recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Françoise Dürr** (født 25. desember 1942 i Alger i Algerie) er en tidligere profesjonell fransk tennisspiller.

Dürr vant i løpet av sin tenniskarriere 26 single- og 42 dubleturneringer. Hun var en av verdens ti beste kvinnelige singlespiller i perioden 1965–76 som best var hun nummer tre (1967) på rankingen. Hun ble profesjonell tennisspillere i 1968 i forbindelse med at «Open Era» innleddes. 

I 1967 spilte hun i finalen i Grand Slam-turneringen Franske mesterskapet. Hun møtte Lesley Turner fra Australia, som hadde vunnet turneringen to ganger før, Dürr vant med 4-6, 6-3, 6-4 og tok dermed sin første og eneste Grand Slam-tittel i single. Hun vant også damedoublen sammen med Gail Sherriff som den første av i alt fem strake doubletittler i turneringen. En bedrift som senere har blitt tangert av Martina Navrátilová og Gigi Fernandez.

Som profesjonell spillere vant Dürr 6 double- og 4 mixed doubletitler i Grand Slam-turneringer. Fire i double og tre i mixed double i French Open på Roland Garros, to i double i US Open og en mixed double i Wimbledon. Hun spilte i hele 6 doublefinaler i Wimbledon, siste gang i 1975, uten å lykkes å vinne.

Dürr deltok også på det franske Fed Cup-laget i årene 1963–67, 1970, 1972 og 1977–79, hun spilte 48 Fed Cup-kamper hvorav hun vant 31. I 1996 var hun lagkaptein for det franske Fed Cup-laget. 

Francoise Dürr ble i 2003 opptatt i International Tennis Hall of Fame.

Grand Slam-titler
-----------------

* Frankrikes flagg **Franske mesterskapet/French Open:**
	+ Single damer – 1967 (hun beseiret Lesley Turner med 4-6, 6-3, 6-4 i finalen)
	+ Double damer – 1967 (sammen med Gail Sherriff)
	+ Double damer – 1968 (sammen med Ann Haydon-Jones)
	+ Mixed double – 1968 (sammen med Jean-Claude Barclay)
	+ Double damer – 1969 (sammen med Ann Haydon-Jones)
	+ Double damer – 1970 (sammen med Gail Sherriff Chanfreau)
	+ Double damer – 1971 (sammen med Gail Sherriff Chanfreau)
	+ Mixed double – 1971 (sammen med Jean-Claude Barclay)
	+ Mixed double – 1973 (sammen med Jean-Claude Barclay)

* Storbritannias flagg **Wimbledon:**
	+ Mixed double – 1976 (sammen med Tony Roche)

* USAs flagg **US Open:**
	+ Double damer – 1969 (sammen med Darlene Hard)
	+ Double damer – 1972 (sammen med Betty Stöve)

Referanser
----------

1. 1 2   100 years of Wimbledon, side(r) 211[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.tennisfame.com[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   web.archive.org[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Françoise Durr – WTA Tennis Rediger på Wikidata

* (en) Françoise Durr – ITF Tennis Rediger på Wikidata

* (en) Françoise Durr – FedCup Rediger på Wikidata

* (en) Françoise Durr – International Tennis Hall of Fame Rediger på Wikidata
**Goësbreen** er en 2 km lang og 1 km² stor isbre helt sør på Spitsbergen, Svalbard, i fjellområdet i sørlige Sørkapp Land. Breen strekker seg vestover fra Flakdalen helt øverst i Bungebreen, og mot Gåsbreen i sørvest som den dog ikke når helt fram til. Den avgrenses i nord av Midifjellet (639 m) – og har forbindelse sørover til den 1 km lange og smale **Portbreen** i sør som den i realiteten henger helt sammen med. Goësbreen ligger tre kilometer sør for Gåshamna i Hornsund. Den ender før Gåsbreen med en 500 meter bred morene som skiller disse breene fra hverandre.

Goësbreen har i likhet med Gåshamna sitt navn etter nederlandsk «Goeshaven», etter Axel Theodor Goës (1835-97), nederlandsk lege, zoolog og botaniker på Adolf Erik Nordenskiölds ekspedisjonen til Svalbard i 1861. Det finnes samtidig en egen Gåsbreen ved Goësbreen, på andre siden av det bratte Midifjellet.

Referanser
----------

1. ↑  Goësbreen *Stadnamn i norske polarområde*, Norsk polarinstitutt. Besøkt 10. mars 2013

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Norsk polarinstitutt
 |
En gul ost på en hvit tallerken sett ovenfra i dagslys, med tydelige blåmuggsstriper. Nederst til venstre ligger det en avskåret etikett for osten.Et kraftkarostestykke sett ovenfra.
**Kraftkar** er en norsk blåmuggost laget på pasteurisert melk fra Tingvollost i Torjulvågen på Nordmøre. Den ble først tilvirket i 2004.

Framstilling
------------

Osten blir ystet av helmelk og fløte fra egen gård, og tilsettes *Penicillium roqueforti*, som skaper de tradisjonelle blåmuggårene. Osten er sylinderformet med en diameter på 18 centimeter, er syv centimeter høy og veier rundt 1,8 kilo.

Kraftkar modnes normalt i seks måneder, og får etter åtte måneder betegnelsen «vellagret». Osten har en kremet og litt kornet konsistens, og smaken har et tydelig saltpreg. Fargen på Kraftkar er gråhvit med blå-grå muggårer.

Utmerkelser
-----------

Osten har fått flere utmerkelser, blant annet gull i World Cheese Awards 2011, gull i International Cheese Awards 2013 og sølv i World Cheese Awards 2015.

I 2016 ble en Kraftkar som var modnet i tolv måneder kåret til World Champion Cheese (beste ost ved World Cheese Awards 2016, uansett klasse). Kraftkar er også tildelt Spesialitet-merket fra Stiftelsen Norsk Mat.

Kilder
------

* Jan Peter Aursnes via Store norske leksikon, «Kraftkar» CC-BY-SA-3.0, besøkt 31. juli 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** TasteAtlas
 |
**Politisk rehabilitering** betyr tilbakeføring rettigheter eller status til en person (eller gruppe mennesker) i form av statsborgerlige rettigheter som har vært fratatt dem.

Denne rehabiliteringen skiller seg fra annen oppreisning ved at den er betinget ut fra den anklagedes politiske holdning, og uten at det har vært bevist at det har vært brudd på sivil eller militær straffelov eller at de påførte ulempene på annen måte har vist seg å ha vært rimelige.

Historisk bruk av politisk rehabilitering
-----------------------------------------

Politisk rehabilitering er særlig kjent fra Sovjetunionen og andre diktaturstater etter at politisk aktive personer, grupper eller folkegrupper har falt i unåde.
I Sovjetunionen kunne personer straffes for politiske ytringer med fengsel, konsentrasjonsleir, utestengning fra partiet eller organisasjoner og forvisning.
Kjente personer som ble rehabilitert er Andrej Sakharov og Władysław Gomułka. 

Dømte krigsfanger blir ofte rehabilitert etter avsonet straff. Nazi-Tysklands siste statssjef, Karl Dönitz, ble overveiende rehabilitert før sin død.

Men også i religiøse samfunn som den katolske kirke har paven rehabilitert personer som tidligere hadde vært bannlyst eller dømt ut fra sine kirkelige rettigheter.

Politisk rehabilitering i Norge
-------------------------------

I Norge ble NS-dømte som fikk fradømt sin f.eks. stemmerett som en del av sin straff, rehabilitert da de fikk sine statsborgerlige rettigheter tilbake. 

Partisanene i Øst-Finnmark er blitt omtalt som rehabilitert da kong Harald i sin tale i Kiberg under signingsferden den 3. august 1992 ga uttrykk for at partisanene hadde blitt urettmessig behandlet etter krigen. Partisanene som på grunn av sin politiske tilknytning til Sovjetunionen; såvel som til de norsketniske samfunnene på Fiskerhalvøya; hadde tjenestegjort på sovjetisk side under andre verdenskrig og ble under den kalde krigen sett på av norske myndigheter som landsforrædere og overvåket av Politiets overvåkingstjeneste helt frem til omkring 1980, noe som bl.a. medførte store vanskeligheter for dem og deres familiemedlemmer å få jobb i det offentlige. Det finnes også eksempler på at de tidligere partisanene mistet sivilt arbeid så sent som på 1950-tallet.
I tillegg ble kibergværinger som var slektninger, oftest barn, av kommunister og andre kibergværinger som POT feilaktig mistenkte slike sympatier også utsatt for samme overvåking.

Se også
-------

* Rehabilitering (Sovjetunionen)

Referanser
----------

1. ↑  Morten Jentoft: Mennesker ved en grense, ISBN 978-82-05-35337-4, 2005
2. ↑  Kongehuset.no: H.M. Kongens tale ved partisanbautaen i Kiberg, 3. august 1992
3. ↑  Partisanen Håkon Sneve fra Sør-Varanger mistet jobben ved Bjørnevatn gruver i 1955 etter at AP-representanter hadde anmodet direktøren om dette.
4. ↑  Utposten: Paranoide vrangforestillinger? Arkivert 10. mars 2005 hos Wayback Machine.
**Aleksander Suuman** (født 25. april 1927 i Laekvere, Lääne-Viru fylke, død 19. april 2003) var en estisk lyriker og maler. Han var også kjent under den estifiserte formen av navnet sitt, **Suumani Sass**.

Aleksander Suuman kom fra en bondefamilie. Fra 1947 til 1954 studerte han ved det estiske kunstakademiet, og underviste deretter ved kunstskoler: 1954-58 i Tallinn og 1957-75 i Tartu. Fra 1980 underviste han ved kunstakademiet i Tallinn. Han er kjent som naturmaler og spilte en symbolsk rolle for den estiske miljøbevegelsen og estisk landskapsvern.

Som lyriker debuterte han i 1963 med *Å seda inimeste*. Han utga i alt 12 samlinger fra 1963 til 2000. Dikt i utvalg ble utgitt tre ganger, i 1977, 1988 og 2002. Hans lyrikk omfatter flere sjangre: naturdikt, sentrallyrikk, aforismer og konkret lyrikk.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, BNF-ID 12573382g[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Kokk, Aavo og Eilart, Andres: *Brushstroke Estonia*, forlaget Regio. Tallinn, 2011, side 96.

Portal: Estland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** MusicBrainz
 |
Et rullesystem over dekk med seilet innrullet
En **rullefokk** eller **rullegenoa** er et system på en seilbåt der det rundt fokkestaget er en aluminiums- eller karbonprofil som kan roteres, slik at seilet rulles inn på profilen. Profilen roteres manuelt med tauverk eller ved hjelp et elektrisk- eller hydraulisk spill, som betjenes med brytere fra kokpiten. Dette gir en enkel mulighet for å redusere seilarealet og for å rulle seilet helt inn. En vanlig fokk tar en del tid å få på plass, festet til fokkestag, skjøter og fall og få det heist. Det går langt raskere å rulle en rullefokk ut og inn når seilet ikke skal brukes.

Rullemekanismen kan også brukes til å reve seilet med, men dette gir seilet en dårligere aerodynamisk form, og benyttes derfor ikke i regatta.

For turseilere byr systemet på svært praktisk seilhåndtering, men dersom profilen skades kan det være umulig å få seilet ned igjen, hvilket kan være farlig. Systemet er derfor omdiskutert.

Dersom systemet betjenes med tauverk vil profilen forrest på fokka gå ned til en rull som har en opprullet reveline når fokka er i bruk. Lina går tilbake til kokpiten i seilbåten. Når skjøtene er slakke kan lina strammes inn og fokka rulles opp på profilen.

En rullegenoa består av det samme system, men seilet er i stedet for en fokk en genoa.
**Schweizer X-26 «Frigate»** er et toseters seilfly bygd av Schweizer Aircraft Corporation for USAs marine USN.

Historie
--------

X-26 var blant det minste av X-prosjektene, og hemmelighold var også et tema. Dette gjør at ikke alt er kjent angående historie og oppdragene det fløy.

### X-26A

X-26A er et standard umotorisert toseters Schweizer SGS 2-32 seilfly som blir brukt av marinens testpilot-skole ved Patuxent River, Maryland. Formålet var å la pilotene oppleve ustabilitetsfenomener og lære å gjenvinne kontrollen i et langsomt reagerende fly. 4 seilfly ble levert, men 3 ble ødelagt i ulykker. Disse ble imidlertid raskt erstattet, og flytrening med X-26A pågår fremdeles. Dette gjør X-26A til det lengstlevende operative X-flyet hittil.

### X-26B

Under Vietnamkrigen ble to av marinens X-26A konvertert til motoriserte seilfly. Disse fikk betegnelsen X-26B, og ble utlånt til hæren. Hensikten med X-26B var å ha et stillegående observasjons- og rekognoseringsfly, med forskjellige instrumenter og sensorer for militær rekognosering ombord. Testingen i Vietnam var vellykket, og 14 andre fly (av forskjellig fabrikat) ble kjøpt. De to X-26B ble de-modifisert tilbake til X-26A og levert tilbake til marinen. 

Et eksemplar av X-26B er bevart, og står utstilt på Army Aviation Museum i Fort Rucker, Alabama.

Design
------

X-26A er et standard Schweizer SGS 2-32 umotorisert seilfly som blir trukket til værs av et tauings-fly. Det har 2 seter, et til elev og et til instruktør. X-26B var X-26A modifisert av Lockheed med en langsomt roterende firebladers propell som var montert over førerkabinen.

Spesifikasjoner
---------------

(Gjelder X-26A hvis ikke annet er angitt)

**Dimensjoner**

* **Mannskap:** 2
* **Lengde:** 8,15 m
* **Høyde:** 2,82 m
* **Vekt (tom):** 389 kg
* **Vekt (maks):** 648 kg
* **Vingespenn:** 17,4 m

**Ytelse**

* **Motor:** Ingen (X-26A) / 1 stk. Continental O-200A 4-sylindret luftavkjølt boksermotor (X-26B)
* **Toppfart:** 254 km/t
* **Maks operasjonshøyde:** 5 640 m (18 500 fot)

Kilder
------

* NASA – American X-vehicles, An Inventory—X-1 to X-50 (side 34) Utgitt 2003 (pdf) Besøkt 20. mars 2015
* The US Navy - Fact File: X-26A high performance glider Besøkt 20. mars 2015

| * v
* d
* r
USAs X-fly (eksperiment-fly) |
| --- |
| 
* X-1
* X-2
* X-3
* X-4
* X-5
* X-6
* X-7
* X-8
* X-9
* X-10
* X-11
* X-12
* X-13
* X-14
* X-15
* X-16
* X-17
* X-18
* X-19
* X-20
* X-21
* X-22
* X-23
* X-24
* X-25
* X-26
* X-27
* X-28
* X-29
* X-30
* X-31
* X-32
* X-33
* X-34
* X-35
* X-36
* X-37
* X-38
* *X-39*
* X-40
* X-41
* X-42
* X-43
* X-44
* X-45
* X-46
* X-47
* X-48
* X-49
* X-50
* X-51
* *X-52*
* X-53
* X-54
* X-55
* X-56
* X-57
* *X-58*
* X-59
* X-60
* X-61
* X-62
* *X-63*
* *X-64*
* X-65
* X-66

 |
**Aleksander V av Makedonia** (gresk: Ἀλέξανδρος Ε' ὁ Μακεδών, døde 294 f.Kr.) var den tredje og yngste sønn av Kassandros og Thessalonike. Hans mor var halvsøster av Aleksander den store. Han styrte som konge av kongeriket Makedonia sammen med sin bror Antipatros II fra 297 til 294 f.Kr.

Da Antipatros drept deres mor og forviste ham fra makten, vendte han seg til Pyrrhos og Demetrios I Poliorketes for å få hjelp til å gjenerobre sin trone. Til Pyrrhos lovte han, som gjenytelse for alliansen, landet ved vestkysten av Makedonia, sammen med provinsene Ambrakia, Akarnania, og Amfilokia. Demetrios, i henhold til historikeren Plutark, kom etter at Pyrrhos hadde trukket seg tilbake, og da uenighetene mellom Aleksander og Antipatros var blitt bilagt, var han et uønsket besøk. Mens Aleksander tok likevel tok imot ham med den største gjestmildhet, hevdet Plutark at han hadde lagt en plan for å få Demetrios myrdet ved middagen, men det ble forhindret ved at Demetrios var forsiktig. Den neste dagen tok Demetrios avskjed, og Aleksander fulgt ham så langt som til Thessalia. I byen Larissa spiste han middag sammen med Demetrios og tok ingen vakter med seg, og ble da myrdet av Demetrios sammen med de venner han hadde med seg.

Demetrios etterfulgte ham som konge av Makedonia det samme året.

Referanser
----------

1. ↑   Elder, Edward (1867): «Alexander» i: Smith, William: *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology* **1**. Boston: Little, Brown and Company. s. 115.
2. ↑   Plutark: *Pyrrhus*, s. 386, b
3. ↑   Plutark: *Demetrius* 906, a. b
4. ↑   Junianus Justinus, xvi. 1
5. ↑   Diodorus Siculus, xxi. Exc. 7

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Filip IV av Makedonia** | **Konger av Makedonia**( 297 f.Kr.– 294 f.Kr.) | Etterfølger:**Demetrios I Poliorketes** |
**Jakovlev Jak-28** (NATO-kallenavn **Brewer**, **Firebar** og **Maestro**) var et sovjetisk militærfly produsert av Jakovlev. Flyet hadde turbojetmotorer, og var først og fremst påtenkt som et lett bombe- og angrepsfly. Senere ble det imidlertid modifisert til både jager- og rekognoseringsfly. Jak-28 fløy første gang 5. mars 1958 som **Jak-129**, og flyene ble satt inn i aktiv tjeneste vinteren 1961–62.

Flyet var ved første blikk svært likt Jak-25, men det var et helt nytt design. Den første varianten var en bomber/taktisk angrepsfly, mens den senere varianten Yak-28P var modifisert som en allværs-jager med førerkabin for to. Denne varianten ble designet for å operere i lav og medium høyde, og var utstyrt med en Orel radar. Det var i tillegg bevæpnet med luft-til-luft missiler. Flyet ble også oppgradert ved at motorene fikk etterbrennere. NATO kallenavnet på denne varianten var «Firebar». 

Produksjonen av Jak-28 stoppet i 1967 etter å ha produsert 437 jagere, og flyet ble faset ut på midten av 1980-tallet.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Yakovlev Yak-28 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** LCCN
 |
***Clytra rotundata*** er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den er utbredt bare på Kypros.
.

*Clytra rotundata* er omtrent 10 mm lang. Kroppen er noe langsmal sylindrisk, med en antydning til en dråpeform.

Den har et svart hode, scutellumet og halsskjold (pronotum). Dekkvingene er gul-røde, med to forholdsvis små svarte flekker hver, den fremste er på siden, mens den bakerste er mer på «ryggsiden».

De voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. Larvene er ikke planteetere, men lever derimot i maurtuer, der de spiser matrester, men trolig også kan forgripe seg på maurlarvene.

Hunnen legger eggene sine nær en maurtue, den kan også sitte i en busk over turen og slippe eggene ned på den. Eggene er beskyttet av en hard hinne, og blir båret inn i maurtua av maurene. Når larven klekker, beholder den hinnene som beskyttelse, og bygger på den med sandkorn og sekreter etter som den vokser, den unngår slik maurenes angrep.

*Clytra rotundata* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  www.biol.uni.wroc.pl Arkivert 23. september 2015 hos Wayback Machine. besøksdato: 4. mars 2010

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Clytra rotundata* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Clytra rotundata* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Clytra rotundata* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Clytra rotundata* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* *Clytra rotundata* www.biol.uni.wroc.pl Arkivert 23. september 2015 hos Wayback Machine.
* *Clytra rotundata* - Fauna Europaea
* Norsk Entomologisk forening
**François de Cuvilliés den eldre** (født 23. oktober 1695 i Soignies (Hainaut), død 14. april 1768 i München) var en belgiskfødt tysk designer og arkitekt.

I 1715 kom han som hoffdverg til kurfyrst Maximilian IIs hoff i München. Han ble utdannet hos Joseph Effner og 1720–1724 ved Paris-akademiet under François Blondel. 1725 ble han utnevnt til hoffbyggmester ved det kurfyrstelige hoff.

Under sitt andre Parisopphold mellom 1754–1755 overtok han elementer av Régence og italienske ornamentsformer. Hans byggestil var likevel overveiende bayersk, og han regnes til de største mestrene i den sydtyske rokokko. Hans grunnplaners genialitet, dekorasjonenes praktfulle eleganse og hans forbindelse av fantasi med subtil smak blir sagt å være uovertruffen.

Mellom 1738 og 1756 offentliggjorde han mer enn femten bøker om utsmykning av rom. Illustrasjonene i disse bøkene bidro til å gjøre rokokkoens smak og stil utbredt i hele Europa.

Cuvilliés deltok med stor tyngde i bygningen av slottene Brühl (1728 til 1740) og Wilhelmsthal (1744). I München arbeidet han i 1728 med Palais Piosaque de Non, 1730 til 1737 med de såkalte *Reiche Zimmern* i den kurfyrstelige residensen, 1734 til 1739 med Amalienburg i parken ved Nymphenburg og 1750 til 1753 med *Cuvilliés-Theater*.

Han var far til François de Cuvilliés (den yngre).

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, oppført som Francois de Cuvillies, the Elder, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Francois-de-Cuvillies-the-Elder, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   RKDartists, «François de Cuvilliés the Elder», RKD kunstner-ID 19486[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Proleksis Encyclopedia, Proleksis enciklopedija ID 16365[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Union List of Artist Names, ULAN 500007421, utgitt 5. november 2010, besøkt 22. mai 2021[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** NKC
 |
***Clytra laeviuscula*** er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den er utbredt i det meste av Europa og østover i Asia.
.

*Clytra laeviuscula* er omtrent 10 mm lang. Kroppen er langsmal og sylindrisk, ikke så oval som bladbillene ofte er. Den har et svart hode, scutellumet og halsskjold (pronotum). Dekkvingene er gul-røde, med to svarte flekker hver, den fremste er liten, mens den bakerste er ganske stor, slik at det nesten dannes en mørk tverrlinje over dekkvingene.

De voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. Larvene er ikke planteetere, men lever derimot i maurtuer, der de spiser matrester, men trolig også kan forgripe seg på maurlarvene.

Hunnen legger eggene sine nær en maurtue, den kan også sitte i en busk over turen og slippe eggene ned på den. Eggene er beskyttet av en hard hinne, og blir båret inn i maurtua av maurene. Når larven klekker, beholder den hinnene som beskyttelse, og bygger på den med sandkorn og sekreter etter som den vokser, den unngår slik maurenes angrep.

*Clytra laeviuscula* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser
----------

1. ↑  www.biol.uni.wroc.pl besøksdato: 4. mars 2010

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Clytra laeviuscula* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Clytra laeviuscula* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Clytra laeviuscula* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Clytra laeviuscula* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Clytra laeviuscula* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Clytra laeviuscula* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Clytra laeviuscula* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* *Clytra laeviuscula* www.biol.uni.wroc.pl
* *Clytra laeviuscula* - Fauna Europaea
* Norsk Entomologisk forening
***Aloha Oe*** er en amerikansk stumfilm fra 1915.

Handling
--------

Advokaten David Harmon vinner en viktig rettssak, men avslutter ofte dagene ved et snuskete vertshus. Forloveden hans sørger for at han får plass på et seilskip i et forsøk på å få ham til å slutte med alkoholen. men på sjøen ødelegger en storm hele skipet, og Harmon blir dermed strandet på en tropisk øy. Der redder han datteren til en innfødt høvding, fra å bli ofret til lava-gudene. Sammen lever de en idyllisk tilværelse, i alle fall for en periode.

Harmon trekkes imidlertid snart tilbake til sivilisasjonen igjen. Men når han vender hjem oppdager han snart at hans forlovede allerede har giftet seg med bestevennen hans. Etter en drink innser Harmon at hans virkelige liv var på øya, så han vender tilbake dit. Men der oppdager han at hans elskede i ferd med å bli ofret til gudene, og denne gangen har hun sønnen deres i armene hennes.

Skuespillere
------------

* Willard Mack – David Harmon
* Enid Markey – Kalaniweo
* Margaret Thompson – Dris Keith
* Frank Borzage
* J. Frank Burke

Referanser
----------

1. ↑  Aloha Oe

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Aloha Oe* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Aloha Oe* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Aloha Oe* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Aloha Oe* på Silent Era Rediger på Wikidata
***Coscinocera rothschildi*** er en sommerfugl som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).

Utseende
--------

En meget stor, brun påfuglspinner. Hannens vingespenn er ca. 160 millimeter, hunnen er litt større. Hannens forvinger er litt sigdformede, bakvingene trukket ut til en lang stjert. Arten er temmelig ensfarget brun, vingenes gjennomsiktige flekker er ganske små og omgitt av en svart ring. Hunnen er lysere brun, de gjennomsiktige flekkene er større og dråpeformede og bakvingen er ikke trukket ut til en stjert, men har en bredt forlenget bakflik.

Levevis
-------

Larvene lever på ulike slags busker og trær. Disse artene kan utnytte en rekke forskjellige fødeplanter. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg, men overlever på fett de har lagret fra larvetiden. De svære hunnene sitter mest i ro og sender ut feromoner, som de aktive hannene kan merke på lang avstand.

Utbredelse
----------

Arten finnes på Halmahera.

Systematisk inndeling
---------------------

Den blir ofte regnet som en underart av *Coscinocera hercules*.

**Treliste**
* Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
	+ Gruppen Glossata
		- Gruppen Coelolepida
			* Gruppen Myoglossata
				+ Gruppen Neolepidoptera
					- Gruppen Heteroneura
						* Gruppen Eulepidoptera
							+ Gruppen Ditrysia
								- Gruppen Apoditrysia
									* Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
										+ Overfamilien spinnere (i vid forstand), Bombycoidea
											- Familien påfuglspinnere, Saturniidae
												* Underfamilien Saturniinae
													+ Slektsgruppen Attacini – inneholder mange svært store arter
														- Slekten *Coscinocera* Butler, 1879
															* *Coscinocera rothschildi* LeMoult, 1933

Kilder
------

* Bilder av arten

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Coscinocera rothschildi* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
* Saturniidae Web - *Coscinocera rothschildi*
Linktrener
**Linktrener** ble utviklet midt på 1930-tallet for å dekke et behov for en sikker måte å trene nye piloter i å fly «etter instrumentene», dvs. å fly etter det som kalles IFR-regler. Det ble utviklet av den tidligere orgelbygger Edwin Albert Link som brukte sine kunnskaper om pumper, ventiler og belger til konstruere en flysimulator som reagerte på flygerens bruk av linktrenerens kontrollorganer. 

Den består av en liten svingbar kabin utstyrt som en vanlig førerkabin i et mindre fly, er montert på et universalledd som i alle sine bevegelse nøyaktig følger spak, pedaler og håndtak. Instrumentene reagerer fullstendig som i et fly, slik at eleven får anledning til å utføre alle de manøvrer som behøves under vanlig flyging.

Instruktøren sitter utenfor med et kartbord foran seg og kan følge den ruten et virkelig fly ville ha fulgt. Gjennom telefon kan han korrigere eleven og illudere forhold som kan påvirke flyets kurs, f.eks sette inn «kunstige vindkast», sterk oppdrift ol.

Se også
-------

* Flygesimulator
* Flysikkerhet

Eksterne lenker
---------------

* Edwin Link biografi
* Linktrenerns historie

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Polarisert pluralisme** er en betegnelse brukt på en type partisystem som er karakterisert av store ideologiske forskjeller, et stort antall politiske partier, sentrigugale tendenser hos velgerne og store, uansvarlige partier på ytterfløyene. Begrepet blei først tatt i bruk av Giovanni Sartori. 

I et typisk to- eller flerpartisystem vil velgerne spre seg blant de politiske partiene på høyre-venstre-aksen på en måte som omtrent tilsvarer ei normalfordeling. Dersom landet er prega av polarisert pluralisme, vil fordelinga derimot mer ha preg av å være bimodal, der de politiske kreftene på ytterkantene står sterkt, mens oppslutninga om partiene i sentrum er langt svakere. I motsetning til ved ei normalfordeling, vil partiene i slike tilfeller bli premiert velgermessig ved å bevege seg politisk vekk fra sentrum. Denne situasjonen gjør det svært vanskelig å skape stabile regjeringer. 

Den tyske Weimarrepublikken var prega av polarisert pluralisme, særlig i den siste fasen før nazistene overtok makta. Både kommunistene og nazistene sto sterkt, men nazistene var noe sterkere enn kommunistene. Til sammen hadde disse to partiene flertallet av stemmene og representantene i Riksdagen, men noe regjeringssamarbeid var ikke aktuelt, da de var politiske hovedfiender. De politiske partiene i sentrum hadde derfor store problemer med å danne regjering og det hele endte til slutt med Hitlers maktovertagelse i 1933.
**Lachlan Clarke** (født i New York, USA) er en amerikansk hundekjører fra Buena Vista, Colorado, USA. 

Clarke startet med hundekjøring i 2001, og han ble nummer 13 i Percy DeWolf 200 i 2002. Han har deltatt tre ganger i Race to the Sky. I 2002 ble han nummer 17, i 2004 nummer 14 og i 2006 endte han som nummer 9. Han har også deltatt to ganger i Seeley Lake 200 og i Yukon Quest 300 der han fikk en 4.-plass i 2005. 

I 2003 debuterte Lachlan Clarke i Iditarod, men måtte bryte ved sjekkpunktet Eagle Island. Totalt har han deltatt tre ganger i verdens lengste hundesledeløp, og hans beste plassering er fra 2005 da han ble nummer 60.

Plasseringer i Iditarod
-----------------------

| År | Plassering | Tid |
| --- | --- | --- |
| 2003 | Brøt |  |
| 2005 | 60 | 13 døgn, 22 timer og 53 minutter |
| 2006 | 63 | 13 døgn, 20 timer og 26 minutter |

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Lachlan Clarke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Lachlan Clarke – Iditarod Trail Sled Dog Race Rediger på Wikidata
* Biografiside fra Cabela
***Cryptodus passaloides*** er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

Utseende
--------

En middelsstor (ca. 20-25 millimeter), avlang og slank, blankt mørkbrun hornbille. Kroppsformen er litt flat. Hodet mangler horn, men pannen er ovalt utvidet med en markert kantlist, hodet er skovlformet. Dekkvingene er forholdsvis lange og smale med tydelige punktstriper. Hele kroppen, særlig pronotum, er kraftig punktert.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg under barken på døde trær, mest løvtrær. De ser ut til å leve mest av andre insekter og vokser raskt, utviklingen tar ca. 4 måneder.
De voksne billene er aktive rovdyr som dreper og spiser andre insekter, men de spiser trolig også en del frukt. De kan leve opptil tre år som voksne. Denne arten finnes sammen med maur og termitter.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Australia (Western Australia og South Australia).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Stammen Phileurini Burmeister, 1847
						* Slekten *Cryptodus* MacLeay, 1819
							+ ***Cryptodus passaloides*** Germar, 1848

Kilder
------

* Dynastidae du Monde - nettside om arten

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Cryptodus passaloides* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Cryptodus passaloides* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Cryptodus passaloides* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Begge sider av en taleregistrator
Taleregistrator funnet på havaristedet.
**Taleregistrator**, på engelsk mer presis kalt *cockpit voice recorder*, er et instrument for opptak av lyd og tale i et luftfartøys førerkabin.

Taleregistratoren tar opp all lyd i førerkabinen, det vil si kommunikasjon mellom besetningen og mellom besetning og flykontrollen. I likhet med ferdsskriveren er dette instrumenter som kan lette arbeidet for havariinspektørene som etterforsker ulykker og hendelser.

En standard taleregistrator tar opp fire kanaler over en periode på to timer. Opprinnelig var kravet 30 minutter, men dette har vist seg å være utilstrekkelig. I mange tilfeller har det vist seg at de bakenforliggende årsaker til et havari kan ha oppstått mer enn 30 minutter forut for havariet.

De første utgaver av taleregistrator var en enkel båndopptaker, først med en metalltråd, senere magnetbånd.

Begge instrumenter monteres i flyets haleror, et område som erfaringsmessig blir minst utsatt ved flyulykker. Begge instrumentene, som populært kalles «de sorte boksene», tross den sterke oransje farge, skal tåle påkjenningene som kan oppstå ved en flyulykke, typisk 3 600 g og temperaturer på over 1 000 °C med varighet på en halv til én time.[] Boksene skal også tåle å ligge under vann en viss tid, typisk én måned.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Kjeller FF9 Kaje** var et norsk-bygget skole- og speidefly som ble bygget ved Kjeller Flyfabrikk for Hærens flyvevæsen.

FF9 Kaje ble bygget i tre serier mellom 1921 og 1926 i tilsammen 19 eksemplarer. Flykroppen var konstruert i Norge, tegnet av Einar Sem-Jacobsen, mens vingen var lisensbygget av tysk konstruksjon (*Göttingen*-profil). Vingene ble tilvirket i av trespanter kledd med duk. Under vingens midtpunkt mellom øvre og undre vinge var det montert to vertikale trestøtter som var forbundet til flykroppen med to metallstag. Flykroppen var i en fagverkskonsruksjon av furulister kledd med finer og duk. Motorkappen var av aluminium. Understellet bestod av et par hovedhjul plassert i framkant med den undre vingen og en haleski som tok opp belastningen fra kroppens bakre del. Lærer og elev/observatør satt i hver sin åpne sittebrønn i førerkabinen, plassert i tandem.

I den første serien *Kaje I*, som ble bygget i 1921–1922, ble det bygget ti fly. Da Hærens flyvevæsen hadde behov for flere fly, ble byggingen tatt opp igjen i 1925, samtidig ble det innført mindre forandringer, og serien fikk derfor navnet *Kaje II*. Et år senere ble det bygget ytterligere fem eksemplarer som fikk betegnelsen *Kaje III*. Mellom de tre versjonene ble det foretatt mindre endringer; vingespennet, rorflatene og vingeprofilen ble endret basert på erfaringer med foregående modell. Hærens flyvevæsen gjorde også en del tester med å bevæpne flyet, samt forsøk på trådløs kommunikasjon.

Flyet var i bruk frem til 1937. På Norsk Luftfartsmuseum i Bodø finnes et bevart eksemplar utstilt.

Antall produserte/byggeår
-------------------------

* Kaje I: 10 fly 1921–1922
* Kaje II: 4 fly 1925
* Kaje III: 5 fly 1926.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kjeller F.F.9 Kaje – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Kaje på Norske luftfartsmuseum
**Cryptocercidae** er en gruppe (familie) av insekter som tilhører ordenen kakerlakker. De er blitt regnet som nære slektninger med termittene, men det er usikkert om dette er korrekt.

Utseende
--------

Middelsstore (voksne er 20-30 mm), ovale, avlange, kortbeinte og helt vingeløse kakerlakker. Antennene er ganske korte. På farge er de gjerne mørkrøde.

Liv og utvikling
----------------

Som hos andre kakerlakker utvikler eggene seg i en hornaktig eggkapsel (oothek) som hunnen bærer med seg til eggene klekkes. Kakerlakkene har ufullstendig forvandling, og nymfene ser ut som små versjoner av de voksne (særlig hos de artene der de voksne ikke utvikler vinger).
Slekten *Cryptocercus* utmerker seg ved at disse kakerlakkene lever av død ved som de fordøyer ved hjelp av mikroorganismer i mage-tarmkanalen, og at de danner samfunn. En hann og en hunn holder sammen i flere år (monogami er sjeldent mellom insekter) og avler opp et ungekull sammen. Avkommet får i seg mikroorganismene de trenger ved å spise sekreter fra foreldrenes tarm. Slik ligner de sterkt på termitter, og man har trodd at *Cryptocercus* representerer en gruppe som står nært til termittenes forfedre. Nyere forskning tyder på at dette er tvilsomt, og at likhetstrekkene mellom *Cryptocercus* og termitter er utviklet parallelt, uavhengig av hverandre.

Utbredelse
----------

*Cryptocercus* finnes først og fremst i Nord-Amerika, med fem arter, videre er det kjent én art fra Russland og én fra Kina.

Systematisk inndeling
---------------------

Det er usikkert om Cryptocercidae representerer noen naturlig gruppe. Ofte blir den referert til mer uformelt som "*Cryptocercus*-gruppen". Molekylære studier kan tyde på at slekten *Cryptocercus* bør plasseres i familien Polyphagidae.

**Treliste**
* **Ekte insekter** (Ectognatha)
	+ **Dicondylia**
		- **Vingede insekter** (Pterygota)
			* **Neoptera** («nyvinger»)
				+ **Dictyoptera**
					- **Kakerlakker** (Blattodea)
						* Familien Cryptocercidae
							+ Slekten *Cryptocercus* Scudder, 1862 – 7 arter

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Cryptocercidae* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Cryptocercidae* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Cryptocercidae* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Cryptocercidae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Cryptocercus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Cryptocercus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Norges Gresshopper, og gresshoppelignende insekter. – Norsk side om kakerlakker.
* Tree of Life: Dictyoptera Med flotte bilder.
* Norsk Entomologisk forening
* Bildegalleri over nordamerikanske arter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Mottak- og transportbataljonen** er en bataljon i Forsvarets logistikkorganisasjon opprettet i 2021, som har ansvar for transportkontroll av miltære kjøretøy og annet materiell.

Bataljonen har base ved Sessvollmoen leir på Romerike.

Bakgrunn
--------

Under NATO-øvelsen *Trident Juncture* i 2018 ble det for første gang i Norge satt opp en midlertidig RSOM (*Receiving, staging and onward movement*)-bataljon. I forlengelsen av dette ble Mottak- og transportbataljonen etablert som en del av Forsvarets styrkestruktur.

Oppgaver
--------

Bataljonens hovedoppdrag er å støtte mottak av allierte avdelinger i Norge med transportkontroll og håndtere videre forflytning fra mottaksområdene. Deler av avdelingen skal også løse oppgaver innen transportkontroll ved operasjoner i utlandet.

Organisering
------------

Bataljonen skal ha en fast bemanning i fredstid, med mulighet til å øke antall personer ved behov, og skal utføre oppgavene sine sammen med Forsvarets sivile samarbeidspartnere.

Forsvarets transportskole er innlemmet i bataljonen.

Referanser
----------

1. ↑  «Tildelingsbrev for Forsvaret 2022» (PDF). Forsvarsdepartementet. 22.12.2021. s. 19. Besøkt 27. februar 2023.
2. ↑  «Dette betyr alliert mottak for Norge». *Forsvaret*. Besøkt 27. februar 2023.
3. ↑  Vedlog, Karin Madshus, Hans Arne (30. oktober 2018). «Ble overrasket da Forsvaret plutselig banket på døra». *dagbladet.no* **(norsk)**. Besøkt 27. februar 2023.
4. ↑  «Forsvarets Forum nr. 3 2020». *forsvaretsforum.mpublish.no*. Besøkt 27. februar 2023.
5. ↑  Pål Otterå Larssen (2020). «Nasjonal styrkestruktur Hvordan påvirker forventede allierte forsterkninger nasjonal styrkestruktur?» (PDF). Forsvarets høgskole. Besøkt 27. februar 2023.
6. ↑  «Styrker mottaket av allierte med ny bataljon». *Forsvaret*. Besøkt 27. februar 2023.
**Thomas Wharton, 1. baron Wharton** (født 1495, død 23. august 1568) ble født i Kirkby Stephen, Westmorland, England, som den eldste sønnen av Thomas Wharton av Wharton Hall og hans hustru Agnes Warcup. I 1518 giftet han seg med Eleanor Stapleton, datter av Bryan Stapleton av Wighill. I 1531 kjøpte han herregården Healaugh hvor han bodde i den siste delen av livet sitt.

Han ble gjort til ridder ved Windsor i 1527 og var medlem av parlamentet for Appleby i årene 1529–1536 og for Cumberland 1542–1544. Han var sheriff av Cumberland (1529), utpekt som vokter av de nordlige områdene mot Skottland i 1537, og i 1541 ble han kaptein for festningen Carlisle Castle. Han fikk en del positiv omtale for sin krigføring mot skottene i 1542, spesielt for hans seier i slaget ved Solway Moss, noe han ble belønnet med et baroni av kong Henrik VIII av England i 1544, og han tok sitt sete i Overhuset i 1545.

Han er, for øvrig, fortsatt omtalt i negative vendinger i området rundt Kirkby Stephen for å ha ødelagt og fjernet byen Wharton ettersom den lå i vegen for hans utsikt over dalen. Han er beskrevet som en bestemt mann og en tyrannisk herre. Han var konstant i krangle med folk i sitt nabolag. Senere i livet flyttet han fra Wharton Hall til Healough i Yorkshire ettersom han var konstant i frykt for at noen av hans fiender ville drepe ham. Han døde ved Healaugh i 1568.

Han giftet seg første gang med Eleanor Stapleton i 1518 og fikk følgende barn med henne:

* Feorina Wharton
* Thomas Wharton, 2. baron Wharton
* Henry Wharton
* Joan Wharton

Han giftet seg andre gang med Anne Talbot den 18. november 1561 i Sheffield. Ekteskapet synes å ha vært barnløst.

Referanser
----------

1. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som Thomas Wharton, 1st Baron Wharton, SNAC Ark-ID w6670zvw, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   oppført som Thomas Wharton, Six Degrees of Francis Bacon ID 10012746, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   The Peerage, oppført som Thomas Wharton, 1st Baron Wharton, The Peerage person ID p14921.htm#i149209, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   The Peerage person ID p14921.htm#i149209, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2 3 4 5 6   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Wharton, Edward Ross (1898): *The Whartons of Wharton Hall*. Oxford: Oxford University Press.
* Wharton, Nathan Earl (1949): *The Wharton Sleeve*. San Marino, Calif.: privately published manuscript.
* Dale, Bryan (1906): *Good Lord Wharton*. London: The Congregational Union of England and Wales.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** LCCN
 |
**Kawasaki Ki-10** var et japansk jagerfly, endekker fra 1930-tallet.

Kostruksjonen startet i 1934 etter anbudsinnbydelse fra den japanske hæren om å bygge en dobbeldekker, et jagerfly med høy yteevne og gode flyegenskaper. Kawasakis forslag var en enkel og konvensjonell konstruksjon med fast understell og åpen sittebrønn i førerkabinen. Det ble lagt stor vekt på å få frem et fremragende jagerfly da fabrikken måtte konkurrere om kontrakten med Mitsubishi og Nakajima (Nakajima konstruerte senere en endekker som fikk betegnelsen Nakajima Ki-27). Den japanske arméen ble imponert over forslaget og beordret masseproduksjon. Ki-10 er å betrakte som høydepunktet av flyutviklingen i Japan til desember 1938 da byggingen opphørte. Da var det bygget 588 eksemplarer.

Flyet var i utstrakt bruk i krigen mot Kina i Mandsjuria i 1937, men da Japan erklærte krig mot USA i 1941 hadde de fleste fly blitt trukket tilbake fra førstelinje. Dog kunne det i begynnelsen av krigen forekomme at amerikanske flygere støtte på en og annen og ga den kodenavnet **Perry**.

Spesifikasjoner (Ki-10-II)
--------------------------

| Tekniske data  |  |
| --- | --- |
| Mannskap | 1 |
| Lengde | 7,55 m |
| Vingespenn | 10,02 m |
| Høyde | 3,00 m |
| Vingeareal | 23,00 m² |
| Vekt (uten last) | 1 360 kg |
| Vekt (maksimalt) | 1 740 kg |
| Motor | 1 × Kawasaki Ha-9-IIa (1 × 625 kW) |
| Ytelser |  |
| Maksimal hastighet | 400 km/t |
| Rekkevidde | 1 100 km |
| Marsjhøyde | 11 500 m |
| Klatrefart | 5 000 m/5 min |
| Bevæpning |  |
| Maskingeværer | 2 × type 89, 7,7 mm |
|

Referanser
----------

1. ↑  NĚMEČEK, Václav. Kawasaki Ki-10. Letectví a kosmonautika. mars 1986, kull LXII. tall 7, s. 29.

Eksterne lenker
---------------

* Wings Palette-fargelegging Arkivert 31. oktober 2018 hos Wayback Machine.
**Eduard «Eddy» Herbert Tiel** (født 29. desember 1926 i Haag, død 21. februar 1993 i Emst) var en nederlandsk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors.

Tiel vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1948 i London. Han var med på det nederlandske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak India og Storbritannia. Nederland tapte semifinalen med 1-2 til India som siden vant finalen og ble olympiske mestere. I bronsefinalen møtte de Pakistan og første kampen endte uavgjort 1-1 og i neste kamp vant Nederland med 4-1. 
Tiel spilte alle sju kampene i OL-turneringen.

Fire år senere, under OL 1952 i Helsingfors, vant han en olympisk sølvmedalje i landhockey. Nederland vant både kvart- og semifinalen med 1-0 over Tyskland og Pakistan men tapte finale til India med 1-6. Tiel spilte alle tre OL-kampene.

OL-medaljer
-----------

* 1952 Finlands flagg Helsingfors - Sølv Sølv i landhockey Nederlands flagg Nederland
* 1948 Storbritannias flagg London - Bronse Bronse i landhockey Nederlands flagg Nederland

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eddy Tiel – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Eddy Tiel – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Eddy Tiel – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Eddy Tiel – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata
**Jon Fløistad** (født 19. april 1938) er en norsk bonde, gartner og politiker (Sp). Han var fylkesordfører i Aust-Agder fra 1995-1999 og fylkesvaraordfører i perioden før det. Før det var han aktiv i kommunepolitikken i forhenværende Øyestad kommune i Arendal. 

Fløistad har utdannelse som hagebrukskandidat fra NLH og var gårdbruker inntil gården i 2010 ble overdratt til neste generasjon. Han har vært fylkesgartner, lektor på Dømmesmoen gartnerskole, konsulent i Gartnerhallen, distriktssjef i Felleskjøpet og foreleser i bærekraftig landbruk for 1. års kandidater ved landbrukshøgskolen utplassert ved Høgskolen i Agder. Den siste delen av sitt yrkesaktive liv var han politiker på heltid. Han har hatt et forholdsvis stort engasjement i arbeidet mot sur nedbør og for å få tilbake laksen til Nidelva, hvor han var grunneier på Lerestvedt utenfor Arendal. 

I 2011 utgav han boka *Nidelva og laksen*. Den kom ut på Bokbyen forlag i 2011.

Heder
-----

* 2000: Kongens fortjenstmedalje i gull for sitt samfunnsnyttige arbeid

Kilder
------

* Portrettintervju i *ph-status* nr. 2, 2011

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Andrew Harclay** eller *Hartley* (anglifisert fra *Andreas de Harcla*), jarl av Carlisle (født ca. 1270, død 1323) var en viktig engelsk militærleder i grenseområdene mot Skottland under kong Edvard II av Englands regime.

Han ble født en gang rundt 1276 på området som skulle komme til å bli Hartley Castle, var sønn av Michael de Harcla og ble en av kommandantene over de engelske styrkene for kong Edvard II i slaget ved Bannockburn i 1314, og derfor slått til ridder.

I 1315 fordrev Andrew Harclay som sheriff av Cumberland Skottlands konge Robert Bruce fra en beleiring av Carlisle. Slik ble han for øvrig den eneste mann etter 1308 som noen gang greide å beseire Robert Bruce i noen form for militært sammenstøt. Mer bemerkelsesverdig var hans seier i 1322 over de opprørske styrkene til Thomas, jarl av Lancaster i slaget ved Boroughbridge, hvor han benyttet bueskyttere med langbue på en innovativ måte. Året etter ble det opprettet et jarldømme for ham, jarldømmet av Carlisle, og han ble utnevnt til vokter av de nordlige områdene.

Den 13. oktober 1322 var han også tilstede i slaget ved Old Byland hvor skottene beseiret engelskmennene og jagde kong Edvard på flukt. I tiden etter slet engelskmennene med å forsvare de nordlige områdene mot skotske hærtokt og herjinger over grensen. Øyensynlig besluttet Andrew Harclay å ta saken i egne hender, og fikk i stand et møte med Robert Bruce eller dennes utsending for å foreslå en våpenhvile. Han hadde sannsynligvis ærefulle hensikter, og resultatet ble heller ikke urimelig, men kong Edvard kunne ikke bedømme det som noe annet enn forræderi. Andrew Harclay ble arrestert, og dømt til hengning, trekking og kvartering, noe som ble utført den 3. mars 1323.

Også hans bror John ble henrettet, men hans sønn, også kalt John, overlevde. Hans søster Sarah ba kongen om å få hans oppdelte kropp samlet sammen fra de ulike delene av landet de var blitt sendt til: Carlisle Castle, Newcastle-upon-Tyne, York, Shrewsbury og hodet fra London Bridge, slik at hun kunne få ham bisatt i kirkelig regi.

Hans jarldømme ble nedlagt, men gjenreist for en annen familie i 1622.

Referanser
----------

1. ↑   The Peerage[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* «The Battle of Boroughbridge» hos *Battlefields Trust*