recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jean-Pierre Medaille** (født **Jean Paul Medaille** 6. oktober 1610, død 30. desember 1669) var en fransk jesuittprest som i 1650 grunnla St. Josephsøstrene sammen med seks kvinner. 

Han ble født i Carcassonne og trådte som 22-åring i 1640 inn hos jesuittene. Etter å ha fullført studiene virket han som lærer på universitetsnivå. Han underviste i flere fag, med filosofi som det viktigste. Etter noen år med undervisning begynte han som forkynner. 

I forbindelse med dette arbeidet fikk han oppleve fattigdommen som preget den franske landsbygden. Han grunnla uformelle foreninger av kristne som ønsket å leve i tråd med sin tro, og i 1650 ble dette formalisert da seks kvinner gikk sammen i en kommunitet med pater Medaille som åndelig veileder. De fikk samme år godkjenning som kongregasjonen St. Josephsøstrene fra biskop Henri de Maupas av Le Puy-en-Velay.

Det har blitt hevdet at det var pater Medaille som skrev konstitusjonen for søsterkongregasjonen, men dette er ikke riktig.[] Hans bidrag under grunnleggelsen var som åndelig veileder, og først senere i livet bidro han mer til organiseringen av kongregasjonen.[]

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, oppført som Jean-Pierre Médaille, BNF-ID 12202077v[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Marguerite Vacher: *Des "régulières" dans le siècle. Les sœurs de Saint-Joseph du Père Médaille aux XVIIe et XVIIIe siècles*, Clermont-Ferrand, Adosa, 1991

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC
 |
**Bard** er en skikkelse fra J.R.R. Tolkiens fantasiverden Midgard som opptrer i romanen *Hobbiten* hvor han ledet folket i Dal til kamp mot dragen Smaug. Bard drepte Smaug i slaget som fulgte, og ble den første kongen, Bard I, etter gjennoppbyggingen av Dal. I filmatiseringen av *Hobbiten* er det planlagt at Bard skal spilles av den walisiske skuespilleren Luke Evans.

Bard er en etterkommer av Girion, den siste herren i byen Dal, som ble ødelagt av dragen Smaug to århundrer før hendelsene i Hobbiten. Bard er kaptein for et kompani med bueskyttere fra Esgaroth (også kjent som Langsjøbyen) og beskrives som høy og dyster, med svart hår.

Utdypende handling
------------------

Når dragen Smaug angriper Langsjøbyen, er Bard den siste av bueskytterne som blir stående på sin post, men dragen er immun mot piler. Imidlertid snakker en trost til Bard og viser ham det svake punktet i dragens rustning - rett under Smaugs venstre bryst, som Bilbo tidligere hadde oppdaget i samtalen med Smaug. Bard bruker sin aller siste pil og dreper Smaug, som faller ned over Langsjøbyen og ødelegger store deler av byen.

Etter dragens død slutter Bard seg til de overlevende menneskene fra angrepet på Langsjøbyen. De overlevende får etter hvert hjelp fra skogsalvene fra Mirkwood, og sammen reiser Thranduil og de friske mennene fra Langsjøbyen til Ensomfjellet for å kreve en del av skattene inni fjellet. I fravær av Thorin Eikenskjold og hans selskap, som alle antas å ha blitt drept av dragen, krever Bard et rettmessig krav på skatten som arving etter Girion. I tillegg stiller han veldedige krav for å hjelpe de gjenværende innbyggerne i Lake Town, etter dragens enorme ødeleggelser.

Men utenfor Ensomfjellet oppdager Bard at Thorin Eikenskjold, den rettmessige kongen under fjellet, virkelig er i live - sammen med alle hans følgesvenner. Deres svar på Bards krav er å barrikadere seg inne i fjellet, og nekte å overgi noe av skattene deres. I håp om å forhindre den fastlåste tilstanden, sniker Bilbo Lommelun seg ut av fjellet om natten. Han tilbyr «Arkenstein» til Bard, for å legge press på Thorin for å slutte fred mellom dverger, alver og mennesker. Men Thorin er imidlertid uvillig til å dele noen av Smaugs skatter med noen som står væpnet utenfor portene hans.

Konflikten får alvene og mennene til å forberede seg på å angripe fjellet. I tillegg kommer Thorins fetter Dáin II Jernfot, og forsterker Thorins krav på dvergenes hjem under fjellet. Imidlertid ankommer også en stor hær av orker og andre skapninger. Dette tvinger mennesker, dverger og skogsalver til å slå seg sammen for å slåss mot denne nye trusselen. Bard leder menneskene under kamp, ​​forsterket av ankomsten av Beorn og ørnene.

Etter Thorins død under slaget, blir Dain Jernfot utnevnt til ny konge under fjellet. Dain bytter «Arkenstein» fra Bard, mot en fjortende del av skatten fra Ensomfjellet, som brukes til å bygge opp igjen Dal. I løpet av de neste tre årene gjenoppbygger Bard byen Dal, og blir byens neste leder. Byen begynner snart å blomstre igjen. Bards regjeringstid varte deretter i 33 år. Bard blir etterfulgt av sønnen Bain i 2977, og videre av barnebarnet Brand i år 3007.
**Kristiansand Misjonskirke Salem** (tidligere **Salem Evangeliske Frikirke** og **Salem Misjonsmenighet**) er en kristen frikirke i Kristiansand. Menigheten ble dannet 5. mars 1934. Menigheten tilsluttet seg i 1936 til Misjonsforbundet, som i dag har navnet Misjonskirken Norge.

Menighetens første kirkebygg var den gamle Elementfabrikken i Elvegata, som var tilholdssted frem til det nye kirkebygget i Henrik Wergelandsgate 67 ble tatt i bruk i 1961. Dette lokalet var i bruk frem til 2003, da menigheten flyttet til dagens lokaler i Industrigata 28 – det vil si en forflytning fra Kvadraturen til nabobydelen Lund .

Grunnlag, oppdrag og verdier
----------------------------

I menighetens vedtekter §2 finner man oppført hvilke grunnlag, oppdrag og verdier menigheten står for.

### Grunnlag

Grunnlaget til menigheten er beskrevet slik i §2.1 i menighetens vedtekter (hentet 23. feb 2022):

> Bibelen er menighetens grunnlag for tro, liv og lære. Menigheten gir sin tilslutning til Den apostoliske trosbekjennelse og Lausannepakten som oppsummerende uttrykk for menighetens trosgrunnlag.
> 
> 

### Oppdrag

Menighetens oppdrag er å "ære Gud, gjøre livet bedre, og gjøre disipler av Jesus". Grunnlaget for dette er Det dobbelte kjærlighetsbudet og Misjonsbefalingen:

* "**Ære Gud"** tar utgangspunktet i skriftstedet Matt 22,37-38: *«Han svarte: ‘Du skal elske Herren din Gud av hele ditt hjerte og av hele din sjel og av all din forstand. Dette er det største og første bud.’ »*
* **"Gjøre livet bedre"** er valgt både med bakgrunn i beskrivelsen av Jesus i Apg 10,38: *«nemlig at Jesus fra Nasaret ... gikk omkring overalt og gjorde godt ...»*  og med bakgrunn i beskrivelsen av hvordan man skal forholde seg til sine medmennesker: *«Men et annet er like stort: Du skal elske din neste som deg selv.»* (Matt 22,39)
* **"Gjøre disipler av Jesus"** er valgt for å reflektere Misjonsbefalingen; nemlig å gå ut og gjøre alle folkeslag til disipler (se Matt 28,18-20).

### Verdier

Menigheten har i tillegg fire verdier, som er nedfelt i vedtektene. Disse verdiene er rotfestet, raus, relevant og relasjonell.

Referanser
----------

1. 1 2  «Litt historie». *Kmsalem* **(norsk)**. Besøkt 23. februar 2022.
2. 1 2  «Formål og visjon». *Kmsalem* **(norsk)**. Besøkt 23. februar 2022.
3. 1 2 3  *Den hellige Skrift : det Gamle og det Nye Testamente = Bibelen.* (2. utg utg.). Oslo: Bibelselskapets Forl. 1985. ISBN 82-541-0176-0. OCLC 311477875.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted
* Kristiansand Misjonskirke Salem på Facebook
* Misjonskirken Norge
**Lillo** er en liten tettbebyggelse i Østre Toten. I dag framstår Lillo som en «satellitt» til Lena, men Lillo var fra ca. 1880 til tidlig på 1900-tallet et av de største tettstedene på Toten. Etter at det på 1880-tallet ble bygd nye «chausseer» i retning Minnesund, Reinsvoll, Kapp og Gjøvik, ble Lillo et svært viktig vegkryss. I Lillos glansperiode var det flere butikker, kafeer og håndverkere her. Stedet hadde også legekontor, meieri, poståpneri, apotek og lensmannskontor, i hovedsak bygd på garden Alstads grunn. Alt fra 1720-åra hadde det imidlertid vært et landhandleri ved Lillo, først i Kuskestuggua, fra ca. 1800 på Kremmerbakken.

Nå (2007) er det kun en kjolebutikk, et advokatkontor og en liten verktøyforretning igjen på Lillo. Stedet ble svekka da stasjonsbyen Lena ble bygd opp, fra 1902. Lillo fikk ingen stasjon på den nye Skreiabanen. Langs vegnettet beholdt Lillo imidlertid sin sentrale plassering. Fylkesvei 33 fra Minnesund til Gjøvik passerer igjennom tettstedet. I rundkjøringa ved Lillo begynner motorvegparsellen i retning Gjøvik. Lillo har også god bussforbindelse, med holdeplass for Ringruta og ekspressbuss til Gardermoen og Oslo. 

Pilegrimsleden går dessuten gjennom tettstedet, som ligger bare 500 meter fra Hoff kirke. Det er også et gammelt rettersted på Lillo, Alstadhaugen. 

Stedsnavnet Lillo er fra slutten av 1800-tallet. Det er nevnt i 1875-folketellinga som navn på et landhandleri. Dette opprinnelige Lillo ga seinere navn til tettstedet. Det er sannsynlig at Lillo er et oppkallingsnavn, trulig etter den gamle storgarden Lillo i Aker. Seinere har Lillo på Toten indirekte gitt navn til gruppa deLillos. Lars Lillo-Stenbergs bestefar, kunstmaleren Paul Lillo-Stenberg, var oppvokst på Lillo og tok derfor dette som del av sitt etternavn. 

I 2011 har Østre Toten kommune innført veinavn og husnummer i hele kommunen, så det er mange som har nytt veinavn og nummer, og ikke bare "Lillo" som adresse i tillegg til 2850 LENA.

Litteratur
----------

* Hagen, Bjarne A.: Et og annet om Lillostaden, i heftet Totn II/3, s. 269-278.
* Listerud, John: Apoteker Jens Schanche på Lillo, i årboka Totn 1988, s. 43-52.
* Tollersrud, Kristian: Landhandlere og kjøpmenn på Toten, i Totens bygdebok III, Bøverbru 1968. Lillo: s. 589 og 618.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Kristiania politifunksjonærers forening** (Oslo politiforening) ble stiftet 28. oktober 1894. Foreningen hadde dette navnet til 1. mars 1925 da generalforsamlingen vedtok endring til dagens navn.[1]

Foreningen ble rekonstruert etter andre verdenskrig, 6. juni 1945, da Oslo Politis Befalsforening, Oslo Kriminalpolitiforening og Bærum-Asker Politiforening ble slått sammen og navnet endret til Oslo og Aker Politiforening. Allerede 29. januar 1946 ble foreningens navn på nytt endret til dagens.

På generalforsamlingen 30. mars 1955 ble det vedtatt å melde foreningen ut av Norsk Politiforbund. Splittelsen med Norsk Politiforbund varte nesten 20 år. I den perioden hadde de ansatte ved Oslo politikammer valg mellom fire fagorganisasjoner. Tre var tilsluttet Norsk Politiforbund, mens én var tilsluttet Politiets Sentralorganisasjon. De fire organisasjonene ble imidlertid samlet i Oslo Politiforening etter at Norsk Politiforbund og Politiets Sentralorganisasjon forhandlet seg frem til enighet om at alle politiorganisasjonene i Norge skulle samle seg i ett norsk politiforbund fra 1. januar 1975. Norsk Politiforbund og Lensmannsetatens Landslag ble én organisasjon 13. november 1997. Dette innebar at ansatte i politi- og lensmannsetaten sluttet seg til samme sentrale forbund - Politiets Fellesforbund. Oslo Politiforening sluttet seg fra samme dato til forbundet.

Oslo Politiforenings historie er beskrevet i bøker utgitt i forbindelse med foreningens 60-, 75- og 100-årsjubileum.

Etter 120 år, 5. mars 2014, fikk foreningen sin første kvinnelige leder, politioverbetjent Kristin Aga, som på årsmøtet formelt tok over etter Sigve Bolstad.[2]

Referanser
----------

1. ↑  Foreningens historie Arkivert 6. mars 2014 hos Wayback Machine.
2. ↑  Oslo politiforening har eksistert i 120 år. I kveld fikk de sin første kvinnelige leder
**Barnsbury** er et område i Islington i London. Navnet er en forvanskning av *Villa de Iseldon Berners*, huset til slekten Berners som eide store deler av Islington etter normannernes erobring av England i 1066. Området var for det meste landlig inntil slutten av 1700-tallet. Juridiske forhindringer hindret utbygging av landområdet fram til 1820-tallet, betydelig senere enn nabodistrikter som Canonbury. Det ble da et attraktivt område for rike Londonborgere som ønsket å bo utenfor bykjernen, spesielt blant de som bodde i City of London og Clerkenwell.

Barnsbury ligger nær City, og hadde den første skysstasjonen for reisende mot nord. I tillegg til handelen med disse var det også omfattende handel med landbruksprodukter, både lokalt og på markedet på Smithfield.

Fengselet Pentonville Prison er til tross for navnet lokalisert innenfor Barnsbury. Det var første moderne fengsel i London, bygget i 1842.

Referanser
----------

1. ↑  Mills, A.D. (2000): *Oxford Dictionary of London Place Names*, Oxford Quick Reference
2. ↑  «Barnsbury, Islington», *Hidden London*
3. ↑  «Pentonville Prison information», *Justice, Gov.uk*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Johan Arnold Zoutman** (født 10. mai 1724 i Reeuwijk, Zuid-Holland, død 7. mai 1793 i 's-Gravenhage) var schout-bij-nacht i Holland og Vest-Frieslands marine og øverstkommanderende for De forente Nederlandenes flåte under den den fjerde engelsk-nederlandske krig.

Tolv år gammel gikk han i tjeneste hos Amsterdams admiralitet.

Etter at krigen brøt ut, fikk han i oppdrag å eskortere en konvoi til Østersjøen. Under dette toktet støtte han på en britisk eskadre, og ut av slaget som fulgte (slaget ved Doggerbank) gikk ingen seirende. For sin innsats i dette slaget ble han, hans første offiser Jan Hendrik van Kinsbergen og kapteinene, tildelt den gylne Doggerbankmedaljen.

Da den fjerde engelsk-nederlandske krigen var slutt, gikk han inn for å forbedre sjøstyrkene, men de fleste av forslagene hans ble aldri utført.

Ikke lenge før han døde i 1793 ble han forfremmet til løytnant-admiral, han bodde da i den Haag. Zoutmanhusene på Prinsegracht er oppkalt etter ham, fordi han bodde der frem til han døde.

I Aruba, ved Paardenbaai, ligger Fort Zoutman som er oppkalt etter ham.

Referanser
----------

1. 1 2   Biografisch Portaal, «Johan Arnold Zoutman», Biografisch Portaal number 51788338[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 1. januar 2015[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** BPN
 |
**Japan Photo** er et dansk selskap innen fotografi og salg av fotoutstyr, via internett og butikkutsalg. Selskapet med underselskaper og avdelinger driftes i Norge av Japan Photo Holding Norge AS. Selskapet ble grunnlagt i Danmark i 1985 av Ib Nørholm.[] Navnet Japan Photo fikk kjeden fordi butikkene hovedsakelig solgte japansk fotoutstyr som eksempelvis Canon og Nikon.

I 1998 solgte Ib Nørholm sine aksjer i selskapet til det tyske konsernet CeWe Color, som er Europas største fotolaboratoriekonsern. I 2003 solgte daværende direktør Filip René Jensen sin aksjepost til samme konsern, slik at Japan Photo ble et heleid datterselskap i CeWe-gruppen, samtidig ble Stephan Stein direktør.

I Norge
-------

Den første forretningen i Norge ble åpent i Fred Olsens gate i Oslo sommeren 1990. Kjedens konsept der kunden kunne forhåndsbetale for fremkalling og kopiering og betale med klippekort, ble fra starten en stor suksess. Kort tid etter kjøpte Japan Photo opp den tradisjonsrike fotoforretningen Rude Foto, for å posisjonere seg i det profesjonelle markedet. Navnet Rude Foto ble brukt på forretningen i Akersgata 43 frem til 2008, da forretningene i Oslo sentrum ble slått sammen til en stor butikk, lokalisert på Byporten.

I 2001 åpnet Japan Photo Sverige AB sine første butikker i Sverige, som et heleid datterselskap av Japan Photo Holding Norge AS. Gjennom hele 2000-tallet har selskapet gått gjennom en ekspansjon, og styrket sin posisjon i fotomarkedet. Høsten 2010 ble konkurrenten Eurofoto kjøpt opp og etablert som avdeling under Japan Photo Holding Norge AS. Eurofoto ble administrert som en avdeling, og produserte under eget merkenavn og profil. Eurofoto ble avviklet 1. september 2018.

Selskapets hovedkontor er lokalisert på Bjørndal i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑  Oppdatert pr. Oktober 2009
2. ↑  akam.no (2. september 2010): *Japan Photo kjøper Eurofoto*, hentet 8. mars 2013
3. ↑  Østvang, Toralv. «Slutt for norsk digitalfoto-pioner». *Computerworld* **(norsk)**. Besøkt 19. juli 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Japan Photo på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Japan Photo på Instagram Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
*Xiao har også andre betydninger.*
Illustrasjon fra *«De 24 eksempler på barnlig pietet»*, 1846
**Barnlig pietet** eller **filial pietet** eller **barnlig hengivenhet** (kinesisk: **xiao** 孝, pinyin: *xiào*) er et grunnbegrep innen konfucianismen og inntar en sentral stilling i Konfucius' etikk. Det sentrale innhold er barnas kjærlighet til sine foreldre, og derutover til sine forfedre, noe om begrunner den kinesiske forfedrekult. Utfra denne forpliktelse overfor slektklanen avledes et system av relasjoner, omgangsformer og tiltaleregler.

Konfucius selv skal ha ytret seg på følgende vis overfor sin disippel Zengzi: 

*Den barnlige pietet er dygdenes fundamente og all åndskulturs opphav. Sett deg igjen til meg og la meg fortelle deg. Kroppen, håret og huden har du fått fra dine foreldre; de skal du ikke la komme til skade. Med dette begynner den barnlige pietet. Å gjøre det som er rett og vandre på det godes vei og slig etterlate et godt navn til ettertiden, slik at forfedrene blir æret, det er pietetens kroning. Den begynne rmed at man tjener sine foreldre, fører til at man tjener kongen, og ender med at man vinner i karakter ...* (fra Xiao Jing.)
Berømte er også *De 24 eksempler på barnlig pietet* (二十四孝) som beskriver hvordan barnlig pietet ble utøvet tidligere.

Det er blitt påpekt som noe urovekkende når den barnlige pietet kan slå ut i en helt ubetinget ærefrykt for aner/foreldre, særlig dersom den fører til fullstendig underkastelse. 

Forfatteren Lu Xun (1881–1936) kommenterer i essayet *Ershisi xiaota*, om *De 24 eksempler..* , et dystert aspekt ved det hele. I *De 24 eksempler* fortelles det et sted om to foreldre som under en hungersperiode beslutter seg for å ta livet av sitt barn slik at maten skal strekke til for bestemor.

Litteratur
----------

* Hugh D. R. Baker: *Chinese Family and Kinship,* New York: Columbia University Press, 1979.
* Kenneth L. Traylor: *Chinese filial piety*, Bloomington: Eastern Press, 1988, ISBN 0939758199

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** NDL
 |
**Sjur Torleifsen Næss** (født 21. september 1852 i Luster, død 15. januar 1938 samme sted) var en norsk handelsmann, gårdbruker og politiker for Venstre.

Næss tok underoffiserskolen i Bergen i 1871–1873 og var deretter underoffiser fram til 1883. I tillegg dreiv han i åra 1877–1893 landhandel på Dalsøyra i Luster. Han overtok farsgården i 1893 og dreiv han siden.

Han var medlem av herredsstyret i Luster 1882–1925, ordfører 1898–1901 og 1904–1910. Han hadde flere andre offentlige verv, også på amtsnivå.

Næss satt på Stortinget i seks valgperioder. Han representerte i 1901–1903 Nordre Bergenhus amt, og i 1906–1921 var han representant for enmannskretsen Indre Sogn i samme amt. Han var medlem av militærkomiteen den første perioden. 1906–1909 satt han i konstitusjonskomiteen. Resten av tida var han i landbrukskomiteen.

Næss blei tildelt Medaljen for borgerdåd.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 544[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 653[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3 4 5  Vilhelm Haffner: *Stortinget og statsrådet 1915–1945*, bind 1, Oslo 1949, side 544–545.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Sjur Torleifsen Næss hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
**Cuthbert Ottaway** (født 19. juli 1850 i Dover, død 2. april 1877) var en engelsk cricketspiller, fotballspiller og det engelske fotballandslagets første kaptein.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Ottaway begynte med idrett gjennom studier ved Eton College og siden Oxford University, hvor han også drev med friidrett og forskjellige racketspill. Han var også utdannet og praktiserende skrankeadvokat.

Han giftet seg i august 1877 med Marion Stinson fra Hamilton, Ontario, som han hadde møtt mens han turnerte i Canada med det engelske cricketlandslaget. Deres datter Lillian ble født etter hans død av tuberkulose bare 27 år gammel.

### Fotball

Mest suksess hadde Ottaway som fotballspiller. Dette var på en tid da fotballen var i startfasen, og regler og interesse for sporten begynte å feste seg. Ottaway var rask og en utmerket dribler, og var med i tre FA-cupfinaler på rad – alle for forskjellige klubber, siden det var vanlig å spille for flere lag på den tiden.

Ottaway ble kjent for sin gode teknikk i en æra da det å sparke motstanderne var akseptert.

### Internasjonalt

Pådriveren bak kampene mot Skottland (og også FA-cupen) var Charles Alcock, som var sekretær i FA og hadde ansvar for laguttaket. Alcock hadde utnevnt seg selv til kaptein på England, men ble skadet i en seriekamp og valgte Ottaway som erstatter i tidenes første godkjente landskap, mellom Skottland og England 30. november 1872

Kampen endte 0-0, og rapportene kunne melde om et angrepsvillige engelsk lag som ble fullstendig avkledd av et velorganisert skotsk forsvar. At skottene var godt organisert var ikke overraskende, siden alle spillerne kom fra samme klubb – Queen's Park.

Ottaway spilte ikke returoppgjøret på Kennington Oval i 1873, som England vant 4-2. Men han var med i den tredje kampen mot Skottland, 7. mars 1874, og som i sin forrige landskamp var han kaptein. Skottland vant 2-1.

### Cricket

Ottaway spilte også cricket for en rekke klubber. I 1872 turnerte han med landslaget i Canada og USA, men hans beste år var i 1873, da han endte opp som femte beste slagmann i *the national first-class*.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, oppført som Cuthbert Ottaway †, Transfermarkt spiller-ID 306911, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, Find a Grave 17610523, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Cuthbert Ottaway – ESPNcricinfo.com Rediger på Wikidata

* (en) Cuthbert Ottaway – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Cuthbert Ottaway – EU-Football.info Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** LCCN
 |
Sjursnes sett fra motsatt side av Sørfjorden
**Sjursnes** (nordsamisk: *Várpenjárga*) er ei bygd i Tromsø kommune i Troms. Den ligger på vestsida av Sørfjorden, som er den innerste delen av Ullsfjorden. Bygda ligger mellom fjorden og de over 1 200 meter høye fjellene mot vest. Sjursnes grunnkrets, som inkluderer Skognes og Lavangen, hadde 179 innbyggere i 2015.

Stedet er bygdesenter for vestre Ullsfjord, og har dagligvarebutikk, legekontor, eldresenter og skole. På Sjursnes ligger også Ullsfjord kirke fra 1862. Bygdas hovednæringer har tradisjonelt vært fiske og jordbruk, det siste spesielt ved den nordlige delen av bygda ved munningen av Lavangselva. I dag er bygda, i likhet med mange andre lignende bygder, preget av fraflytting og en stadig eldre befolkning.

Fylkesvei 51 fra Breivikeidet går gjennom bygda og fortsetter 15 km videre sørover til Stordalstrand. Fylkesvei 52 går fra fylkesvei 51 på Sjursnes 10 km nordover til Skarmunken, som ligger ved Storstraumen.

Referanser
----------

1. ↑  «Tabell: 04317: Folkemengde, etter grunnkrets». *19023307 Sjursnes*. Statistisk sentralbyrå. Besøkt 21. oktober 2015.

Portal: Tromsø

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Kazbek** (georgisk:მყინვარწვერი ; transkribert som *Mqinvartsveri*, russisk: Казбек) er en sovende stratovulkan og en av de største fjellene i Kaukasus. Fjellet ligger på grensen mellom Georgia og Russland, og ruver over byen Stepantsminda nær grensen til Nord-Ossetia.

Det er det tredje største fjellet i Georgia (etter Sjkhara og Dzjanga) og den syvende høyeste toppen i Kaukasusfjellene med en høyde på 5 033 moh. Det georgiske navnet *Mqinvartsveri* betyr «isbre» eller «isfjell».

Beliggenhet
-----------

Kazbek ligger i fjellkjeden Khokh, en fjellkjede som går nord for Store Kaukasus med mange kløfter fra elvene Ardon og Terek. Området har en aktiv platetektonikk, med regelmessige mindre jordskjelv. Et aktivt system med varme kilder ligger også rundt fjellet. Kazbek er en sovende vulkan bygget hovedsakelig av trakytt og kledd med lava. Den er formet som en dobbel kjegle og foten ligger i en høyde på 1 770 moh. Kazbek er den høyeste av de vulkanske fjellene i vulkangruppen rundt Kazbegi, som også inkluderer Khabarjina (3 142 moh.).

På grunn av de bratte sidene, er ikke isbreene på Kazbek særlig store. Det totale arealet til alle isbreene på Kazbek er 135 km². Den mest kjente isbreen er Devdaraki, som ligger på nordøstsiden i en kløft med samme navn, og går ned til en høyde på 2 295 moh. Andre isbreer på fjellet er Mna, Denkara, Gergeti, Albano og Chata.

Bestigning
----------

Fjelltoppen ble først besteget i 1868 av britene Douglas Williams Freshfield, Adolphus Warburton Moore og Comyns Tucker fra Alpine Club, ledet av den franske guiden François Devouassoud.

Vanligste rute går fra landsbyen Kazbegi 1730 moh. Fjellet anses ikke som spesielt teknisk vanskelig sammenliknet med tilsvarende høye fjell i for eksempel Alpene, men det er likevel en krevende bestigning på grunn av stor høydeforskjell og lengden på bestigningen, samt raskt skiftende værforhold.

Referanser
----------

1. 1 2  «Mountaineering Tours: Mount Kazbegi (5033 m.)» **(engelsk)**. Mountaineering Club "AILAMA". Arkivert fra originalen 11. august 2013.
2. ↑  «Kazbek». Store norske leksikon. Besøkt 14. februar 2013.
3. 1 2  «From village Kazbegi (1740m) to Kazbek (5047m) summit - normal route» **(engelsk)**. horalka.org. Besøkt 14. februar 2013.
4. ↑  «Kazbek». Peakware.com. Arkivert fra originalen 10. desember 2006. Besøkt 14. februar 2013.
5. ↑  Douglas William Freshfield (1902). *The Exploration of the Caucasus, Volume 1* **(engelsk)**. London: Edward Arnold. s. 18. ISBN 9781402186530.  [Utgitt på nytt av Elibron.com i 2000]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kazbek – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** NKC **·** GeoNames
 |
Black Hills
Beitende bison i Custer State Park
**Custer State Park** er en delstatspark og naturreservat i Black Hills i den sørvestre delen av den amerikanske delstaten Sør-Dakota. Parken er Sør-Dakotas største og første delstatspark, oppkalt etter general George Armstrong Custer. Parken ble etablert i 1913 som et viltreservat og ble Sør-Dakotas første delstatspark i 1919. Parken hadde opprinnelig seksten spredte seksjoner, men ble senere forandret til én kompakt seksjon p.g.a. det utfordrende terrenget. Parken begynte å vokse fort i 1920-årene og ble utvidet. I 1930-årene ble det bygd veier, rasteplasser og også tre dammer som skulle sørge for vannrekreasjonsmuligheter i parken. I 1964 ble ytterligere 93 km² tilført parken og den dekker i dag et område på over 272 km² med fjell og ville dyr. Den er hjem til en flokk med over 1 500 bison samt Wapitihjort, mulhjort, hvithalehjort, snøgeit, tykkhornsau, prærieantilope, puma og også villesler. Parken er berømt for sitt vakre landskap og dens veier (Needles Highway og wildlife loop) der man kan se bisonflokkene og præriehundbyene. Parken er lett tilgjengelig med bil fra Rapid City. Den ligger også nær andre attraksjoner i området som Mount Rushmore, monumentet av Crazy Horse, Badlands nasjonalpark og Wind Cave nasjonalpark foruten Black Hills i seg selv.

Eksterne lenker
---------------

* Parkens Webside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** GeoNames **·** GNIS
 |
**Cushings syndrom** er en uvanlig tilstand som skyldes et forhøyet nivå av kortisol i blodet. Kvinner er noe mer utsatt for Cushings syndrom enn menn. Symptomene til syndromet kan sees ut ifra kortisolets virkninger i kroppen:

* Økt glukosekonstentrasjon i blodet (på grunn av økt fett- og proteinfrigjøring)
* stresshormon gir økt adrenalineffekt
* Immunhemming – reduserer antall hvite blodlegemer
* Antiinflamatorisk – reduserer betennelsesmediatorene

Symptomer
---------

Utseendet blir forandret, og er veldig typisk for tilstanden. Det skjer en *omfordeling av fett* fra ekstremitetene til kroppen, hodet og halsen. Ekstremitetene blir ytterligere tynne på grunn av muskelatrofi som også gir nedsatt kraft. Ansiktet blir rundt og rødmusset. *En vektøkning* skjer som skyldes både økt appetitt og en væskeretensjon, dette fører også til en *blodtrykksøkning*. Huden blir generelt tynnere og skjørere, ofte med store *strekkmerker* på magen. *Sårtilhelingen* blir dårligere og en får generelt en større *infeksjonstendens*. *Osteoporose* og *diabetes* kan også oppstå som følge av syndromet.

Årsaker
-------

Cushing skyldes økt kortisol (glukokortikoideffekt), og kan oppstå av flere årsaker. Det vanligste er langvarig behandling med store doser hydrokortison eller syntetiske glukokortikoider. Svulst i hypofysen (fører til økt dannelse av kortisol i binyrebarkern) eller svulst i binyrene kan også være en årsak.

Komplikasjoner er økt infeksjonstendens, hypertensjon (høyt blodtrykk), osteoporose og diabetes.

Behandlingen kommer an på årsaken. Ved svulster er behandlingen kirurgisk. Skyldes tilstanden overdosering av kortison, må en nedtrapping av medikamentet skje.

Referanser
----------

1. ↑  «Cushings syndrom». Norsk helseinformatikk. Arkivert fra originalen 10. juni 2012. Besøkt 19. august 2012.

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |
**Julia Nicol** (født i 1956, død 3. april 2019) var en sør-afrikansk aktivist og bibliotekar. Nicol arbeidet med LHBT-grupper i Sør-Afrika, og var medgrunnlegger og leder av Organisation of Lesbian and Gay Activists (OLGA).

Liv og virke
------------

Nicol ble født i Johannesburg i 1956. Hun studerte ved Universitetet i Cape Town og jobbet som bibliotekar fram til da hun pensjonerte seg i 1997.

Nicol begynte å arbeide som aktivist for LHBT-rettigheter fra begynnelsen av 1980-årene. Hun grunnla den første organisasjonen for lesbiske i Sør-Afrika, Lesbians in Love and Compromising Situations (LILACS). Som aktivist var hun involvert med Gay Association of South Africa (GASA), og var et grunnleggende medlem av Lesbians and Gays Against Oppression (LAGO). LAGO ble senere Organisation of Lesbian and Gay Activists (OLGA), der Nicol og hennes partner, Sheila Lapinsky, var de eneste lesbiske gruppemedlemmene og tok på seg lederroller. Lapinsky og Nicol var begge del av at LHBT-rettigheter var en del av den bredere apartheid-motstandsbevegelsen.

Nicol døde 3. april 2019.

Referanser
----------

1. 1 2  Hoad, Neville Wallace; Martin, Karen; Reid, Graeme (2005). *Sex and Politics in South Africa* **(engelsk)**. Cape Town: Juta and Company Ltd. ISBN 978-1-77013-015-9.
2. 1 2  «The Julia Nicol Photographic Collection» (PDF). *GALA*. Besøkt 8. juni 2020.
3. ↑  «Remembering and Honouring Julia Nicol» (PDF). *GALA*. Besøkt 8. juni 2020.
4. ↑  Chesnut, Mark (24. september 1989). «Out of South Africa» (PDF). *Out Week* (14): 35.
5. 1 2  «Julia Nicol». *South African History Online*. 2. september 2019. Besøkt 8. juni 2020.
***El Apóstol*** er en argentinsk tegnefilm fra 1917.

Handling
--------

Argentinas president Hipólito Yrigoyen drømmer om å gå opp til Olympus, kledd som en apostel. Han snakker med gudene om folkets gjerninger og ugjerninger, og hvordan folket ler av ham og alle de politiske programmene han forsøker å sette opp for dem. Noen få kongress-medlemmer dukker også opp, og gir uttrykk for deres synspunkter. Yrigoyen diskuterer alt kaoset i administrasjonen hans med gudene, og regjeringens økonomiske situasjon. Etter diskusjonen ber Yrigoyen om at Zeus burde komme med et lyn for å rense Buenos Aires for all dens umoral og korrupsjon.

Om filmen
---------

*El Apóstol* ble skrevet av Alfonso de Laferrere regissert av Quirino Cristiani. Filmen regnes som verdens første animerte spillefilm.

Filmen besto av i alt 58.000 bilder som spilles i løpet av 70 minutter (14 bilder per sekund).

Filmen var en satire, med president Hipólito Yrigoyen stigende til himmelen for å bruke Jupiters thunderbolts å rense Buenos Aires av umoral og korrupsjon. Resultatet er et brenn byen. Filmen ble godt mottatt av kritikerne på den tiden, og en kommersiell suksess. Federico Valles Filmstudio brant ned i 1926, og de eneste kopiene av filmen gikk tapt. Derfor anses tegnefilmen som en tapt film.

Et 2007 dokumentar: Quirino Cristiani - Mysteriet med den første animerte filmer, regissert av animatør Gabrielle Zuchelli forsker med historien av studio og dets filmer, og gjenskaper utseendet og teknikken som brukes i El Apóstol.

Filmen hadde premiere den 9. november 1917.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  *Foundations - The Golden Age* **(engelsk)**. Taylor & Francis. 2016. ISBN 978-1-138-85452-9. OL 28815826M. Wikidata Q57205186.
2. ↑   Animation: A World History: Volume I: Foundations - The Golden Age (2016 Taylor & Francis ed.), side(r) 87[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Cartoons: One Hundred Years of Cinema Animation, side(r) 48[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) *El Apóstol* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (fr) *El Apóstol* på Allociné Rediger på Wikidata
**Kazaa Media Desktop** (opprinnelig skrevet som «**KaZaA**», men nå vanligvis som «**Kazaa**») er et juridisk midlertidig avsluttet peer-to-peer fildelingsprogram som bruker FastTrack-protokollen. I prinsippet kan en hvilken som helst fil deles over Internett, men Kazaa brukes gjerne for deling av musikkfiler som MP3, men benyttes også til å dele og utveksle film- og videofiler.

Juridisk
--------

Kazaa ble opprinnelig utviklet av svenske Niklas Zennström og estiske Janus Friis og lansert i 2001 gjennom deres nederlandske firma Consumer Empowerment. Det skjedde kort tid etter at et tilsvarende fildelingssystem, Napster, var blitt stengt etter en rettssak omkring opphavsrett og illegale filer på nettverket.

Som mange andre peer-til-peer-programmer har Kazaa blitt sterkt kritisert av blant annet film- og musikkbransjen, nasjonalt og internasjonalt, ettersom de mener programmet blir benyttet til å utveksle illegale kopier av filer som inneholder kommersielt produsert musikk og film.

Da representanter for rettighetshaverne av opphavsrettslig beskyttet materiale begynte å oppspore brukerne som stilte de illegale filene til rådighet for andre, begynte aktiviteten i Kazaa-nettverket å dale. Isteden har trafikken med illegale filer stort sett flyttet over til andre peer-til-peer-nettverk, som for eksempel BitTorrent, hvor systemet ikke er avhengig av en sentral server som er enkel å identifisere.

Infisert
--------

Det offisielle Kazaa-klientprogrammet kan lastes ned gratis, og blir finansiert ved hjelp av adware, spyware og malware.

En «reklamefri» og «uinfisert» klient for Kazaa-nettverket, kalt Kazaa Lite, er blitt utviklet, selv om distributørene av det opprinnelige Kazaa-programmet gjorde hva de kunne for å sikre at brukerne holdt seg til den originale utgaven av programmet.

Kazaas nettsted har ikke vært aktivt siden 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Den norske jordmorforening er et frittstående fagforbund for jordmødre i Norge, etablert i 1908. Foreningen ivaretar medlemmenes lønns og arbeidsvilkår og skal blant annet bidra til og påse at jordmortjenesten er å tråd med offentlige krav.

Foreningen er ikke medlem av noen hovedsammenslutning, men samarbeider med Akademikerne i tariffspørsmål.

Foreningen utgir Tidsskrift for jordmødre. Leder av foreningen heter Kari Aarø.

Historie
--------

Det var en reservelege ved fødselsstiftelsen i Oslo, N. A. Quisling, som i 1908 oppfordret jordmødrene til å samles i en forening. Jordmødrene var svært dårlig betalt, og de ville ha mer lønn. Det første kravet var en årslønn på 300 kroner, med lønnshopp på 100 kroner etter fem år, og ytterligere 100 kroner etter ti år. De fikk godtgjørelse for reisevei – i form av kilometergodtgjørelse for å gå.

Referanser
----------

1. ↑  Verdens Gang 21. september 2008. Spørsmål & svar. Jordmorforeningen 100 år

Eksterne lenker
---------------

* Den norske jordmorforening

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
**Marianne Gulli** (født 5. juni 1984) er en norsk statsviter, politisk aktivist og organisasjonskvinne. Hun er fra mars 2015 leder for Latin-Amerikagruppene.

Gulli er utdannet statsviter fra panamerikanske forskningssenteret Facultad Latinoamericana de Ciencias Sociales (FLACSO), med Mellom-Amerika som spesialfelt. Hun blir hyppig brukt som intervjuobjekt i mediesaker om regionen.

Siden september 2015 har Gulli arbeidet som programrådgiver i FOKUS.Hun leder internasjonalt utvalg i Rødt Hun har tidligere vært engasjert i EL og IT Forbundet, miljø- og utviklingsorganisasjonen Spire og sitter i redaksjonen til Radikal Portal. Hun sto i 2015 på partiet Rødts liste under Kommune- og fylkestingsvalget 2015, i bydelen Gamle Oslo.

Referanser
----------

1. ↑  «Latin-Amerikagruppene i Norge - Landsmøte 2015». 2.3.2016. Arkivert fra originalen 17. februar 2016.
2. ↑  «Marianne Gulli - FOKUS». *www.fokuskvinner.no*. Arkivert fra originalen 17. februar 2016. Besøkt 14. februar 2016.
3. ↑  «Utvalgsledere i rødt». Rødt. Besøkt 18. september 2018.
4. ↑  «Om oss». *Radikal Portal*. 28. oktober 2012. Besøkt 18. januar 2017.
5. ↑  «Liste ved bydelsvalget 2015 | Rødt Gamle Oslo». *xn--rdt-0na.no*. Arkivert fra originalen 16. februar 2016. Besøkt 14. februar 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Kaibakken** er Kristiansunds hovedgate, som fører fra kaiene og Piren opp til Kongens Plass og gatenettet i øvre del av Kirkelandet. Kaibakken har to kjørebaner i hver retning, og midtrabatt. 

Kaibakken er et sentralt element i byens gjenreisingsarkitektur. Kaibakken er en monumentalakse, som er rettet tvers over havnebassenget mot Nordsundbrua og fjellene i Tustna (nå Aure kommune) på andre siden av Talgsjøen. Monumentalakser var et yndet motiv for byplanleggere på 1800-tallet og første halvdel av 1900-tallet. 

Kaibakken var et viktig element i gjenreisningsbyen Kristiansund  Foto: Harald Oppedal 
Kristiansund ble bombet av tyske fly i april 1940 og hele det sentrale byområdet på Kirkelandet brant ned. Anledningen ble benyttet til å gjenreise sentrum med moderne funkisarkitektur og en bred oppfart, en gate som skulle forbinde kaiene med de øvre bydeler. Sentrale norske arkitekter deltok i arbeidet i Brente steders regulering under andre verdenskrig, og det var denne organisasjonen som også planla gatenett og struktur for bebyggelsen sentralt på Kirkelandet. *Oppfarten* ble gata kalt før den fikk navnet Kaibakken.

Som fondmotiv øverst i Kaibakken var det lenge meningen at den nye Kirkelandet kirke skulle reises. Denne løsningen ble forkastet, og kirken ble isteden bygd øverst i Øvreparken. Isteden kunne Nordmøre Sparebank få denne tomten med utsikt gjennom aksen, som man kan se på et av webkameraene i Kristiansund. 

Gjenreisingsarkitekturen som omgir Kaibakken ble valgt som Kristiansund kommunes tusenårssted.

Eksterne lenker
---------------

* Høringsuttalelse fra Riksantikvaren til Kristiansund kommune 2008[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**Eva Marianne Hobæk Haff** (født 4. april 1949) er professor i fransk lingvistikk ved Universitetet i Oslo. Hun har også arbeidet ved universitetene i Trondheim og Kristiansand. Hobæk Haff er cand. philol. (1975) og dr. philos. (1985) fra Universitetet i Oslo. Hun har også studert ved Institut d'études politiques de Paris. Hobæk Haff har skrevet en rekke artikler om fransk grammatikk og om forskjeller mellom fransk og norsk. Hun ble utnevnt til ridder av Republikken Italias fortjenstorden i 2006.

Hun er datter av forfatteren Bergljot Hobæk Haff, og mor til statssekretær Hilde Singsaas.

Referanser
----------

1. 1 2  Stokkan, Morten. "På parti med taperne". *Dagbladet*. 28. januar 1999
2. ↑  Dettaglio decorato Arkivert 14. mars 2016 hos Wayback Machine. Italias presidentembete.

Eksterne lenker
---------------

* 

* (no) Publikasjoner av Marianne Hobæk Haff i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* 

* (no) Publikasjoner av Marianne Hobæk Haff i BIBSYS
* UIO om Marianne Hobæk Haff[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | CRIStin
 |
Frithjof Tidemand-Johannessen: «Eplehage i blomst» (1953)
Et tresnitt av Thorbjørn Egner til Hans E. Kincks novelle *Høstnæter*.
**Den norske fargetresnittskolen** er en retning innen norsk bildekunst fra perioden 1935-1965. Retningen var ingen egentlig skole, blant annet fordi de kunstnerne som har blitt regnet til denne retningen i liten grad så seg selv som del av en slik felles skole.

Begrepet *en norsk fargetresnittskole* ble først brukt av den norske bildekunstneren og skribenten Rolf Rude i artikkelen «Fargetresnitt» i tidsskriftet *Kunsten idag* fra 1947. Begrepet festet seg, og har siden blitt brukt i flere sentrale verk om norsk grafikk.

Grafikerne som arbeidet innen denne retningen videreførte arven fra Edvard Munch og Nikolai Astrup, og arbeidet med fornyelse og utdyping av fargetresnittets muligheter. For flere av disse kunstnerne var valget av fargetresnitt som uttrykksform knyttet til et idealistisk ønske om å gjøre bildekunst som var moderne i uttrykk og relevant i tematikk tilgjengelig for brede lag av befolkningen.

Nordisk Kunstforbunds grafikkutstilling i Nasjonalgalleriet i 1946, og den norske deltakelsen på forbundets neste utstilling i Stockholm i 1948, har blitt regnet som viktige for denne retningen. Rude regnet i 1947 grafikerne Thomas Breivik, Thorbjørn Egner, Henrik Finne, Paul René Gauguin, Rolf Kristiansen, Knut Rumohr, Håkon Stenstadvold og Frithjof Tidemand-Johannessen til denne retningen. Senere har også Bernhard Berbom, Knut Frøysaa, Ellef Gryte, Terje Grøstad, Sverre Hjertsen, Gudrun Jørgensen, Gösta Munsterhjelm, Eystein Sigurdsson, Svallaug Svalastoga og Vilhelm Tveteraas blitt regnet til retningen.

Referanser
----------

1. ↑  Helliesen 2000 s. 182-184
2. 1 2 3  Rude s. 28
3. ↑  Flor s. 14-18, Helliesen 2000 s. 169-184, Gunnarson s. 46, Norsk kunstnerleksikon s. 261
4. ↑  Norsk kunstnerleksikon s. 261
5. ↑  Flor s. 16, Helliesen s. 178
6. ↑  Helliesen s. 169, s. 183 med note 341
7. ↑  Flor s. 16, Helliesen 1987 s. 41-42, Helliesen 2000 s. 170

Kilder
------

* Flor, Harald: «Linjer i nyere norsk grafikk», i Dag Fyri (Red.): *Norske grafikere i dag*, Oslo, Tanum-Norli forlag 1979, s. 7-32.
* Helliesen, Sidsel: «Fargetresnittskolen», i *Norsk grafikk gjennom 100 år*, Aschehoug forlag 2000, s. 169-184.
* Helliesen, Sidsel: *Vi ser på grafikk*, C. Huitfeldt forlag 1987, s. 41-42.
* Gunnarson, Ingebjørg: «Tendenser i norsk etterkrigsgrafikk», i Audun Eckhoff (red.): *Fokus 1950: norsk billedkunst i etterkrigstiden*, Museet for samtidskunst/Spartakus forlag 1998, ISBN 82-430-0108-5 (s. 46-56)
* Nasjonalgalleriet: *Norsk kunstnerleksikon*, Oslo, Universitetsforlaget 1986, s. 261.
* Rude, Rolf: «Fargetresnitt i Galleri Per», i *Verdens Gang* 6. mai 1947.
* Rude, Rolf: «Fargetresnitt», i *Kunsten idag* 1947-48, vol. 1, nr. 3, s. 20-29.
**Kaia Karianne Kvernebo Varjord** (født 7. juli 1978) er en norsk skuespiller.

Varjord gikk ut av Teaterhøgskolen våren 2005, og debuterte som skuespiller ved Torshovteatret. I august og september 2005 var hun å se i Arne Lygres stykke *Mann uten hensikt* sammen med blant andre Trond Espen Seim, Jon Øigarden og Petronella Barker, og senere i 2006 i Torshovteatrets forestilling *Orgie*.

Våren 2006 turnerte hun Norge rundt med Riksteatrets forestilling *Henrik og Emilie* av Niels Fredrik Dahl. Hun hadde senere også rollen som Clara Ebbel i NRKs TV-serie *En udødelig mann* om den unge Henrik Ibsen.

I 2007 hadde hun en rolle i *Få meg på, for faen* og i *Den arabiske natta* av Roland Schimmelpfennig, begge ved Det norske teatret.

Hun opptrådte solo med teksten *Mitt namn er Rachel Corrie*, som hadde premiere i Det Norske Teatret i januar 2008.

Hun filmdebuterte i 2012 med filmen *90 minutter*, hvor hun spilte mot blant andre Aksel Hennie.

I 2012 og 2013 spilte hun en av tre hovedroller, som en turbulent verdensmester på ski, i tv-serien Hjem på NRK.
Kaia Karianne Kvernebo spilte i DAG 2 og DAG 3 med Atle Antonsen.
spilt i tv-serien Hvaler som gikk på TV2

Priser
------

* Kaia Varjord fikk Amandaprisen i 2013 for årets beste nykommer.

Filmografi
----------

* 2009 Harry & Charles (Ellen fra Norge)
* 2010 Hvaler (Heidi)
* 2011 Åse Tonight(Anne)
* 2011 Babycall (Politikvinne)
* 2011 Taxi (Anne)
* 2012 90 minutter (Karianne)
* 2010-2013 Dag (Trine)
* 2012-2013 Hjem (Trine)

Referanser
----------

1. ↑   LezWatch.TV actor ID kaia-varjord, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Kaia Varjord i sceneweb

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kaia Varjord på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) Kaia Varjord hos Sceneweb Rediger på Wikidata

* (en) Kaia Varjord hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* Kaia Varjord på Filmweb

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Bror Lindh** (født 1877 i Frykerud, Kils kommun, Värmland, død 1941 i Karlstads kommun, Värmland) var en svensk kunstner. Han var en del av Rackengruppen.

Biografi
--------

Etter skolegangen hjalp han faren som arbeidet som yrkesmaler og dekorasjonsmaler. Han dro senere til Arvika der han fikk undervisning av maleren Gustaf Fjæstad. Gustaf syntes unggutten hadde talent og oppfordret ham til å søke plass på Konstnärsförbundets målarskola. Han ble antatt der i 1899, men har var mer interessert i studentlivet enn av undervisningen. 

I disse kretser møtte han motejournalisten Elsa Klein, som han forelsket seg i. Hun besvarte imidlertid ikke hans følelser, og skuffet dro han til Värmland der han sammen med kameraten Walter Hülphers bestemte seg for å leve et liv i kyskhet og fattigdom. Etter en tid vendte kameratene tilbake til et mer normalt liv. Bror tok igjen leksjoner hos Gustaf Fjæstad og utviklet en egen stil med dempede fargetoner. På 1920-tallet trakk han seg tilbake og levde isolert. Han døde i 1941.

Referanser
----------

1. 1 2   www.svenskagravar.se[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   RKDartists, rkd.nl, besøkt 23. august 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Rackstadmuseet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ULAN
 |
En **brorpart** eller en **brorlodd** var den delen av arven som etter gammel skandinavisk rett tilfalt en sønn ved et arveskifte. Før fordelingen av brorparter til sønnene skulle en gjenlevende ektefelle arve halve dødsboet, en *hovedlodd*. Døtrene arvet en *søsterlodd*, som bare var en halvdel av brorparten. Bestemmelsen ble opphevet med arveloven av 1854. 

> Saa skal gods og skifftis effter fader oc moder.   
>  Broder tager heel laad,oc søster tager halff laad.
> 
> 
> Chr. IV norske lovbog Cap. VII
> 
> 

> Mands Person tager to Loder imod   
>  en Qvindis Person tager een, i alle Arve.
> 
> 
> Norske Lov 5-2-29
> 
> 

Etter gammel norsk, svensk, dansk og slesvigsk rett gjaldt som hovedregel at mann tok dobbelt lut mot kvinne. Bestemmelsen fantes i norsk rett i Christian Vs Norske Lov 5-2-29. Regelen ble avskaffet i Sverige ved forordning 19. mai 1845, i Danmark ved lov av 21. mai 1845 og i Norge ved arveloven av 31. juli 1854.

I moderne språkbruk avspeiles disse reglene i at uttrykket *brorpart* brukes om *den største del* av noe.

Kilder
------

* Chr. IV Norske lovbog Cap. VII
* Norske Lov 5-2-19 og 5-2-29
* Arkivverket om *skifter*

Eksterne lenker
---------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Wiktionary: brorpart – ordbokoppføring |

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |