recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Åsunden** er en innsjø i Kinda kommune i Östergötland. Innsjøen ligger 86 meter over havet, og dekker 52,58 kvadratkilometer. Sjøen er forbundet med Göta kanal via Kinda kanal, og er den sydligste innsjøen i denne sidekanalen. Det største dypet er 62 meter.

Innsjøen er delt i to deler ved et sund ved Råsö, der sjøen krysses av *länsväg 134*. Den nordlige delen er lang og smal i nord-syd retning. Den sørlige delen er videre og med større bukter og nes.

I nordenden ligger tettstedet Rimforsa ved sundet som danner skille mot innsjøen Järnlunden nedstrøms. Etter byggingen av kanalen med slusene ved Brokind, ligger Järnlunden i dag på samme nivå som Åsunden. Sjøen står også i forbindelse med innsjøen Ämmern via Skedevid kanal.

Innsjøens samlede nedbørsfelt utgjør 1 923,67 kvadratkilometer, hvorav 51 % skog, 19 % jordbruk og 20,7 % vannflater.

Det er påvist 14 ulike fiskearter i Åsunda, blant annet abbor, gjedde, gjørs og lake.

Referanser
----------

1. 1 2  «Sjöareal och sjöhöjd» (PDF). Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 30. september 2016.
2. 1 2  «Sjödjup och sjövolym» (PDF). Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut. Besøkt 30. september 2016.
3. ↑  «Min karta». Lantmäteriet. Besøkt 24. mai 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Runn på VISSE
**Djevlelønn** (*Acer diabolicum*) er en lønneart fra Japan.

Den er et løvfellende tre som blir opptil 10 m høyt med en kuppelformet krone. Barken er lyst rosa til grå og glatt, men blir svakt furete lengst ned på stammen hos eldre trær. Bladstilken er 8 cm lang og rosa. Bladene har 5 fliker og blir opptil 15 cm lange og 19 cm brede. Bladranden er tannete, og bladgrunnen er tverr. Oversiden er mørkegrønn, og undersiden er lysere med hår på nervene og langs kanten. Høstfargen er brungul til karmosinrød.

Arten er særbu med hann- og hunnblomster på ulike trær. Blomstringen starter før løvsprett, og de gule blomstene sitter i hengende halvskjermer. Hannblomstene mangler kronblad. Frukten er hårete. Det vitenskapelige og norske artsnavnet viser til at to hornlignende grifler sitter igjen på fruktene.

Djevlelønn vokser hurtig og er blant de mest hardføre av lønneartene med store blad. Høstfargen er ikke så spektakulær som hos andre japanske lønnesorter, og arten er ganske sjeldent brukt i hager. I Norge er den plantet nordover til Todalen. Det finnes en varietet, var. *purpurascens*, som har purpur blomster.

Galleri
-------

* BladerBlader
* HannblomsterHannblomster
* HunnblomsterHunnblomster
* FruktFrukt
* HøstfargeHøstfarge

Litteratur
----------

* A. Mitchell (1977). *Trær i skog og hage*. Oversatt av I. Gjærevoll. Tiden. s. 346. ISBN 82-10-01282-7.
* «*Acer diabolicum*». Trees and Shrubs Online. Besøkt 28. september 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Djevlelønn* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Djevlelønn* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Djevlelønn* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Djevlelønn* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Djevlelønn* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Acer diabolicum* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Acer diabolicum* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Acer diabolicum* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Åstfjorden sett fra Hestgrovheia (656 moh) i Agdenes.  Foto: Cato Edvardsen (2016) 
**Åstfjorden** er en fjordarm av Hemnfjorden i Orkland og Hitra kommuner i Trøndelag, fjorden lå tidligere i Snillfjord kommune. Fjorden har innløp mellom Tynsøya i nord og Krombukta i sør og strekker seg 14 kilometer østover til Åstsjøen i bunnen av fjorden.

Litt inn i fjorden ligger gårdsbrukene Vågan og Stolpnes. Like øst for Stolpnes snor Bustlivågen seg 6,5 kilometer nordover til Nyheim. Lenger inn i fjorden ligger grenda Mjønes på nordsiden. Innerst i fjorden åpner den seg opp og midt i denne delen ligger Storøya. Området sør for Storøya blir kalt Sagfjorden, som har en lengde på 1,8 kilometer. Innerst i fjorden ligger gården Åstsjøen. 

Fylkesvei 714 går over fjorden på en bru, Åstfjordbrua, som åpnet i februar 2021. Tidligere gikk den langs de indre delene av fjorden og på nordsiden ut til Mjønes. Langs hele sørsiden av fjorden går fylkesvei 6434.

Referanser
----------

1. ↑  Åstfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk
2. ↑  Fv. 714 Åstfjordkryssinga åpner for trafikk. Trøndelag fylke. Besøkt 4. mars 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
| Slaget ved Rennabu |
| --- |
| Konflikt: Ringkrigen |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 3. november, 3019, tredje tideverv (1419 etter sysselregning) |
| Sted | Rennabu i Hobsyssel |
| Resultat | Seier til hobbitene (lutringen av Hobsyssel) |

 |
| Stridende parter |
| Hobbiter | Sjakalls menn |
| Kommandanter og ledere |
| Muntiadok Brennibukk for Bukkland  Peregrin Tók for tókene | Sjakall |
| Styrker |
| 200 bukklendere  100 tóker  ukjent antall Hobbitun-hobbiter | 100 banditter |
| Tap |
| 19 døde og 30 sårede | 70 døde og 12 fanget |

**Slaget ved Rennabu** er et fiktivt slag skildret i boka Ringenes herre av J.R.R. Tolkien. Det var det siste slaget under ringkrigen og det andre noensinne som ble utkjempet i Hobsyssel.

Da Frodo og hans følgesvenner kom hjem fra Elessars kroning, fant de ut at hjemlandet deres nå var styrt av banditter, under ledelse av Sjakall, som senere viste seg å være Sarumann. De fire hobbitene ble arrestert, men kom seg unna, og bestemte seg for å gjøre opprør mot Sjakalls menn.

Ved Rennabu møtte Sjakalls menn en styrke hobbiter samlet av Munti og Pippin. Etter slaget dro de til Lommekroken, hbor de fant Sjakall, som viste seg å være Sarumann. Sarumann ble deretter drept av Gríma Ormtunge, som selv ble skutt av hobbitbueskyttere.

Begge filmatiseringene av Atter en konge har utelatt dette slaget, siden de mener det er antiklimatisk.
| Slaget ved Río de Oro |
| --- |
| Konflikt: Første verdenskrig |
|  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 26. august 1914 |
| Sted | Utenfor Río de Oro i Spansk Sahara (dagens Vest-Sahara)23°43'18,998"N 15°56'4,999"V |
| Resultat | Britisk seier |

 |
| Stridende parter |
| Storbritannias flagg Storbritannia | Tysklands flagg Tyskland |
| Kommandanter og ledere |
| Storbritannias flagg Henry T. Buller | Tysklands flagg Max Reymann |
| Styrker |
| 1 armert krysser | 1 hjelpekrysser |
| Tap |
| 1 omkommet6 sårede | ukjent antall omkomne og sårede1 hjelpekrysser senket |

**Slaget ved Río de Oro** var en marinetrefning i august 1914 under første verdenskrig. Den britiske armerte krysseren HMS «Highflyer» angrep den tyske hjelpekrysseren SS «Kaiser Wilhelm der Grosse» utenfor den spanske kolonien Río de Oro (i dagens Vest-Sahara).

Bakgrunn
--------

SS «Kaiser Wilhelm der Grosse» var et tysk passasjerskip som hadde blitt rekvirert av den tyske marinen og gjort om til en hjelpekrysser med seks 4-tommer og to 37 mm kanoner. Hun var på vei ut i Atlanterhavet for å senke allierte handelsskip. HMS «Highflyer» var del av 5th Cruiser Squadron og hadde i oppgave å finne SS «Kaiser Wilhelm der Grosse».

Slaget
------

Slaget begynte 26. august 1914 da SS «Kaiser Wilhelm der Grosse» ble overrasket i havn mens hun ble forsynt med kull fra tre tyske og østerrikske kullskip. HMS «Highflyer», som hadde overtaket med betraktelig store kanoner enn SS «Kaiser Wilhelm der Grosse», krevde først at tyskerne overgav seg. Tyskerne nektet og mente at britene hadde krenket spansk nøytralitet. Britene valgt å se bort fra dette, siden tyskerne allerede hadde krenket spansk nøytralitet gjennom å bruke mer enn en uke for å ta inn forsyninger i en nøytral havn.

Slaget begynte klokken 15:10 og varte til 16:45 der begge skipene utvekslet ild før SS «Kaiser Wilhelm der Grosse» gikk tom for ammunisjon og forsøkte å flykte. Uten ammunisjon og forfulgt av HMS «Highflyer» valgte tyskerne å senke sitt eget skip og rømme inn i Sahara.

Portal: Første verdenskrig
**Åsvatnet** er et tjern som ligger ved foten av Barkafjellet på Heia i Strand kommune. Andre godkjente navn på tjernet er Åsvatn, som var det offisielle navnet frem til 1988, men skrivemåten er ikke lenger anbefalt av Statens kartverk.

Åsvatnet var tidligere kilde for vannforsyning til Jørpeland, men ble etterhvert erstattet av Regnarvatnet. Dette skyldtes blant annet at det noen sommere ikke var nok vann i tjernet, og at flere hus på Jørpeland ikke ble forsynt med vann. Dette var særlig et problem sommeren 1977. Tjernet vurderes likevel som en reservekilde i tilfelle akutt forurensing av Regnarvatnet

I 1992 ble det innført ørekyt i Åsvatnet. Dette er den eneste kjente ørekytbestanden i Rogaland, og har høyt skadepotensial på naturlige fiskebestander i fylket.

Litt om området
---------------

Utsiktsvegen på Leite, som er en del av Barkastølvegen, ender ved Åsvatnet. I tillegg til Barkafjellet, ligger fjell som Åsen, Hamrane, Ranibba og Kjortåsen i området rundt tjernet. Fjellsåna renner fra Åsvatnet og munner ut ved Norlys i Botnefjorden.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 1. juni 2015
2. ↑  «Åsvatnet». *Faktaark*. Kartverket. Besøkt 4. november 2016.
3. ↑
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 2. april 2015. Besøkt 14. mars 2015.
5. ↑
**Black Grape** var et rockeband fra England som var aktivt mellom 1993 og 1998. Bandet ble startet av Shaun Ryder og Bez. Musikken er funky og eklektisk. Bandet brukte et vidt utvalg musikkinstrumenter og sampler. Ryders tekster ser ut til å ha kommet for det meste fra tullerim og komiske fraser.

Historie
--------

Bandet ble dannet i 1993 av de tidligere medlemmene av Happy Mondays; Shaun Ryder og Bez. De vervet rapperne Kermit og Jed, pluss gitarist Wags, tidligere fra Manchester-bandet Paris Angels. De begynte å spille inn nytt materiale samme år, skjønt gruppen manglet platekontrakt.

I 1995 skrev de kontrakt med Radioactive Records og slapp debutalbumet *It's Great When You're Straight... Yeah*. Albumet gikk øyeblikkelig til førsteplass på de britiske listene. *It’s Great When You’re Straight... Yeah* fikk også gode kritikker i Storbritannia, men ble stort sett oversett i USA.

Det etterfølgende albumet *Stupid Stupid Stupid* fikk en kjøligere mottakelse. Bandet ble oppløst i 1998 etter at Ryder hadde sparket resten av bandet under en turne. Først ble Kermit som led av Sepsis sparket, og deretter fikk til og med Bez fyken.

Diskografi
----------

### Album

* *It's Great When You're Straight... Yeah* (1995) #1 UK
* *Stupid Stupid Stupid* (1997) #11 UK

### Singler

* «Reverend Black Grape» (1995) #9 UK
* «In the Name of the Father» (1995) #8 UK
* «Kelly’s Heroes» (1995) #17 UK
* «Fat Neck» (1996) #10 UK
* «England’s Ire» (1996) #6 UK
* «Get Higher» (1997) #24 UK
* «Marbles» (1998) – #46 UK

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** BBC Things **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
Et **bakblåstområde** er et kjegleformet område bak et missilutskytingsrør eller en rekylfri kanon, hvor varme gasser blir blåst ut når raketten skytes ut. Bakblåstområdet er farlig for personellet, som kan bli brent av branngassene eller utsatt for overtrykk forårsaket av eksplosjonen. I trange rom, vanlig for strid i tettbebyggelse, kan operatørene selv kan være i fare på grunn av avbøyning av bakblåstområde ved steinmurer eller sivile kjøretøy bak dem.

Soft launch metoder reduserer bakblåst ved å kaste ut prosjektilet før før hovedrakettmotoren antennes. Bakblåst kan også reduseres ved å legge til en motmasse som er utvist ut baksiden av våpenet. For eksempel kan AT4- CS (begrenset plass variant) bruker saltvann, sammen med en lavere hastighet prosjektil.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Bakblåstområde for FGM - 148 Javelin | En soldat skyter M136 AT4 (2007) | En soldat skyter med AT4-CS (2020) |

Referanser
----------

1. ↑  Morris, Christopher G. *Academic Press dictionary of science and technology*. Gulf Professional Publishing. ISBN 9780122004001.
2. ↑  Louison, Cole G. *U.S. Army Zombie Combat Skills*. Globe Pequot. ISBN 9780762757640.
3. ↑
4. ↑  «Javelin—Close Combat Missile System, Medium, Field manual». Department of the Army. Arkivert fra originalen 20. juli 2011. Besøkt 3. september 2010.
***Bak skapet står øksen*** er en novellesamling av den norske forfatteren Torborg Nedreaas. Samlingen utkom i 1945 og regnes som hennes debut.

Alle novellene i samlingen har handlingen lagt til annen verdenskrig, og de gir et pyskologisk nyansert bilde av forholdene under okkupasjonen, blant annet gjennom å vise at relasjonene mellom okkupantene og de okkuperte kunne ha mange sider. Størst oppsikt vakte hennes forstående skildringer av forhold mellom norske jenter og tyske soldater, men her finnes også en historie om en norsk mann som viser omsorg for en overstadig beruset ung tysk soldat, fordi soldaten minner om mannens sønn - som ble drept av okkupantene. 

Novellene har delvis tendens mot krigens forrående virkning, og delvis kan de oppfattes som et «innlegg mot de første fredsmånedenes tilløp til selvtekt og selvrettferdig dømmesyke». Hovedtendensen er likevel ikke debattinnlegg, men en lavmælt og uheroisk skildring av flere sider ved hverdagsopplevelsen av krigen på en bredere psykologisk nyansering, blant annet med skildringer av skam, avmakt og tvil.

Referanser
----------

1. ↑  Hun utga samme år også novellesamlingen *Før det ringer tredje gang*, med noveller som tidligere var trykket i ukeblad.
2. ↑  Øystein Rottem i *Norges litteraturhistorie*, bd 6. 1995. S 294

Kilder
------

* *Bak skapet står øksen*, digibok fra Nasjonalbiblioteket
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Hellas’ flagg Hellas |
| VM i beachhåndball |
| Gull | Kazan 2018 | Lag |

Hellas' kvinnelandslag ved EM 2013, i bakgrunnen med blå drakter.
**Hellas' kvinnelandslag i strandhåndball** representerer Hellas i internasjonale konkurranser i strandhåndball. Sporten er underlagt Hellas' håndballforbund (*Ομοσπονδία Χειροσφαιρίσεως Ελλάδος* - OXE). Pr 2018 er Maria Karantoni landslagstrener.

Resultater
----------

### VM i beachhåndball

Hellas' kvinnelandslag i beachhåndball vant VM i beachhåndball 2018, etter at de slo Norge på shoot-out i finalen. 

### EM i beachhåndball

Hellas deltok første gang i EM ved EM i beachhåndball 2007. Her kom de på 14.-plass av de 18 lagene som deltok. 

De deltok ikke ved EM i beachhåndball 2009 i Larvik, men deltok igjen ved EM i beachhåndball 2011, som ble arrangert i Umag i Kroatia. Der kom de på 14. og sisteplass i turneringen. 

I juli 2013 deltok de ved EM i beachhåndball 2013 i Randers i Danmark, der de kom på 11.-plass. De deltok ikke i EM i beachhåndball 2015. I EM i beachhåndball 2017 kom de på sjetteplass.

Referanser
----------

1. ↑  IHF - *VIII Women’s Beach Handball World Championship - GRE - Greece*, besøkt 29. juli 2018.

Eksterne lenker
---------------

* Hellas' håndballforbund
* EHF - *2007 Women's ECh Beachhandball* Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine. (resultater EM 2007)
* EHF - *2011 Women's ECh Beachhandball*[*død lenke*] (resultater EM 2011)
* EHF - *2013 Women's ECh Beachhandball*[*død lenke*] (resultater EM 2013)
*Se egen side for Steinberg gård, gammel amtmannsgård i Vestre Toten.*

**Steinberg** er et lite tettsted i Drammen kommune (tidligere Nedre Eiker), det ligger langs Drammenselva mellom Hokksund og Mjøndalen, og har drøyt 1000 beboere. 

Steinberg sin historie er først og fremst historien om Steinberg hengsle med fløting og tømmerbehandling på Drammenselva. Antagelig har stedet fått sitt navn etter det som foregikk der, nemlig at tømmeret ble «stemmet» (stembet) mot Steinbergfjellet. Det vil si at det stoppet der for sortering. Før kunne man høre eldre folk benytte betegnelsene «Stember» og «Stemberlandet» på stedet.

Steinberg stasjon er et stoppested på Sørlandsbanen. 

På Steinberg ligger Steinberg skole, Steinberg barnehage, Gulden kunstverk og noen få forretninger. Loe Betongelementer er den største bedriften på Steinberg. 

Steinberg IF har egen fotballbane og klubbhus. Det opprinnelige klubbhuset brant ned natt til 1. april 2013, men det har siden blitt gjenoppbygget.

Referanser
----------

1. ↑  «Tømmerfløting i Drammenselva og Steinberg hengsle | Eiker Arkiv». Besøkt 13. mai 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
***Bak speilet*** (originaltittel: *Bigger Than Life*) er et amerikansk drama fra 1956 med regi av Nicholas Ray, og med James Mason i hovedrollen.

Handling
--------

Lærer og familiefar Ed Avery har slitt med anfall av sterke smerter. Hans merkelige sykdom begynner å bekymre hans kone, Lou. Etter at han kollapser hjemme en natt, blir Ed innlagt ved sykehus. Han får diagnosen polyarteritis nodosa, en sjelden betennelse i arteriene. Ed har sannsynligvis bare noen få måneder igjen å leve. Han takker deretter ja til eksperimentell behandling, og får kortison. Ed blir bemerkelsesverdig frisk, og begynner å tilbringe mye mer tid sammen med Lou og deres unge sønn Richie.

Men kort tid etter at han begynte på kortison-kuren, sliter Ed fremdeles med store humør-svingninger og begynner å misbruke pillene. Han lyver også for legen sin, for å få mer medisiner. Han utgir seg for å være en doktor, og forfalsker en ny resept ved det lokale apoteket. Men forskning tyder på at kortison kan utløse psykose hos enkelte pasienter, hvis produktet blir tatt i alt for høye doser over lengre tid. Eds mentale tilstand forverres ytterligere, og han fornærmer kontinuerlig de rundt ham.

Når Lou forsøker å informere Ed om at kortisonet kan påvirke ham negativt, minner Ed henne om at polyarteritten hans vil komme tilbake uten stoffet - og at han ikke kommer til å overleve. Den natten tvinger Ed sønnen deres til å være oppe til langt på natt for å studere matematikk, og kjefter ham ut når han ikke klarer å løse enkelte problemer. Til middag dagen etter kunngjør Ed at han ønsker skilsmisse fra Lou. Men han uttaler også at han planlegger å utføre et drap, ved å drepe både Lou og Richie før han ønsker å begå selvmord.

Medvirkende
-----------

* James Mason - Ed Avery
* Barbara Rush - Lou Avery
* Walter Matthau - Wally Gibbs
* Robert F. Simon - Dr. Norton
* Christopher Olsen - Richie Avery
* Roland Winters - Dr. Ruric
* Rusty Lane - Bob LaPorte
* Rachel Stephens - Nurse
* Kipp Hamilton - Pat Wade

Referanser
----------

1. ↑  «Filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 10. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bak speilet (film)* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Bak speilet (film)* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (da) *Bak speilet (film)* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Bak speilet (film)* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Bak speilet (film)* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Bak speilet (film)* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Bak speilet (film)* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Bak speilet (film)* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Bak speilet (film)* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Gamle kvernsteiner
Kvernstein i bruk. Fra Thethi, Albania.
**Kvernstein** ble brukt i kverner. Det dreide seg om håndkverner eller bekkekverner, der drivkraften var henholdsvis menneskelig muskelkraft eller vannkraft. Kvernsteinene var av ulik størrelse, men prinsippet kvernene virket på var den samme. Det viktige bruksområdet til både håndkvern og bekkekvern var å male korn til mel. Ei kvern besto av to steiner, understeinen lå stille og oversteinen ble dreid rundt. Kverna ble formet slik at korn kunne fylles på i midten, og mel ble samlet opp rundt ytterkanten. 

På norsk skiller vi vanligvis mellom kvern og mølle, og kvernstein og møllestein. En møllestein er vesentlig større, og ble formet på en annen måte.

Det var bare harde steinsorter som egnet seg for å unngå (i størst mulig grad) at det kom steinstøv i melet. Særlig glimmerskifer med harde krystaller av staurolitt eller granat ble brukt til kvernsteiner. Krystallene gjorde at steinene beholdt maleevnen selv etter at de begynte å bli slitt.

Kvernsteiner var en svært verdifull handelsvare. De var helt nødvendige for å male korn, som var den viktigste næringskilden. Produksjon av kvernstein var bortimot en storindustri i Norge, og det ble produsert kvernsteiner i nærmere 1 500 år. Helt fra vikingtiden ble det eksport kvernstein fra Norge til Danmark og Sør-Sverige, senere også til Russland og til en viss grad til resten av Europa. Det meste av produksjonen tok slutt på 1930-tallet.

Kvernsteinsbruddene i Selbu og i Hyllestad var dominerende i Norge, men også i Salten, Brønnøy og Vågå var det stor produksjon. Det store uttaket over lang tid har forandret terrenget i områdene. Et område som egnet seg til kvernstein ble kalt for kvernberg.

Kvernsteinsbruddene i Selbu og Hyllestad vernes som kulturminner. 

I Hyllestad har man i 1990-åra drevet et forskningsprosjekt på hogging av kvernstein, slik det ble gjort den gang da steinen ble hugget ferdig ut av fjellet.

Se også
-------

* Kvernberget, landemerke i Kristiansund.
* Kvernkall
* Møllestein

Eksterne lenker
---------------

* Nasjonalt kulturminneprosjekt om kvernstein i Selbufjellet
* Forskning.no: Kvernsteinsbrudd som historiebok[*død lenke*], 06. juli 2009
* Forskning.no: Selbu-stein ga brød til folket, 22. november 2006
* Kvernstein.no: Kvernstein i Hyllestad
**Eric Close** (født 24. mai 1967 på Staten Island i New York) er en amerikansk skuespiller på film og TV.

Hans far er var ortopedisk kirurg og Close er den eldste av tre brødre. Familien hans flyttet til Indiana, og deretter til Michigan, før de til slutt slo seg ned i San Diego da Close var syv år gammel. Cole ble uteksaminert med en bachelorgrad i kommunikasjon ved University of Southern California i 1989, hvor han var medlem av brorskapet Sigma Chi Fraternity. Close ble interessert i skuespill allerede i ung alder og han fikk noen teater-erfaring i skolen og hans første profesjonelle rolle var i en teater-oppsetning av Rat Songs i Los Angeles, hvorpå han ble tilbudt en rolle i filmen *American Me* (1992) regissert av Elena Mannus. Close kom tilbake til teateret med en oppsetning av Thanksgiving Cries.

Close hadde mange gjesteopptredener på TV og han hadde flere ledende roller i TV-serier som McKenna (1994–1995), Dark Skies (1996–1997), The Magnificent Seven (1998–1999), miniserien Taken (2002). Close spilte i TV-serien Without a Trace på CBS som FBI-agent Martin Fitzgerald. Close har vært gift med Keri Close siden 1995 og paret har to døtre, Katie (oktober 1998) og Ella (april 2001), sammen. Ekteparet er medlemmer av Brentwood Presbyterian Church.

Referanser
----------

1. ↑   GeneaStar, GeneaStar person-ID closee[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eric Close på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Eric Close i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Eric Close på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Eric Close på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Eric Close på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Eric Close hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** BNE
 |
**Ståle Norman Møller** (født 20. september 1974) er en norsk industridesigner fra Trysil, kjent for sine arbeider i firmaet **SWEET protection** med bekledning og utstyr for ekstremsport: snøbrett og kajakk.

> Ståle N. Møller tildeles Jacob-prisen for sin sentrale rolle som visjonær gründer, designleder og gjennomførende designer[. Møller har] vist en unik evne til å forstå, utvikle og markedsføre produkter til ekstreme sportsutøvere.
> 
> 
> Juryen for Jacobprisen
> 
> 

Han og firmaet mottok Jacobprisen for 2008 og han har seks ganger fra 2001 til 2005 fått Merket for god design. SWEET har også fått NHOs nyskapningspris i 2004 og vant i 2002 «Sport Accessories Award» under den europeiske varemessen ISPO.

Møller er utdannet ved Institutt for industridesign ved Arkitekthøyskolen i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑  «Offisielt nettsted». Arkivert fra originalen 5. januar 2012. Besøkt 22. februar 2012.
2. 1 2  norskform.no Jacobprisen 2008 Arkivert 13. desember 2011 hos Wayback Machine.
3. ↑  norskdesign.no Søk i designpriser[*død lenke*]
4. ↑  Dagens Næringsliv, Sweet home Østerdalen
5. ↑  Oddvar Nygaard Hansen Hvordan få et fotfeste i det internasjonale actionsport markedet? En analyse av Sweet Protections internasjonale etablering. Studentarbeid ved NHH 2005

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Serie med videoer der Møller demonstrerer noen av sine produkter – YouTube
Signering av Stålpakten I Berlin 1939
**Stålpakten** (tysk: *der Stahlpakt*, italiensk: *il Patto d'acciaio* var en tysk-italiensk avtale som ble undertegnet 22. mai 1939. Den såkalte stålpakten, som gjaldt i ti år, inneholdt avtale om såvel internasjonalt politisk samarbeid som garantier om å stille opp på hverandres side om noen av de to statene kom i krig.

Da Tyskland ikke informerte Italia om sin innledende konflikt med Polen i 1939, oppgav Italia å være en «ikke-krigførende makt» da andre verdenskrig startet.

Ifølge den britiske historikeren Richard Overy var det i praksis lite koordinering mellom Tyskland og Italia inntil våren 1941.

Referanser
----------

1. ↑  Evans 2006, s. 691
2. ↑  Overy 2021, s. 114

Kilder
------

* Evans, Richard J. *The Third Reich in Power, 1933 - 1939*, Penguin, 2006, ISBN 978-0-141-00976-6
* Overy, Richard, *Blood and Ruins: The Last Imperial War, 1931-1945*, 2021, Viking, ISBN 978-0670025169

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Danebu Kongsgaard**, er et fjellhotell i Nord-Aurdal kommune i Innlandet, 5 km øst for Aurdal i Valdres. Stedet ligger 985 moh. Danebu ble reist etter initiativ av P. Chr. Andersen for midler som ble samlet inn blant norsk ungdom, og skjenket dansk ungdom ved Dansk Idrætsforbund som takk for Danmarks hjelp til Norge under andre verdenskrig. Stedet ble innviet i 1950 og overtatt av Dansk Folke-Ferie i 1976. Danebu ble utvidet med utleiehytter i perioden 1985–88. Disse ble senere solgt til private. 

Navnet Danebu brukes i dag også som betegnelse for området rundt kongsgården på Danebu, ved toppen av Valdres alpinsenter på ca. 1000 moh.

Historikk
---------

Postkort fra Danebu ca. 1965  Foto: Normann 
Initiativtaker for Danebu var *Aftenpostens* redaktør P. Chr. Andersen, som fremsatte tanken om en pengeinnsamling til dette formål rett etter andre verdenskrig. Skiforeningen tok ideen videre ved sin formann Lauritz Schmidts initiativ og startet en landsomfattende innsamlingsaksjon på Danmarks grunnlovsdag. Denne ble en fantastisk suksess med tusenvis av små og store bidrag. Allerede i august 1945 kunne Skiforeningen overrekke gavebrevet på den såkalte Danskehytten til Dansk Idræts-Forbund. Det var arkitekt H. Astrup som sammen med oberst Bloch-Hansen fant en praktfull utsiktstomt på toppen av Aurdalsåsen i Valdres. Etter en arkitektkonkurranse som ble vunnet av Esben Poulsson, ble Danebu oppført i årene 1947-50. 

Etter givernes bestemmelse sto ikke Danebu bare åpen for dansk idrettsungdom, men for «enhver der føler sig ung nok til at glæde sig over naturen i det norske fjeld».[] De første ti årene hadde tusenvis av dansker og nordmenn vært gjester her. I gjesteboken for 1951 finnes blant annet kronprins Olav og i 1974 kronprinsesse Sonja. Danebu har likevel først og fremst vært kjent for å huse både kjente og mindre kjente idrettsfolk fra Norge og utlandet, som har benyttet stedet for sine treningssamlinger.[]

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Om «Danebu» i *Store norske leksikon*

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Danebu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Holnest** er en landsby og verdslig sogn i grevskapet Dorset i sørlige England. Den ligger i Blackmore Vale, omkring 6,4 km sør for Sherborne, og ligger innenfor det administrative distriktet West Dorset. Det er en spredt landsby, beliggende på oxfordleire som blir tappet av en liten elv kalt for The Cam. Hovedveien A352 går gjennom landsbyen. Sognekirken er viet til jomfru Maria.

Dorset County Councils befolkningsberegning for 2013 for landsbyen og sognet viser en befolkning på 220 innbyggere. For den nasjonale folketellingen for 2011 ble befolkningen i sognet Holnest kombinert med det lille sognet Lillington i nord og viste en befolkning på 342 innbyggere. Det har ikke blitt offentliggjort tall for sognet Holnest alene.

Referanser
----------

1. ↑   Wightman, Ralph (1983): *Portrait of Dorset*, 4. utg. Robert Hale Ltd. ISBN 0 7090 0844 9, s. 17
2. ↑   «Parish Population Data» Arkivert 2. november 2014 hos Wayback Machine. *Dorset County Council*. 20. januar 2015.
3. ↑  «Area: Holnest (Parish), Key Figures for 2011 Census: Key Statistics» Arkivert 21. oktober 2016 hos Wayback Machine. *Neighbourhood Statistics*, Office for National Statistics.

Eksterne lenker
---------------

(en) Holnest – kategori av bilder, video eller lyd på Commons



  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames
 |
**Cuan-Longyan-stelen** (kinesisk: 爨龙颜碑, pinyin: *Cuan Longyan bei*), også kalt **Da Cuan**, er en viktig gravstele som ble oppsatt i fylket Luliang i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina. 

Den stammer fra 458 under Liu-Song-dynastiet (420-479) under Sørdynastienes tid. Stelen står inne i Zhenyuanpu folkeskole, 14 km sør for fylkessenteret i Zhongshu.

Steinstelen minnes den lokale mandarinen Cuan Longyan, og ble gjenoppdaget i 1826 av den høylærde Ruan Yuan, som da var Qing-dynastiets guvernør av Yunnan og Guizhou. Det som gjør denne stelen så viktig, er dens kalligrafi; den er interessant for studiet av utviklingen av kinesisk skrift og skrivekunst. Den benytter regelskrift, men vitner om en overgangsfase i utviklingen av kanselliskrift.

Stelen ble beskyttet i 1961 som kulturminne.

Stelen er 3.38 meter høy, 1,35 m bred øverst og 1,46 m bred nederst. Den er 25 cm tykk. Toppen er avrundet.

Øverst står det *Song Gu Longxiang Jiangjun Hu Zhenman Xiaowei Ningzhou Cishi Nadu Xian Hou Cuan Shijun Zhi Bei* (Tablett for den avdøde herr Cuan, Longxiang-general, militærmandarin, guvernør for prefekturet Ningzhou og overhode for Nadu fylke i Song-dynastiet) skrevet inne i halvbuen, 24 stegn i seks linjer. 

Lenger nede følger noen illustrasjoner, og en tekst på 24 linjer med 45 tegn i hver linje. Det hele er på 904 tegn. Her beskrives embedsmannens ættetavle og bragder.

Litteratur
----------

* *Zhongguo da baike quanshu: Kaoguxue* (Store kinesiske leksikon: Arkeologi-bindet). Beijing: Zhongguo da baike quanshu chubanshe, 1986
* Zhou Linwen: *Zhongguo ming bei san zhong: Meng Xiaoju bei, Cuan Baozi bei, Cuan Longyan bei.* 2001; ISBN 7-80586-793-3

Referanser
----------

1. ↑  Tablet of Cuan Longyan[*død lenke*] Nettsted sist besøkt 25. oktober 2008
2. ↑  Beskrivelse av stelen i Copybook for Chinese Calligraphy Arkivert 29. september 2008 hos Wayback Machine. Nettsted sist besøkt 25. oktober 2008
**Caproni Ca.100** var standard skolefly ved  *Regia Aeronautica* i 1930-årene. Et stort antall av denne tandem, to-seters, dobbeltdekker ble bygget med forskjellige motorer.

Design og utvikling
-------------------

Ca.100 (med kallenavnet «Caproncino», *lille Caproni*) var basert på de Havilland DH.60 Moth som Caproni hadde bygget på lisens. De reviderte vingene utgjorde et omvendt biplan. Han endret også halerorene. Ellers var dens vinger lik Moth, ikke akoverstrøket eller staggered. Det var et skrog av tre, kledd med stoff og med åpne sittebrønner i tandem. Det hadde et fast konvensjonelt understell. Drivstoffet kom fra en tank i Moth stil, en strømlinjeformet tank på den midtre delen av øvre vinge. Det fløy for første gang i slutten av 1928, ført av Domenico Antonin ved Milan-Taliedo.

Ca.-100 ble drevet av flere typer motorer. Den vanligste var 115 Hk Isotta Fraschini Asso 80R og 145 Hk Colombo S. 63, begge 6-sylindrede luftkjølte innebygde motorer, og udekkede 85 Hk Fiat A. 50 og 140 Hk A. 54 7-sylindrede stjernemotorer. Andre motorer var 135 Hk Walter NZ-85, Farini T. 58, Fiat A. 53, Fiat A. 60 stjernemotor og Colombo S. 53, Cirrus store rekkemotor, de Havilland Gipsy og de Havilland Major.

Operativ historie
-----------------

Regia Aeronautica fikk 2 prototyper og 675  Ca.100 bygget av Bergamasche, Breda, C. N. A. og Macchi samt Caproni. 30 av de Macchi-bygget eksemplarer var utstyrt med flottører og kalt  **Ca.100 Idro**. Ca.-100 ble for det meste brukt som primær skolefly, selv om noen ble brukt til sndre oppgaver .

Ca. 100 ble eksportert til Peru og Portugal.. Noen ble også produsert av Capronis bulgarske datterselskap som **KN-1**. Tolv Ca.100 "PR" (Venezuela), et derivat med helt metallskrog, drevet av en 120 Hk Kinner B-5 motor ble bygget på lisens av den peruanske regjering fra 1937.

Et Ca.100 Idro sjøfly satte høyderekord for sjøfly på 5 334 meter  i 1931.

Overlevende
-----------

 *I-ABOU* ved Lake Como.
Den siste flydyktig opprinnelige landfly, Ca.100, *I-ABMT* er det tidligere militære, *MM55194*. Nå eid av Aero Klubb Como sjøfly. Registrert *I-ABOU*, ex-*MM65156*, er blitt gjenoppbygd etter take-off kollisjon i 2006.

Caproni Ca.100 Idro sjøflyvariant i Museo dell'Aeronautica Gianni Caproni, Trento.
Et sjøfly,tidligere *I-PLATE* og  *MM56237* finnes i Museo dell'Aeronautica Gianni Caproni, Trento.

Tidligere *I-BIZZ* og *MM56271* finnes i Royal Saudi-Air Force Museum.

Operatører
----------

Østerrikes flagg Østerrike
Bulgarias flagg Bulgaria
* Bulgarsk Air Force

**Caproni Ca.100** ble standard skolefly ved Regia Aeronautica i 1930-årene. 

* *Regia Aeronautica*

Se også
-------

* *World Aircraft Information Files*. London: Bright Star Publishing. s. File 891 Sheet 09.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Taylor, Michael J. H. (1989).
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  "Caproni Ca.100".
3. ↑  "Caproni Ca.100" Arkivert 20. april 2017 hos Wayback Machine..
4. 1 2  Ogden, Terje (2009).
**Nordlandsjekta brødrene** er en 70 fot lang jekt, hjemmehørende på Melbu i Hadsel Kommune i Nordland, med en mast på 29 meter. 

Den er en rekonstruksjon av den gamle jekta «Brødrene» fra Solum i Vesterålen, bygget rundt 1850  
, og som forliste under en kraftig storm i 1940. 
Nordlandsjekta Brødrene ble bygget av Saltdalsverftet på Rognan, og sto ferdig for sjøsetting den 22.august 1995.
Jekta er bygget etter gammel båtbyggertradisjon for treskipbygging .
Den er innredet med køyeplasser, bysse og et større rom for møter og servering. 

Som rekontruksjon mottar den ingen offentlig støtte, og drives og vedlikeholdes på dugnad gjennom Driftsselskapet Brødrene AS.
Den er sertifisert for passasjertrafikk, med sikte på kultur og opplevelsesreiser. Den benyttes blant annet til brylluper, konfirmasjoner, kurs, samt til seilaser til historiske steder i Lofoten og Vesterålen og ellers på kysten.

Teknisk informasjon
-------------------

* Lengde 21,7 m
* Bredde 8,3 m,
* Dybde 3,72 m.
* 84 Brt.
* Mastehøyde over havnivå 29 m.
* Råseilrigget med storseil 210 kvm, toppseil 70 kvm.
* Hovedmotor SABB/MAN 400 HP.
* Vel utstyrt bysse, vaskemaskin, 2 toaletter med servant og dusj.
* Tar 45 passasjerer, overnattingskapasitet på banjer 15 personer.

Referanser
----------

1. ↑    NRK Nordland
2. ↑    Video produsert for Stiftelsen Nordlandsjekta Brødrene

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Avisartikkel i Bladet Vesterålen Arkivert 5. desember 2019 hos Wayback Machine.
* Digitalt Museum
* På tokt med Jekta
* Jekta Brødrene av Ragnarock Film
**Volley 2000** er en spilleform av volleyball som er tilpasset barn, der utøvere raskt kommer til spill og aktiviteten er høy fra starten av. Det kan spilles av alle, også voksne nybegynnere. 

Det som skiller Volley2000 fra tradisjonell volleyball er hovedsakelig:; antall spillere, at serven kan foretas fra helt frem til 3-meteren og at det er tillatt med ett sprett mellom to av ballberøringene.

Volley2000 kommer fra Sverige og har blitt spilt i konkurransesammenheng i aldersklasser opp til og med 13 år. 

Det kan også være en fordel å la eldre nybegynnere starte med Volley2000 for å lære seg grunnspillet. Det kan spilles rene gutte- og jentelag, eller med mix lag.

Banen er en vanlig volleyballbane på 9 x 18 meter, med tremeterlinjer. 

Et lag består av 2 til 4 spillere på banen. Ved flere enn 4 spillere kan det roteres slik at en går ut og en annen kommer inn. Det vanlige er at en spiller går ut til benken når han/hun skal rotere fra nettet til serveplass, og at den nye spilleren går inn på serveplass.

Ballen er en vanlig volleyball, men med lavere trykk enn normalt. Det kan også benyttes skumplastballer for de yngste. 

Netthøyden er 200 cm over gulvet.

En kamp består av ett eller flere sett. Hver ball gir poeng uansett hvilket lag som server. Normal sett går til 25 poeng, et avgjørende sett spilles til 15. I begge tilfeller må laget som vinner settet ha minst 2 poengs ledelse. Kampene kan spilles best av 3 eller 5 sett, 

Det trekkes lodd om hvilket lag som starter å serve. Spillet startes med serven. De som bruker underhåndsserve kan stå så langt frem som til tremterlinjen. De som bruker overhåndserve må stå bak baklinjen. Den spilleren som har servet kan ikke angripe fra foran tremeterlinjen. Dette gjelder ikke hvis laget har 2 eller 3 spillere.

Serven skal tas imot før den spretter i gulvet. Deretter kan ballen sprette en gang mellom to slag, innenfor lagets berøringer. Spretten kan også være utenfor banen på egen side. For de yngste kan de også tillates at ballen spretter mer enn den ene gangen.

Ballen skal etter maksimum tre slag og en sprett spilles tilbake over nettet. Sprett regnes ikke som slag. Ballen kan spilles med en hvilken som helst kroppsdel, men det oppfordres til å unngå spark da det gir vesentlig mindre kontroll på ballen. 

Det viktige er at spillerne lærer seg grunnslagene i volleyball, baggerslag og fingerslag.

Eksterne lenker
---------------

* Minivolleyball.no - Regler for Volley2000
**Gary Lee Anderson** (født 8. oktober 1939) er en tidligere amerikansk skytter, som var den eneste som klarte å vinne olympisk gull to ganger i 300 m rifle, 3 stillinger før øvelsen ble tatt av OL-programmet. Han har også syv VM-titler.

Etter at den aktive karrieren var over, har Anderson fortsatt å jobbe med skyting. Han var konkurransesjef for skyting under Sommer-OL 1996 i Atlanta, og er nå *Director of Civilian Marksmanship* i *US Civilian Marksmanship Program*. Han er også en av visepresidentene i det internasjonale sportsskytterforbundet (ISSF).

I 70-årene var Anderson politiker i staten Nebraska.

Eksterne lenker
---------------

* (de) Gary Anderson – Munzinger Sportsarchiv Rediger på Wikidata

* (en) Gary Anderson – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Gary Anderson – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Gary Anderson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Gary Anderson – ISSF Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** Munzinger (sport)
 |
**Eric «Winkle» Brown** (født 21. januar 1919 i Leith i England, død 21. februar 2016 i Redhill) var en engelsk testflyver og offiser i Royal Navy under og etter annen verdenskrig. Han fratrådte som kommandør (*captain*)  i 1970.

Brown er angivelig den testpilot som har testet og fløyet flest forskjellige flytyper i historien og er innehaver av flest registrerte landinger på hangarskip.[]

Offisielt har Brown prøvefløyet 487 fly, men uoffisielt har han utført flere testflyvninger.[] Eksempelvis har han prøvefløyet de fleste engelske jagerfly av Spitfire-typen, hvilket krediterer ham for en testflyvning tross testing av flere individuelle modeller.

Brown er den mest dekorerte pilot i Fleet Air Arm, en avdeling i Royal Navy.[] Han har blant annet mottatt følgende ordener og dekorasjoner: CBE, DSC og AFC.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 27. april 2014[Hentet fra Wikidata]

Portal: Andre verdenskrig

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** NKC **·** BBC Things
 |
**Eric Bertram Crockford** (født 13. oktober 1888 død 17. januar 1958) var en britisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Crockford ble olympisk mester i landhockey under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det britiske laget som vant landhockeyturneringen. Fire lag deltok i turnering og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møtte hverandre en gang. Storbritannia vant foran Danmark og Belgia. Det britiske laget vant over Danmark med 5-1 og Belgia med 12-1 og siste kampen mot Frankrike vant de på walk over. Turneringen ble spilt i perioden 1. til 5. september 1920.

OL-medaljer
-----------

* 1920 Belgias flagg Antwerpen - Gull **Gull** i landhockey Storbritannias flagg Storbritannia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eric Crockford – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Eric Crockford – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Eric Crockford – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Eric Crockford – Storbritannias olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Eric Dudley Carruthers** (født 10. november 1895 i Ontario i Canada, død 19. november 1931 i England) var en britisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1924 i Chamonix og 1928 i St. Moritz.

Carruthers vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1924 i Chamonix. Han spilte på det britiske laget som kom på tredjeplass i OL-turneringen bak Canada og USA. Storbritannias resultat i finalerunden, som besto av fire lag, var 0-11 mot USA, 2-19 mot Canada og seier over Sverige med 4-3. OL-turneringen i ishockey 1924 var også det andre verdensmesterskapet i ishockey. Spillerne på Storbritannias OL- og VM-lag 1924 var; William Anderson, Lorne Carr-Harris, Colin Carruthers, Eric Carruthers, Guy Clarkson, Ross Cuthbert, Geoffrey Holmes, Hamilton Jukes, Edward Pitblado og Blaine Sexton.

Fire år senere, under vinter-OL 1928 i St. Moritz var Carruthers med på det britiske ishockeylaget som kom på kom på fjerdeplass, bak Canada, Sverige og Sveits. OL-turneringen var også både verdens- og europamesterskap og Storbritannia kom på tredjeplass bak Sverige og Sveits og vant bronsemedaljene i det trettende europamesterskapet i ishockey.

Hans var bror til Colin Carruthers som også spilte på laget.

OL- og VM-medaljer
------------------

* OL 1924 Frankrikes flagg Chamonix - Bronse Bronse i ishockey (Storbritannia)
* VM 1924 Frankrikes flagg Chamonix - Bronse Bronse i ishockey (Storbritannia)

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eric Carruthers – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Eric Carruthers – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Eric Carruthers – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Eric Carruthers – Eurohockey.com Rediger på Wikidata

* (en) Eric Carruthers – Eliteprospects.com Rediger på Wikidata
**Vollert Hille Bøgh** (født 13. mars 1855 i Trondhjem, død 27. november 1909 i Kristiania) var en norsk lege og politiker (V).

Bøgh ble student i 1873 og cand.med. i 1881. Han praktiserte deretter på Tynset, før han fra 1885 bosatte seg og praktiserte i Kristiania (Oslo). I Kristiania arbeidet han blant annet med innføring av skolemat for byens fattige barn, og ledet et kommunens bespisningskomité fra 1895 til 1902. Denne fikk innført et kommunalt finansiert middagsmåltid til underernærte barn ved byens folkeskoler, og et kommunalt storkjøkken som leverte denne maten til skolene.

Han var en av de første formennene i Private Liberale Klub, og representerte Venstre politisk. Han ble valgt inn i Kristiania formannskap i 1893, og ble viseordfører i 1897. Han rykket opp til ordfører i 1898 da Elias Sunde ble statsråd. Han representerte formannskapet i Kristiania skolestyre, og ble i 1896 valgt av Stortinget som medlem i Norges Banks representantskap. I 1900 ble han også valgt til direktør ved Norges Banks hovedsete i Kristiania.

Referanser
----------

1. ↑   Aftenposten, side(r) 1, utgitt 13. mars 1855[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Geni.com, www.geni.com, besøkt 23. juni 2019[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2 3   Aftenposten, side(r) 1, utgitt 28. november 1909[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Dagbladet, side(r) 1, utgitt 28. november 1909[Hentet fra Wikidata]
5. 1 2  Nekrolog i *Dagbladet*, 28. november 1909.
6. ↑  «Skolemat til trængende skolebarn». *Dagbladet*, 28. november 1909.
7. ↑  Nekrolog i *Aftenposten*, 28. november 1909.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Vollert H. Bøgh på NLIs Lokalhistoriewiki.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Wikistrinda **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister
 |
*For fartsholder, også kalt «hare», innen sport, se fartsholder (sport)*
**Fartsholder** (engelsk *cruise control*, *speed control* eller *autocruise*) betegner en teknologi som automatisk kontrollerer og regulerer et kjøretøys hastighet. 

En **adaptiv fartsholder** er en type fartsholder som ved hjelp av elektronisk avstandsmåling justerer ned hastigheten dersom man kommer for nært bilen foran.

Funksjon
--------

Ved å øke eller redusere drivstofftilførselen sørger denne teknologien for at kjøretøyet opprettholder den hastigheten det hadde da funksjonen ble aktivert.

Betjening
---------

Fartsholderen styres med en hendel som vanligvis sitter på rattstammen. Når fartsholderen er aktivert, kan den valgte hastigheten finjusteres i små intervaller opp og ned ved hjelp av knapper eller ved å bevege hendelen. Funksjonen overstyres automatisk når føreren tråkker på bremsepedalen, gasspedalen eller clutchpedalen (biler med manuell girkasse). Den kan også kobles ut manuelt. Om føreren øker hastigheten, f.eks i forbindelse med en forbikjøring, gjenopptar fartsholderen den innstilte hastigheten når gasspedalen slippes. Enkelte typer har tilsvarende funksjon også etter bremsing.

Bruk
----

Fartsholder er spesielt nyttig og komfortabelt ved langkjøring på gode veier. Føreren slipper både å holde benet på gasspedalen og å holde kontinuerlig øye med speedometeret. Den er ikke like godt egnet på småveier som krever aktiv fartstilpasning hele tiden. I dag er fartsholder gjerne standardutstyr på personbiler, lastebiler og busser. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Bjørn Sandvik** (født 1938 i Vinje i Telemark) er en norsk prest og kirkehistoriker.

Bjørn Sandvik er sønn av Agnar Sandvik, som ved hans fødsel var sogneprest i Vinje i Telemark, og deretter ble residerende kapellan i Nidarosdomen. Bjørn Sandvik ble i 1969 *dr. theol.* ved Universitetet i Basel med en avhandling om *Das Kommen des Herrn beim Abendmahl im Neuen Testament*. Fra 1970 til 1978 deltok han i arbeidet med den norske Bibeloversettelsen. Han var medlem av Liturgikommisjonen fra 1973 og 1978. Siden var han sogneprest i Vestre Toten og i Uranienborg. Fra 1993 til 1997 var han forsker ved Stiftelsen Kirkeforskning (KIFO). Fra 1999 til han gikk av i 2005 var han sogneprest i Bryn.

Sandvik har utgitt *Det store nattverdfallet* (1998), om hvordan nattverdsdeltakelsen i Norge endret seg på slutten av 1800-tallet, og *Språkstrid og salmesang. Vår nynorske salmeskatt* (2010).

Hans datter er Anne Lindmo, programleder i NRK.

Litteratur
----------

* *Bryn kirketidende* 2/2005
* «Slik fikk prester lønn under krigen». Intervju på forskning.no, 5. april 2012

Referanser
----------

1. ↑  Liv og lys Arkivert 18. mars 2016 hos Wayback Machine. 4/10, 76. årgang, utgitt av Menighetsfakultetet.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Bjørn Sandvik i BIBSYS

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |