Bandidos MC** er en motorsykkelklubb med global utbredelse, stiftet i 1966 av Don Chambers i Texas. 

Klubben er en *1%-klubb* med slagordet: «We are the people our parents warned us about». Ryggemblemet deres består av en tykkfallen tegneseriefigur med sombrero på hodet, hvitt skjegg, en machete i venstre hånd og en revolver i høyre hånd.

Amerikanske Federal Bureau of Investigation og canadiske Criminal Intelligence Service Canada anser klubben som en «Outlaw Motorcycle Gang» (*kriminell motorsykkelgjeng*), noe også norske Kripos støtter. Klubben regnes i USA som en av «The Big Four» (*de store fire*) sammen med Pagans, Hells Angels og Outlaws, og har alle til felles at de er store nok til å bli dømt under Racketeer Influenced and Corrupt Organizations Act.

Eksterne lenker
---------------

* (id) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bandidos – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** LCCN **·** NLA **·** NKC
 |
**Annette Lindahl Raakil** (født 1992 i Fredrikstad) er en norsk politiker som representerer Senterpartiet i Viken fylkeskommune hvor hun fungerer som fylkesråd for plan, klima og miljø.
Raakil var gruppeleder for Senterpartiet i kommunestyret Moss fra 2019 til 2021. Hun var leder komité for plan og fylkestingsrepresentant i Viken fra 2019 til 2021 før hun tilrådte som fylkesråd for plan, klima og miljø i oktober 2021. Hun satt i perioden 2016-2019 i sentralstyret i Senterungdommen, hvorav de to siste årene som organisatorisk nestleder.

Raakil har utdannelse innen økonomi og adminstrasjon fra Norges miljø- og biovitenskapelige universitet. Hun jobbet i perioden 2015 til 2019 som rådgiver i Kommunal- og moderniseringsdepartementet.[]

I forkant av fylkestingsvalget i 2023, er hun Senterpartiets fylkesordførerkandidat i Østfold.[]

Referanser
----------

1. ↑   Valgdirektoratet, «Kommunestyrevalget 2023», verkets språk norsk, besøkt 25. oktober 2023[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Proff, besøkt 19. mai 2022[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  «Moss kommune». *www.moss.kommune.no*. Besøkt 12. oktober 2020.
4. ↑
5. ↑  «Nytt sentralstyre i Senterungdommen». *www.senterungdommen.no* **(norsk)**. Besøkt 12. oktober 2020.
Nordlandet kirke
**Nordlandet prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Ytre Nordmøre prosti. Det omfattet sogn i Kristiansund kommune i Møre og Romsdal fylke, og hovedkirken var Kirkelandet kirke.

Nordlandets hovedsogn er nå en del av Kristiansund kirkelige fellesråd, og underlagt Ytre Nordmøre prosti i Møre bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Øyene som Kristiansund ble anlagt på, sognet fra gammelt av til Bremsnes sogn. Ved åpent brev av 6. januar 1708 fikk innbyggerne i Lille-Fosen tillatelse til å bygge kirke, og 9. september 1709 ble den første kirken innviet. Ladestedet skulle fortsatt tilhøre Bremsnes sogn.

Ved kgl.res. av 20. august 1827 ble Christiansund skilt ut fra Qværnæs og sammen med Frei sogn fra Tingvoll prestegjeld gjort til eget sognekall. Ved kgl.res. av 14. juli 1911 ble det gitt tillatelse til å bygge Nordlandet kirke, og ved kgl.res. av 26. august 1966 ble den delen av Kristiansund sogn som lå på øyen Nordlandet skilt ut som eget sognekall.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Nordlandet

Referanser
----------

1. ↑  Hestnes, J. (1925). *Kristiansund N*. Kjenn ditt land. s. 7.
2. 1 2  Prestegjeld og sogn i Møre og Romsdal, arkivverket.no
3. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
4. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Süddeutsche Automobil-Fabrik Gaggenau** (**S.A.F.**) i Gaggenau i Baden-Württemberg var en tysk kjøretøysprodusent. Produsenten var i virksomhet mellom 1905 og 1910, da den ble overtatt av Benz & Cie som utgjorde en del av Daimler-Benz AG-konsernet. George Wiss i 1904 grunnla firmaet i 1905 etter å ha kjøpt fabrikkanlegget som var bygget av Theodor Bergmann i 1894, og var dermed en aktiv leverandør av motordrevne kjøretøyer av alle typer, inkludert brannbiler og busser. Den første bussen med forbrenningsmotor i Norge var levert fra Gaggenau til A/S Stavanger Automobil-Omnibusselskab for ruten mellom Stavanger, Madla og Sola sommeren 1908.

Modellbetegnelser
-----------------

Både busser og lastebiler på 1900-tallet hadde felles chassis hvor tallet foran typebetegnelsen «to Lastwagen» eller «to Nutzlast» antyder nyttelast som to tonn (2) eller seks tonn (6). Busser som var bestilt og bygget på kundens anvisninger hadde navn som «Berlin», som var dobbeltdekkerbussen som var solgt til Berlin i 1907. Personbilene hadde sin typebetegnelse etter motorkraft som 12 hestekrefter i en parsylindermotor, «D/12» eller «C/28».

Åpne busser i 1908 som var kalt *aussichtswagen* (panoramabuss) ved å være inspirert av kjøretøytypen char-à-bank,[*klargjør*] var bygget på chassis av type 2 to Lastwagen og 3 to Lastwagen. Den første typen var 4,6 meter langt med akselavstand på 3,36 meter med nyttelast på 2 tonn og C/28 eller C/36 firesylindermotor. Den siste var 5,87 meter langt med 3,6 meter i akselavstand med nyttelast på 3 tonn med C/28 eller C/36 motor. Som charbang-kjøretøyet var seteradene arrangert slik at man satt som i en amfi slik at disse fra bak kunne se over hodene på disse foran.

Den norske bussen
-----------------

Den 5. juni 1908 kom et skip fra Tyskland med et busskjøretøy til Stavanger. Like etterpå ble bussen satt inn i ruten mellom Stavanger, Madla og Sola. Bussen, som fikk kallenavnet «den blå automobil», hadde en motor på 36 hestekrefter og plass til tjue passasjerer fordelt på seks sittebenker på et åpent karosseri med stillastak som vern mot værelementene. Bussruten opererte ikke lenge, fordi mange av innbyggerne på Sola som mislikte biltrafikken lanserte boikottaksjoner og man måtte reduserte antallet bussturer fra ti om dagen til kun to om dagen. Vinterforholdene gjorde det ikke mulig å fortsette busstrafikken, som startet på nytt i våren 1909. Til slutt ble ruten nedlagt da bilselskapet fikk økonomiske problemer samtidig som det oppsto motortrøbbel.

Referanser
----------

1. 1 2  Losnegård, s. 44
2. ↑  Oswald, s. 10-11
3. ↑  Oswald, s. 27

Litteratur
----------

* Gaute Losnegård; *Norsk Rutebilhistorie* Skald AS 2008 ISBN 978-82-7959-125-2
* Werner Oswald; *Mercedes Benz - Lastwagen und Omnibusse 1896-1986* Motorbuch Verlag 2008 ISBN 978-3-613-02943-9

Eksterne lenker
---------------

* One hundred years ago: Georg Wiß established the Süddeutsche Automobilfabrik (SAG)
* Trolleyer – og andre gode busser i Stavanger fra 1908 til 1963
* Den første rutebilen
Vaksdal kirke
**Vaksdal prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Hardanger og Voss prosti. Det omfattet sogn i Vaksdal kommune i Hordaland fylke, og hovedkirken var Vaksdal kirke.

Vaksdals kirkesogn er nå en del av Vaksdal kirkelige fellesråd, og underlagt Osterøy prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Stafness sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Stamnes antas å være lagt under Haus i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

For mellomliggende historikk, se forløperne Haus og Bruvik prestegjeld. Ved kgl.res. av 30. september 1966 ble Eksingedal sogn overført fra Hosanger prestegjeld og lagt til Bruvik, gjeldende fra 1. januar 1967. Bruvik sogn ble overført fra Bruvik til Haus prestegjeld i 1968, som inngikk i Osterøy prestegjeld i 1975.

Bruvik prestegjeld opphørte ved kgl.res. 9. november 1967, i og med navneendringen til Vaksdal prestegjeld, gjeldende fra 1. januar 1968.

Ved avviklingen bestod Vaksdal prestegjeld av menighetene i Vaksdal, Dale, Eksingedal og Stamnes.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1910). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 318.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 80.
3. ↑  Forskrift om omregulering av prestegjeld, lovdata.no
4. 1 2  Prestegjeld og sogn i Hordaland, arkivverket.no
5. ↑  Forskrift om navnebytte på prestegjeld, fra Bruvik til Vaksdal, lovdata.no
6. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
7. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
Ballangen kirke
**Ballangen prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Ofoten prosti. Det omfattet sogn i Ballangen kommune i Nordland fylke, og hovedkirken var Ballangen kirke.

Ballangens kirkesogn er nå en del av Narvik kirkelige fellesråd, og underlagt Ofoten prosti i Sør-Hålogaland bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Kirkelyden i Ballangen sognet fra gammelt av til Ofoten prestegjeld, og folket i Ballangen, på den tiden benevnt *Sørlandet* ettersom det var på sydsiden av Ofotfjorden, hadde en lang og besværlig kirkevei. Ofte var det et hardt slit å ta seg over Ofotfjorden når været stod imot, og kirkesøkningen fra Ballangen særlig vinterstid var ubetydelig. Det var følgelig nærliggende at behovet for egen kirke i Ballangen gjorde seg gjeldende, og i 1904 ble det dannet en *Kirkekomité i Ballangen*. Det tok imidlertid sin tid å få oppført en kirkebygning, og først den 6. juni 1923 fant vigslingen av Ballangen kirke ved biskop Johan Støren sted. Fra 1. januar 1924 ble således *Sørlandet* utskilt som eget *Ballangen sogn*.

Ved kgl.res. av 5. september 1963 ble Ballangen sogn skilt ut fra Ofoten prestegjeld som eget *Ballangen prestegjeld*.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Menigheter
----------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:

* Ballangen

Referanser
----------

1. ↑  *Ballangen kirke*. s.n. 1973. s. 1-9.
2. 1 2  Prestegjeld og sogn i Nordland, arkivverket.no
3. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
4. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Carl Dahlén** (født 9. april 1770 i Stockholm, død 1. desember 1851 i København) var en svensk ballettdanser. 

Han var sønn av Henrik Dahlén og Kristine Sörquist, og vekket gjennom sitt vakre ytre og sin grasiøse dans på Stockholms teater Gustafs oppmerksomhet. En av kongens kammerherrer hadde stilt Dahlén et forslag «*om at deltage i en blandt hofkavalerne udbredt last*». Dahlén hadde svart igjen med knyttet neve, som fikk konsekvenser for ham og han så seg tvunget til å flykte.

Han kom til København, og debuterte noen dager senere 25. oktober 1791 ved Det Kongelige Teater. I 1792 giftet han seg med skuespillerinnen Johanne Caroline Elisabeth Morthorst (1770–1845), datter av boktrykker Johan Frederik Morthorst og Dorothea Margrethe Piper. I 1798 opptok svigermoren ham i familiens boktrykkerfirma, som heretter ble kalt *Morthorst Enke & Dahlén*.

Dansekarrieren ble dog kort, da Dahlén hadde anlegg for fedme. Han fortsatte som balletarrangør og dansepedagog. I 1821 koreograferte han *Armida*, som mest blir husket for H.C. Andersens opptreden som et troll og Dahléns elev jomfru Pätges (Heiberg) som en amorin. I 1823 ble Dahlén avskjediget. Han døde i 1851 og ble begravet på Assistens Kirkegård i København.

Referanser
----------

1. ↑  *Karl Dahlén*, Europas konstnärer, Norrköping, 1887. Besøkt 13. desember 2015
2. ↑  *Det Kongelige Teater i København og H.C. Andersen*, visitandersen.dk. Besøkt 13. desember 2015
3. ↑  Ilsøe, Harald: *Bogtrykkerne i København og deres virksomhed ca. 1600-1810*, Museum Tusculanums Forlag, 1992, s. 198
4. ↑  *Carl Dahlén*, Den store danske. Besøkt 13. desember 2015

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Dansk biografisk leksikon **·** Prabook
 |
Volsdalen kirke
**Volsdalen prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Nordre Sunnmøre prosti. Det omfattet sogn i Ålesund kommune i Møre og Romsdal fylke, og hovedkirken var Volsdalen kirke.

Volsdalens kirkesogn er nå en del av Ålesund kirkelige fellesråd, og underlagt Nordre Sunnmøre prosti i Møre bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Kirkelyden i Volsdalen sognet fra gammelt av til Borgund prestegjeld, og ble 12. januar 1858 lagt til Aalesund sogn og prestegjeld. Ved kgl.res. av 26. mars 1965 ble Volsdalen menighet skilt ut fra Ålesund menighet som eget sognekall, gjeldende fra 1. januar 1966. Volsdalen kirke ble innviet av biskop Per Juvkam den 19. mai 1974.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Volsdalen

Referanser
----------

1. ↑  Forskrift om deling av menighet, Ålesund menighet, Voldsdalen menighet, Møre og Romsdal, lovdata.no
2. ↑  «Sunnmørsposten 1974.05.18». Norge;Møre og Romsdal;;Ålesund;;;;. 19740518. s. 4.  Sjekk datoverdier i `|dato=` (hjelp)}
3. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
4. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Ostereidet kirke
**Osterfjorden prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Nordhordland prosti. Det omfattet sogn i tidligere Lindås kommune, samt Modalen kommune i Hordaland fylke, og hovedkirken var Ostereidet kirke.

Osterfjordens hovedsogn er nå en del av Alver kirkelige fellesråd, og underlagt Nordhordland prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Osterfjorden prestegjeld ble opprettet ved kgl.res. av 30. september 1966, ved avviklingen av Hosanger prestegjeld. Eksingedal sogn ble overført til Bruvik prestegjeld, Mo sogn gikk til det nye Osterfjorden prestegjeld, den delen som lå i Lindås kommune ble overført til Vike sogn lagt i Osterfjorden, mens de øvrige deler gikk tilbake til Hamre prestegjeld, gjeldende fra 1. januar 1967.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Ostereidet
* Mo
* Vike

Referanser
----------

1. ↑  Forskrift om omregulering av Hosanger prestegjeld, lovdata.no
2. ↑  Prestegjeld og sogn i Hordaland, arkivverket.no
3. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
4. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Voss kirke
**Voss prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Hardanger og Voss prosti. Det omfattet sogn i Voss kommune i Hordaland fylke, og hovedkirken var Voss kirke.

Voss' kirkesogn er nå en del av Voss kirkelige fellesråd, og underlagt Hardanger og Voss prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Vǫrs sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Voss prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden, og besto fra denne tiden av hovedsognet Voss med Evanger og Vinje annekssogn.

Ved kgl.res. av 23. desember 1773 ble det bestemt at Opheims sogn eller *Sygnastrǫnd* *maa tages fra Yttre Sogns Fogderie, og lægges til Voss præstegjeld*..

Voss prestegjeld dannet grunnlaget for Voss formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 10. desember 1865 ble det bestemt *at annekssognene Vinje og Uppheim fra 1. mai 1866 fraskilles Voss præstegjeld [..], for under navn av Vossestranden at utgjøre et præstegjeld, hvori Opheim bliver hovedsognet.* Ved kgl.res. av 10. oktober 1891 ble det bestemt at *Ævanger sogn bliver at fraskille Voss prestegjeld for at overgaa til eget prestegjeld,* gjeldende fra 1. januar 1892.

Raundalen fikk egen kirke i 1921. Ved kgl.res. 18. april 1969 ble Evanger prestegjeld lagt ned og Evanger sogn innlemmet i Voss prestegjeld, gjeldende fra 1. juli. 1969.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Voss
* Evanger
* Raundalen

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1910). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 527.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 80.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  Prestegjeld og sogn i Hordaland, arkivverket.no
5. ↑  Gjersvik, Bjørg (1991). *Historia til Voss og Hardanger sorenskrivar embete 1591-1991*. [Sorenskrivaren]. s. 16.
6. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
7. ↑  *Festskrift. Oppheim og Vinje kyrkjer. 1871-1971. 100 år*. 1971. s. 77.
8. ↑  Schjærven, Lars (1984). *Evangerboka*. xx: Voss bygdeboknemnd. s. 315. ISBN 8299122104.
9. ↑  Forskrift om utvidelse av Voss prestegjeld, lovdata.no
10. ↑  «Horda Tidend 1969.07.04». Norge;Vestland;;Voss;;;;. 19690704. s. 2.  Sjekk datoverdier i `|dato=` (hjelp)
11. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
12. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Oppheim kirke
**Vossestrand prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Hardanger og Voss prosti. Det omfattet sogn i tidligere Vossestrand kommune i Hordaland fylke, og hovedkirken var Oppheim kirke.

Vossestrands kirkesogn er nå en del av Voss kirkelige fellesråd, og underlagt Hardanger og Voss prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Vinjar sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Vinje antas å være lagt under Voss i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Ved kgl.res. av 23. desember 1773 ble det bestemt at Opheims sogn *(Sygnastrǫnd)* *maa tages fra Yttre Sogns Fogderie, og lægges til Voss præstegjeld*..

Ved kgl.res. av 10. desember 1865 ble det bestemt *at annekssognene Vinje og Uppheim fra 1. mai 1866 fraskilles Voss præstegjeld [..], for under navn av Vossestranden at utgjøre et præstegjeld, hvori Opheim bliver hovedsognet.*

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Oppheim
* Vinje

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1910). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 561.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 80.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  Gjersvik, Bjørg (1991). *Historia til Voss og Hardanger sorenskrivar embete 1591-1991*. [Sorenskrivaren]. s. 16.
5. ↑  *Festskrift. Oppheim og Vinje kyrkjer. 1871-1971. 100 år*. 1971. s. 77.
6. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
7. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Fjerde aliyah** viser til den fjerde bølgen av jødisk innvandring til Israel fra Europa og Asia, som kom på grunn av sionistiske motiver mellom årene 1924 og 1928.

Innvandringen
-------------

Siden 1924 endret innvandringsmåten til landet Israel seg, og selv om denne innvandringsbølgen kom veldig nært til den forrige, blir de holdt atskilt.

En stor innvandringsbølge som begynte i 1924 og fortsatte i to år, ga en hurtig urban utvikling hovedsakelig i Tel Aviv, som absorberte et betraktelig antall innvandrere.

I løpet av fjerde aliyah kom omtrent 80 000 innvandrere til landet Israel, hovedsakelig fra landene i Øst-Europa. Halvparten av innvandrerne kom fra Polen og resten fra Sovjetunionen, Romania og Litauen. I tillegg til dette var 12 % av innvandrerne fra Asia, hovedsakelig fra Jemen og Irak. Det var få innvandrere fra resten av Europa og Amerika.

Grunnene til innvandring
------------------------

Mange av de nye jødiske innvandrerne som ankom i denne perioden kom på grunn av økende antisemittisme i Europa. USAs strenge innvandringskvoter og -regler holdt jødene ute. Denne gruppen inneholdt mange middelklassefamilier som flyttet til voksende byer hvor de etablerte små forretninger og lettindustri.

Referanser
----------

1. ↑  «Israelske styresmakters side om fjerde aliyah» **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 24. august 2018. Besøkt 7. august 2008.
2. ↑  «Small summary about the Fourth Aliyah» **(engelsk)**. Jewish Virtual Library.
***Platycis minutus*** er en bille i delgruppen (underfamilien) nettrødvinger i familiegruppen rødvinger. Den er sjelden, finnes lengre sør i Europa og østover i Asia.

Utseende
--------

Kroppen er svart, med skarlagensrøde dekkvinger. Brystskjoldet (pronotum) er helt svart uten rødlige kanter. Hodet er kort, men ikke snuteformet forlenget framover. Det er synlig, sett ovenfra (det vil si, det dekkes ikke av brystskjoldet). Antennene er svarte, men det ytterste leddet er mer gult. Antenner har elleve ledd og er festet tett sammen på pannen like ved fasettøynene. Brystskjoldet (pronotum) har en nær kvadratisk form, ofte med en markert og noe oppstående sidekant. Midtpartiet består av et område dannet av en oppstående ribbe, dette er ikke lukket, men åpent i bakkant. Dekkvingene er kraftig kitiniserte, parallellsidige og har lengderibber. Alle føtter har fem ledd.

Levevis
-------

*Platycis minutus* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres. Larvene forpupper seg i morkent eller skadd tre, blant annet av bøk.

Referanser
----------

1. ↑  Hansen, V. 1973.

Litteratur
----------

* Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). *Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera)* Danmarks Fauna 44. Side 10. (344 sider) ISBN 8712166936
* Lindroth, C.H. 1993. *Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem* (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Platycis minutus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Platycis minutus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Platycis minutus* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Platycis minutus* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Platycis minutus* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Platycis minutus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Platycis minutus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Platycis minutus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Platycis minutus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* *Platycis minutus* - Fauna Europaea - engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*

**Amritsar** (punjabi ਅੰਮ੍ਰਿਤਸਰ, hindi अमृतसर) er en by i delstaten Punjab i India. Den har en befolkning på drøye 1,2 millioner (2009). Den ligger nordvest i India i delstaten Punjab, 27 km fra den indo-pakistanske grensen ved Wagah og 465 km fra den indiske hovedstaden New Delhi. Navnet kommer fra sanskrit *Amŗta-saras* (nektarsjøen). I hinduistisk tro er *Amŗta* (nektar) en væske som deres guder drakk for å holde seg udødelige.

En sikhpilegrim utenfor det gylne tempelet
Den er hjemmet til Harmandir Sahib, også kjent som det gyldne tempelet, og er det åndelige og kulturelle senteret til sikhenes religion. Grunnlagt av den fjerde guruen til sikhene, Guru Ram Das, ble det fullført av hans etterfølger Guru Arjun Dev. Arbeidet begynte i 1573 med å bygge den *hellige dam*. I 1601 var Harmandir Sahib ferdig og tre år senere ble sikhenes hellige bok, Guru Granth Sahib, plassert der. I Maharja Ranjit Singhs tid hadde Amritsar by overgått Lahore som den viktigste byen i Punjab. Den er også stedet hvor Amritsar-massakren skjedde.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Den Uafhængige Politiklagemyndighed**, i dagligtale **Politiklagemyndigheden**, er en dansk myndighet som har til oppgave å etterforske straffbare forhold begått av politipersonale i tjenesten samt saker om personer som er avgått ved døden eller er kommet alvorlig til skade som følge av politiets inngripen, eller mens den pågjeldende var i politiets varetekt. Videre har Politiklagemyndigheden til oppgave å behandle og treffe avgjørelse i saker hvor det er klaget over politipersonalets adferd.

Politiklagemyndigheden ble etablert som følge av en endring av retsplejeloven, som trådte i kraft 1. januar 2012.

Myndigheten ledes av et råd og en direktør, og utøver sine funksjoner i full uavhengighet av både politiet og Anklagemyndigheden.

Sekretariatet er beliggende i Aarhus.

Politiklagemyndigheden har et nært samarbeid med den norske politiklagemyndigheten, Spesialenheten for politisaker, og har blant annet inngått avtale om mulighet for utveksling av myndighetenes etterforskere i utdannelsesøyemed. Det har også i 2013 og 2014 vært avholdt fellesseminarer for de to myndighetene henholdsvis i Bergen og i Aarhus. Ved det seneste møtet deltok likeledes en representant fra de relevante svenske myndigheter.

Referanser
----------

1. ↑  «Politiklagemyndighedens internationale samarbejde». Arkivert fra originalen 21. desember 2014. Besøkt 21. desember 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
Nesseby kirke
**Nesseby prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Indre Finnmark prosti. Det omfattet sogn i Nesseby kommune i Finnmark fylke, og hovedkirken var Nesseby kirke. 

Nessebys kirkesogn er nå en del av Nesseby kirkelige fellesråd, og underlagt Indre Finnmark prosti i Nord-Hålogaland bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Det første kirkehus i indre Varanger var et lite kapell oppført på Angsnes, syd for Meskefjorden i 1719. Dette var først benevnt Varanger kirke, fra 1726 Angsnes kirke og fra 1740 Angsnes kapell. Dette ble revet ned i 1746 og brukt, sammen med russisk tømmer til det nye, større kirkebygget. Det lå på dagens kirkested i Nesseby, nord for fjorden, og i 1747 ble den nye kirken vigslet der. Nesseby sognet fra gammelt av til Vadsø prestegjeld, og ble ved kgl.res. 31. januar 1846 opprettet som hovedsogn i *Nesseby prestegjeld*. Tana sogn, som lå under Lebesby, ble annekssogn til Nesseby. Ved kgl.res. av 16. november 1861 ble Tana sogn utskilt og ble et eget Tana prestegjeld, med unntak av Polmak som ble værende under Nesseby. Kgl.res. av 7. august 1847 ga tillatelse til å bygge Polmak kapell. Grensen mellom Nesseby og Vadsø på begge sider av Varangerfjorden ble fastsatt ved kgl. res. 27. februar 1864.

Nesseby prestegjeld ble nedlagt og dets sogn lagt under Tana prestegjeld, gjeldende fra 1. januar 1999, under navnet *Tana og Nesseby prestegjeld*.

Referanser
----------

1. ↑  Blix, Erik Schytte (1958). *Nesseby kirke 100 år*. Menighetsrådet. s. 9,13.
2. ↑  Prestegjeld og sogn i Finnmark, arkivverket.no
3. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Årdal kirke
**Årdal prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Indre Sogn prosti. Det omfattet sogn i Årdal kommune i Sogn og Fjordane fylke, og hovedkirken var Årdal kirke.

Årdals kirkesogn er nå en del av Årdal kirkelige fellesråd, og underlagt Sogn prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Árdalr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Årdal antas å være lagt under Lærdal i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Ved kgl.res. av 4. oktober 1862 ble Lærdal prestegjeld delt ved at Årdal sogn ble skilt ut som eget sognekall.

Fra 1. januar 1970 ble Årdal sogn delt, ved at hovedsognet fikk navnet *Nedre Årdal* og den øvre delen av Årdal ble skilt ut i det nye Øvre Årdal sogn.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Nedre Årdal
* Øvre Årdal

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1919). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 53.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 88.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  *Årdal kyrkje 100 år*. 1967. s. 6.
5. ↑  Prestegjeld og sogn i Sogn og Fjordane, arkivverket.no
6. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
7. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Donglü** (kinesisk: 东闾, pinyin: *Dōnglǘ*) eller **Donglucun** er en landsbykommune i Qingyuan fylke i provinsen Hebei i Folkerepublikken. Den er viden kjent som katolsk valfartssted til ære for jomfru Maria «Vår Frue av Kina». Høydepunktet er den 24. mai hvert år. Bakgrunnen er de åpenbaringer av jomfru Maria som ble hevdet å ha funnet sted der i 1900.

Donglu ligger ca. 30 km sørøst for Baoding, og i 2004 ble det meldt at ca. 7 000 av de i alt 9 000 innbyggere i landsbyen var katolikker.

Dongu har en kirke bygd i nygotisk stil i slutten av 1880-årene. Den ble ødelagt i 1941 under annen verdenskrig, da den brant med under kraftig japansk artilleribeskytning, og ble gjenoppbygd i 1992. Den opprinnelige kirken hadde rom for flere tusen besøkende var en av de største katolske kirker i hele Kina (lokalt hevdes det at den var den aller største). 

Under bokseropprøret i april 1900 ble det meldt at jomfru Maria åpenbarte seg for de troende i Donglu, akkurat da de var under angrep fra bander som herjet i de katolske landsbyene i området. Landsbyen ble berget. Ut av dette vokste andakten til Vår Frue av Kina og store mengder pilegrimer begynte å valfarte til stedet hvert år i slutten av mai. Pave Pius XI konsekrerte kirken på stedet som «Helligdommen for Vår Frue av Kina» i 1932. 

Den 23. mai 1995 ble det meldt om en ny Maria-åpenbaring der, som skal ha blitt sett av 30 000 pilegrimer og som etterpå ble sertifisert av den katolske biskop av Baoding. Fenomenet skal ha vart i rundt 20 minutter, og fortonet seg blant annet som om solen beveget seg «motsols» og utstrålte forskjellige farger. 

Siden 1990-årene har valfarter til Donglu i det minste periodisk blitt erklært for forbudt av regjeringen. Sikkerhetsstyrker er blitt satt inn for å hindre pilegrimer for å nå frem til landsbyen, og for å tvinge besøkende til å dra sin veg. Det har også vært en rekke arrestasjoner både av pilegrimer og av forskjellige ledere tilknyttet bispedømmet Baoding. I april og mai 1996 var inntil 5 000 sikkerhetsfolk mobilisert og det ble tatt i bruk rundt 30 armerte kjøretøyer og dessuten helikoptre for å holde landsbyen isolert under pilegrimssesongen. Mariastatuen i kirken er blitt konfiskert flere ganger.

Eksterne lenker
---------------

* «A Miracle? Supernatural Celestial Phenomenon Witnessed at the Shrine to Our Lady of Dong Lu in 1995», *Cardinalkungfoundation.org*
Provinsen Venezia
**Altinum** var en gammel kystby sørøst for Tarvisium (nå Treviso), i Italia. I dag heter stedet *Altino* og er en *frazione* i kommunen Quarto d'Altino med ca. 100 innbyggere og et historisk museum.

Historie
--------

Funn og venetianske gravinnskrifter viser at Altinum var betydningsfull allerede så tidlig som det femte århundre f. Kr. Betydningen ble enda større da romernes økte sin innflytelse i regionen, og spesielt etter byggingen av Via Annia (131 f.Kr.) som passerte gjennom og forbandt Atria med Aquileia. Oppturen fortsatte etter at Keiser Augustus og hans etterfølger Claudius lot bygge veien Via Claudia Augusta som startet i Altinum og nådde Romerrikets limes i nordøst ved Donau, en distanse på 560 km. 

Altinum var nå en både vakker og strategisk viktig by, og dessuten svært velstående. 

Nedgangen startet med at byen ble ødelagt av huneren Attila i 452 e.Kr. Innbyggerne forlot gradvis Altinum og søkte tilflukt på øyene i Venezialagunen i det området der Venezia senere ble bygget. I år 568 ble byen erobret av langobardene og det satte ytterligere fart på emigrasjonen ut til øyene. På 900-1000-tallet ble Altinum fullstendig forlatt.

Byens grunnmurer er nettopp blitt oppdaget nær Marco Polo-flyplassen, flere kilometer nord for Venezia.

Kilder
------

* *Denne artikkelen inneholder materiale fra* Encyclopædia Britannica *Eleventh Edition**, en publikasjon som nå er offentlig eiendom.*
* Richard Stillwell, ed. *Princeton Encyclopedia of Classical Sites*, 1976: "Altinum (Altino), Veneto, Italy"

Eksterne lenker
---------------

* Arkivert 19. september 2008 hos Wayback Machine.
* Ancestor city of Venice unearthed

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Begrepet «*Post-truth*» ble allment kjent i forbindelse med Presidentvalget i USA 2016 da beviselig feilaktige påstander ble fremmet gang på gang, tilsynelatende helt uten at velgere ble påvirket av at det ble påvist at argumentene bygde på uriktige fakta.
**Postfaktuell**, **postfaktuell politikk** eller **det postfaktuelle samfunn** er en tilstand hvor samfunnsdebatt i stor grad er frakoblet hva som er fakta, og argumenter fremsettes ut fra hvorvidt de appellerer til følelser uavhengig av om de er sanne eller ikke. Postfaktuell debatt kjennetegnes av at påstander fortsetter å fremsettes selv om de er avsannet, og at store deler av velgere synes å være likegyldige til sannhetsgehalten i argumentasjonen.

Uttrykket *post-truth politics* ble først tatt i bruk av bloggeren David Roberts i 2010 og har særlig blitt brukt som beskrivelse av presidentvalget i USA 2016 og brexit-folkeavstemningen i Storbritannia. Sosiale medier, døgnkontinuerlig medieoppdatering og falsk balanse i mediedekningen har blitt brukt som forklaring på utviklingen.

«Post-truth» ble i 2016 utropt til årets ord av Oxford Dictionaries. Oxford Dictionaries regner *post-truth* for å beskrive omstendigheter hvor objektive fakta har mindre innflytelse på offentligheten enn appell til følelser og personlige overbevisning.

Se osgå
-------

* Fake news
* Desinformasjon
* Kulturkrig

Referanser
----------

1. ↑  «Yes, I’d lie to you». *The Economist*. 10. september 2016. ISSN 0013-0613. Besøkt 16. oktober 2016.
2. ↑  Damsgaard Christensen, Caroline (14. august 2016). «Verden bliver skabt af løgne». *Mandag Morgen* **(dansk)**. Arkivert fra originalen 18. oktober 2016. Besøkt 16. oktober 2016.
3. ↑  Roberts, David (1. april 2010). «Post-truth politics». *Grist* **(engelsk)**. Besøkt 16. oktober 2016.
4. ↑  «'Post-truth' declared word of the year by Oxford Dictionaries». *BBC News* **(engelsk)**. 16. november 2016. Besøkt 16. november 2016.
5. ↑  «Post-truth - Definition of post-truth in English». *Oxford Dictionaries*. Arkivert fra originalen 17. november 2016. Besøkt 19. desember 2016. «Relating to or denoting circumstances in which objective facts are less influential in shaping public opinion than appeals to emotion and personal belief»
Lavik kirke
**Lavik prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Ytre Sogn prosti. Det omfattet sogn i Høyanger kommune i Sogn og Fjordane fylke, og hovedkirken var Lavik kirke.

Laviks kirkesogn er nå en del av Høyanger kirkelige fellesråd, og underlagt Sunnfjord prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Lámvíkr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Lavik antas å være lagt under Eivindvik i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Ved kgl.res. av 18. desember 1807 ble Ladvig prestegjeld opprettet, ved at Ladvig som hovedsogn med Bøe ble skilt ut fra Evindvig prestegjeld og Klævold fra Vig tillagt som annekssogn.

Ladvig prestegjeld dannet grunnlaget for Ladvig formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 24. april 1858 ble Brekke sogn overført fra Evindvig prestegjeld, og ved kgl.res. av 18. mars 1863 ble Bøe sogn overført til nye Hyllestad prestegjeld. Brekke sogn ble tilbakeført til Gulen prestegjeld i 1964.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Lavik
* Kyrkjebø
* Høyanger
* Bjordal
* Ortnevik

Referanser
----------

1. 1 2 3  Rygh, O. (Oluf) (1919). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 183-4,223.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 84.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
5. ↑  Prestegjeld og sogn i Sogn og Fjordane, arkivverket.no
6. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
7. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.