recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Portal: Alternativ behandling

**PAP-IMI** (Pap-Ion Magnetic Inductor) er en form for alternativ behandling med elektromagneter som ble oppfunnet av den greske matematikkprofessoren Panos Pappas. Behandlingen har ingen dokumentert effekt mot noen sykdommer eller lidelser.

Pappas fikk idéen til å lage et elektromagnetisk behandlingsapparat etter at en av hans venner angivelig skal ha blitt momentant helbredet av kreft etter å ha blitt truffet av lynet. Apparatet sender pulserende bølger av elektromagnetisk stråling inn i pasientens kropp og skal ifølge Pappas reparere skadde celler. Han solgte først apparatet i USA, men i 2005 ble disse erklært ulovlige av amerikanske myndigheter etter at det ble rapportert om en rekke tilfeller av alvorlige skader og dødsfall hos pasienter som ble behandlet. Behandlere er også blitt bøtelagt for ulovlig markedsføring av helseeffekter og for å praktisere medisin uten lisens. Pappas har fortsatt å selge apparatet i andre land og mener den kan helbrede sykdommer som aids og kreft. I Canada har helsemyndighetene advart sine innbyggere mot å la seg behandle med PAP-IMI.

Den amerikanske skuespilleren Dan Haggerty var med på å utbre PAP-IMI ved at han deltok i reklame for apparatet. Den østerrikske alpinisten Hermann Maier brukte apparatet i forbindelse med restitusjon etter skader fra en motorsykkelulykke i 2001, og mente at dette hadde medvirket til at han kom tilbake i løypa. Den tyske fotballklubben FC Köln tok i 2014 PAP-IMI inn i sitt medisinske program.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Public never warned about dangerous device Seattle Times
2. ↑  California Court Bans Unubstantiated Claims for Pap-IMI Device Arkivert 7. februar 2015 hos Wayback Machine. CaseWatch
3. ↑  Risky devices found in Issaquah, Bellevue Seatle Times
4. ↑  Health Canada/Advisory: Use of Unlicensed Pap-Ion Magnetic Inductor May Pose Health Risk Marketwired
5. ↑  «11 Things You Didn’t Know About the Man Behind 'Grizzly Adams'». *Inquisitr*. 17. januar 2016.
6. ↑  «Fikk hjelp av superapparat». *Dagbladet*. 3. februar 2003.
7. ↑  Wird Patrick Helmes mit Starkstrom wieder gesund? Arkivert 19. april 2015 hos Wayback Machine. Express.de

  


| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |
***Pornocratès*** eller ***La dame au cochon*** er et verk fra 1878 av den belgiske kunstneren Félicien Rops, utført som akvarell, gouache og pastell med målene 75 x 45 cm. Varianter av bildet finnes i flere samlinger.

Motiv
-----

Bildet forestiller er en kvinne med hatt, sorte hansker, strømper, bredt gullbånd om midjen, blå silkebånd om midje og ben samt med bind for øynene. Hun føres mot venstre av et svin med gullhale på en blåliggrå bakgrunn. Øverst flyr tre grimaserende putti. På piedestallen ses en frise med små figurer som representerer musikk, maleri, diktning og skulptur. Under frisen står værkets tittel skrevet med greske bokstaver.

Rops skapte bildet som 45-årig i Paris mens hans bodde sammen med søstrene Léontine og Aurélie Duluc, som begge var hans elskerinner og med hvem han fikk barn. 
Pornocratès er hans mest berømte verk, og ses blant annet i Musee provincial Félicien Rops i Namur i Belgia.

Referanser
----------

1. ↑  *Pornokrates*, europeana.eu. Besøkt 10. mai 2016
2. ↑  *Drawing Pornokratès, museerops.be. Besøkt 10. mai 2016*
3. ↑  *La dame au cochon*, britishmuseum.org. Besøkt 10. mai 2016
4. ↑  *Félicien Rops: Pornokratès*, lesoir.be. Besøkt 10. mai 2016
5. ↑  *Pornocratès*, museerops.be. Besøkt 10. mai 2016

  

Portal: Kunst
**Romain Feillu** (født 16. april 1984) er en fransk profesjonell syklist. Han sykler for det franske laget HP BTP - Auber93.

Romain Feillu ble i 2002 nr. 2 i Chrono des Herbiers i juniorklassen. I 2006 ble han nr. 5 i Prix de Lillers og han vant sammenlagt i Tour de la Somme. I VM i Salzburg i 2005 vant han sølvmedalje i landeveisrittet for U23 bak tyske Gerald Ciolek. Fra sesongen 2007 kjører han for det franske laget Agritubel. På 1. etappe i Tour de France 2007 ble han nr. 5. På 3. etappe i Tour de France 2008 ble han nummer tre og kunne bære gul trøye og hvit trøye.

Hans bror, Brice, er også syklist.

Resultat
--------

2006
GP Tours
Tour de la Somme
2007
Boucles de l'Aulne
Etappeseier Luxemburg rundt
Tour of Britain sammenlagt
Seier i Paris-Bourges
2009
Etappeseier Tour de Picardie
Etappeseier Tour du Limousin
Grand Prix de Fourmies
2010
Etappeseier Vuelta a Burgos
Etappeseier Tour de l'Ain
Grand Prix de Fourmies
2011
Tre etappeseire i Tour Méditerranéen
Tour du Finistère
Sammenlagt og etappeseier Tour de Picardie
Etappeseier Circuit de Lorraine
Etappeseier Luxembourg rundt
2012
4.-plass, Scheldeprijs
2014
3.-plass sammenlagt og 1. etappe, Ronde de l'Oise
2015
Route Adélie de Vitré

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Romain Feillu – UCI Rediger på Wikidata

* (en) Romain Feillu – ProCyclingStats Rediger på Wikidata

* (en) Romain Feillu – Cycling Archives Rediger på Wikidata

* (en) Romain Feillu – Cycling Quotient Rediger på Wikidata

* (en) Romain Feillu – CycleBase Rediger på Wikidata

* (en) Romain Feillu – TheSports.org Rediger på Wikidata
* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Romain Feillu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**American Splendor** er en selvbiografiske tegneserie skrevet av den amerikanske undergrunnsforfatteren Harvey Pekar. Den utkom som flere hefter utgitt med ujevne mellomrom fra 1976 til 2008.

Bakgrunn og innhold
-------------------

Harvey Pekar gikk lei av hverdagslivet i Cleveland, Ohio, hvor han arbeidet som arkivar på et lokalt sykehus. Han rekrutterte kompisen Robert Crumb, som var en kjent undergrunntegneserietegner, til å hjelpe ham lage sin egen tegneserie basert på sitt eget liv. Historiene er realistiske og nesten sanne, og tar for seg problemer og frustrasjoner i dagliglivet.

Mens historiene i American Splendor er skrevet av Pekar, er tegningene gjort av en rekke kjente tegneserietegnere.

Berømmelse og filmatisering
---------------------------

Serien gjorde Pekar berømt, spesielt som gjest på *The Late Show with David Letterman*. I 2003 kom en film med Paul Giamatti i hovedrollen som Pekar (i tillegg dukker Pekar selv opp i filmen). Filmen ble kritikerrost og ble hyllet på Sundance Film Festival.

Bøker
-----

* *American Splendor: The Life and Times of Harvey Pekar* (2003) ISBN 0-345-46830-9

Eksterne lenker
---------------

* From Off the Streets of Cleveland… Comes Harvey Pekar’s Official Blog

Portal: Tegneserier
**Gilmore Car Museum** er et bilmuseum i Hickory Corners i den amerikanske delstaten Michigan som huser en av Michigans største samlinger av klassiske biler og veteranbiler, samt motorsykler fra alle områder, 300 i tallet. De er samlet i et dusin bygninger over er område på 36 mål.

De utstilte objekter omfatter biler fra 1890-tallet til Duesenberg, Hudson og klassikere fra 1940-, 1950- og 1960-tallet såvel som biler bygget i Kalamazoo. Også i utstillingen er det den største samling av Model A Ford. Likeledes biler som ble brukt under depresjonen, da tusenvis av amerikanere flyktet vestover fra Oklahoma og andre stater under Dust Bowl på 1920- og 1930-tallet. 

På området er det en 1941 *Blue Moon Diner* restaurant og en gjenskapt *Shell Gas Station* fra 1930 hvor bensinen fortsatt koster 18 cents per gallon.

Model A Ford Museum
-------------------

The Model A Ford Museum
Model A Ford Museum er et eget museum på området. Det rommer på 13 000 kvadratfot utelukkende med Ford Model A bygget fra 1928 til 1931. 

Det er delvis sponset av  *Model A Ford Foundation*, som har sitt hovedkvarter i Nonantum i Massashusets.

Referanser
----------

1. ↑  «Gilmore Car Museum». Besøkt 22. april 2014.
2. ↑  staff. «Model A Ford Museum». Gilmore Car Museum. Arkivert fra originalen 8. mai 2013. Besøkt 2. juli 2013.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 8. mai 2013. Besøkt 9. mai 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Gilmore Car Museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Christian Remo Nicolaisen** (født 2. oktober 1992 i Trondheim) er en norsk tidligere ishockeyspiller som spilte for klubbene Rosenborg IHK, Graz 99ers, Grüner Allianseidrettslag, Manglerud Star, Prinsdalen Wheels og Storhamar Dragons. Hans posisjon var forward. 

Han ble tatt opp i Storhamars A-stallen i 2009/2010-sesongen, og fikk sin debut mot Manglerud Star borte september 2009. Sesongen 2011/2012 tok han et pauseår fra Storhamar for å spille i Østerrike og spilte for Graz 99ers og jobbet i Graz, men var tilbake i klubben etter nyttår. Nicolaisen spilte også for Grüner Allianseidrettslag, Manglerud Star og Prinsdalen Wheels, han la opp i 2016. Hans moderklubb er Rosenborg IHK, der han har spilt på Junior Elite.

Referanser
----------

1. 1 2   Elite Prospects, Eliteprospects.com spiller-ID 43117, besøkt 27. august 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Christian Remo Nicolaisen – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Christian Remo Nicolaisen – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
* «Silarkivet / Alumni N / Nicolaisen, Christian Remo». Storhamar Hockey. Besøkt 27. august 2021.
* 
*
**Agila** var vestgoternes konge i Hispania 549–554. Historien forteller at en rival, Atanagild, tilkalte Justinian I, Østromerrikets keiser, for at han skulle sende en romersk styrke fra Gallia for å ta områdene i det sørlige Hispania (idag Andalucía og Murcia).

I 554 tok Justinians arméer Andalucía og Granada, noe som førte til stor glede blant det lokale folket som hovedsakelig var spansk-romerske.

I Hispania på denne tiden hadde vestgoterne fremdeles ikke vunnet hjertene til deres undersåtter. På mange måter bestod kongedømmet til vestgoterne bare av den vestgotiske befolkningen. Spansk-romerne hadde sin lojalitet til det imperielle Roma. Dette var til tross for Romas svake makt, særlig i vest.

I løpet av konflikten ble kong Agila beseiret og drept nær Sevilla. Atanagild ble så konge over vestgoternes Hispania.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Roger Collins. *Visigothic Spain 409 - 711*. s. 46-54. ISBN 9780470754566.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Teudigisel** | **Vestgoternes konge**(549–554) | Etterfølger:**Atanagild** |

| * v
* d
* r
Vestgotiske konger |
| --- |
| 
* Fritigern
* Atanarik
* Alarik I
* Ataulf
* Sigerik
* Wallia
* Teoderik I
* Torismund
* Teoderik II
* Eurik
* Alarik II
* Gesalek
* Amalarik
* Teudis
* Teudigisel
* Agila
* Atanagild
* Liuva I
* Liuvigild
* Reccared I
* Liuva II
* Witterik
* Gundemar
* Sisebut
* Reccared II
* Suintila
* Sisenand
* Chintila
* Tulga
* Chindasuinth
* Recceswinth
* Wamba
* Erwig
* Ergica
* Witiza
* Roderik

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** SUDOC
 |
***Serrognathus mirabilis*** (også kjent som *Dorcus mirabilis*) er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor til stor (hannen gjerne 40-50 millimeter), mørkbrun, kraftig bygd hjortebille, dekkvingene er gjerne brunlige. Hos store hanner er hode og pronotum påfallende mye bredere enn dekkvingene. Hannens kjever er gjerne nokså rette, kraftige med en tann med roten, dessuten en ganske liten tann i midten. Kroppen er litt flattrykt, hannens hode er stort for å gi plass til de store kjevene, hunnen har en mer jevnbred kroppsform. Hunnen er mindre enn hannen, med grov punktering på hodet og fine punktrader på dekkvingene.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i råtne trestammer, hunnene legger egg i døde trestammer med hvitråte.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt på Sumatra og Borneo.

Systematisk inndeling
---------------------

Arten blir ofte plassert i slekten *Dorcus*.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen Dorcini
						* Slekten *Serrognathus* Motschulsky, 1861 – 28 arter
							+ Underslekten *Ditomoderus* Parry, 1864
								- ***Serrognathus mirabilis*** (Parry, 1864)

Kilder
------

* Oversikt over artene

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*
* Bildegalleri
* (en) Dorcus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Agios Stefanos** (gresk: Άγιος Στέφανος, på norsk: Sankt Stephen) er en heller eksklusiv forstad i Øst-Attika i Hellas. Siden 2011 er den en del av området Dionysos.

Geografi
--------

Agios Stefanos ligger på en åsside i det nordøstlige Athen på ca. 350 moh. Den ligger øst for Parnithafjellet nordvest for Pentelikofjellet, og 4 km sydvest for Marathon Reservoar. Kilden til elven Kifisos ligger nær Agios Stefanos. Den er 9 km. vest for Marathon og 21 km norrdøst for sentrum av Athen. Det er et utbygget område, sammenhengende med forstedene Anixi og Stamata mot syd.
Motorvei GR 1 (Athens - Lamia - Thessaloniki) passerer vest for stedet. Agios Stefanos har ennjernbanestasjon for linjen fra Athen til Thessaloniki. Athens ERA-1 sender, den nest høyeste struktur i Hellas ligger nord for Agios Stefanos.

Historisk befolkning
--------------------

| År | Folketall i byen | Folketall i området |
| --- | --- | --- |
| 1981 | 2388 | 2478 |
| 1991 | 5243 | 5333 |
| 2001 | 8790 | 8961 |
| 2011 | 9892 | 10015 |

Referanser
----------

1. ↑  Kallikratis law Arkivert 12. juli 2017 hos Wayback Machine. Greece Ministry of Interior Mal:El icon

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Grødaland** er for det meste et jordbruks-område i Hå kommune på Jæren i Rogaland som grenser til Nord-Varhaug i sør og sørøst, - og Sør-Reime i nord og nordøst.

I tillegg til jordbruk finner man også et industriområde nede ved havet.

På Grødaland finner man i tillegg Grødalandstunet, som det er skiltet til ved fylkesveg 44.

Næring
------

Norsk Protein har ett av sine tre anlegg på Grødaland.

IVAR IKS har bygget et biogassanlegg for ulike typer slam, - matavfall, - og annet organisk avfall på Grødaland.

Solør Bioenergi har én av sine avdelinger og ett anlegg på Grødaland.

Anlegget på Grødaland i Rogaland ble overtatt i januar 2010, og anlegget leverer i dag damp til Norsk Protein AS. Kapasitet er 45 GWh/år, damp og fjernvarme.

Museum
------

Hå Bygdemuseum har ansvar for det gamle gårdstunet på Grødaland, som er fra 1700- og 1800-tallet.

Referanser
----------

1. ↑  «Norsk Protein - Produksjonssteder | Norsk Protein». *www.norskprotein.no*. Besøkt 18. november 2016.
2. ↑  «Utbygging Grødaland». *IVAR* **(norsk)**. Besøkt 23. november 2016.
3. ↑  «Hedmark-bedrift puster på Lyse». *Aftenbladet*. Arkivert fra originalen 19. november 2016. Besøkt 18. november 2016.

| * v
* d
* r
Hå |
| --- |
| 
* Brusand
* Grødaland
* Hæen
* Høyland
* Nærbø
* Obrestad
* Odland
* Ogna
* Sirevåg
* Varhaug
* Vigrestad

 |  |
| 
* **Områdevern:** Bjårvatnet
* Brusand
* Kvassheim
* Nærlandstangen-Obrestad
* Synesvarden
* Søylandsvatnet
* Vigre

 |
***Serrognathus costatus*** (også kjent som *Dorcus costatus*) er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En middelsstor til stor (hannen ca. 30-55 millimeter), svart, kraftig bygd hjortebille, hannens kjever krafrige, nokså rette. Kroppen er litt flattrykt, hannens hode er svært stort for å gi plass til de store kjevene, hunnen har en mer jevnbred kroppsform. Arten utmerker seg ved at dekkvingene har opphøyde, brede lengderibber. Hos store hanner har kjevene en tann omtrent to tredjedeler ut, utenfor denne er kjeven sagtakket, mens små hanner mangler både tenner og sagtakking. Forkroppen er nokså kraftig punktert og litt matt. Hunnen er mindre enn hannen, forkroppen grovt og tett punktert.

Levevis
-------

Larvene utvikler seg i råtne trestammer, hunnene legger egg i nokså harde, døde trestammer med hvitråte.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Japan.

Systematisk inndeling
---------------------

Arten blir ofte plassert i slekten *Dorcus*.

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
				+ Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
					- Stammen Dorcini
						* Slekten *Serrognathus* Motschulsky, 1861 – 28 arter
							+ Underslekten *Serrognathus* (i snever forstand)
								- ***Serrognathus costatus*** (Boileau, 1898)

Kilder
------

* Oversikt over artene

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Serrognathus costatus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata
* Bildegalleri
* (en) Dorcus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
**Gerda Julie Karijord** (født 16. mars 1884 på Brønnøy i Helgeland, død 20. februar 1960 i Trondheim) var en norsk pastor, forkynner og forfatter, og bestyrer av fiskerhjemmet i Vardø. Hun viet hele sitt yrkesaktive liv til Det Norske Misjonsforbund (Misjonskirken Norge), og ble i 1915 forbundets første kvinnelige forstander. Hun er blitt regnet som Norges første kvinnelige pastor.

Liv og virke
------------

Gerda Karijord ble omvendt i 1897, da hun var 13 år gammel. To år senere flyttet hun til Kristiania, der hun ble medlem av Betlehem misjonsmenighet. På denne tiden fikk hun jobb som barnepike hos sjokoladeprodusent Johan Throne Holst i Colletts gate 39.

I 1901 reiste hun som evangelist i Telemark, og skapte vekkelse i misjonsmenigheten Eben Ezer i Porsgrunn. I årene som fulgte var hun evangelist i Bodø og langs Helgelandskysten, og i 1907 ble hun ansatt redaksjonssekretær i Misjonsforbundets organ *Talsmanden* (senere *Misjonsbladet*). I 1912 var hun med i NFU – Norges Frimissions Ungdom (senere Misjonskirken UNG) fra stiftelsen av, og virket som reisesekretær for ungdomssaken.

I 1915 ble Karijord ansatt som forstander i Narvik Misjonsmenighet, og hun ble dermed trolig Norges første kvinnelige menighetsforstander. Fra 1918 var hun evangelist i Nordre Distrikt, og fra 1923 var hun forstander og pastor på Betel i Vardø. Der var hun også bestyrer for fiskerhjemmet hun fikk reist i tilknytning til menighetshuset, og nedla en betydelig innsats for å bedre fiskernes kår. Her virket hun til 1944. I denne perioden utga hun de to bøkene *Korsets vei – fortelling fra Nord-Norge* (1928) og *Bølger som bruste – fortellinger fra de store vekkelser i Nord-Norge i 80-90-årene* (1933).

I 1939 ble hun hedret med Kongens fortjenstmedalje i gull for sitt arbeid.

Familie
-------

Gerda Karijord var datter av *inderst* Edvard Andreasen og Otelie Gerhardine Hansdatter på Rodal på Brønnøy. Hun forble ugift.

Bibliografi
-----------

* 1928: *Korsets vei – fortelling fra Nord-Norge*, Lutherstiftelsen, Oslo
* 1933: *Bølger som bruste – fortellinger fra de store vekkelser i Nord-Norge i 80-90-årene*

Utmerkelser
-----------

* Kongens fortjenstmedalje i gull, 1939
* Alle Kvinners gullmedalje

Referanser
----------

1. 1 2  *Finnmarken 1960.03.01*. Norge, Troms og Finnmark, Vadsø. 1960. s. 3.
2. 1 2  *Tromsø 1960.02.24*. Norge, Troms og Finnmark, Tromsø. 1960. s. 5.
3. ↑  Litteraturnett Nord-Norge: Gerda Karijord, besøkt 28/4 2020.

Kilder
------

* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 120. ISBN 8257900109.

Eksterne lenker
---------------

* Lokalhistoriewiki: Gerda Karijord, besøkt 28/4 2020.
* Misjonskirken Norge: Gerda Karijord, besøkt 28/4 2020.
***Grøftetildragelsesmysteriet*** er en roman av den norske forfatteren Thure Erik Lund, utgitt i 1999. 

Romanen gir en overveldende skildring av samtid, kulturpolitikk, meningen med livet, forholdet by-land og sivilasjonskritikk. I dens første del, «Åndsmennesket», skriver hovedpersonen Tomas Olsen Myrbråten på en betenkning for Kulturdepartementet, et oppdrag han later til å forakte. I andre del, «Livet viser seg fram», flytter han *hjem til bygda* sammen med kjæresten Helene; et prosjekt som går i hundene. I tredje del, «Skoggangsmannen», rømmer hovedpersonen til skogs, før han *vender tilbake* mot slutten av boka.

Dagbladets anmelder Øystein Rottem skrev at «*deler av denne boka likner en intellektuell heisekran som med sine luftige paradokser og steinharde resonnementer løfter og tynger på samme tid, svinger oss rundt og holder oss svevende i en konstant tilstand av svimmel tankeflukt. Andre deler likner et grovinnstilt treskeverk som spytter ut bannskap og råttenskap, slimete kroppssmetaforer og stinkende avfall i en stri strøm som etterlater oss i en oppløst tilstand av kvalmende ubehag*.». NRKs anmelder Tom Egil Hverven sa at «*Alt dette fortelles i et språk så intenst, så oppfinnsomt, så kritisk og så kjærlig at det knapt finnes make i samtidslitteraturen.* ».

*Grøftetildragelsesmysteriet* ble i en Dagbladet-serie sommeren 2006 kåret til en av de 25 beste romanene fra de siste 25 år.

Referanser
----------

1. ↑  ; *Store norske leksikon*.
2. ↑  Vinduets anmelder Frederik Lønstad skrev Arkivert 11. februar 2007 hos Wayback Machine. «De tre delene korresponderer grovt sett til bylivet, bygdelivet og skoglivet; samfunnet, familien og ensomheten etc. det vil si en bevegelse som kan betraktes som regressiv»
3. ↑  Øystein Rottem (12. desember 1999). «Får Solstad til å blekne». Dagbladet.
4. ↑  Tom Egil Hverven. «Grøftetildragelsesmysteriet». NRK.  *Sendt på radio 22. november 1999. Publisert på nett 17. januar 2001.*
5. ↑  Fredrik Wandrup (28. juli 2006). «Den store grøfta i universet». Dagbladet.
En **skitunnel** er en tunnel som er spesialtilpasset for langrenn, og som derfor blir holdt under lav temperatur (0°C – -5°C) og med snødekket underlag. Skitunneler muliggjør skiløping gjennom hele året. Planlegging er motivert av at vinterne er blitt kortere ved den globale oppvarmingen.

Skitunneler
-----------

### Finland

I Vuokatti ble Finlands første skitunnel tatt i bruk oktober 2000. Lengden er 1 250 meter.

Høsten 2009 har Finland fem skitunneler og to skihaller i bruk. En underjordisk hall og en på bakkeplan. Den lengste av dem er 1400 meter lang.

### Sverige

Sveriges første skitunnel ligger i Torsby. Den er 1 300 meter lang, og åpnet 16. juni 2006.

I 2015 ble en 1,2 kilometer lang skitunnel åpnet i Kviberg i Göteborg. Og en 2017 i Gällö i Jämtland.

### Tyskland

Tysklands først skitunnel åpnet i Oberhof 24. august 2009, 1 900 meter lang.

### Norge

Vinteren 2007 ble det arbeidet med planer for en første norsk skitunnel i Øyer. Videre har det vært planer i Bærum, Vinterbro, Eidsvoll, Nittedal, Holmestrand, Meråker, Sarpsborg, Vegglifjell, Evje (Aust-Agder), i fjellhall på Rennesøy (Rogaland) , i 2012 kom planer om skitunnel på Lørenskog  og i 2015 startet prosjekt med Holmestrandtunnelen..
Planene på Evje var å bruke en eksisterende fjellhall på 1 kilometers lengde og 5 meter i bredden. Den viste seg å være for liten og utvidelse ville bli for dyrt. Per januar 2015 har fortsatt ingen av planene startet bygging. Planene på Lørenskog innkluderer mer enn bare en skihall for langrenn. Der planlegges også hotell, treningssenter og annet i samme prosjekt.

Referanser
----------

1. ↑  Reportasje om finske skitunneler[*død lenke*]
2. ↑  Oversikt av finske skitunneler (*på finsk*) Arkivert 23. november 2007 hos Wayback Machine.
3. ↑  Fortum Ski Tunnel Torsby
4. ↑  "Skitunnelen i Oberhof står klar"
5. ↑  «Oberhof Skisporthalle (*på tysk*)». Arkivert fra originalen 28. august 2009. Besøkt 12. september 2009.
6. ↑  Planer i Øyer[*død lenke*]
7. ↑  Planer i Bærum[*død lenke*]
8. ↑  Gamle kulturminner stopper innendørs skibakke
9. ↑  Planer i Eidsvoll
10. ↑  Planer i Nittedal[*død lenke*]
11. ↑  Planer i Holmestrand[*død lenke*]
12. ↑  Planer i Meråker[*død lenke*]
13. ↑  Planer i Sarpsborg
14. ↑  Planer på Vegglifjell[*død lenke*]
15. ↑  Planer på Evje
16. ↑  «Fjellhaller på Rennesøy». Arkivert fra originalen 12. mai 2012. Besøkt 10. mai 2012.
17. ↑  Skihall på Lørenskog
18. ↑  Skitunnel i Holmestrandtunnelen
**Gerda Knudsen** (født 13. februar 1899, død 16. august 1945) var en norsk malerinne fra Bergen.
Hun fremtrådte som kunstner med en palett preget av Nikolai Astrups og Bernt Tunolds syn på Vestlandets fager, men også av studier i Paris hos André Lhote, med kjennskap til kubismens geometrisering av former.

Vel hjemme, leverte hun landskapsmalerier fra Sunnmøre, Nordfjord og områdene omkring Bergen, i en stil som ettertiden har karakterisert som «kubisme light». De siste årene før hun døde, begynte hun å arbeide med de formale sider av bildet som bilde.

Hennes arbeider er innkjøpt til større samlinger av kunst på Vestlandet, inklusive en gave fra Bergen Kunstmuseums venner til kunstmuseet, samt Haugesund Billedgalleri. Siden hennes kunst ikke var helt i tråd med den rådende smak i samtiden, fikk hun lite anerkjennelse mens hun levde. Mye er derfor i omløp på dagens kunstmarked. Like fullt blir hennes bilder med når en skal arrangere oversiktsutstillinger fra denne perioden.

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, www.slektogdata.no[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** Historisk befolkningsregister **·** KulturNav
 |
**Skistua** er ei skihytte rett ved Gråkallen i Bymarka ved Trondheim. 

Skistua eies av *Stiftelsen Skistua*, som er et samarbeid mellom Trondhjems Skiklub og Trondheim kommune.

Historie
--------

### Den gamle Skistua

Byggingen av den første Skistua startet i 1895, og da skihytta åpnet dørene for første gang i 1896 hadde den plass til 100 gjester. Arkitekt for bygningen var Solberg & Christensen. 

Etter påbygg i 1904 hadde hytta fått 72 sengeplasser i tillegg til bevertningsstedet. Skistua brant ned til grunnen nyttårsaften 1946. I en mellomperiode fungerte en tyskerbrakke som tilholdssted for turgåere. 

### Den nye Skistua

I 1950 sto den nye Skistua ferdig. Arkitekt var denne gangen Roar Tønseth. Hytta hadde sin storhetstid gjennom 50- og 60-tallet. I 1997 ble Skistua stengt for bruk etter år med forfall og manglende vedlikehold. I 2002 ble hytta igjen åpnet for gjester i helgene, men etter hvert stengt for rehabilitering. 

Skistua ble åpnet etter rehabilitering høsten 2007. I juni 2009 stengte hytta igjen på grunn av dårlig økonomi, men fra januar 2010 er den åpen for servering daglig. Svein Skibnes Arkitektkontor AS sto for den omfattende rehabiliteringen. Prima AS, som eies 60% av Trondheim kommune og 40% av Røde Kors, står for serveringen.

* Skistua anno 1908 Prospektkort: Prospektkort/NTNU UBSkistua anno 1908 Prospektkort: Prospektkort/NTNU UB
* Skistua på 1920-tallet, med Blomstertjønna til venstre og Studenterhytta i bakgrunnen.  Foto: Mittet & Co. / Nasjonalbibliotekets bildesamlingSkistua på 1920-tallet, med Blomstertjønna til venstre og Studenterhytta i bakgrunnen.  Foto: Mittet & Co. / Nasjonalbibliotekets bildesamling
* Skistua på 1920-tallet Foto: J. H. Küenholdt / NasjonalbiblioteketSkistua på 1920-tallet Foto: J. H. Küenholdt / Nasjonalbiblioteket

Referanser
----------

1. ↑  Adresseavisen 4. mars 2010

Eksterne lenker
---------------

* (en) Skistua (Trondheim) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Skistuas hjemmeside
* Trondhjems Skiklub
* Skistua gjennom tidene(Adressa(2003)) Arkivert 11. november 2007 hos Wayback Machine.
Landlig område nær landsbyen Afşartarakçı ved Gerede
Provinsen Bolu, med Gerede til høyre
**Gerede** er en by og et distrikt i provinsen Bolu i Svartehavsregionen i Tyrkia. Gerede ligger langs hovedvegen mellom Istanbul og Ankara (om lag 150 km fra Ankara). Byen har omkring 20 000 innbyggere (2009), mens distriktet har omkring 40 000.[] Byen ligger 1 450 meter over havet. 

Området har tidligere vært bebodd eller regjert av bithynere, keltere, lydiere, persere, makedonere, romere og bysantinere. I senromertiden, da byen der het **Cratia** (Κρατεία), var den del av den romerske provinsen Honorias, hvis hovedstad var Klaudiopolis. Cratia vare et metropolitanerkebispedømme, også kalt **Flaviopolis**.

Gerede ligger i et fjellområde med furukledde fjellsider. Klimaet er kaldt og vått, med en del snø om vinteren. Veiene rundt Gerede er ofte plaget med tåke, regn og glatt veibane. Området er kjent for vintersport. Det nåværende Gerede ble grunnlagt under Det osmanske rike og ble på 1500-tallet besøkt av den reisende Evliya Çelebi, som da skildret at byen hadde 1 000 hus og ti moskeer, samt en militærbase. 

Moderne severdigheter er ruinene av middelalderborgen Keçi Kalesi, en rekke moskeer og karavanseraier fra seldsjukkenes og osmanenes tider.

Eksterne lenker
---------------

* Kommunen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
Krokodilleshow ved Australia Zoo
Harriet, en 176 år gammel galapagosskilpadde
**Australia Zoo** er en liten dyrepark som fortrinnsvis viser frem reptiler. Dyreparken ligger i byen Beerwah i Queensland, Australia. Den eies av familien Irwin; den nå avdøde Steve Irwin og hans enke Terri Irwin. Dokumentarserien *The Crocodile Hunter* gjorde dyreparken til en stor turistattraksjon.

Parken er mest kjent for sine krokodiller og foringen av dem, som ofte skjer med publikum til stede. Dyreparken er også kjent for å ha andre australske dyrearter som koalabjørner, vombater, tasmanske pungdjevler, slanger og (frem til 2006) den store galapagosskilpadden Harriet. Den ble regnet for å være verdens eldste levende dyr da den døde 23. juni 2006, 176 år gammel.

Historie
--------

Området der dyreparken står, ble kjøpt i 1970 av Steve Irwins foreldre, Lyn og Bob Irwin. Parken het opprinnelig Beerwah Reptile Park. Over 10 år senere ble den omdøpt til Queensland Reptile and Fauna Park, og området ble utvidet til det dobbelte da man kjøpte ytterligere førti mål. I 1987 åpnet Crocodile Environmental Park, blant annet for å sikre deltakrokodillens fortsatte eksistens.

På 1990-tallet hadde Crocodile Environmental Park blitt svært populær, og ble regnet som unik når det gjaldt fremvisningen av krokodilleforingen i parken. I 1992 ble parken omdøpt igjen, nå til Australia Zoo.

* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  Harriet finally withdraws after 176 years – Sydney Morning Herald, fredag 23. juni 2006

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Australia Zoo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Crocodile Hunter.com Arkivert 21. august 2006 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Refractive Lens Exchange (RLE)** (engelsk for *«Bytte av brytende linse»*). er en øyeoperasjon der øyets naturlige linse fjernes og erstattes av en kunstig linse (IOL) i plast. Implantatet vil normalt bli stittende livet ut. Øyets akkomodasjon, evne til avstandsjustering, vil reduseres sterkt eller falle helt bort. Et nyere produkt kan dog gi en viss grad av akkomodasjon.

Det kan være flere grunner til å gjennomføre en RLE-operasjon. Den mest vanlige er ved katarakt (grå stær) der linsen er blitt mer eller mindre igjennomsiktig. I senere tid er imidlertid også friske linser byttet. Dette omtales som CLE *Clear lense exchange* (bytte av klare (friske) linser). En vanlig indikasjon er pasienter med en uttalt myopi (-8D). Slike pasienter får briller med korrektive linser som kan være særdeles tykke langs ytterkanten. RLE kan være et alternativ for slike pasienter i stedet for justering av cornea med varianter av laseroperasjon (LASIK m.fl.)

Presbyopi inntreffer for de fleste mennesker i 45-50-årsalderen.[] Svært mange vil også i slutten av 60-årsalderen oppleve katarakt. En RLE-operasjon med multifokale IOL eller akkomoderende IOL kan derfor være aktuelt. En multifokal IOL fungere imidlertid annerledes enn en multifokale korrigerende linser i en brille. I en brille vil pasienten ved å flytte blkket benytte forskjellige punkter i brilleglasset. Med en IOL er dette ikke mulig. Linsen har derfor varierende fokus og hjernen må tolke de klare og uklare områdene.

Referanser
----------

1. ↑  USAeyes.org om RLE
2. ↑  Crystalense accomodating IOL
**Phon** er en måleenhet for *hørenivå* innen psykoakustikken. En Phon er en enhet av samme størrelse som en desibel (dB). Som med dB tilsvarer en økning på 3 Phon en dobling av lydstyrken, mens en økning på 10 Phon tilsvarer at lydstyrken øker ti ganger (som dB-skalaen er Phon-skalaen logaritmisk). 

Med Phon-målet forsøker en å kvantifisere hvor sterk enhver sinusformig lyd subjektivt vil oppfattes av et menneske. Definisjonen på en Phon fremkommer ved å sammenligne en hvilken som helst kjent ren tone med en 1000 Hz tone med et nivå som oppfattes like sterkt. Phon-verdien finnes et antall dB over høreterskelen (dvs. grensen for hvor svak lyd et menneske med normal hørsel kan høre) ved 1000 Hz. 0 Phone er altså på grensen til det hørbare. Normering til generell bruk fremkommer ved å ta et gjennomsnitt av målinger for mange mennesker.

Phone, dB og Sone
-----------------

Phon-skalaen er for en stor del erstattet med dB-skalaer med forskjellige veiekurver. I støyregelverket fastsettes de fleste tillatte og anbefalte grenseverdier i dBA (dvs. en A-veiet dB-skala, med størst vekt på de frekvensene mennesker hører best). Det finnes ingen enkel formel for å konvertere mellom Phon og dBA, men 40 og 60 Phon tilsvarer henholdsvis ca. 29,2 og 35,8 dBA.

En annen måleenhet i psykoakustikken er Sone. 1 Sone tilsvarer 40 Phon, og en økning på 10 Phone tilsvarer en dobling av Sone-verdien. 50 Phone tilsvarer 2 Sone, 60 Phon tilsvarer 4 Sone osv.

  

Phon-skalaen er normert i ISO 226:2003. Den er, som desibel, ikke en SI-enhet.

Kilder
------

* Correlation between sones und phons − calculator. Conversion of sone to phon and the problem with dB and dBA Domain of Psychoacoustics;

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Wushanmennesket** (kinesisk: 巫山人; pinyin: *Wushan ren*) er en subspecie av Homo erectus. Dets fossiler ble først oppdaget i 1985 i Longgupo ved landsbyen Zhenlongping i Miaoyu i fylket Wushan som i det som da var del av provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Fossilet av venstre mandibula med to molarer og noe benplater ble utgravd det året.

I 1986 gravde man frem tre fortenner og en kjeve med to tenner. Dette ble funnet blant noen dyrefossiler. Etter nøye fagstudier ble fossilet funnet å tilhøre en ny subspecies av *Homo erectus*. 

Forskerne mente at Wushanmennesket levde for ca. 2,04 til 2,00 millioner år siden, og dermed er det Kinas eldste menneskespecie. Tennene til Wushanmennesket var sterkere enn det moderne menneskes. Hodeskallen ligner det moderne menneskes på mange måter.

Referanser
----------

1. ↑  Wushan Man-Oldest Human Found in China Arkivert 21. november 2007 hos Wayback Machine.
2. ↑  «Chinese Scientists Conclude Wushan Man Is Oldest Human Fossil In China | AHN | August 13, 2008». Arkivert fra originalen desember 2, 2008. Besøkt 27. mai 2009.  Sjekk datoverdier i `|arkivdato=` (hjelp)
***Phoenix Wright: Ace Attorney*** ***Gyakuten Saiban Yomigaeru Gyakuten*** (逆転裁判 蘇る逆転, ****Gyakuten Saiban Yomigaeru Gyakuten**** lit. *Turnabout Trial: Revived Turnabout*) er et eventyrspill av typen visuell roman utviklet og utgitt av Capcom i Japan, Nord-Amerika og Europa og utgitt av Nintendo i Australia. Spillet ble opprinnelig utgitt eksklusivt til Game Boy Advance i Japan i 2001. Det ble deretter portert og utgitt til Nintendo DS i 2005 med støtte for DS-ens trykkfølsomme skjerm og mikrofon og med ekstra innhold. DS-versjonen ble også utgitt internasjonalt. GBA-versjonen ble gjenutgitt på PC som *Gyakuten Saiban PC* i Japan av SourceNext kort tid etter DS-utgivelsen. Spillet ble også delt opp i episoder for lansering på mobiltelefoner i 2007. Så langt har bare en del av spillet blitt utgitt på denne plattformen.

*Phoenix Wright: Ace Attorney*s hovedperson er den nyutdannede forsvarsadvokaten Phoenix Wright som er ansatt hos Fey and Co. Law Offices, eid av Mia Fey. Andre figurer i spillet er Mias søster Maya Fey, aktor Miles Edgeworth, detektiv Dick Gumshoe, og Phoenix' venn Larry Butz. GBA-versjonen har fire rettssaker mens DS-versjonen fikk en femte sak. Den første saken foregår bare i rettssalen mens de resterende også lar deg etterforske sakene. I etterforskningsdelen samler Phoenix bevis og snakker med personer som er involverte i saken. I rettssalen bruker Phoenix bevisene til å forsvare sin klient, kryssforhører vitner og løser sakene. Hendelsene i rettssalen blir vist i tredjeperson mens etterforskningene foregår i førsteperson.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Phoenix Wright: Ace Attorney* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Phoenix Wright: Ace Attorney* hos MobyGames Rediger på Wikidata

* (en) *Phoenix Wright: Ace Attorney* hos Visual Novel Database Rediger på Wikidata

* (en) *Phoenix Wright: Ace Attorney* på Behind The Voice Actors Rediger på Wikidata

* (en) *Phoenix Wright: Ace Attorney* hos Giant Bomb Rediger på Wikidata

* (en) *Phoenix Wright: Ace Attorney* hos Internet Game Database Rediger på Wikidata

* (en) *Phoenix Wright: Ace Attorney* hos VGMdb Rediger på Wikidata

* (en) *Phoenix Wright: Ace Attorney* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

* (en) *Phoenix Wright: Ace Attorney* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

* (en) *Phoenix Wright: Ace Attorney* hos GameFAQs Rediger på Wikidata

Portal: Videospill
Torget i Wuwei
Wuwei i Gansu
**Wuwei** (kinesisk: 武威; pinyin: *Wŭwēi*) er et byprefektur i den kinesiske provins Gansu. Det har et areal på 33.249 km² og ca. 1,87 millioner innbyggere (2003).

Administrative enheter
----------------------

Byprefekturet Wuwei har jurisdiksjon over ett distrikt (区 *qū*), 2 fylker (县 *xiàn*) og ett autonomt fylke (自治县 *zìzhìxiàn*).

| Kart | # | Navn | Hanzi | Hanyu Pinyin | Befolkning (2003 est.) | Areal (km²) | Tetthet (/km²) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |
| **Distrikter** |
| 1 | Liangzhou | 凉州区 | Liángzhōu Qū | 980 000 | 5 081 | 193 |
| **Fylker** |
| 2 | Minqin | 民勤县 | Mínqín Xiàn | 290 000 | 16 016 | 18 |
| 3 | Gulang | 古浪县 | Gǔlàng Xiàn | 390 000 | 5 287 | 74 |
| **Autonome fylker** |
| 4 | Tianzhu(For tibetanerne) | 天祝藏族自治县 | Tiānzhù Zàngzú Zìzhìxiàn | 210 000 | 6 865 | 31 |

Historie
--------

Tempel i Wuwei
Klokketårn i Wuwei
I den kinesiske oldtid var Wuwei kalt **Liangzhou** (凉州). Dette var den østlige endestasjon for hexikorridoren. Den første bosetting i området fant sted ca. 3000 år f.Kr. Stedet ble en viktig by langs den nordlige silkeveien, og en rekke arkeologiske funn er gjort i Wuwei, blant annet kobbervogner ned steindyr. I 121 f.Kr. sendte Han-keiseren Wudi sitt kavaleri hit for å forsvare hexikorridoren mot xiongnuene. Hans militære fremganger tillot ham å utvide den kinesiskregjerte korridoren vestover.

Wuweis betydning som stoppestad på handelsveiene gjorde den til et møtepunkt for mange folk og kulturer. Mange buddhistiske grotter og templer i området vitner om buddhismens vei fra India og Afghanistan til Kina.

I de tre rikers tid var Liangzhou regjert av Ma Teng. Etter Ma Tengs død overtok Ma Chao, og han regjerte byen en kort tid før den ble erobret av Cao Cao, hersker av Wei-riket.

Her lå dessuten senere, i de fem dynastiers og ti kongedømmers tid, det lille middelalderriket *Liangzhou*.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender ipå grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.

Referanser
----------

1. ↑  *Silk Road, North China*, C Michael Hogan, The Megalithic Portal, ed. A Burnham
2. ↑  Zhang Yiping, *Story of the Silk Road*, 2005, 五洲传播出版社, ISBN 9787508508320

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** GeoNames
 |
*For den engelske ordningen, se blå plakett*
Blå skilt fra et bygg i Oslo
Blått skilt om Henriette Bie Lorentzen, et av 12 blå skilt som utgjorde Oslo Byes Vel satsing på fortjenstfulle kvinner i 2022
**Blå skilt** er informasjonsskilt, eller plaketter, som settes på bygninger eller ved offentlige steder av kulturhistorisk betydning, for å informere om viktige personer eller hendelser av geografisk tilhørighet. Ordningen ble etablert i Norge av Selskabet for Oslo Byes Vel mot slutten av 1980-årene etter forbilde av blå plakett-ordningen i England. De monterte superellipseformede koboltblå emaljeskilt med kulturhistorisk tekst på en rekke viktige bygninger. Innen sommeren 1990 var det satt opp 27 slike skilt.

Det er Morten Krogstad som er kreditert med ideen, inspirert av en tilsvarende ordning i England. Krogstad var kulturvernaktivist, leder av Fortidsminneforeningens lokalavdeling for Oslo og Akershus og aktiv medlem og tillitsvalgt i Selskabet for Oslo Byes Vel. 

Ikke lenge etter at ordningen kom i gang i Oslo er det etablert samarbeid med kommuner, foreninger og lag over hele landet med å skilte norsk kulturhistorie med disse blå informasjonsplakettene. I samarbeid med Riksantikvaren og Riksarkivet fikk over 300 valgkirker fra 1814 blå skilt i forbindelse med Grunnlovsjubileet i 2014.

I 2022 annonserte Oslo Byes Vel en satsing på blå skilt om fortjenstfulle kvinner i forbindelse med kvinnedagen. Blant 222 forslag ble følgende 12 valgt ut: Anne Grete Preus, Elisabet Helsing, Bjørg Vik, Henriette Bie Lorentzen, Nanna Broch, Kim Friele, Hulda Garborg, Nora Guldbrandsen, Alfhild Hovdan, Fernanda Nissen, Thekla Resvoll og Elise Sem.

Referanser
----------

1. ↑  «Blå skilt». *oslobyleksikon*. Besøkt 31. mai 2022.
2. ↑  «KULTURHISTORIE I KORTFORM - De første blå skiltene ble satt opp i Oslo på slutten av 1980-tallet. Formålet er å fortelle kulturhistorie i kortform der det faktisk skjedde.». *blaaskilt.no*. Besøkt 31. mai 2022.
3. ↑  Her er kvinnene som hedres med blå skilt i bybildet, *Aftenposten*, 8. mars 2022

Eksterne lenker
---------------

* Blaaskilt.no
* Oslo byes vel: blaaskilt
Diagram som viser proporsjonene mellom lesere, bidragsytere og de som aktivt skaper innhold i et samfunn som følger 1 % regelen.
**1 %-regelen** er en tommelfingerregel som forteller hvor mange som bidrar i et nettsamfunn. Regelen sier at kun én prosent av brukerne i et nettsamfunn bidrar aktivt med nytt innhold. De resterende 99 % nøyer seg med å lese innholdet, eller bidrar med kun små endringer. Varianter av regelen inkluderer *1–9–90-regelen* og *100–10–1*-regelen, som sier at i et samarbeidsprosjekt som en wiki, skaper én prosent innhold, ni prosent redigerer innholdet, mens de gjenværende 89 % leser bare. Dette har også blitt observert i videospill som bruker Free-to-play-modellen, hvor 89 % vil aldri bruke penger på spillet, ti prosent vil ha gjort det i hvert fall en gang, mens den siste ene prosenten bruker mer penger enn alle de andre lagt sammen. En lignende regel er 80/20-regelen.

Referanser
----------

1. ↑  van Mierlo, Trevor (4. februar 2014). «The 1% Rule in Four Digital Health Social Networks: An Observational Study» **(engelsk)**. PMC 3939180 Åpent tilgjengelig. PMID 24496109. doi:10.2196/jmir.2966. Besøkt 30. januar 2016.
2. ↑  Horowitz, Bradley (16. februar 2006). «Creators, Synthesizers, and Consumers». *Elatable*. Blogger. Arkivert fra originalen 3. mars 2010. Besøkt 10. juli 2010.
3. ↑  What is the 1 % rule? by Charles Arthur, The Guardian, Thursday 20 July 2006
4. ↑  «Want freemium mobile games success? Don't fail to net the whales» *The Guardian* 26 July 2011.
**Wurmbergschanze** (norsk: *Wurmbergbakken*) er en hoppbakke ved Braunlage i Tyskland. Bakken har K-punkt 90 meter og bakkestørrelse 100 meter. Den er eid av WSV Braunlage, og har hatt renn i kontinentalcupen for både menn og kvinner. Kvinnerennene inngikk i kvinnenes hoppuke. Bakken har tilskuerkapasitet på 20 000.

Hoppbakken ligger på nordøstsiden av Wurmberg, som med 972 moh. er det høyeste fjellet i delstaten Niedersachsen. Tårnet i bakken ligger på toppen av fjellet, med utsiktsplatformen på 1001 moh, og er dermed det eneste utsiktspunktet i Niedersachsen som ligger høyere enn 1000 moh. Grensa mot delstaten Sachsen-Anhalt, og dermed det tidligere DDR, går like bortenfor sletta i hoppbakken.

Anerkjent bakkerekord er 101 meter, satt av Morten Solem (Norge) i kontinentalcupen 2. februar 2003.

Wurmbergschanze ble bygd i 1922 som 40-metersbakke, og er siden blitt ombygd flere ganger. Den ble utbygd til K80 i 1984, K83 i 1991 og K90 i 2001/02.

Til tross for at Wurmbergschanze hadde kontinentalcuprenn for kvinner i 2010 (som måtte avlyses på grunn av dårlig vær) og 2011, ble Braunlage ikke tilbudt renn i den nye verdenscupen for kvinner i 2011/12. Hovedårsaken var at bakken har for dårlig infrastruktur, men lav publikumsinteresse og dårlig tilgang på sponsorer under det siste kvinnerennet hadde også betydning for avgjørelsen. Av disse grunnene valgte WSV Braunlage også å takke nei til et renn i FIS-cupen for menn som klubben ble tilbudt for sesongen 2011/12.

I 2014 varslet borgermesteren i Braunlage at tårnet i hoppbakken må rives fordi det er blitt sterkt skadet av rust. Undersøkelser som ble gjort etter at orkanen «Xaver» skadet tårnet i desember 2013, avdekket at etter en ombygging i 2000 hadde regnvann rent inn og påført stålkonstruksjonen fra 1951 store rustskader.

Viktige renn (kvinner)
----------------------

| Dato | Vinner | Andre | Tredje | Type renn |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 7. februar 1999 | Tysklands flagg Michaela Schmidt | USAs flagg Karla Keck | Østerrikes flagg Daniela Iraschko | Kvinnenes hoppuke |
| 9. januar 2010 | Avlyst pga. dårlig vær | Kontinentalcup |
| 10. januar 2010 | Avlyst pga. dårlig vær | Kontinentalcup |
| 15. januar 2011 | Frankrikes flagg Coline Mattel | Østerrikes flagg Daniela Iraschko | Østerrikes flagg Jacqueline Seifriedsberger | Kontinentalcup |
| 16. januar 2011 | Frankrikes flagg Coline Mattel | Østerrikes flagg Daniela Iraschko | Tysklands flagg Melanie Faißt | Kontinentalcup |

Kilder
------

* Skisprungschanzen-Archiv: Braunlage (Wurmberg) (besøkt 4. desember 2011)
* WSV Braunlage: Wurmbergschanze (besøkt 4. desember 2011)
* Wurmberg Alm: Die Skisprungschanze (besøkt 4. desember 2011)
* Ski-Club Schönwald: Ergebnislisten (besøkt 4. desember 2011)

1. ↑  WSV Braunlage: Kein Internationales Skispringen 2012 in Braunlage Arkivert 25. juli 2011 hos Wayback Machine. (juni 2011)
2. ↑  Norddeutscher Rundfunk: Wurmbergschanze muss abgerissen werden (5. juni 2014)
«PCM» har flere betydninger.
**PCM** (fra engelsk *Pulse-Code Modulation*) er en metode for å representere analoge signaler på en digital form. En analog spenning, som representerer for eksempel et lydsignal, blir først samplet hvoretter amplituden til hver måling (puls) blir kvantisert (i en AD-omformer) og representert som sin sekvens av binære tall. Disse kan være på toerkomplementform, men også andre representasjoner brukes. 

PCM er en vanlig koding av analoge signal, og er blant annet benyttet innen digital audio. Tidligere var det i utstyr for digital audio vanlig å bruke heltall på 14 og 16 bit, og også flyttall på 6+4 bit, men i dag er det vanlig å bruke heltall på 24 bit. Under prosessering kan det brukes lengre ordlengder. For andre signaltyper kan antall bit avvike kraftig. Typisk brukes færre bit ved høyere frekvens, mens antall bit økes når frekvensen faller.

Med PCM mener man som oftest linear PCM (LPCM), det vil si at ordlengden er fast, men det finnes også andre former, som differensial PCM (DPCM og adaptiv DPCM (ADPCM).

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL
 |