recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nordmøre Museum** er kulturhistorisk regionmuseum for Nordmøre i Møre og Romsdal fylke. Museet har hovedsete i Kristiansund og er organisert som en stiftelse. Kontoret ligger i Storgata 19. Museet har i dag avdelinger i de fleste kommuner på Nordmøre: Smøla (2 avdelinger: Smøla museum og Norsk myrmuseum), Averøy og Eide (Gamle Kvernes Bygdemuseum), Tingvoll, Surnadal (Åsen, Kleiva og Svinviks arboret), Rindal, Aure (Kråksundet sjøbruksmuseum), Halsa (Geitbåtmuseet med Husasnotra) og Sunndal (Sunndal Bygdemuseum i Leikvin Kulturminnepark). Museet har samarbeidsavtale med Gjemnes kommune. Direktør er Eigunn Stav Sætre, som tiltrådte stillingen 1. mai 2022.

Historikk
---------

Museet ble etablert under navnet *Kristiansund Museum* i 1894, og hovedbygningen fra starten av var en utstillingspaviljong fra den store fiskeriutstillingen som ble arrangert i 1892. Wilhelm Lund var en engasjert ung museumsmann som i samarbeid med museumsgründeren Anders Sandvig på Lillehammer la planer for et stort kulturhistorisk friluftsmuseum i Kristiansund. Almskårstua, en av de siste autentiske røykovnstuene fra Nordmøre, ble flyttet til Kristiansund. Museet sikret seg også et stabbur, før man konstaterte at været i Kristiansund ikke egnet seg til et vanlig friluftsmuseum med tilflyttede bygninger.

Kristiansund Museum ble hardt rammet da byen med sin gamle trehusbebyggelse ble bombet av tyske fly i april 1940. Museet mistet mesteparten av sine samlinger da paviljongen brant ned.

I 1960-årene ble det lille friluftsmuseet flyttet til Dalen gård, et gårdstun i byens utkant som man anså som verneverdig. I 1965 kunne museet åpne sin nye brannsikre murbygning i Knudtzondalen i byens utkant. Fra 1980 satset museet på bygningsvern ved Vågen, der museets avdeling i Kristiansund nå profilerer seg gjennom Norsk klippfiskmuseum og Mellemværftet.

  

* Milnbrygga i Kristiansund med Norsk klippfiskmuseumMilnbrygga i Kristiansund med Norsk klippfiskmuseum
* Mellemværftet i KristiansundMellemværftet i Kristiansund
* Sunndal Bygdemuseum på Grøa utenfor SunndalsøraSunndal Bygdemuseum på Grøa utenfor Sunndalsøra
* Rossvoll prestegårdRossvoll prestegård

Referanser
----------

1. ↑  NRK (17. januar 2022). «Får ny direktør». *NRK*. Besøkt 24. mai 2022. «Stiftelsen Nordmøre Museum har ansatt Eigunn Stav Sætre som ny direktør. Hun starter i stillingen 1. mai. Stav Sætre går fra stillingen som kultursjef i Kristiansund, et ansvar hun har hatt de siste ti årene. Det melder stiftelsen i en pressemelding.»
2. ↑  «Våre ansatte». *Nordmøre museum*. Besøkt 24. mai 2022.

Litteratur
----------

* Kristiansund Museum 1894 – 1904 – 1964.
* Sverre Johan Svendsen: Tale i anledning Nordmøre Museums 100-årsjubileum. Årbok for Nordmøre Museum 1995.

Eksterne lenker
---------------

* Nordmøre Museum (offisielt nettsted)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** VIAF **·** LCCN **·** KulturNav
 |
**Gordon setter** (FCI #006) tilhører de eldste stående fuglehundene man kjenner til og oppsto som sådan trolig i Skottland alt på midten av 1500-tallet. I de senere år har hunderasen alt blitt stadig mer populær her hjemme i Norge.

Gordon setter er kullsvart med markante partier med mahogni- eller kastanjefarge på poter og nedre del av beina, snuten, halsen og to flekker på brystet. I tillegg en flekk over hvert av øynene. En liten del hvitt på brystet er tillatt. Uvanlig nok finnes det røde Gordonsettere (må ikke forveksles med Irsk setter), født av normalfargede foreldre. Pelsen er rett, eller lett bølget.

Bruksområde
-----------

Gordon setter er en typisk jakthund og en ypperlig fuglehund, men krever tålmodighet hos sin eier i opplæringensperioden. Den søker gjerne ikke like vidstrakt som de andre setterne, men regnes som dyktig og energisk, og skal være spesielt godt utrustet å for jakte på storfugl i skogen, men også rype i fjellet. Den er god til sporsøk takket være den eksepsjonelle luktesansen, men også til å reise byttet og apportere i etterkant. 

Gordon setter er dessuten er ypperlig familiehund, spesielt for folk som er glade i å ferdes mye ute i naturen.

Lynne og væremåte
-----------------

Gordon setter er en tøff og utholdende hunderase som trenger mye mosjon for å trives maksimalt. Den er rolig av natur, regnes som lett å håndtere og skal være flink med barn. Individer fra slekter med meget sterk jaktlyst kan bli noe egenrådige. Pelsen krever normalt vedlikehold, men må undersøkes jevnlig for flått, midd og lignende.

Annet
-----

Rasen regnes som sunn og har et generelt godt gemytt.

Referanser
----------

1. ↑  «Gordon Setter». *Hunderase.no* **(norsk)**. 3. desember 2014. Besøkt 23. desember 2014.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Gordonsetter Klub
* Gordonsettere.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Marit Bjorvatn** (født 23. februar 1938, død 10. august 2015) var en norsk lærer og politiker (Venstre, DLF).

Bjorvatn var i mange år aktiv i lokalsamfunnet i Tvedestrand. Hun arrangerte byvandringer og omvisninger, var skuespiller og forfatter i Tvedestrandsrevyen, og sentral i arbeidet for bevaring av Tvedestrand rådhus. Hun ble i 2011 tildelt Tvedestrand kommunes kulturpris. Hun utdannet seg til lærer som 50-åring, og ble etter det også aktiv i det lokale lærerforbundet.

Politisk tilhørte Bjorvatn Venstre, før hun ble med over til Det Liberale Folkepartiet (DLF) da partiet sprakk i 1972. Hun var DLF-leder da partiene samlet seg igjen i 1988, og ble da Venstres nestleder. Hun gikk av som nestleder etter to år, og meldte seg samtidig ut av partiet. Bjorvatn satt i Tvedestrand kommunestyre på 1980-tallet, der hun ledet bygningsrådet og kulturstyret, og hun var også med i Aust-Agders kulturstyre.

Hun var gift med Øyvind Bjorvatn.

Referanser
----------

1. 1 2   Agderposten, side(r) 54, utgitt 4. september 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3   www.aftenposten.no, besøkt 14. april 2019[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Tvedestrand Rådhus - fra gammelt pakkhus til et av Sørlandets vakreste rådhus, *avtrykk.no*, 12.08.2023
4. 1 2  «Marit Bjorvatn er død». Tvedestrandsposten. 11. august 2015. Besøkt 14. april 2019.
5. 1 2  «Trivselsbomben fra Tvedestrand». *Fædrelandsvennen*, 21. februar 1998.
6. 1 2  «Nekrolog: Marit Bjorvatn». Aftenposten. 30. august 2015. Besøkt 14. april 2019.
***Ceruchus niger*** er en bille som hører til familien hjortebiller.

Utseende
--------

En nokså liten (10-15 millimeter), blankt svart, flat og avlang hjortebille. Hannens kjever er noe forstørrede, rette og framstrakte. Dekkvingene har dype punktstriper.

Levevis
-------

*Ceruchus*-artene er skogsinsekter som er knyttet til gammel skog – svarthjorten som forekommer i Norge er regnet som en utpreget urskogsart. De europeiske artene er knyttet til løvtrær. Larvene spiser trefibre, som er svært næringsfattige, og utviklingen går derfor ganske langsomt – de kan bruke 3-4 år eller enda lengre på larveutviklingen. Til slutt forvandler larven seg til en puppe i et kammer fôret med opptygde trefliser. De voksne insektene er forholdsvis kortlivede og spiser lite, men de kan ta til seg noe nektar og saft fra frukt. De er aktive om natten. Denne arten forekommer i høytliggende skoger.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Kina (Sichuan, Yunnan).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae
				+ Underfamilien valsehjorter, Syndesinae – 4 slekter og ca. 30 arter
					- Slekten *Ceruchus* MacLeay, 1819
						* ***Ceruchus niger*** Boucher & Král, 1997

Referanser
----------

1. ↑  Boucher, S. & Král, D. (1997). Taxonomie des *Ceruchus* paléarctiques continentaux. *Coléoptères* 3(3):29-46

Kilder
------

* Oversikt over artene

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Ceruchus niger* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* *Ceruchus niger* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Prestvannet: Kjært men skjørt turmål i Tromsø.
Parkvei ved Prestvannet
**Prestvannet** og parkområdene rundt er et turmål i Tromsø, sommer som vinter. Vannet har et rikt fugleliv med ender, måker og andre fugler, og på grunn av dette er deler av vannet fredet i hekketiden. Vannet ligger på Tromsøya, 96 moh, og dekker ca 75 dekar.

Drikkevann
----------

I 1867 ble vannet demmet opp for å brukes til drikkevann i byen nedenfor. I tiden etter ble demninger og voller utbedret og forsterket, men på tross av dette forble Prestvannet et dårlig drikkevann. Da det nye vannverket på Slettaelva ble tatt i bruk i 1921, ble det slutt på å bruke Prestvannet som drikkevann.

Rikt dyreliv
------------

Prestvannet har et rikt dyreliv. Blant fugleartene finnes smålom, stokkand og toppand, fiskemåke, hettemåke, makrell- og rødnebbterne. En av årsakene til artsrikdommen er de mange flytende torvøyene i vannet som sikrer beskyttede hekkeplasser. I den senere tid har det vært diskutert om vannet gror igjen, og at det kanskje bør settes i gang tiltak for å holde vannet åpent for å beskytte det varierte dyrelivet. Nødvendigheten og riktigheten av dette er imidlertid omstridt.

Fisk
----

Etter at Prestvannet var demmet opp, prøvde man å sette ut røye og ørret, men de døde hver vinter av oksygenmangel. Så prøvde man å sette ut den sentraleuropeiske arten karuss, som klarte seg. Karussen har en spesiell egenskap; om vinteren legger den seg i mudderet på bunnen. På grunn av oksygenmangelen utvikler den alkohol i blodomløpet. Skulle Prestvannet bunnfryse om vinteren, vil også alkoholen senke frysepunktet i blodet, og karussen har en større sjanse for å overleve vinteren. I tillegg til karuss finnes det også trepigget stingsild i vannet, men denne fisken har en mye større dødelighet på grunn av oksygenmangelen.

Referanser
----------

1. ↑  www.norgeskart.no
2. ↑  Helge Huru og Kaare Aagaard: Prestvannet, Tromsø ferskvannsbiologiske og ornitologiske undersøkelser. 1979.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Prestvannet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

Portal: Tromsø

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Colombias flagg Colombia |
| Friidrett: |
| Friidrett Søramerikansk mesterskap |
| Sølv | Guayaquil 2021 |  4x100 m |
| Friidrett Søramerikansk mesterskap innendørs |
| Gull | Cochabamba 2020 |  200 m |
| Sølv | Cochabamba 2020 |  60 m |

**Natalia Carolina Linares** (født 3. januar 2003) er en colombiansk friidrettsutøver som konkurrerer i lengdehopp og sprintløp. Hun ble søramerikansk mester på 200 meter innendørs i 2020, og ble nasjonal mester på 100 meter i 2021.

Hun satte colombiansk rekord på 60 meter innendørs under Søramerikansk mesterskap i friidrett innendørs 2020.

Idrettskarriere
---------------

### 2019

Linares deltok i det colombianske juniormesterskapet (U20) i friidrett 2019, og vant der lengdehopp med 5,20 meter. Hun deltok i Søramerikansk U20-mesterskap i friidrett 2019, og kom der på sjuendeplass i lengdehopp. Hun vant 100 meter og 200 meter under det colombianske U18-mesterskapet i friidrett.

### 2020

Søramerikansk mesterskap i friidrett innendørs ble første gang arrangert i 2020. Linares vant 200 meter i dette mesterskapet, og hun kom på andreplass på 60 meter, bak Rosângela Santos, med ny colombiansk rekord på 7,42 sekunder.

### 2021

Hun vant 100 meter under colombiansk mesterskap i friidrett 2021 i april, og hun fikk bronse i lengdehopp. På 200 meter ble hun diskvalifisert i finalen. Hun deltok i Søramerikansk mesterskap i friidrett 2021, og fikk der sølv på 4 x 100 meter stafett. Invididuelt kom hun på fjerdeplass på 100 meter og i lengdehopp. Hun deltok i AtletiCAGenève 2021, og kom der på tredjeplass i lengdehopp.

Referanser
----------

1. ↑   The-Sports.org, verkets språk engelsk, The-Sports.org utøver ID 685923, besøkt 4. juli 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 14841613, verkets språk engelsk, besøkt 4. juli 2021[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3  World Athletics - *Natalia Carolina Linares - Results*, besøkt 19. juni 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Natalia Linares – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Natalia Linares – TheSports.org Rediger på Wikidata
***Onkel Oskar*** er en norsk barnefilm fra 1997 med manus og regi av Evald Otterstad. Filmen bygget på en serie barnebøker av den norske forfatteren Torvald Sund.

Hovedrollen som den slemme sauebonden «onkel Oskar» ble spilt av Andreas Gjermstad. Hilde Heier hadde en av de andre sentrale rollene i filmen.

Handling
--------

Historien finner sted i løpet av 1970-tallet i Råkvåg, en liten bygd i Trøndelag. Hovedpersonen Oskar er en sauebonde, som forsøker å ta hånd om sin 11 år gamle nevø Guten. Men Guten mener at onkelen er alt for sjefete og autoritær, og de havner derfor ofte i forskjellige konflikter.

Referanser
----------

1. ↑  Otterstad, Evald (15. januar 2010). «Tilfellet «Onkel Oskar»». *midtnorskdebatt.no*. Arkivert fra originalen 30. januar 2021. Besøkt 25. januar 2021. «Utgivelsen av «Onkel Oskar» på dvd 12 år etter kinopremieren viser at filmen fortsatt er en publikumsyndling, men Adresseavisens anmelder benytter nok en gang anledningen til å ta kråkfot på Oskar.»
2. ↑  «Onkel Oskar». International Movie Database - imdb.com. 7. mars 1997. Besøkt 25. januar 2021.
3. 1 2  «Onkel Oskar». *www.filmfront.no*. Besøkt 25. januar 2021.
Valmet Move21 lokomotiv
**Valmet**, originalt *Valtion Metallitehtaat* (oversatt: *statens metallfabrikker*) derav navnet Valmet, er et finsk industrikonsern. Det ble grunnlagt i 1951 da den finske staten slo sammen ulike fabrikker fra rustningsindustrien til ett konsern. Valmet produserte blant annet traktorer, skogsmaskiner, biler, papirmaskiner, husholdningsapparater , lokomotiv, trikker, fly og våpen. Valmet og deler av selskapet Rauma fusjonerte i 1999 til Metso. Etter at Metso konsernet ble lagt dødt i 2013, etablerte Valmet seg på nytt.

Traktorer
---------

Valmet 505 traktor
Den finske statens metallfabrikker hadde den første prototypen av sin traktor ferdig i 1949, men den tilfredsstilte ikke kravene, da den blant annet var vanskelig å starte. I 1951 ble navnet på fabrikken forandret til Valmet AB, og en ny prototyp ble lansert etter utprøving hos gårdbrukere. I Brasil ble det i 1960 etablert en fabrikk for produksjon av Valmet, og i 1964 ble det lisensproduksjon av Valmet i Portugal. Valmet-motorer ble etter hvert levert både til Massey Ferguson, Steyr og Landini.

I 1979 inngikk Valmet et samarbeid med traktordivisjonen til AB Volvo om felles utvikling av "Den nordiske traktoren". Traktorene het i noen år Volvo BM Valmet, men i 1985 trakk AB Volvo seg ut av samarbeidet og solgte traktordivisjonen sin til Valmet. I 1994 ble traktoravdelingen til Valmet kjøpt av Sisu, og traktorene gikk under navnet Sisu Valmet. Hele Sisu-konsernet ble så kjøpt av Partek i 1997, og navnet Valtra Valmet ble tatt i bruk. I 2001 ble 50-årsjubileet for traktorproduksjonen feiret med lanseringen av det nye navnet Valtra, og Valmet-navnet var helt ute av historien.

* I 1973 lanserte Valmet en sekshjulsdrevet traktor, hvor de vanligvis store bakhjulene var byttet ut med to par små hjul, med mulighet for belter. Denne ble imidlertid ingen stor suksess.
* I 1989 innførte Valmet som første traktorprodusent programmet med valgfri farge. Kundene kunne velge mellom fargene rød, blå, grønn, gul og hvit.

Skogsmaskiner
-------------

Valmet 911 skogsmaskin
Valmet finnes fremdeles som varemerke på skogsmaskinene produsert av Komatsu Forest AB som lager skogsmaskiner i Umeå i Sverige (hvor hovedkontoret ligger) og i Wisconsin i USA. Komatsu Forest har siden 1. januar 2004 vært en underdivisjon av det japanske konsernet Komatsu Ltd.

Valmet Automotive
-----------------

I samarbeid med SAAB laget Valmet fra 1970 til 1992 personbiler i Nystad. Foruten flertallet SAAB-biler for det finske markedet, ble alle eksemplarer av SAAB 90 og SAAB 900 cabriolet laget der. I dag heter Metsos fabrikk Valmet Automotive, og foretaket produserer for bl.a Porsche – Porsche Boxster og Porsche Cayman. Også Opel, Lada og Simca-Talbot har produsert biler hos Valmet. Mellom 2009 og 2011 produserte Valmet den norskutviklede elbilen Think.

Referanser
----------

1. ↑   GRID-ID grid.481752.d[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.hs.fi, besøkt 6. desember 2020[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Q83398453, side(r) 147[Hentet fra Wikidata]
4. 1 2   Q83398453, side(r) 148[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** ISNI **·** NKC
 |
Må ikke forveksles med heftelse.
**Hefte** er en straffart opprinnelig tenkt som et slags «ærlig fengsel» (*custodia honesta*) som ikke skulle ha fengselsstraffens vanærende karakter, og ble brukt som frihetsstraff for lovbrudd begått «av hederlige motiver».

Norge
-----

*Hefte* var en straffart i den norske Almindelig borgerlig Straffelov. For lovbrudd der fengselsstraff var nevnt som eneste frihetsstraff, kunne hefte tilsvarende idømmes dersom særlige omstendigheter gjorde det antagelig at handlingen ikke var «udsprunget af et fordærvet Sindelag». I forhold til fengselsstraff ga hefte fangen rett til selv å utstyre sitt rom og velge beskjeftigelse.

To dagers hefte tilsvarte én dags fengsel.

Hefte kunne idømmes fra 14 dager inntil 20 år.

Straffarten gikk ut av bruk og ble ikke videreført i lov om straff.

Danmark
-------

*Hæftestraf* var en mild type fengselsstraff som var tiltenkt «personer som står utenfor de egentlige forbryteres krets». Den ble innført med straffeloven av 15. april 1930 til erstatning for simpelt fængsel.

Hæftestraff ble avskaffet i 2001. I dag finnes kun bøte- og fengselsstraff.

Straffelovens § 44, som beskrev hæftestraff, hadde følgende ordlyd:

§ 44. *Hæfte idømmes fra 7 dage til 6 måneder. Bestemmelserne i § 34 og § 36, 1. pkt. finder tilsvarende anvendelse.*
Stk. 2. *Fangerne må ikke hensættes sammen med andre fanger end sådanne, som udstår straf af hæfte. Forplejningen er ikke indskrænket til den anordnede fangekost. Inden for de grænser, som god orden i fængslet kræver, har fangerne ret til selv at forskaffe sig, hvad de ønsker til personlig brug og udstyr af cellen.*
Stk. 3. *Fangerne er berettigede til selv at skaffe sig arbejde, der er foreneligt med sikkerheden og god orden i fængslet; arbejdsudbyttet tilfalder fangen. Skaffer fangen sig ikke sådant arbejde, pålægges det ham mod vederlag at udføre et under hensyn til hans dannelsestrin og livsstilling passende arbejde i et sådant omfang, som er nødvendigt til en rimelig sysselsættelse.*

Referanser
----------

1. ↑  NOU 2002: 04, punkt 5.4.8
2. ↑  snl.no
3. ↑  Almindelig borgerlig Straffelov § 15
4. ↑  Almindelig borgerlig Straffelov § 24
5. ↑  Almindelig borgerlig Straffelov § 22
6. ↑  Innst. O. nr. 72 (2004–2005)
7. ↑  Lov om straff § 29
8. ↑  LOV nr 433 af 31/05/2000 Lov om ændring af forskellige lovbestemmelser i forbindelse med gennemførelsen af en lov om fuldbyrdelse af straf m.v.
**Gunnar Arnfinn Brostigen** (født 14. september 1930, død 26. mai 1993) var en norsk jazzmusiker (saksofon) og orkesterleder (jazz og korps).

Hans eget Gunnar Brostigens Big Band var fra starten i 1952 et av landets ledende i slutten av 50-tallet, mottaker av publikums ærespris i nasjonale mesterskap. Det besto av unge musikere som Frode Thingnæs på trombone, Jon Christensen på trommer, Bjørn Johansen på saksofon.

Han var fra 1960 til 1983 dirigent i varierte sammenhenger, blant annet i Østensjø skoles musikkorps fra 1960 og Østensjø Janitsjar 1968), samt var aktiv i det tidlige Oslo Swing Club (1982). Hans storband gjenoppstod (1982) og turnerte Nord-Dakota (1983) og Brostigen ble da æresborger av staten.

I 2001 overtok hans sønn, Jan-Frode Brostigen, ledelsen av Perfidia Storband i Tønsberg. Navnet ble deretter Brostigen Storband og senere Brostigen Funky Big Band. Bandet ble oppløst etter noen års virksomhet.

Referanser
----------

1. ↑  Asbjørn Bekkerud, *Gunnar Brostigen*, nekrolog i Aftenposten den 11. juni 1993.
2. ↑  *Bjørn Stendahl si bok Cool, kløver & dixie fra 1997*
3. ↑  *Kjempesuksess for Brostigen i USA* i Aftenposten den 9. august 1983.

Portal: Jazz
**Castlerock** (irsk: *Carraig Ceasail*) er en kystlandsby i grevskapet Londonderry, Nord-Irland. Landsbyen befinner seg i mellom de to større byene Coleraine, som er fem mil unna, og Londonderry. Den er en del av distriktet Causeway Coast and Glens, I 2001 hadde landsbyen et befolkningstall på 1 326 personer, noe som sank noe til 1 287 i 2011.

Castlerock er veldig populært blant sommerturister, med mange boligblokker og to campingvognplasser. Castlerock Golf Club har både baner med 9 hull og 18 hull avgrenset av stranden, elven Bann og jernbanelinjen fra Belfast til Londonderry. I nærheten av landsbyen spiller Articlave FC hjemmekampene sine.

I henhold folketellingen i 2011 hadde innbyggerne følgende religiøs tilknytning: 16,5% fra katolsk bakgrunn og 77,8% fra protestantisk bakgrunn.

Lokale historiske kuriositeter er blant annet det ødelagte palasset til lordbiskopen av Derry, Frederick Hervey, 4. jarl av Bristol, fra 1700-tallet, Mussenden Temple, som ligger på en klippe over byen, og Black Glen, som er en del av Downhill Estate, nå eid av The National Trust.

Referanser
----------

1. 1 2  «Castlerock», *City Population*
2. ↑  «Carraig Ceasail / Castlerock», *Placenames Database of Ireland*
3. ↑  Castlerock Golf Club
4. ↑  «Frederick Augustus Hervey, 4th Earl of Bristol and Bishop of Derry», *National Trust collection*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Castlerock – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Turistinformasjon om Castlerock, Castlerock Borough Council

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
**Enrico Cecchetti** (født 21. juni 1850 i Roma, død 13. november 1928 i Milano) var en italiensk danser, ballettmester og pedagog. Han var sønn av to dansere. Han debuterte fem år gammel i Genova og studerte med Carlo Blasis' elev Lepri i Firenze og turnerte med en liten gruppe i USA.

Karriere
--------

Enrico Cecchetti hadde sin voksendebut i La Scala i Milano i *Gudene fra Valhall*, deretter opptrådte som gjestende førstedanser i de europeiske hovedsteder og gjorde sin St. Petersburg-debut i 1887 i *Tulipanene fra Haarlem*. I 1890 ble han 2. ballettmester ved det Keiserlige teater i St. Petersburg, og fra 1892 underviste han ved den tilknyttede skolen, hvor han i vesentlig grad bidro til å heve den tekniske standarden på danserne.

Blant hans elever er Trefilova, Egorova, Pavlova, Sedova, Vaganova, Kschessinska, Preobrajenska, Karsavina, Gorsky, Legat, Fokine, Obukhoff og Nijinskij – senere også Massine, Bolm Lopkova, de Valois, Danilova, Markova, Dolin og Lifar.

I 1902 reiste han til ballettskolen ved Operaen i Warszawa, men returnerte til St. Petersburg for å starte sin egen skole inntil Djagilev engasjerte ham i 1910 som ballettmester for sitt kompani. I 1918 åpnet han en ballettskole i London med sin hustru, og var sjef for ballettskolen ved La Scala 1925–1928. Han koreograferte en del balletter, men ingen av dem har overlevet.

Betydning
---------

Hans virkelig betydning var at han var en av de aller største ballettpedagoger i balletthistorien. Med det formål utelukkende å bevare hans system, kalt Cecchetti-metoden, ble Cecchetti Society grunnlagt i London i 1922 og ble inkorporert i ISTD (Imperial Society of Teachers of Dancing) i 1924. I USA har et Cecchetti Council of America eksistert siden 1939.

Blant rollene han skapte var *Carabosse* og *Blue Bird* i *Tornerose* i 1890 og *sjefsevenukken* i *Scheherazade* (1910) og *The Showman* i *Petrushka* i 1911.

Referanser
----------

1. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   e-teatr.pl, encyklopediateatru.pl person-ID 76195[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Hrvatska enciklopedija, Hrvatska enciklopedija-ID 11091[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Proleksis Encyclopedia, Proleksis enciklopedija ID 14790[Hentet fra Wikidata]
5. ↑   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id cecchetti-enrico, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* The Concise Oxford Dictionary of Ballet (Oxford Paperback Reference) by Horst Koegler (Paperback – Oct 14, 1982).

  

Portal: Dans

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** ICCU **·** BNE
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Jamaicas flagg Jamaica |
| Friidrett CARIFTA Games |
| Gull | Nassau 2018 |  Lengdehopp U18 |
| Gull | Nassau 2018 |  Tresteg U18 |

**Ackelia Smith** (født 5. februar 2002) er en jamaicansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp, lengdehopp og tresteg. Hun ble jamaicansk mester i lengdehopp i 2022, og hun vant lengdehopp og tresteg i U18-klassen under CARIFTA Games 2018.

Idrettskarriere
---------------

Smith vant lengdehopp og tresteg under CARIFTA trials, kvalifiseringsstevnet for CARIFTA Games i mars 2018, og ble dermed tatt ut til CARIFTA Games 2018, der hun vant begge øvelsene i U17-klassen. Hun ble jamaicansk juniormester i lengdehopp og tresteg i 2018, og ble tatt ut til å delta i U20-VM i friidrett 2018, men hun nådde ikke finalerunden der. Hun ble jamaicansk juniormester i lengdehopp og tresteg igjen i 2021, og hun kom på niendeplass i tresteg under U20-VM i friidrett 2021.

I 2022 ble hun nummer seks i tresteg under NCAA-mesterskapet innendørs, og hun ble nummer fire i tresteg og nummer åtte i lengdehopp under NCAA-mesterskapet utendørs. Hun vant lengdehopp under jamaicansk mesterskap i friidrett 2022, og hun fikk sølv i tresteg, bak Shanieka Ricketts. Under VM i friidrett 2022 kom hun på 12.-plass i tresteg. Hun deltok også i Samveldelekene 2022, der hun ble nummer seks i tresteg og nummer sju i lengdehopp.

Hun deltok i NCAA-mesterskapet innendørs i 2023, og fikk der sølv i lengdehopp og bronse i tresteg. Hun satte personlige rekorder på 200 meter og 400 meter under Percy Beard Track-stevnet i april 2023, med henholdsvis 23,78 sekunder og 54,08 sekunder.

Referanser
----------

1. 1 2 3  World Athletics - *Ackelia Smith - Results*, besøkt 25. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ackelia Smith – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Ackelia Smith – TheSports.org Rediger på Wikidata
Omringningen av den romerske hæren ved slaget ved Cannae.
Omriningningen av tyske styrker ved slaget om Stalingrad.
**Omringning** (engelsk: *encirclement*) er innen millitær terminologi når en styrke tropper er isolert fra hovedstyrken og omringet av fienden. Denne situasjonen er farlig for den omringede styrken, ettersom den må kjempe på flere sider og har mye vanskeligere for å motta forsyninger og forsterkninger fra hovedstyrken, i tillegg til at komminukasjon med hovedstyrken blir vanskeligere. En omringet styrke kan også ikke trekke seg lenger tilbake, hvilket betyr at hvis den ikke klarer å bryte seg selv ut av omringningen, eller at hovedstyrken klarer å bryte omringningen, må den enten overgi seg eller kjempe til døden.

Omringning har vært en effektiv millitær strategi på tvers av historien, og har blitt brukt som strategi av blant annet Alexander den Store. Ved slaget ved Cannae beseiret Hannibal en større romersk hær med sin egen ved å friste den romerske hæren til å angripe Hannibals svake midtseksjon, men ettersom midtseksjonen hadde fått ordre om å bare trekke seg tilbake og ikke faktisk kjempe, fant den romerske hæren seg raskt omringet av Hannibals venstreflang og høyreflang. Etter hvert som blitzkrigstrategier ble utviklet og krigføring ble begynt å bli utført med motorisert utstyr, som kan bevege seg mye fortere enn tropper til fots, har omringninger blitt vanligere i krigføring.

Sun Tzu skrev i *Kunsten å krige* at en ikke burde fullstendig omringe en fiende, og heller gi dem noe mulighet til å trekke seg tilbake og ikke presse dem for ekstremt, siden hvis man gjør det, kan den omringede styrken heller bestemme seg for at det er bedre å kjempe til døden fremfor å overgi seg.

Se også
-------

* Beleiring

Referanser
----------

1. ↑  Ark, Olav I. (1985). *Engelsk-norsk militær ordbok*. no#: Grøndahl. s. 175. ISBN 8250407245.
2. ↑  «FM3-90 Appendix D Encirclement Operations». *www.globalsecurity.org*. Besøkt 2. september 2023.
3. ↑  Major Robert B. Pederson, U.S.Army. «A Study of Combined Arms Warfare by Alexander the Great» (PDF). Besøkt 2. september 2023.
4. ↑  «Slaughter at the Battle of Cannae». *Warfare History Network* **(engelsk)**. Besøkt 2. september 2023.
5. ↑  «CHAPTER 7». *history.army.mil*. Besøkt 2. september 2023.
6. ↑  «The Art of War by Sun Tzu - Chapter 7.36: Maneuvering». *suntzusaid.com* **(engelsk)**. Besøkt 2. september 2023.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Turstien rundt Schongstangen.
Villabebyggelse i Dronningens gate, like nord for krysset med Thornes gate. Strengt tatt er dette dermed på Løkka og ikke på Schjong, skal vi tolke definisjonen i artikkelen.
**Schjong** eller **Schjongstangen** er et bolig- og friluftsområde som ligger i tilknytning til Hønefoss, på Sørsiden av byen. Området var opprinnelig ikke en del av byen, men det ble inkludert fra 1. juli 1938.

Schjongstangen dannes av elva, som her gjør en meander og danner en naturlig tange. Nord for Schjong ligger Løkka, som kan hevdes å være området nord for Thornes gate. Primær adkomst til Schjong med bil går via Sundgata og Dronningens gate, men det er også mulig å kjøre inn i området via Schjongs gate fra rundkjøringen i Owrens gate. Schjong preges av villahusbebyggelse og firemannsboliger.

Etymologi
---------

Schjong er egentlig et etternavn, som ble synonymt med gårdsnavnet Kvernbergsunds-Ødegaarden (gnr. 45), eller Sundet som gården i all enkelhet ble kalt lokalt. Det skyltes at det var sundsted der til den første brua kom i 1861. Arnt Johan Olsen Schjong (fornavnet ble av og til skrevet som *Arent*) var lege og flyttet hit fra Borgund ved Ålesund i 1847. Det sies at han hadde pasienter på både Ringerike og Hadeland, og i Krødsherad og Modum. Det ble lange økter med sånne avstander, så doktor Schjong sov gjerne i karjolen mellom besøkene sies det. Han må ha vært en populær mann, siden hele tangen ble oppkalt etter ham.

Schjongslunden
--------------

**Schjongslunden** utgjør den sørligste (ytterste) delen av Schjongstangen. Området er dedikert til ulike typer idrettsanlegg og et friluftsområde. Stedet var tidligere bevokst med trær, men disse er for en stor del ryddet til fordel for idrettsanleggene, som i dag blant annet inkluderer Hønefoss idrettspark, AKA Arena og Schjongshallen med mer. Tidligere fantes det også et friluftsbad der, men dette er nå stengt.

Schjongshaugen
--------------

**Schjongshaugen** eller **Buskhaugen** («Schjong KMID 3793-1». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. ) er rundhaug av sand som i henhold til Kulturhistorisk museum er en tradisjonslokalitet (et arkeologisk minne), hvis vernestatus er uavklart. Den dateres til tiden før reformasjonen i Norge. Haugen er godt markert, men noe ødelagt (spesielt på nordsiden) av turstier som skjærer over haugen. Haugen er omkring 45 m i diameter og cirka 3 m høy. Under en utgraving i 1961 ble det konstatert at haugen trolig er en naturdannelse, lagt opp av elven.

Gater på Schjong
----------------

* Dronningens gate
* Holegata
* Jevnakergata
* Roald Amundsens gate
* Schjongs gate
* Thornes gate
* Tyristrandgata
* Aabenraagata
* Ådalsgata
* Ringeriksgata

Se også
-------

* Kvernbergsund-ødegård
* Løkka
* Gater i Hønefoss
**Ionisering** eller **ionisasjon** er en prosess der et atom eller et molekyl omdannes til ioner. Kjemisk er det to måter dette kan skje på: oksidasjon (avgir elektroner) og reduksjon (tar opp elektroner). Dette vil resultere i en endring av den elektriske ladningen i atomet eller molekylet som oftest innebærer en overgang fra nøytralitet (positive og negative ladninger utjevner hverandre) til å bli et ion.

Ioniserende stråling vekselvirker med materie og danner ioner. Energien som trengs for å danne et ionepar i luft, er 33,97 eV.

Faseoverganger i materie| TilFra | Faststoff | Væske | Gass | Plasma |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Faststoff |  | Smelting | Sublimasjon |  |
| Væske | Frysing |  | Fordampning |  |
| Gass | Deposisjon | Kondensasjon |  | Ionisering |
| Plasma |  |  | Plasma-rekombinasjon |  |

Se også
-------

* Ioniserende stråling

Kilder
------

* Seaborg, Glenn T. «Ionization.» Microsoft® Student 2007 (DVD). Redmond, WA: Microsoft Corporation, 2006.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Nilsen & Aalberg** er en norsk musikk- og showduo som ble dannet sommeren 2002 av Leif Terje Nilsen og Daniel Aalberg. Duoen var best kjent for sine show og fremføring av coverlåter som noen i publikum hadde et spesielt forhold til. I 2007 deltok duoen i NRK-programmet *Lyden av lørdag*, og i 2009 ga de ut sitt debutalbum *Call Me a Dreamer*. Duoen samarbeidet med Stargate, Sissel Kyrkjebø, Åge Aleksandersen, Jeanette Olsson og Frode Viken. Duoen deltok også i en episode av TV-programmet *Beat for beat*. Duoen var aktiv frem til 2016.

Aalberg og Nilsen har deltatt i blant annet radioprogrammet Lyden av lørdag og TV-programmene Beat for Beat og All Together Now.

Diskografi
----------

* *Call Me a Dreamer* (2009)

Referanser
----------

1. ↑  «Nilsen Aalberg på Beat for Beat». *NRK* **(engelsk)**. 17.01.2007. Besøkt 1. desember 2020.
2. ↑  NRK (17. januar 2007). «Jubilanter i Beat for beat». *NRK*. Besøkt 1. desember 2020.
3. ↑  Riise, Hege Bakken (21. august 2007). «Her er deltakerne». *NRK*. Besøkt 1. desember 2020.
4. ↑  «Arkivert kopi». *www.dplay.no*. Arkivert fra originalen 13. august 2020. Besøkt 1. desember 2020.
**Norsk Slektshistorisk Forening** (**NSF**) ble stiftet den 22. oktober 1926 og er Norges eldste, riksdekkende forening for slektsforskere (genealogi). Tidligere hadde norske slektsforskere og genealoger hatt felles organisasjon med de danske gjennom Samfundet for dansk-norsk Genealogi og Personalhistorie (stiftet 1879).

Publikasjoner
-------------

Foreningens hovedmål er å utgi publikasjoner som fremmer kunnskapen om slekter og slektsforskning i Norge. Foreningen utgir fagtidsskriftet *Norsk Slektshistorisk Tidsskrift* og medlemsbladet *Genealogen*, begge med to eksemplarer i året. 

Allerede i 1906 kom det første tidsskriftet for norsk slektsforsking, *Norsk tidsskrift for genealogi, personalhistorie, biografi og litteraturhistorie*, som kom ut med tilsammen 16 hefter (fordelt på tre bind) frem til 1926. Tidsskriftet ble redigert av Erik Andreas Thomle, Stian Herlofsen Finne-Grønn og Christopher Morgenstierne Munthe. Fra 1927 overtok *Norsk Slektshistorisk Tidsskrift* som tidsskrift for slekts- og personalhistorie i Norge. Norsk Slektshistorisk Forening har i dag rundt 1 800 medlemmer i inn- og utland og driver i tillegg et fagbibliotek i Oslo.

Kongress i 2014
---------------

Foreningen arrangerte sammen med Norsk Heraldisk Forening den 31. internasjonale kongress for genealogi og heraldikk i Oslo i dagene 13. til 17. august 2014. Hovedtemaet for kongressen var *Innvirkning på genealogi og heraldikk av store hendelser i en nasjons historie*. Kongressen hadde i alt 111 deltagere fra 26 forskjellige land. Den fant sted på Akershus festning, i Fanehallen og på Artilleriloftet. Kongressrapporten *Genealogica & Heraldica. Influence on Genealogy and Heraldry of Major Events in the History of a Nation. Proceedings of the XXXIst International Congress of Genealogical and Heraldic Sciences*, Oslo 2014, ble utgitt av Slektshistorisk forlag i 2015 og inneholder de fleste foredragene som ble holdt under kongressen.

Paraplyorganisasjon
-------------------

Norsk Slektshistorisk Forening er medlem av paraplyorganisasjonen Norges kulturvernforbund.

Eksterne lenker
---------------

* Norsk Slektshistorisk Forening

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Davy Crockett** (**Il grande Blek**) var en tegneserie skapt av det italienske tegneseriekollektivet EsseGesse 1954. I Norge gikk serien i bladet Præriebladet i perioden 1957–1968. Serien ble også gitt ut i bladet Tomahawk i en kort periode, da i farger. 

Thule forlag startet i 2001 en kronologisk utgivelse av historiene om Davy Crockett i bokform. Planen var å gi ut alle seriene som var trykket i Præriebladet, men prosjektet stoppet opp etter 9 bøker.

Egmont Serieforlaget startet i 2014 en ny kronologisk utgivelse av historiene om Davy Crockett og Kaptein Miki i bokform. Her gis serier om begge de to heltene ut i samme bok, og det gis ut ca ett bind pr kvartal. Pr august 2023 er det gitt ut 42 bind.

Se-Bladene ga i perioden 1964–1965 ut i alt 4 bøker med historier om Davy Crockett i prosaform.

Handling og hovedpersoner
-------------------------

Handlingen foregikk under den amerikanske frihetskampen. Davy var en virkelig kjempe, og foruten pistol og gevær var kanskje kjempekreftene og i særdeleshet de veldige knyttnevene hans viktigste våpen.

Hovedpersoner utenom Davy var den noe spesielle professor Occultis og Davys pleiesønn Tim. Tims far ble myrdet av skurker i bladets første nummer. En annen hovedperson er advokat Connolly som leder motstandsbevegelsen Davy og kompisene hans kjemper for.

Plottene besto i hovedsak av at Davy bekjempet forskjellige skurker, fiendtlige indianere og de forhatte engelske koloniherrene. Overfor engelske offiserer og soldater var han særdeles nådeløs. Davy var leder for en gjeng skogsjegere. Det var lagt inn mye humor i serien, mest rundt professor Occultis og Tim.

Trivia
------

Figuren Davy Crockett har ingen ting med den historiske Davy Crockett å gjøre. Figurens italienske navn er *Il grande Blek* (Den store Blek), og det er bare i de skandinaviske oversettelsene han blir kalt Davy Crockett.

Eksterne lenker
---------------

Thule Forlag

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
IJsselmeer og Zuiderzeewerken
IJsselmeer sett fra rommet  Foto: NASA 
IJsselmeer ved Medemblik
**IJsselmeer**
er en kunstig innsjø på grensen mellom provinsene Noord-Holland, Friesland og Flevoland nordvest i Nederland. Den kan sees som en del av Zuiderzeewerken, et prosjekt på linje med Deltaprosjektet, som ble til i 1932 da Afsluitdijk ble ferdigstilt og delte Zuiderzee i to. 

Innsjøen har en overflate på ca. 1 100 km² og er dermed Vest-Europas største. IJsselmeer er på sitt dypeste utenfor Urk, med en dybde på 5,5 m under NAP. Elven IJssel, som munner ut i innsjøen via Ketelmeer, ga den dens navn. Frem til 1976, da diket mellom Enkhuizen og Lelystad ble sluttført, var Markermeer en del av IJsselmeer.

Geografi
--------

IJsselmeer avgrenses av Afsluitdijk, Frieslands kyst fra Makkum til Lemmer, Noordoostpolders vestdike, Ketelbrug, Østlig Flevolands nordvestdike, Houtribslusene, diket mellom Lelystad og Enkhuizen og den Noord-Hollandske kysten mellom Enkhuizen og Den Oever ved Afsluitdijk. Det som var Flevomeer er ikke lenger en del av IJsselmeer på grunn av tørrlegging av land (nederlandsk: *inpoldering* eller *droogmakerij*).

### Mindre innsjøer som er forbundet med IJsselmeer

Fra vest via syd til øst:

* Markermeer
* IJmeer
* Gooimeer
* Eemmeer
* Nijkerkernauw
* Veluwerandmeren
	+ Nuldernauw
	+ Wolderwijd
	+ Veluwemeer
	+ Drontermeer
* Randmeren Noord
	+ Vossemeer
	+ Ketelmeer
	+ Zwarte Meer

Vannhusholdningen
-----------------

Vann tilsiger IJsselmeer fra elvene 

* Rhinen (via armene Utrechtse Vecht (gjennom IJmeer og Markermeer, og via elven IJssel (via Ketelmeer)
* Overijsselse Vecht (via Zwarte Water, Zwarte Meer og Ketelmeer)
* Eem (via Eemmeer, Gooimeer, IJmeer og Markermeer)
* Hierdense Beek (via Veluwemeer, Drontermeer og Ketelmeer)
* Amstel (via IJ, IJmeer og Markermeer).

Via to slusekompleks, Stevinslusene ved Den Oever i Noord-Holland og Lorentzslusene ved Kornwerderzand i Friesland, slippes vann ut i Vadehavet ved lavvann. 

Videre står innsjøen for en del av tilførselen av ferskvann for områdene rundt den, ved Lemmer slippes vann inn for slik å forsyne Friesland og Groningen med ferskvann. Vann herfra brukes også som drikkevann, slik som for eksempel ved Andijk.

Om sommeren holdes vannivået på 20 cm under NAP, mens det om vinteren er 20 cm lavere, 40 cm under NAP. Den høyere vannstanden om sommeren kan forklares med behovet for mer ferskvann i en tid da man trenger mye vann for å holde gjennomstrømningen i kanalene oppe og slik motvirke at polderne får et for høyt saltinnhold. For å sikre vanntilstrømning om sommeren har elven IJssel blitt gjort dypere, og tre slusekompleks (engelsk: *weirs*) som sørger å høyne elvens nivå har blitt bygget i Nederrijn.

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Ang. skrivemåten, se IJ (bokstav)

Eksterne lenker
---------------

* (en) IJsselmeer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames **·** Ramsar
 |
**Silje Bjerke** (født 15. juli 1982) er en norsk sjakkspiller og Norges fjerde WIM. Hun er født og oppvokst i Lørenskog, men er nå bosatt i Oslo, hvor hun er tilknyttet Rustad sjakklubb. Bjerke er rangert som en av Norges beste kvinnelige sjakkspillere og ble norgesmester i eliteklassen for kvinner i 2023.

I 2005 ble Bjerke den første kvinnen som spilte i eliteklassen i NM, etter å ha kvalifisert seg via en annenplass i mesterklassen året før. Hun spilte på landslaget i sjakk-OL i 2002, 2004, 2006, 2008, 2010 og 2012, og hun har også representert Norge i blant annet ungdoms- og junior-VM.

I 2008 deltok Bjerke i den 26. åpne internasjonale turnering i Andorra. Dette endte i hennes første inntegning i tittelen kvinnelig internasjonal mester (WIM). I sjakkolympiaden i Dresden i november 2008 sikret Bjerke seg WIM-tittelen etter 6,5 av 9 poeng i kvinneklassen.

Bjerke ble tildelt tittelen WIM av FIDE mandag 9. mars 2009. Silje Bjerke er dermed Norges fjerde WIM.

Fra 2009 til 2013 drev hun firmaet "Sjakkhuset" sammen med IM Torstein Bae og GM Torbjørn R. Hansen.

Bjerke har tidligere vært redaktør for *Norsk Sjakkblad.*

I 2023 deltok Bjerke i NM for kvinner og gikk av med seieren i eliteklassen.

Referanser
----------

1. ↑  FIDEs utnevnelser i første kvartal 2009
2. ↑  «NM for kvinner og jenter 2023». *Sjakkforbundet* **(norsk)**. Besøkt 2. september 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Silje Bjerke – FIDE Rediger på Wikidata

* (en) Silje Bjerke – chessgames.com Rediger på Wikidata

* (en) Silje Bjerke – 365Chess.com Rediger på Wikidata
* Rustad sjakklubb
* Telioserien

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Omdreiningstall** eller **turtall** er en enhet for frekvens, brukt for å måle omdreiningshastighet.

På norsk kalles det ofte **omdreininger per minutt**, forkortet **o/min**, eller på engelsk **rpm** (*revolutions per minute*). Noen ganger viser rpm til *rounds per minute*, men da som regel i forbindelse med skuddtakt.

Standardiseringsorganisasjoner anbefaler symbolet **r/min** (rotasjoner eller revolveringer per minutt), som på en bedre måte følger de generelle prinsippene for enhetsymboler.

SI-enheten for frekvens er hertz (Hz):

1 rpm = 1 r/min = 1/60 Hz

Omregning fra r/min til radianer
--------------------------------

Innenfor naturvitenskapen er det i mange sammenhenger enklere anvende størrelsen vinkelhastighet i stedet for omdreiningshastighet. Vinkelhastighet måles i *radianer per sekund* (skrives gjerne *s-1*).

1 o/min = {\displaystyle {\frac {60}{2\cdot \pi }}} s-1
1000 o/min = {\displaystyle {\frac {60}{2\cdot \pi }}} \* 104,7197551... rad/sek

{\displaystyle {\frac {2\cdot \pi }{60}}} \* 1000 o/min = 104,7197551... rad/sek

1000 o/min er det samme som 104,7 radianer per sekund.

Se også
-------

* Turteller, instrument for å måle omdreiningstall

Referanser
----------

1. ↑  «Det Norske Akademis ordbok». *naob.no*. Besøkt 1. juli 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin
 |
Havnen i Bodrum  Foto: Mehmet Cankaya 

**Bodrum** (tidligere Halikarnassos) er en tyrkisk havneby i provinsen Muğla, sørvest i landet ved et punkt som sjekker innløpet til Kosgulfen. Sørvest av Bodrum, om lag 20 km i luftlinje ligger den greske øya Kos. Byen ble kalt for Halikarnassos av Karia i antikken og var berømt for sitt store gravmonument, mausoleet for Maussolos, som tilhørte et av de syv store underverker i den antikke verden. Festningen i Bodrum, bygget av korsfarere på 1400-tallet, har utsyn utover havnen og marina. Ved festningen er det i dag også et museum for undervannsarkeologi. 

Dagens Bodrum er en kjent turistby og har en stor yachthavn. Bodrum har mange kulturfestivaler i løpet av året. Bodrum ligger kun halvannen time fra det nye turistområdet Altinkum som i 2009 fikk Sør-Europas nest største marina for yachter og ferger.

Byen hadde en befolkning på 118 237 i 2009.

Etymologi
---------

Navnet Bodrum er avledet fra *Petronion/Petronium*, navnet på festningen ettersom den var viet den hellige Peter. Før den tid het byen Halikarnassos, gresk: Ἁλικαρνασσός,, tyrkisk: *Halikarnas*.

Klima
-----

Bodrum har et middelhavsklima. Gjennomsnittlig vintertemperatur er 15°C og om sommeren 34°C. Somrene er varme og fuktige mens vintrene er milde og hovedsakelig solfylte.

Litteratur
----------

* Thiollet, Jean-Pierre (2010). *Bodream*, Anagramme Ed. ISBN 978 2 35035 279 4.

Referanser
----------

1. ↑  Ἁλικαρνασσός i: Henry George Liddell, Robert Scott: *A Greek-English Lexicon*, hos prosjekt Perseus

Eksterne lenker
---------------

* Bodrums offisielle nettsted (engelsk)

| * v
* d
* r
Muğlas distrikter |
| --- |
| Bodrum **·** Dalaman **·** Datça **·** Fethiye **·** Kavaklıdere **·** Köyceğiz **·** Marmaris **·** Menteşe **·** Milas **·** Ortaca **·** Ula **·** Seydikemer **·** Yatağan | Tyrkias flagg |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |