recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Wilhelm Christian Keilhau Fabritius** (født 29. mars 1816 i Ullensaker, død 3. november 1887) var en norsk boktrykker og forlegger.

Liv og virke
------------

### Bakgrunn

Han var sønn av løytnant Hans Urban Wohlert Fabritius (1784–1831) og Margrethe Keilhau (1792–1817). Faren var født i København, sønn av den danske hoffjuveler Fredrik Fabritius, og hadde i 1801 hadde fått jobb hos fogd Laurentius Borchsenius på Inderøy i Trøndelag. Mora var datter til generaladjutant og sjef for Gudbrandsdalens Korps, han Fredrik Wilhelm Christian Keilhau. De hadde i 1816 ervervet seg gården Kauserud i Ullensaker.

### Yrkeskarriere

Fra 1833 til 1838 gikk han i lære i boktrykket til professor Gregers Fougner Lundh (1786–1836) og hans sønn i Kristiania. I 1839 bars det til København for å jobbe hos Brødrene Berling (i *Berlingske*) og Bianco Luno (1795–1852). 

Forsiden på Henrik Wergelands selvbiografiske *Hasselnødder* som W.C. Fabritius trykte i 1845, året Wergeland døde og året etter at Fabritius etablerte sitt eget boktrykkeri i daværende Christiania.
Etter to år returnerte han til Kristiania som faktor (teknisk trykkeleder) hos Chr. Wulfsberg, før han i 1844 gikk hen og kjøpte boktrykkeriet til Carl August Guldberg (1812–92) og Adam Dzwonkowski (1815–76), og grunnla trykkerifirmaet W.C. Fabritius. Det holdt til i Storgata 27, til det i 1853 ble flyttet til Øvre Slottsgate 25. Bortsett fra å eie og gi ut *Skilling-Magazin* (1835–91) drev han de første årene ikke eget bokforlag, men trykte heller bøker for andre forlag. Fra 1859 ga han ut den årlige *Almanakk for Norge* og var dens forlegger frem til 1865.

Han giftet seg i 1848 med Kaja Aars (1824–96) som var datter av overkrigskommissær, kasserer i enkekassen Jonathan Julius Aars og Kirstine Elisabeth Hofgaard. Sønnen Jonathan Julius Aars Fabritius (1852–1916) og svigersønnen Erling Nielsen (1851–1907) ble tatt opp i firmaet i 1886, året før han døde. Firmaet ble utover 1900-tallet til det grafiske konsernet Fabritius-gruppen.

Fabritius er gravlagt på Vår Frelsers gravlund i Oslo. Marmorengelen på graven hans er laget av Gustav Vigeland. I 1919 ga han navn til Fabritiusalléen i Oslo. Den ligger ved eiendommen *Lille Borgen* som Fabritius kjøpte i 1856.

Se også
-------

* Fabritius Gruppen, eiendomsselskap og tidligere grafisk konsern utviklet fra Fabritius' trykkeri

Referanser
----------

1. ↑  geni.com om slektsskapsforhold
2. ↑  ‎(Hans)‎ Urban Wohlert Fabritius Arkivert 17. november 2015 hos Wayback Machine. hos Hofjuvelerslægten Fabritius.
3. ↑  *Mindeskrift i anledning Fabritius' boktrykkeris 75-aars jubilæum 1844 - 1. januar - 1919*. Kristiania: Fabritius. 1919.
4. ↑  *Fabritius & sønner: institusjonen Scheibler : i Gutenbergs tjeneste gjennom 125 år*. Oslo: Fabritius & sønner. 1969.
5. ↑  Familieforhold i Folketelling 1865 for Vestre Aker prestegjeld

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni **·** VIAF **·** GND
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet.**Relevans**: Denne artikkelen omtaler et emne som kan ha tvilsom relevans for Wikipedia. Artikkelen bør endres slik at det fremkommer hvorfor emnet er relevant for Wikipedia, ellers kan den bli slettet. Angitt grunn: *Et alminnelig konferansehotell. Historiske eller arkitektonisk av betydning?* *(11. januar 2024)*
**Thon Hotel Vettre** er et konferansehotell med fasiliteter til 600 personer. Hotellet ligger på Vettre i Asker, like ved sjøen.

Historikken til hotellet
------------------------

Eiendommen som hotellet ligger på, Nedre Hvile, var en testamentarisk gave til Norges Sykepleierforbund fra arkitekt Stener Lenschov. Hovedhuset, som var et toetasjes rundtømmerhus, ble i mange år benyttet til feriested og til helgebesøk av sykepleiere – og til større eller mindre begivenheter. Prisene i 1956 var for medlemmer kr 1,00 for dagsbesøk og kr 2,00 pr døgn. 

Etter mange år med søknader, bygging av ny Slemmestadvei med mer, ble det i 1975 endelig gitt grønt lys for utbygging av Nedre Hvile, og den 19. desember 1977 ble grunnsteinen nedlagt av kronprinsesse Sonja. Steinen ligger under inngangen til vestibylen. Arkitekten var Tom-Brede Anzjøn. Innvielsen fant sted 5. september 1979, og stedet ble benyttet til sykepleierskole frem til 1982. 

Vettre ble det nye navnet, da Nedre Hvile ikke var et særlig velegnet navn til et utdanningssted. På grunn av omorganisering i Sykepleierforbundet var det ikke lenger behov for dette opplæringsstedet, og Sykepleierforbudet startet et kommersielt kurs- og konferansehotell.

Hotellværelsene inne i hovedbygningen og rommene i underetasjene i fløyene ble bygget i 2001. Rommene i underetasjene i fløyene var opprinnelig garasjer, og værelsene i de to etasjene over var hybler for sykepleierstudenter.

Gulvene skrår litt ned mot spisesalen fordi den delen av bygget sank mer enn beregnet. Som kompensasjon for det, fikk man bygget peisen i vestibylen – den som går over to etasjer. 

I perioden 1982–2000 var hotellet i samarbeid med ulike kjeder, blant annet Norske kurs- og konferansesentre. I 2000 ble hotellet kjøpt opp av Olav Thon Eiendom (Rainbow Hotels) (50 %) og Thor Halvorsen Eiendom (50 %). Hotellet er i dag et franchise-foretak innenfor Thon Hotels.

| * v
* d
* r
Olav Thon Gruppen |
| --- |
| 
* **Olav Thon**
* **Olav Thon Eiendomsselskap ASA**1

 |
| Thon Hotels 2 | 
* Bristol
* Linne
* Vettre
* Nidaros
* Trondheim

 |
| Kjøpesentre | 
* Arkaden
* Bergen Storsenter
* Gunerius
* Jessheim Storsenter
* Lagunen Storsenter
* Triaden kjøpesenter
* Molde Storsenter
* Nordby Shoppingcenter
* Oasen Storsenter
* Sandvika Storsenter
* Sartor Storsenter
* Ski Storsenter
* Storo Storsenter
* Strømmen Storsenter
* Sørlandssenteret
* Vestkanten (Bergen)
* Åsane Storsenter

 |
| Annet | 
* Norsk Underholdningsspill
* Bjørneparken
* Conrad Langaard AS
* Saras Telt

 |
| Relaterte artikler | 
* Amfi Eiendom

 |
| 1 Børsnotert selskap eid av Olav Thon. 2 Før 2005 kalt «Rainbow Hotels» |
Et *homa* ildrituale
***Homa*** (sanskrit: होम), også kjent som ***havan***, er i indiske religioner et ildrituale som utføres under spesielle omstendigheter av en prest, vanligvis for eieren av et hjem ("grihastha": en som besitter et hjem). Huseieren har forskjellige typer ild, inkludert en for å lage mat, varme hjemmet og andre bruksområder; derfor blir et ildoffer gjort direkte inn i ilden. En *homa* blir noen ganger kalt for et «offer-rituale» fordi ilden ødelegger det som ofres, men en *homa* er mer presist et votiv-rituale.

Ilden er agenten, og ofringene inkluderer materielle og symbolske ting som korn, ghee, melk, røkelse og frø.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Richard Payne (2015). Michael Witzel, red. *Homa Variations: The Study of Ritual Change Across the Longue Durée*. Oxford University Press. s. 1–3. ISBN 978-0-19-935158-9.
2. ↑  Hillary Rodrigues (2003). *Ritual Worship of the Great Goddess: The Liturgy of the Durga Puja with Interpretations*. State University of New York Press. s. 329 with note 25. ISBN 978-0-7914-8844-7.
3. ↑  Axel Michaels (2016). *Homo Ritualis: Hindu Ritual and Its Significance for Ritual Theory*. Oxford University Press. s. 237–248. ISBN 978-0-19-026263-1.
**Alaskabukta** (engelsk: *Gulf of Alaska*) er ei bukt som strekker seg langs sørkysten av den amerikanske delstaten Alaska. Bukta utgjør havområdet innenfor en tenkt linje på 1 342 kilometer fra det sørligste punktet på øya Kodiak i vest til Dixon Entrance, mellom øyene Dall i Alaska og Graham i Britisk Columbia, i øst.

Fra kysten av Alaskabukta går det en rekke fjorder, bukter og sund, hvorav den lengste er den 290 kilometer lange Cook Inlet, som ligger vest for Kenaihalvøya. Øst for halvøya ligger Prince William-sundet. Langs østkysten ligger Alexanderøyene med over tusen øyer. 

Naturen langs kystlinjen er en kombinasjon av skog- og fjellområder med flere isbreer, deriblant Alaskas to største Malaspina- og Beringbreen. Store deler av området er vernet, med blant annet Kenai Fjords, Warangell-St. Elias og Glacier Bay nasjonalparker.

Se også
-------

* Exxon Valdez-forliset

Referanser
----------

1. ↑  *Encyclopædia Britannica*, Gulf of Alaska. Besøkt 3. september 2014. (en)
2. ↑  Lengdemål gjort i Google Maps.
3. ↑  Geographic Names Information System, Feature Detail Report for: Gulf of Alaska[*død lenke*]. Besøkt 3. september 2014. (en)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gulf of Alaska – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** GeoNames **·** GNIS
 |
**Radio Ung** var navnet på en rekke lokalradiostasjoner rundt om i Norge som ble drevet av avholdsorganisasjonen Norges Godtemplar Ungdomsforbund (NGU, nå Juvente). Den første Radio Ung-stasjonen ble startet i Oslo 30. april 1982, og midt på 80-tallet fantes det 10 Radio Ung-stasjoner rundt i Norge. Lokalradioene, med unntak av stasjonen i Kristiansand, ble nedlagte da Juvente valgte å legge ned sin lokalradioaktivitet i 1995.

I Trondheim ble Radio Ung drevet som et program på Radio RV av medlemmer i Juvente fra 1998 - 1999.

Radio Ung Kristiansand
----------------------

Radio Ung Kristiansand ble opprettet 1. februar 1985, og sendte i starten 10 timer radio i uka. På det meste (1987) var det 87 samtidige frivillige medarbeidere tilknyttet radioen. Første redaktør i Radio Ung Kristiansand var Øistein Rosen. 

Da Juvente i 1995 la ned sin lokalradioaktivitet ble Radio Ung Kristiansand overtatt av Stiftelsen Samsending. Denne stiftelsen har som eneste formål å sikre en aktivitet for frivillige krefter som ønsker å lage radio i Kristiansand. I den forbindelse fikk radioen sin første ansatte, ansvarlig redaktør og daglig leder Tore Mydland. I 1999 overtok Pål Lomeland som daglig leder, og ble etter hvert ansatt i full stilling.

Radio Ung sendte i 2009 37 timer i uken på FM 106,9 MHz. Sendingene ble laget av omkring 30 frivillige medarbeidere, og det ble laget programmer som *Topp 30*, *Bluestimen*, *På plakaten*, *Showtime* (filmprogram) m.fl.

Radio Ung Kristiansand ble nedlagt 31. desember 2009, og gjenoppsto 1. januar 2010 som Radio Sør på ny frekvens, FM 98,6 MHz, med sendinger døgnet rundt.

Referanser
----------

1. ↑  Norges Godtemplar Ungdomsforbund (1984). *Til Ungdommen. 1909–1984 for livet og for freden*. Norges Godtemplar Ungdomsforbund. s. 51. ISBN 82-7271-008-0.
2. ↑  «25 år siden Radio Ung startet». *www.radionytt.no*. Besøkt 11. februar 2016.
3. ↑  «Radio Ung brøt NRKs monopol». *iTromsø*. 20. november 2015. s. 34.
4. ↑  «Radiohistorie». *radiosor.no*. Arkivert fra originalen 22. februar 2016. Besøkt 11. februar 2016.
**Radio Tango** var en riksdekkende digital radiokanal basert i Oslo. Virksomheten er eid av selskapet Radio Tango Norge as som er eid av Appelsin Media as. Aksjonærer i dette selskapet er Michael Breines Oredam og Hans-Jørgen Strand.

Historie
--------

Radio Tango ble stiftet i 1988 av Michael Breines Oredam og Marius Gustavson. Lokalradiokonsesjon ble tildelt samme år, og sendingene startet på frekvensen FM 102.

I 1992 var Radio Tango først i landet med morgensendinger etter den amerikanske modellen, med fokus på raske «one-liners» og tørr humor. Programleder var Sverre Bjørnsen.

I 1995 ble frekvensen endret til FM 99,3, og igjen til FM 105,8 i 1999.

Radio Tango var første lokalradio i landet med prøvesendinger via det digitale bakkenettet DAB. Disse sendingene ble stanset i 2000, da man konkluderte med at subjektiv oppfattelse av lydkvalitet og grad av forstyrrelser gjorde DAB i L-båndet uegnet for lokalradio.

Radioen vekket også internasjonal oppsikt da den i 2001 startet med programmet «Bedre vær, mindre klær». Her kledde en værmelder av seg klesplaggene etter hvert som temperaturene i værmeldingen økte. Videoopptak ble samtidig vist på radioens nettsider. Radio Tango var også i media da det i desember 2007 ble kjent at de ansatte Mina Hadjian, som ble kjent gjennom flere kontroversielle episoder som programleder i NRK P3. Hadjian ledet kanalens ettermiddagssendinger fra 28. januar til 22. april 2008 da hun av ledelsen ble bedt om å gå på dagen. Hadjian mente hun var usaklig oppsagt. Partene ble forlikt.

I 2006 ble Radio Tango solgt til Edda Media, og i 2007 solgte Eddia Media radioen videre til selskapet Appelsin Media AS.

Ansvarlig redaktør er Hans Jørgen Strand.

Musikksjef er Robin Olsen.

Radio Tango er i dag slått konkurs.

Referanser
----------

1. ↑  Mina Hadjian uten jobb – igjen

Eksterne lenker
---------------

* Radio Tangos offisielle nettsider
* Omtale av Bedre vær, mindre klær på Digi.no
* RadioAssistant: Mina til Radio Tango[*død lenke*]
**Svenska Folkförbundet** var et politisk parti i mellomkrigstidens Estland, som representerte estlandssvenskenes minoritetsinteresser.

«Svenska Folkförbundet i Östersjöprovinserna», senere «Svenska Folkförbundet i Estland», ble stiftet i Reval, nå Tallinn, i mars 1917. Hovedkravet var språklige rettigheter og politisk representasjon for estlandssvenskene i det uavhengige Estland.

Lederen for Svenska Folkförbundet, Hans Pöhl, var medlem av Estlands grunnlovsgivende forsamling, deretter minister for svensktalende minoriteten i den provisoriske regjeringen. Estlandssvenskene stod i begynnelsen samlet rundt Pöhl og partiet, men etter 1920 kom uenigheter til overflaten, blant annet om forholdet til den estiske staten og samarbeidet med kristendemokratene.

Svenska Folkförbundet falt for sperregrensen ved flere valg til Republikken Estlands riksdag. I 1929 stilte Svenska Folkförbundet i samarbeid med baltisktyskernes minoritetsparti, «Deutsch-baltische Partei in Estland». Hans Pöhl ble valgt til riksdagsmann, og da han døde i 1930, tok Mathias Westerblom hans plass.

Partiet ble oppløst i 1935, da regjeringen forbød opposisjonspartier.

Partiet utgav tidsskriftet *Kustbon*, med undertittelen «Tidning för svenskarna i Estland». Tidsskriftet gjenoppstod etter den andre verdenskrig, da som organ for det estlandssvenske flyktningemiljøet i Sverige.

Referanser
----------

1. 1 2  Kuldkepp, Mart. «The political choices and outlooks of the Estonian Swedish national minority, 1917–1920». *National Identities*. 23 (4): 409–431. doi:10.1080/14608944.2021.1873930.
2. 1 2  Kuldkepp, Mart (2022). «The Estonian Swedish National Minority and the Estonian Cultural Autonomy Law of 1925». *Nationalities Papers* **(engelsk)**. 50 (5): 923–941 (926). doi:10.1017/nps.2021.86.
3. ↑  Viljamaa, Piret (red.) (2019). «Elulood». *I Riigikogu liikmed* **(estisk)**. Tallinn: Estlands nasjonalbibliotek. s. 205–206.
4. ↑  «IV Riigikogu liikmed» **(estisk)**. Riigikogu. Besøkt 3. februar 2023.

| * v
* d
* r
Politiske partier i Estland |
| --- |
| Tallene i parentes er antall mandater i parlamentet, Riigikogu, etter valget i 2023. |
| Det estiske reformpartiet (37) **·** Det estiske konservative folkepartiet (17) **·** Det estiske senterpartiet (16) **·** Estland 200 (14) **·** Det sosialdemokratiske partiet (9) **·** Fedreland (8) |
| Artikler om tidligere og nåværende partier |
*For ferjer med navn Høgsfjord se «Høgsfjord»*
**Høgsfjorden** er en fjord i Rogaland. Fjorden går gjennom Sandnes, Forsand og Gjesdal kommune og ender i Dirdal. Fjorden har sidefjordene Frafjord (ender i stedet Frafjord) og Lysefjorden (ender i Lysebotn).

**Høgsfjord** er også navnet på et tidligere formannskapsdistrikt som besto av Høle og Forsand. 1. januar 1871 ble Forsand til eget formannskapsdistrikt kommune og Høgsfjord skiftet navn til Høle formannskapsdistrikt. Etter delingen ble enda skole og annet delt mellom bygdene.

Dirdal ligger i kryssningspunktet med fjorden inn til Frafjord. Lenger vest finner man på den nordlige siden Helle som tidligere var et naturlig mål for handelsturer på fjorden. I Espedalen, som Helle ligger i, er det nå uttak av sand. Denne blir fraktet ned til Helle hvor den blir lastet videre på båter. Etter Helle finner vi Husafjellet som skilder Rossavik fra Helle. Videre på den nordlige siden kommer fjellet Uburen før man er ute til kommunesenteret Forsand. På Forsand er også fjorden brukt til å frakte sand ut. 

Ferja MF «Høgsfjord» legger inntil på Lauvik. Foto: Hallvard Nygård 
Hurtigbåter og ferjer er også i drift på fjorden i kryssningspunktet mellom Høgsfjorden og Lysefjorden. Høgsfjordsambandet blir driftet av Stavangerske og går to ganger i timen mellom Oanes på nordsiden og Lauvik på sørsiden. Hurtigbåter daglige ruter går fra Stavanger til Lysebotn (via Forsand og Lauvik).

Etter kryssningspunktet med Lysefjorden ligger Høle på sørsiden.

Tidligere var det Høgsfjorden som koblet bygdene sammen. Mye handel og en del ekteskap ble utvekslet fram og tilbake over fjorden.

Referanser
----------

1. ↑  Høgsfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

Eksterne lenker
---------------

* (en) Høgsfjorden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Radio R-35** er en tidligere lokalradio i midtre del av Buskerud. Radio R-35 hadde konsesjon i Modum, Sigdal og Krødsherad. Radio R-35 delte sendingene med Radio Modum og startet med prøvesendinger den 1. oktober 1988. Stasjonen var en allmennradio med musikk alt fra country, lokalmusikk, popmusikk til dansebandmusikk. Inntektskildene til radioen var frivillig lytterlisens, bingo, auksjoner og reklame.

Radio R-35 sendte på frekvensene 106,3 Modum, 104,3 Sigdal, og 107,5 Krødsherad. Foruten disse stedene kunne man også høre stasjonen i kommunene Øvre- og Nedre Eiker, Hole og Ringerike, som lå delvis innenfor konsesjonsområdet. Fra 1988 til 1991 var konsesjonen bare i Modum, og senderen var kun på 20 watt, men fra 1991 ble senderen utvidet til 100 watt, og fikk i tillegg de to senderne i Sigdal og Krødsherad som hver omformer ligger på 20 watt. 

2. desember 2009 ble det kjent at styret hadde valgt å legge ned Radio R-35 etter 21 års drift. Ifølge styret var hovedgrunnen for vedtaket om å legg ned driften at man av Medietilsynet ikke fikk konsesjon som allmennradio i området Modum, Sigdal og Krødsherad de neste syv årene. Den konsesjonen gikk til Radio Modum. Radio R-35 fikk konsesjon som nisjeradio, noe styret mente ga for dårlige økonomiske muligheter.

Radiokanalen sendte regelmessig programmet «Nå er det din tur» med lokal musikk fra sitt dekningsområde. Programmet ble etablert i 2002, har en egen hjemmeside, og ble videreført på Radio Modum og fra 2011 også på TV Modum. Programledere og programskapere er Herold Rasmussen og Frode Moen.

Referanser
----------

1. ↑  Bygdeposten.no 02.12.2009
2. ↑  dt.no 02.12.2009
3. ↑  «lokalmusikk.no». Arkivert fra originalen 6. oktober 2013. Besøkt 25. august 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Radio R-35.no
Donelaitis på et litauisk frimerke fra 1994.
**Kristijonas Donelaitis** (født 1. januar 1714 i Lasdinehlen i Gumbinnen i Øst-Preussen), død 18. februar 1780 i Tolmingkehmen), var en litauisk forfatter og luthersk prest.

Biografi
--------

Kristijonas Donelaitis (selv kalte han seg **Christian Donalitius**) studerte teologi i Königsberg og virket som luthersk prest fra 1743 til sin død. Han oversatte hymner til litauisk og skrev dikt på tysk og litauisk, seks fabler, og det som skulle bli Litauens nasjonalepos, *Metai* (= Årstidene).

Det er blitt foretatt en rekke ovesettelser abv«Årstidene»: Til tysk i 1869 og 1966, til engelsk minst to, i 1967 og 1985. Det ble også oversatt til svensk i 1991.

I et henseende var Donelaitis en genuin pioner. I forordet til det tyske opplag av 1966 skriver oversetteren Hermann Buddensieg at «Donelaitis er den første innen vesterlandsk kultur som skrev et skjønlitterært verk om vanlige mennesker». En kuriositet fra «Årstidene»: En mann har mareritt om at et vilt dyr angriper ham. Han får rådet å sette et gevær rett ve d siden av sengen - geværet skulle kunne inngå i drømmene, sslik at han kunne forsvare seg.

På svensk
---------

* Årstiderna (*Metai*) (svensk tolkning av Lennart Kjellberg, Renässans, 1991)

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 29. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id donelaitis-kristijonas[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Store sovjetiske encyklopedi (1969–1978), besøkt 14. oktober 2016[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
**Robert Abela** (født 7. desember 1977 i Sliema) er en maltesisk jurist og politiker (Partit Laburista). Han ble 11. januar 2020 valgt som leder av sitt parti, som da hadde regjeringsmakten. Etter maltesisk politisk praksis skal lederen av regjeringspartiet også være regjeringssjef. Han ble innsatt som statsminister 13. januar 2020.

Robert Abela, Valletta, Malta. 11. oktober 2023 Foto av Vadim Chuprina
Abela gikk gikk på Sisters' School, St. Francis School og St. Aloysius' College. Han ble jurist ved University of Malta i 2002. Han arbeidet deretter med familierett i et advokatfirma, og spesialiserte seg i industrisaker og arbeidsrett. Abela ble valgt til Maltas parlament i juni 2017 og ble juridisk rådgiver for daværende statsminister Joseph Muscat. Han er gift og paret har en datter. Han er sønn av tidligere president i Malta, George Abela.

Abela ble valgt foran viseregjeringssjef Chris Fearne. Han avløste sittende statsminister Joseph Muscat som gikk av etter skandalen med mordet på journalisten Caruana Galizia. Galizia ble drept av en bilbombe i oktober 2017. Den da 53 år gamle journalisten hadde blant annet skrevet om korrupsjon i landets regjering og forretningsliv. To menn ble arrestert for mordet og var i 2020 siktet for forbrytelsen.

Referanser
----------

1. ↑   www.gov.mt[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.tvm.com.mt[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.timesofmalta.com[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2  tagesschau.de. «Nach Rücktritt Muscats: Abela wird neuer Premier in Malta». *tagesschau.de* **(tysk)**. Besøkt 15. april 2020.
5. ↑  «Dr Robert Abela (2020 - )». *www.gov.mt*. Besøkt 15. april 2020.
6. ↑  «Robert Abela to run for Labour leader». *Times of Malta* **(engelsk)**. Besøkt 15. april 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** Munzinger (iba)
 |
Spaghetti alle vongole
**Spaghetti alle vongole** (uttale [spaˈɡetti alle ˈvoŋɡole]), italiensk for «spaghetti med skjell», er en matrett som er veldig populær over hele Italia, spesielt i Campania (hvor retten er en del av tradisjonell napolitansk mat).

Italienerne tillager denne retten to måter: *in bianco*, det vil si med olje, hvitløk, persille, og noen ganger en skvett hvitvin, og *in rosso*, som den første, men med tomater og fersk basilikum (tillegg av tomater er mer vanlig i Syd-Italia). Tradisjonelt blir skjellene kokt raskt i varm olivenolje sammen med massevis av hvitløk. Levende skjell åpner seg mens de kokes, og slipper ut en væske som fungerer som den primære smakstilsetningen. Skjellene blir så tilført pastaen (spaghetti, linguine eller vermicelli), sammen med salt, sort pepper (eller rødt pepper), og en håndfull finhakket persille.

Referanser
----------

1. ↑  See Margaret and G. Franco Romagnoli, *The New Italian Cooking* (Atlantic Monthly Press, 1980), p. 104.
2. ↑  Info on *Spaghetti alle vongole* on Italiantourism.com

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vongole (pasta) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
Gående og kjørende deler denne broen over Akerselva nær nordenden av Myras gamle veiløp.
**Myra** var en vei i grenseområdet mellom Sagene og Torshov i Oslo. Den gikk langs østsiden av Akerselva fra Vøyenbrua og nordover, i det parkområdet som kalles Myraløkka.

Navnet – et gammelt lokalnavn for området øst for Akerselva, der landskapet tidligere var myrlendt – ble vedtatt i 1934. Her lå også Myrens Verksted, som etter nedleggelsen er ombygget til kontorlokaler, kringkastingsstudioer mm.

Ingen hus har adresse Myra i dag, selv om navnet forekommer i en rekke kartverk. Helt i sør er bare en liten stump kjørbar før trafikken blokkeres av fysiske hindringer. Ellers er mye av det gamle veiløpet nå gangvei gjennom parken. I nord er en kombinert gang- og veibro over Akerselva som gir kjøreadkomst til Maridalsveien 139 – via det tidligere fabrikkområdet på østsiden.

I dag brukes Myra ofte som betegnelse på nabolaget av Torshov som vender mot Myraløkka.

Referanser
----------

1. ↑  Jf. Oslo kommune – Bydelsoversikt

Kilder
------

* Oslo byleksikon: Myra

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Lukas Zabulionis** (født 6. mars 1992 i Litauen) er en norsk jazzmusiker (saksofon) og komponist av litauisk opprinnelse, oppvokst i Sandefjord, Norge.

Biografi
--------

Zabulionis har bodd i Sandefjord siden han var 7 år gammel. Etter eksamen ved Sandefjord videregående skole i 2011, startet han musikalske studier på Toneheim Folkehøgskole. I 2016 fullførte han sin bachelor i utøvende jazzsaksofon på Jazzlinja i Trondheim ved Norges Teknisk-Naturvitenskapelige Universitet (NTNU).

Zabulionis fikk mye oppmerksomhet for sitt debutalbum *Changing Tides* (2016). Musikere her er Ivan Blomqvist (piano), Arne Martin Nybo (gitar), Kristian B. Jacobsen (bass) og Per Kamfjord (trommer). Musikken er inspirert av ECMs moderne jazz estetikk fra 1970-tallet og er knyttet til musikken ril Jan Garbarek. Tankegangen bak utgivelsen kan også være knyttet til ideer som oppsto i romantikken på 1800-tallet, der musikken er preget av lengsel, mystikk og kjærlighet med stor vekt på farger og kontraster.

Diskografi
----------

* 2016: *Changing Tides* (Curling Legs)

Referanser
----------

1. ↑  Henriksen, Marianne (5. april 2013). «Jazzkvartett i to generasjoner». Byavisa Sandefjord. Arkivert fra originalen 10. januar 2017. Besøkt 10. januar 2016.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 10. januar 2017. Besøkt 10. januar 2017.
2. 1 2  «Lukas Zabulionis – Changing Tides». JazzINorge.no. 9. september 2016. Besøkt 10. januar 2016.
3. ↑  «CURLING LEGS RELEASES BY Lukas Zabulionis». Curling Legs. Besøkt 10. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. (Artikkelen mangler kilde på alt foruten første setning.) *(9. mai 2023)*
**Språkvask:** Teksten i denne artikkelen kan ha behov for språkvask for å oppnå en høyere standard. Om du leser gjennom og korrigerer der nødvendig, kan du gjerne deretter fjerne denne malen.

**SART** (Search And Rescue Radar Transponder) er en type nødpeilesender som reagerer på radarsignaler. Dette gjør det lettere å se mindre objekter i sjøen som gjerne er for små til å gi ett godt ekko på radarbildet. Flåter eller andre redningsfarkoster ligger lavt i vannet.

Frekvensbånd og presentasjon
----------------------------

SART-en slås på til stand-by-modus og vil kun sende når den blir truffet av radarbølger. Den reagerer kun på radarbølger fra en 3cm (x-bånd – 9 GHz) radar. Signalet den sender ut vil da vises som 12 blip på radarskjermen, en stiplet linje når den ligger et stykke unna som vil vokse til fullstendige sirkler når en har kommet frem til transponderen. Den stiplede linjen vil gjøre det mulig å peile retningen til transponderen.

Rekkevidde
----------

Hvis man setter opp skipets radarantenne på 15 m høyde, og transponderen befinner seg 1 m over havoverflaten vil signalet rekke 5 nm i gjennomsnitt. Rekkevidden kan bli redusert om den plasseres sammen med en radarreflektor, og IMOs anbefaling er å plassere disse på forskjellige flåter.

* Liggende i bunnen av flåten: Ca. 1,8nm
* Stående i bunnen av flåten: 2,5nm
* Liggende i sjøen: 2,0nm

Operasjonskrav
--------------

Transponderen skal være konstruert etter standarder satt av IMO, CCIR og IEC.

* Frekvensområde 9200-9500 MHz
* 96 timer ved standby og 8 timer når den aktivert
* Horisontal polarisering
* Responssignal på 12 ekko
* Utgangseffekt over 400 mW EIRP

Test
----

Test av transponderen skjer etter følgende oppsett:

1. 3 cm-radarens rekkevidde settes til 6 eller 12 nm
2. Aktiver transponder ved å sette bryter i test
3. Det skal være 12 eller 24 synlige ringer på radarbildet
4. Hørbar lyd og en indikator vil blinke

Referanser
----------

1. ↑  nødpeilesender på Store norske leksikon

Eksterne lenker
---------------

* Jotron Group - SART[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
**Eugene Carson Blake** (født 7. november 1906 i St. Louis, død 31. juli 1985 i Stamford) var en amerikansk protestantisk kirkeleder på 1950- og 60-tallet. Han var president i National Council of Churches i USA fra 1954 til 57 og generalsekretær i Kirkenes verdensråd fra 1966 til 1974.

En preken av Blake blir regent som starten på det som 40 år senere endte i den økumeniske uttalelsen Consultation on Church Union, en uttalelse som søkte å samle ti ulike protestantiske kirkesamfunn i USA.

Han var utdannet fra Princeton University og University of Edinburgh. Fra 1928 til 29 underviste han på Forman Christian College i Lahore. Fra 1935 til 1951 var han prest i ulike presbyterianske kirker i USA, og fra 1951 til 58 var han sekretær for generalforsamlingen for kirkesamfunnet Presbyterian Church og fram til 1966 for United Presbyterian Church.

Han er gravlagt på Long Ridge Union Cemetery i Stamford.

Referanser
----------

1. ↑  «The Presidents of the National Council of Churches USA». Besøkt 16. september 2009.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Willem Visser 't Hooft** | **Generalsekretær i kirkenes verdensråd**(1966–1972) | Etterfølger:**Philip Potter** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Prabook **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** WikiTree **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC **·** Munzinger (iba)
 |
*Brachionus calyciflorus*
**Rotatorier** (*Brachionus sp.*) er virvelløse hjuldyr på mellom 50–140 µm. De er blant de aller minste flercellede dyr. De kan ofte forveksles med protister som er en encellede organisme, som eksempel bakterier og plankton. 

En gunstig dyrkningstempneratur er på 18-28 grader celsius. Optimal salinitet er på 20-25 ppt (promille) 

De har en levetid på opptil 12 dager og produserer rundt 20 egg under denne perioden. Ett individ har normalt 1-3 egg om gangen. Det tar 8-9 timer fra et egg dannes til det klekkes. Rotatoriene egnes godt til massedyrkning fordi de er hardføre organismer, med gode overlevelsesevner som tåler stor variasjon i miljø. De kan overleve på 3-40 grader celsius og en salinitet på 1-97 ppt 

Disse hjuldyrene er også enkle å manipulere næringsinnholdet til, de spiser som regel det de får. Som eksempel fersk gjær og alger. De har en tendens til å sedimentere til nærmeste bunn ettersom de svømmer veldig langsomt. Dette gjør de til perfekt levendefôr til fiskelarver. Rotatorier lever i hovedsak i ferskvann, men de finnes i sjøvann, brakkvann og fuktige miljø som mose.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Rotatorier* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Rotatorier* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Rotatorier* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Rotatorier* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Rotatorier* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Rotatorier* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Rotatorier* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Brachionus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Brachionus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Papirbredden** er Drammens kunnskapspark og campus for Universitetet i Sørøst-Norge, Innovasjon Norge, Insam og rommer dessuten Drammen bibliotek og Buskerud fylkesbibliotek.

Papirbredden ligger på det gamle fabrikkområdet til Union papirfabrikk langs elven på Strømsøsiden i Drammen sentrum. *Kunnskapsparken* omfatter ca. 20 000 m² i flere bygninger over 7 etasjer, og ble ferdigstilt i desember 2006.

Prosjektet Papirbredden ble tildelt Norsk Stålkonstruksjonspris for 2007. Senere fikk konstruksjonen internasjonal anerkjennelse med prisen European Steel Design Award 2007.

Papirbredden – Drammen kunnskapspark eies av Entra eiendom (60 prosent) og Drammen Eiendom KF (40 prosent).

Historie
--------

I desember 2004 vedtok Drammen kommunestyre å kjøpe tomta som Papirbredden ligger på i dag (Grønland 58) sammen med tomta på andre siden av gata (parkeringsplassen). Drammen vedtok samtidig å inngå en partnerskapsavtale med Entra eiendom og de opprettet selskapet som i dag heter Papirbredden Eiendom. I januar 2007 kjøpte selskapet også det gamle fyrhuset (Grønland 56) som står på plassen for Papirbredden og kulturhuset Union Scene (Grønland 60).

Papirbredden 2
--------------

29. oktober 2010 ble det gitt igangsettelsestillatelse for byggeprosjektet, og 24. august 2012 ble Papirbredden 2, hus 1 offisielt åpnet av miljøvernminister Bård Vegar Solhjell. Papirbredden 2 består av to separate bygg, hvor det ene på ca. 8 500 kvadratmeter ferdigstilles først. 
Hele Papirbredden 2 er planlagt for i underkant av ca. 25 000 kvadratmeter kontor, undervisningslokaler og parkering. Papirbredden 2 er et av Norges første kontorbygg bygget som passivhus. Bygget er et forbildeprosjekt i FutureBuilt, som har som visjon å vise at det er mulig å utvikle byoområder og arkitektur med høy kvalitet. LPO er arkitekter for Papirbredden 2.

Papirbredden 3
--------------

Hus 2 av Papirbredden 2 har senere endret navn til Papirbredden 3, og sto ferdig høsten 2015. Husbanken flyttet inn i de øverste etasjene i starten av august, Papirhuset flyttet inn i slutten av 2017 og de andre lokalene fortsetter å fylles opp.

Referanser
----------

1. ↑   Drammen byleksikon-ID papirbredden[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Norsk Stålkonstruksjonspris 2007 Arkivert 1. april 2009 hos Wayback Machine.
3. ↑  Entra eiendom: Papirbredden[*død lenke*]
4. ↑
5. ↑  Pioneråpning i Drammen[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Nettsted for Papirbredden – Drammen kunnskapspark
* Nettsted for Papirbredden 2
* *Entra eiendoms nettside om Papirbredden*[*død lenke*]
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon
 |
**Einar Hanssen** (1874–1952) var en norsk høyesterettsdommer og embetsmann.

Hanssen var sønn av lensmann Carl Julius Hanssen og Marie Elisabeth Giverholt (1839–1914). Han tok *examen artium* ved Kristiania katedralskole i 1893 og studerte deretter juss ved universitetet. I 1898 ble han *cand. jur.*. Fra 1900 var han ansatt i Lovavdelingen i Justisdepartementet, fra 1910 som byråsjef og fra 1913 som ekspedisjonssjef. Fra 1912 til 1914 var han dessuten sekretær for Den rettsmedisinske kommisjon.

I 1914 oppnevnte Justisdepartementet sorenskriver P.I. Paulsen, professor dr. juris. Jon Skeie, sakfører Elise Sem og ekspedisjonssjef Einar Hanssen som norske representanter i et skandinavisk utvalg som skulle utrede familierettslige spørsmål. Den norske delegasjonen ble ledet av sorenskriver Paulsen.

I 1917 ble Einar Hanssen utnevnt til sorenskriver i Valdres.

I 1922 ble Hanssen konstituert som assessor i Høyesterett, hvor han fra 1928 var fast høyesterettsdommer. Han gikk av med pensjon i 1940. Fra 1920 til 1921 var han medlem av Banklovkomitéen.

Utmerkelser
-----------

Hanssen var kommandør av St. Olavs Orden, Nordstjerneordenen og Dannebrogsordenen.

Referanser
----------

1. 1 2   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Einar Hanssen, (24.august 1874).», besøkt 28. november 2021[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Aftenposten, type referanse dødsannonse, utgitt 27. mars 1952[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Elise Sem: "Fra en praktiserende jurist"». *Kvinnelige studenter 1882-1932*. Oslo: Gyldendal. 1932. s. 117–122.
5. ↑  «Sem, Elise». *Hvem er hvem?*. Kunnskapsforl. 1934.
6. 1 2  Støren, Thordis (1914-) (1987). *Justitias gode tjenere: de første kvinnelige advokater*. Oslo: Dreyer. s. 11-38. ISBN 8209104462.
7. ↑  «Dødsfall: Høyesterettsdommer Einar Hanssen er død». *Bergens Arbeiderblad*, 25. mars 1952, side 5.

Litteratur
----------

* *Studenterne fra 1892*. Kristiania, 1917
* *Gyldendals ett-binds konversasjonsleksikon*. Oslo: Gyldendal, 1967

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** VIAF
 |
**Posthorn** brukes som kjennetegn for postvirksomhet i form av en grafisk figur. Kjennetegnet er en stilisering av det virkelige posthornet som ble brukt for å varsle ved postombæring i tidligere tider.

Posthorn er brukt som kjennetegn i en rekke europeiske land, i Sverige allerede fra 1600-tallet. Det forekommer både frittstående og inkludert i andre kjennetegn som flagg («postflagg») og våpenskjold for statlige organer, kommuner og private.

Stiliseringen av posthornet varierer fra en naturalisisk avbildning til Posten Norges logo siden 2008, der posthornet er nesten ugjenkjennelig. Posthorn kan bli gjengitt med munnstykket mot høyre eller venstre, med bånd ved håndgrepet, med lynstråler og på andre måter. For statlige postverk i monarkier har det vært vanlig med en stilisert kongekrone med bøyler, plassert over posthornet, bl.a. i Danmark og Sverige. Dette ble i 2008 sløyfet i Norge.

Posthorn som kjennetegn blir brukt på bl.a. skilt, kjøretøy, uniformer, trykksaker, informasjonsmateriell, annonsering og lignende.

Det stiliserte posthornet er brukt på frimerker, særlig i Norge med en lang, sammenhengende tradisjon for posthornfrimerker.

* Norsk posthornfrimerke fra 1872: Posthorn med kongekrone. Tegnet av Wilhelm von HannoNorsk posthornfrimerke fra 1872: Posthorn med kongekrone. Tegnet av Wilhelm von Hanno
* Brevkasse med det norske postvesenets siste kjennetegn med kongekroneBrevkasse med det norske postvesenets siste kjennetegn med kongekrone
* Det svenske postvesenets kjennetegn fra 1990 Det svenske postvesenets kjennetegn fra 1990
* Det tyske postvesenets moderne logoDet tyske postvesenets moderne logo
* Posthorn og piler. Symbol av Leif Frimann Anisdahl, Norge, og brukt på Europafrimerkene i 1973Posthorn og piler. Symbol av Leif Frimann Anisdahl, Norge, og brukt på Europafrimerkene i 1973
* Posten Norges logo siden 2008Posten Norges logo siden 2008

Litteratur
----------

* Hans Cappelen: «Heraldikk på norske frimerker», *Norsk Filatelistisk Tidsskrift* nr. 10, 1988, side 486-492, og i *Heraldisk Tidsskrift*, (59/428 =) bind 6, København 1985-89, side 428-438
**Putball** (Fotballgolf) er et ballspill som er en blanding mellom fotball og golf. Spillet går ut på å få ballen ned i et visst antall hull på færrest mulig spark, og kan spilles enten som individuell konkurranse eller som lagkonkurranse med inntil 4 spillere pr. lag.

Spillet
-------

Spillet går ut på å sparke en ball fra utsparkstedet og ned i et hull på færrest mulig tilslag. Banen hvor sporten spilles består ofte av 9 hull, der en del av hullene har putballhindre som skal passeres. Disse hindrene er; Tunnelen, Vinduet, Kurven og Labyrinten.
Hvert spark gir 1 poeng, og det er satt en grense på maks antall spark (denne varierer fra bane til bane). Blir det brukt mer enn maksgrensen blir det 2 ekstra poeng.

Utstyr
------

Putball spilles med fotballer i størrelse nr. 4. Disse har fire fargekombinasjoner (rød, blå, gul, og grønn) og er nummerert fra 1-4. 

I tillegg består utstyret av scorekort som fylles ut fortløpende og brikker med samme farge- og tallkombinasjon som ballen. Disse brikkene legges ned istedenfor ballen for å ikke treffe hverandre.

Norges Putballforbund
---------------------

Norges Putballforbund (NPF) ble stiftet 17. juli 2002, men er foreløpig et inaktivt forbund uten aktive medlemmer. Forbundet kommer til å bli aktivisert når behovet melder seg.

Eksterne lenker
---------------

* www.2feet.no
**Salam Norge** er en frivillig organisasjon som arbeider for å fremme et inkluderende og trygt miljø for lesbiske, homofile, bifile, transpersoner, og/eller andre ikke-kjønnsnormative med muslimsk bakgrunn i Norge. Organisasjonen ble stiftet i desember 2017 og var den første norske organisasjonen for skeive muslimer. Den har som motto «Ingen er født haram».

Organisasjonen jobber blant annet med kunnskapsformidling og besøker skoler for å fortelle om homofili i islam.

Organisasjonen fikk øremerkede midler over statsbudsjettet i 2021 og 2022 «for å sikre trygge økonomiske rammer» for arbeidet, men den øremerkede posten er tatt ut i regjeringens budsjettforslag for 2023.

Sammen med Likestillingssenteret KUN gav Salam i 2021 ut boka *Skeiv – en grafisk novelle om og av skeive med minoritetsbakgrunn*.

Generalsekretær er (per november 2022) Begard Reza. Reza ble i 2020 medlem av den regjeringsoppnevnte Ytringsfrihetskommisjonen, men trakk seg året etter i protest mot kommisjonens arbeidsmåte og det hun mente var transfobiske uttalelser fra andre medlemmer.

Salam Norges organisasjonsnummer er 920 159 214.

Referanser
----------

1. ↑  Om Salam Norge på nettstedet *Frivillig.no*; besøkt 5. november 2011.
2. ↑  Hildegunn Valen Kleive, Jonas Gamborg Lillebø og Knut-Willy Sæther (red.): *Møter og mangfold. Religion og kultur i historie, samtid og skole*, Cappelen Damm Akademisk 2022, ISBN 9788202753894, side 98.
3. ↑  «Kronprinsen besøkte skeive muslimer», *Aftenposten* 29. august 2019,
4. ↑  Frøydis Eriksen m.fl.: *Religion og etikk – VG 3*, Cappelen Damm 2022, ISBN 9788202689803, side 179.
5. ↑  Kulturdepartementets forslag til statsbudsjettet for budsjettåret 2022, Prop. 1 S (2021–2022), side 161.
6. ↑  «Lover penger til Salam», *Utrop* 13. oktober 2022; besøkt 5. november 2022.
7. ↑  *Skeiv – en grafisk novelle om og av skeive med minoritetsbakgrunn,* Forlaget Nora 2021, ISBN 9788292038147.
8. ↑  «Full strid om kommisjonen», *Dagsavisen* 25. juni 2021.
9. ↑  Brønnøysundregistrene - Virksomhetsopplysninger: SALAM Besøkt 10. november 2022

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
***Zemlja v plenu*** (originaltittel: *Земля в плену*) er en sovjetisk stumfilm fra 1927, regissert av Fjodor Otsep.

Handling
--------

Jacob, en fattig bonde, vender tilbake fra krigen til sin kone Marie. Han trygler gods-eierens baron om å få en tomt som han kan leie. Baronen innvilger denne forespørselen, men bare for et karrig og steinete areal som er ubrukelig til noe annet. Jacob og Marie sliter med overleve på dette området, men så krever baronen at Maria forlater ektemannen sin for å tre inn som sykepleier for hans gifte datter Anyas nye baby - med trussel om utkastelse for hele familien hennes hvis hun ikke følger hans formodning.

Men der opplever Maria snart uvelkommen oppmerksomhet fra Anyas ektemann, og en skandale bryter løs som ødelegger Maria i ektemannens øyne. Når hun forsøker å stikke av fra arbeidsgiveren sin for å reise hjem, anklager politiet henne for å være en prostituert - noe som nedverdiger henne ytterligere. Hun nærmer seg snart hjemmet sitt, usikker på hva slags mottakelse som venter på henne.

Skuespillere
------------

* Anna Sten som Maria
* Ivan Koval-Samborskij som Jacob
* Mikhail Narokov som Belskij
* Vladimir Fogel
* Anel Sudakevitsj som Anja

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 11. april 2016.
2. ↑  Directed by…: 7 советских и постсоветских режиссеров, снимавших кино на Западе
3. ↑  ЗЕМЛЯ В ПЛЕНУ

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Zemlja v plenu* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (nl) *Zemlja v plenu* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Zemlja v plenu* på AllMovie Rediger på Wikidata
Berg kirke
**Berg prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Sarpsborg prosti (i dag: Søndre Borgesyssel prosti) i Borg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet tidligere Berg kommune i Østfold fylke, og hovedkirken var Berg kirke.

Historikk
---------

*Bergs sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet, og Berg kirke, *Bergs kirkja*, fra begynnelsen av 1100-tallet er den største av Haldens middelalderkirker og antas også å være den eldste. Berg prestegjeld går antakelig tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. Det omtales i Skattematrikkelen 1647 som *Beriig sougen* i Jdde och Marker lehne.

Berg ble i høymiddelalderen omtalt som *Hveinabygd*.

I Biskop Eysteins jordebok fra omkring år 1390 er følgende kirker i Haldensområdet nevnt: *Berg*, *Asaka*, *Rodka* og *Iddar*. Fra gammelt av fulgte grensen mellom Berg og Idd elven Tista i Haldenvassdraget, med Berg prestegjeld på nordsiden og Idd prestegjeld på sydsiden, følgelig kom alle de tre første sognene under Berg.

Etter etableringen av byen Fredrikshald i 1665, gikk det et drøyt hundreår før Fredrikshald ble eget prestegjeld, iflg. kgl. reskr. 13.12.1769. Da ble *Nordre Fredrikshald* utskilt fra Berg og *Søndre Fredrikshald* fra Idd prestegjeld. Nordre Fredrikshald omfattet bymessige strøk nord for elven Tista, mens Søndre Fredrikshald var bymessige strøk syd for elven.

### Nyere tid

Berg prestegjeld dannet grunnlaget for Berg formannskapsdistrikt opprettet i 1837.

I 1987, som følge av vedtak om endring av den kirkelige inndeling, ble Berg sokneprestembede lagt ned og prestegjeldet delt slik at Berg og Rokke sogn inngikk i Halden prestegjeld, mens Asak sogn inngikk i Idd prestegjeld.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn:

* Berg
* Rokke
* Asak

Referanser
----------

1. 1 2  Rygh, O. (Oluf) (1897). *Norske Gaardnavne*. Kristiania: Fabritius. s. 214.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 8.
3. ↑  Berg kirke, norske-kirker.net
4. ↑  *Halden 300 år*. Oslo: Bøndenes forlag. 1965.
5. ↑  Historikk for prestegjeld og sogn i Østfold
6. ↑  Endringer i den kirkelige inndeling, Halden kommune, Østfold
**Isidoro del Carmen Mora Ortega** (født 5. mars 1970 i Matagalpa i Nicaragua) er en nicaraguansk katolsk prelat og biskop av Siuna.

Liv og virke
------------

### Prest

Isidoro del Carmen Mora Ortega studerte filosofi ved seminaret *San Pedro Apóstol* i Granada og katolsk teologi ved seminaret *Nuestra Señora de Fatima*i Managua. Han ble presteviet den 20. september 2003 for bispedømmet Matagalpa.

Etter ordinasjonen var han kapellan for menighetene San José i Matiguás og Nuestro Señor de Esquipulas i ett år, før han ble menighetsadministrator for menighetene San Isidro og San Dionisio i Matagalpa. Fra 2007 til 2008 var Isidoro del Carmen Mora Ortega sogneprest i sognet San Juan Bautista i Muy Muy. Den 2009 ble han sogneprest i San Ramón Nonato og generalvikar for bispedømmet Matagalpa.

=Biskop i Siuna
---------------

Den 8. april 2021 utnevnte pave Frans ham til biskop av Siuna.[1] Erkebiskopen av Managua, kardinal Leopoldo José Brenes Solórzano, bispeviet ham 26. juni 2021 i katedralen i Siuna. Medkonsekratorer var biskop Pablo Ervin Schmitz Simon, O.F.M. Cap. og Rolando José Álvarez Lagos, biskop av Matagalpa.