recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Rydningsrøyser i åkerlandskap. Svenskerud i Stange på Hedemark.  Foto: Jensen  
Rydningsrøys fra Bækkimellommarka, Gjøvik, Oppland, datert til jernalder og middelalder
**Rydningsrøys** er ei steinrøys, et menneskeskapt element i jordbrukslandskap, eller kulturlandskap. For å lette slått og dyrking ble steiner som hindret arbeidet samlet sammen og kastet i en røys. Rydningsrøyser er kulturminner som er vanskelige å tidfeste, men som en hovedregel er de små rydningsrøysene eldre enn midten av 1700-tallet.

Rydningsrøyser har vært et karakteristisk element i jordbrukslandskapet gjennom lang tid. De eldste rydningsrøysene i Norge er datert til yngre steinalder. Fra yngre steinalder og fram til midten av 1700-tallet var rydningsrøysene som regel 2–5 m i tverrmål og kastet sammen for hånd. Ofte lå det mange små rydningsrøyser spredt i åkeren. Enkelte steder er det bevart store arealer med rydningsrøyser, for eksempel i Øverbymarka i Gjøvik der et stort antall rydningsrøyser er fordelt på ca. 1000 dekar. I tilknytning til rydningsrøyser kan det ofte dannes en punktbrink. Det er ei kappe av jord som legger seg på oversiden av rydningsrøysa. En punktbrink er resultat av massetransport nedover en dyrket flate .

Fra midten av 1700-tallet ble det mer vanlig å slepe sammen steinen i færre og større røyser, som vanligvis ligger i utkanten av jordet, som regel nedenfor. Disse større røysene er kjørt sammen med hest og slede.

Rydningsrøysene fra midten av 1700-tallet og framover kan være store og godt synlige elementer i landskapet, mens de eldre kan være små og unnselige, og vanskelige å skille fra naturskapte formasjoner. Mange steder kan tidligere dyrket mark være gjengrodd, mens en overflate ryddet for stein og steinrøyser i yttergrensen forteller at her har det vært åker og eng en gang i fortiden.

Karbondatering (eller C-14-metoden) og pollenprøver under røysene har gitt viktig informasjon om aktiviteten på stedet.

Referanser
----------

1. 1 2  Østmo, Einar; Hedeager, Lotte (2005): *Norsk arkeologisk leksikon*, Pax Forlag,ISBN 82-510-2611-0, s. 317
2. ↑  Holm, Ingunn 1995: «Trekk av Vardals agrare historie». *Varia* **31**. Universitetets Oldsaksamling, Oslo
3. ↑  Pedersen, Ellen Anne (1990): «Rydningsrøysfelt og gravminner - spor av eldre bosetningsstrukturer på Østlandet». *Viking – tidsskrift for norrøn arkeologi*, bind. LIII, Norsk arkeologisk selskap, Oslo

Eksterne lenker
---------------

(en) Clearance cairns – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Clearance Cairns, video og kommentarer om rydningsrøys på *YouTube*.
Boyfriend
***Friday Night Funkin'***, ofte forkortet til ***FNF***, er et åpen kildekode-rytmespill som først ble utgitt i 2020 for en game jam. Spillet ble utviklet av et team på fire Newgrounds-brukere, Cameron "Ninjamuffin99" Taylor, David "PhantomArcade" Brown, Isaac "kawaisprite" Garcia og evilsk8r. Spillet deler en rekke spillfunksjoner med *Dance Dance Revolution* og *PaRappa the Rapper*, selv om det får estetiske påvirkninger fra Flash-spill. Spillet har blitt kreditert med å drive brukere tilbake til Newgrounds, et nettsted hvis popularitet nådde toppen tidlig på 2000-tallet.

Spillet har en liste som vanligvis inkluderer karakterer fra eksterne medier på Newgrounds-nettstedet.

Spillet dreier seg om spillerkarakteren "Boyfriend", som må beseire en rekke karakterer i sang- og rapkonkurranser for å date sin kjærlighetsinteresse, "Girlfriend". Gameplay handler om å etterligne motstanderens notater med tidevannsinngang, samtidig som det forhindrer at helsen renner ut så lenge sangen varer.

Kampen ble opprinnelig laget for Ludum Dare 47 game jam i oktober 2020. En fullversjon på Kickstarter med tittelen *Friday Night Funkin': The Full Ass Game* skal etter planen lanseres tidlig i 2022.

Sjefer
------

* Uke 1 - Daddy Dearest
* Uke 2 - Skid og Pump
* Uke 3 - Pico
* Uke 4 - Mommy Mearest
* Uke 5 - Daddy Dearest og Mommy Mearest
* Uke 6 - Senpai og Spirit
* Uke 7 - Tankman

Noter og referanser
-------------------

1. ↑  Watts, Rachel (15. juli 2021). «Friday Night Funkin' is the DDR beatboxing game driving players back to Newgrounds». *PC Gamer* **(engelsk)**. Besøkt 15. august 2021.
2. ↑  «Bust a Move on Your Keyboard in Friday Night Funkin’». *Study Breaks* **(engelsk)**. 17. mai 2021. Besøkt 15. august 2021.
3. ↑  «Friday Night Funkin' Fondly Recalls Flash Games». *TechRaptor* **(engelsk)**. Besøkt 15. august 2021.
4. ↑  «10 Things You Need To Know Before Starting Friday Night Funkin'». *Game Rant* **(engelsk)**. 27. april 2021. Besøkt 15. august 2021.
5. ↑  Says, Transientmind (13. mai 2021). «Friday Night Funkin' Is The Internet's Latest Toe-Tapping Obsession». *Kotaku Australia* **(engelsk)**. Besøkt 15. august 2021.
6. ↑  *ldjam.com*. Besøkt 15. august 2021.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
7. ↑  «Kickstarter launched for Friday Night Funkin’». *100 Mile House Free Press* **(engelsk)**. 2. april 2021. Besøkt 15. august 2021.

Portal: Videospill
**Torvehallerne** er et marked på Israels Plads, tett på Nørreport stasjon i København, som åpnet i 2011. 

Det første grønnsaksmarked, Grønttorvet ble etablert på plassen allerede i 1889. I 1958 åpnet engrosgrønttorvet i Valby, og det ble samtidig slutten for Grønttorvet i det indre København, selv om det fremdeles var grønnsaker og blomster å få i en mindre målestokk frem til 2009. 

I mange år var det et ønske om å flytte noe av salget innendørs, etter modell fra blant annet de svenske saluhaller. Høsten 2011 sto så de to søylebårne hallene ferdige, utformet av arkitekt Hans Peter Hagen. Det samlede torvareal er på 6 600 m², hvorav de to hallene utgjør 2 500 m². Innvendig er det til sammen 55 boder (stader), og mellom bygningene er det utendørs boder og benker til å sitte på. Utvalget begrenser seg ikke lenger til grønnsaker, her finnes vilt, fisk, kaker, vin, gourmetmat og delikatesser samt små restauranter.

Referanser
----------

1. ↑   torvehallernekbh.dk[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *Historie*, torvehallernekbh.dk Arkivert 29. oktober 2014 hos Wayback Machine.
3. ↑  *Byens nye spisekammer er en genistreg*, ibyen.dk

Eksterne lenker
---------------

* (en) Torvehallerne – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (da) Torvehallernes hjemmeside

  

Portal: Danmark
**Krohnsminde borettslag**, bygget av BOB i 1963, består av fire høyblokker ved Fjøsangerveien i Bergen. Blokkene er et landemerke på Danmarks plass.

Historie
--------

De første arbeiderboligene kom opp i dette strøket i siste halvdel av 1800-tallet. Dette var enkle trehus på 1,5 og 2 etasjer med adresse Solheimsgaten 62-74. Husene besto av utleieleiligheter, de fleste på et rom og kjøkken. Husene skal også ha vært trekkfulle, det var heller ikke innlagt vann og det var utedoer i bakgårdene. De fleste husene ble revet på slutten av 1950-tallet, i forbindelse med omregulering av Fjøsangerveien og i forbindelse med bygging av Krohnsminde borettslag.

Rehabilitering
--------------

I 2009 startet rehabiliteringen av borettslagets fasader. De karakteristiske byggene har fått store innglassede altaner, tilleggsisolering av gavler, samt ny fasadekledning av gavlvegger mot øst og vest. I tillegg ble bordveggene malt. 
Kostnadene på rehabilteringsprosjektet var på 77 millioner kroner.

Fakta
-----

Adresse: Solheimsgaten, 5054 Bergen

Antall boenheter: 196

Byggeår: 1963

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Brønnøysundregistrene
 |
Ubangi i utkanten av Bangui
**Ubangi** (også stavet *Oubangi* og øverst kalt *Uele*) er en av elva Kongos største sideelver i Sentral-Afrika. Den anses å begynne ved samløpet mellom elvene Mbomou og Uele, og renner deretter mot vest rundt 350 kilometer, før den snur mot sørvest, passerer gjennom Bangui, før den renner ytterligere 500 kilometer sørover til samløpet med Kongo. Elvas lengde er 1 120 kilometer. Om man regner med Uele er samlet lengde 2 272 km.

Den har mange nordlige sideelver i Den sentralafrikanske republikk, regnet ovenfra blant andre Kotto og Mbali.

Sammen med Kongo utgjør den en viktig transportåre for elvebåter mellom Bangui og Brazzaville.

Fra starten 100 kilometer oppstrøms fra Bangui danner Ubangi grensa mellom Den sentralafrikanske republikk og Den demokratiske republikken Kongo. Deretter danner den grensa mellom Den demokratiske republikken Kongo og Republikken Kongo, til den munner ut i elva Kongo.

På 1960-tallet var det planer om å avlede vann fra Ubangi til elva Chari, som munner ut i Tsjadsjøen. I henhold til denne planen ville vannet fra Ubangi revitalisere innsjøen og gi en levevei innen fiske og jordbruk for titalls millioner mennesker i Sentral-Afrika og Sahel. Overføring av vann fra et nedbørfelt til et annet ble foreslått på 1980- og 1990-tallet av den nigerianske ingeniøren J. Umolu og det italienske firmaet Bonifica. I 1994 foreslo Kommisjonen for Tsjadsjøbekkenet (LCBC) et lignende prosjekt, og på et toppmøte i mars 2008 vedtok lederne i LCBCs medlemsland å gå for dette prosjekt. I april 2008 bekjentgjorde LCBC en anmodning om forslag til en verdensbankfinansiert gjennomførbarhetsstudie.

Referanser
----------

1. ↑  Journal of Environmental Hydrology, Vol. 7, 1999
2. ↑  New Scientist, March 23, 1991 Africa at a Watershed (Ubangi - Lake Chad Inter-basin transfer)
3. ↑  Umolu, J. C.; 1990, Macro Perspectives for Nigeria’s Water Resources Planning, Proc. of the First Biennial National Hydrology Symposium, Maiduguri, Nigeria, pp. 218-262(discussion of Ubangi-Lake Chad diversion schemes)
4. ↑  The Changing Geography of Africa and the Middle East By Graham Chapman, Kathleen M. Baker, University of London School of Oriental and African Studies, 1992
Routledge
5. ↑  Combating Climate Induced Water And Energy Deficiencies In West Central Africa (Ubangi – Lake Chad Inter-basin transfer) Arkivert 26. mai 2011 hos Wayback Machine.
6. ↑  Voice of America News, 28. mars 2008 African Leaders Team Up to Rescue Lake Chad

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ubangi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kart over Ubangis nedbørsfelt på Water Resources eAtlas
* Kart som viser Ubangis nedbørfelt på World Resources Institute

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** GeoNames
 |
**Estimering** er i statistikk en utregning av anslag eller estimat for ukjente størrelser av interesse på bakgrunn av innsamlet datamateriale. Estimering er brukt i statistisk analyse av data som inneholder usikkerhet og variasjon. Om observasjonene er et tilfeldig utvalg fra en populasjon, så er gjennomsnittet et mye brukt estimat for middelverdien av populasjonen.

**Estimatoren** er en funksjon av de stokatiske variable som er brukt til å regne ut estimatet. Et estimat er den verdien estimatoren får når en setter inn et konkret datamateriale for variablene. 

Et eksempel er gjennomsnitt, {\displaystyle {\bar {x}}}, som estimator av middelverdi, {\displaystyle \mu }. For variablene {\textstyle x\_{1},...x\_{n}} er estimatoren

{\displaystyle {\bar {x}}={\frac {1}{n}}\sum \_{i=1}^{n}x\_{i}}
Hvis vi ser på de to første variablene, og setter inn verdiene {\textstyle x\_{1}=2} og {\textstyle x\_{2}=4}, får vi gjennomsnittet {\displaystyle {\bar {x}}} = 3.

Et annet eksempel er empirisk standardavvik, {\displaystyle S}, som estimator av standardavvik, {\displaystyle \sigma }. For variablene {\textstyle x\_{1},...x\_{n}} er estimatoren

{\displaystyle S={\sqrt {{\frac {1}{n-1}}\sum \_{i=1}^{n}(x\_{i}-{\bar {x}})}}}
**Estimeringsteori** er en teori for valg av beste estimator.

Se også
-------

* Fordeling
* Statistisk metodelære

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
Pomare I av Tahiti var grunnlegger av dynastiet. Her ses han avbildet i midten av en montasje over medlemmer av dynastiet. Montasjen er fra omkring 1885 og befinner seg i Musée de Tahiti et des Îles – Te Fare Manaha
**Pomare-dynastiet** var en familie av herskere på Tahiti fra slutten av 1700-tallet til slutten av 1800-tallet. Dynastiet vokste fram i en tid da den europeiske kontakten med Polynesia ble intensivert og eksisterte ved overgangen til kolonitiden, da Frankrike la under seg øyene, som i dag utgjør Fransk Polynesia. Pomarene hersket over Tahiti og de nærmeste Selskapsøyene og gjorde krav på Tuamotuøyene.

Bakgrunn og utvikling
---------------------

Kontakten mellom tahitiere og europeerne mot slutten av 1700-tallet forsterket den politiske samlingsprosessen der ledende høvdinger la under seg større områder. På Tahiti ble Pomare-dynastiet fra 1780-årene en av de ledende høvdingefamiliene. 

Ved hjelp av kontakt med europeiske handelsmenn og skytevåpen skaffet Pomare I seg økt kontroll på Tahiti. Dynastiet utvidet sin makt også over naboøya Moorea og gjorde krav på andre øyer, særlig Tuamotuøyene og Gambierøyene. Pomare-herskerne søkte støtte fra britiske misjonærer og ble anerkjent som konger, en ny og hittil ukjent tittel blant polynesierne. 

Pomare II ble, som den første hersker, omvendt til kristendommen. Reformer ble gjennomført, blant annet ved innføring av Pomare-loven, den første skriftlige lovsamling i Oseania, innført i 1819.

Den lange regjeringstiden til dronning Pomare IV, som regjerte fra 1827 til 1877, var først preget av rivalisering mellom britiske og franske interesser, ensbetydende med protestantisk eller katolsk innflytelse. Dette ledet til etableringen av fransk protektorat i 1842 og etter dette mistet Pomare-dynastiet gradvis sin makt til franskmennene. Pomare V avsto i 1880 sitt rike til Frankrike, som gjorde det til koloni.

Herskere
--------

Dynastiet talte disse medlemmene (regjeringstid i parentes):

* Kong Pomare I (ca. 1791–1803)
* Kong Pomare II (1803–1821)
* Kong Pomare III (1821–1827)
* Dronning Pomare IV (1827–1877)
* Kong Pomare V (1877–1880)

Referanser
----------

1. ↑  Henningham, Stephen: *France and the South Pacific. A contemporary history*, North Sydney: Allen & Unwin, 1992, s. 2.
2. ↑  «Pomare Law Code of 1819», i Robert D. Craig: *Historical Dictionary of Polynesia*, 3. utgave, Lanham: Scarecrowe Press, 2011, s. 220-221.
3. ↑  «Pomare Family», i Robert D. Craig: *Historical Dictionary of Polynesia*, 3. utgave, Lanham: Scarecrowe Press, 2011, s. 220.
4. ↑  «Appendix B. Rulers and Administrators», i Robert D. Craig: *Historical Dictionary of Polynesia*, 3. utgave, Lanham: Scarecrowe Press, 2011, s. 344.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Universalis
 |
***Pomacea bridgesii*** er en eplesnegl-art som er nært beslektet med den populære akvariesneglen *Pomacea diffusa*.
*Pomacea bridgesii* er kjent fra Rio Grande og noen få andre steder i Amazonas, og ikke utbredt i akvaristikken.

*Pomacea diffusa* ble tidligere regnet som en underart av *Pomacea bridgesii*, og gikk under navnet *Pomacea bridgesii diffusa*, mens *Pomacea bridgesii* var kjent som *Pomacea bridgesii bridgesii*. Gen-analyser har imidlertid vist at det er snakk om to forskjellige arter.

*Pomacea bridgesii* er med sitt 65 mm eller høyere skall, mye større enn *Pomacea diffusa* som har et 40-50 mm bredt og 45-64 mm høyt skall.

*Pomacea bridgesii* har også lysere farge på skallet.

Morfologi
---------

Skallet til disse sneglene har fem eller seks vindinger, vinkelen mellom vindingene er nesten 90°. Åpningen er stor og oval. Spissen på skallet er høy og skarp.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Pomacea bridgesii* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Pomacea bridgesii* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Pomacea bridgesii* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Pomacea bridgesii* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Pomacea bridgesii* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Pomacea bridgesii* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Pomacea bridgesii* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Pomacea bridgesii* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Krokeidesenteret Rehabilitering AS** driver rehabiliteringskurs på to steder i Helseregion Vest: Krokeide i Fana, nær Bergen og Nærland på Jæren.

Virksomheten var opprinnelig en del av tilbudet ved Krokeide Yrkesskole, myntet på tuberkuløse, senere utvidet til flere typer lidelser. Dette er i tidens løp blitt utvidet geografisk inntil skjerpede krav om kompetanse og effektivisering medførte at virksomheten ble skilt fra skoledelen, og spesialisert. Sentrene er nå en del av Helse Vests totale tilbud, og kan søkes via fastlegen.

Krokeide Rehabilitering, avd Krokeide er nå spesialisert til å tilby kurs med motivasjon, trening og informasjon for pasienter med hjerte- og lungesykdom, mens avd. Nærland, med bedre internatplass, tar mot og behandler både med kronisk lungesykdom, hjertesykdom og kreftdiagnose. Målet er å få folk tilbake i arbeide, eller bedre deres funksjonsnivå i dagliglivet.

Begge sentrene disponerer ekspertteam som fyller kravene til denne typen virksomhet.

Hjemmesider:  Arkivert 19. januar 2012 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Bergen byleksikon
 |
***A Gentleman's Agreement*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av David Smith.

Handling
--------

Allen Spargo, en gruve-ingeniør forlovet med Theresa Kane, reiser vestover for å tjene penger. Men han blir snart alvorlig skadet i en ulykke. Kate Leonard forelsker seg i ham, samtidig som hun pleier skadene hans. Hun blir misunnelig på forholdet hans til Theresa, og avskjærer brevene de sender til hverandre. Hun skriver til Theresa at Allen er død.

Lammet av sorg for en tid, samtykker Theresa til slutt i å gifte seg med sin tidligere frier - Lemuel Antree - men kort tid etter bryllupet deres kommer Allen tilbake. Allen planlegger snart å reise sin vei, når han ser hva som har skjedd. Men Theresa følger etter ham. Men Lemuel har til hensikt å drepe dem, frem til han oppdager at Allen en gang hadde reddet livet hans. Lemuel velger derfor å begå selvmord ved drukning, noe som gjør at Allan og Theresa endelig står fritt til å gifte seg med hverandre.

Skuespillere
------------

* Gayne Whitman som Allen Spargo
* Nell Shipman som Theresa Kane
* Juan de la Cruz som Lemuel Antree
* Jacob Abrams som Kane
* Hattie Buskirk som Mrs. Kane

Referanser
----------

1. ↑  A GENTLEMAN'S AGREEMENT
2. ↑  Alan Goble. *The Complete Index to Literary Sources in Film*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *A Gentleman's Agreement* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
Madla-bygg-ferdig-W
Vaaland-kunst

Årlig gatekunstfestival i Stavanger, siden 2001. Avholdes vanligvis i september. Veggmalerier (og andre installasjoner) produsert under festivalen er lovlige, permanente og kan sees både i Stavanger, på Utsira og i Oslo. Siden 2017 er det også en NuArt Festival i Aberdeen, Scotland.

Festivalen er en av verdens eldste gatekunstfestivaler og tiltrekker seg artister fra hele verden.

Nuart består av utstillinger og installasjoner over hele byen, events, performances, debatter & workshops relatert til gatekunst.

"Nuart RAD" er et relatert gatekunstprosjekt i samarbeid med Oslo Kommune.

Eksterne lenker
---------------

* NuArt Website
* Region Stavanger, with some photos Arkivert 7. august 2020 hos Wayback Machine.
* SplitCity Magazine Arkivert 17. april 2019 hos Wayback Machine.
* Visit Norway (in English)
* NuArt Aberdeen
* NuArt RAD
* Documentary (2011) Eloquent Vandals
* LA Weekly article Arkivert 17. april 2019 hos Wayback Machine.
* The Press and Journal article
* BBC article
**«Nu tändas åter ljusen i min lilla stad»** er en svensk sang, skrevet av Per Martin Hamberg. Han publiserte den i 1959 under psevdonymet Eric Decker.

Sangen ble blant annet spilt inn på plate av Gunnar Wiklund.

Den handler om Östersund, som Hamberg særskilt i de første årene i Stockholm følte hjemlengsel til, men mange lulebor har valgt å tro at det er deres hjemby som luleåsønnen Wiklund synger om i visen.

Norske versjoner
----------------

Alfred Næss og Juul Hansen har skrevet norske tekster.

### Innspillinger

| År | Sangtittel | Albumtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1960 | «Nu tennes atter lysene i min lille by» |  | Per Asplin | Alfred Næss | Single | Triola TN 211 |
| 1960 | «Nå tennes atter lyset i min lille by» |  | Henrik DahlKjell Karlsens orkester | Juul Hansen | Single | RCA NA 211 |
| 1990 | «Nå tennes atter lyset i min lille by» | *Scandinavia 2* | Scandinavia | Juul Hansen | CD | Mariann MLNCD 3186 |

Referanser
----------

1. ↑  LIBIS Nu tändas åter ljusen i min lilla stad
**«Nu är det jul igen»** er en gammel dansk/svensk julesang som oftest synges ved dans rundt juletreet. Formodentlig er dette den mest kjente julesangen på svensk. Sangens tekst sier først at julen pågår frem til påsken, men informerer så om at så ikke er tilfellet, for fasten kommer imellom.

Den fynske dikter Mads Hansen fra Vester Skerninge i Danmark har skrevet en lengre tekst, **Nu har vi jul igen**, modellert over samme mønster som den folkelige utgave. Melodien er kjent fra 1700-tallets lekestuer, hvor den ble brukt til en sanglek.[]

Svensk tekst
------------

||: Nu är det jul igen  

Och nu är det jul igen  

Och julen varar än till påska :||  

  

||: Men det var inte sant  

Och det var inte sant  

För däremellan kommer fasta :||

Dansk tekst
-----------

*||: Nu’ det jul igen,*
og nu’ det jul igen,  

og julen varer li’ til påske. :||  

  

||: Nej det’ ikke sandt,  

nej det’ ikke sandt,  

for ind imellem kommer fasten :||

Publikasjon
-----------

* Julens önskesångbok, 1997, under rubrikken "Tjugondag Knut dansar julen ut", angittsom "Folkmelodi"

Eksterne lenker
---------------

* Notuppteckning från 1850-talet efter Carl-Johan Johansson
Tegning i 3 snitt av Ha 135
**Bloom & Voss Ha 135** var det første flyet som ble produsert av det tyske selskapet Blohm & Voss.

Design og utvikling
-------------------

Ha 135 var en to-seters seters dobbeltdekker produsert av Hamburger Flugzeugbau, et datterselskap av Blohm & Voss som gjennom dette fikk erfaring i å bygge moderne metall-komponenter for sivile og militære fly. Det ble utviklet som et skolefly for det tyske luftfartsministerium. Etter at det viste seg å være mislykket i denne rollen, forsøkte selskapet å selge det som et sportsfly.

 Operativ historie
------------------

Den første prototypen, kalt Ha 135 V1 (selskapets produksjon nummer 101, registrering D-EXIL) hadde sin første flytur 28. april 1934. Etter at selskapet brukte det for å utvikle en BMW-Bramo Sh 14A motor ble det solgt til German Air Sports Association som brukte det som et sportsfly.

Den andre prototypen, kalt Ha 135 V2 (selskapets produksjon nummer 102, registrering D-EKEN), fløy første gang 30. april 1934. Hamburger Flugzeugbau brukte det til å teste flyegenskaper og ytelser i juli 1934. Det er også senere brukt som et sportsfly av German Air Sports Association.

Hamburger Flugzeugbau bygde ytterligere fire Ha 135 før byggingen opphørte

Referanser
----------

1. 1 2 3  Griehl, Manfred, *X-Planes: German* Luftwaffe *Protoytpes 1930-1945*, Barnsley, South Yorkshire, UK: Frontline Books, 2012, ISBN 9781783034192, unpaginated.
**John Tiffin Patterson** (1940–2005) var en amerikansk regissør som arbeidet mest med TV. Han hadde regi på flere episoder av TV-serier som *Hill Street Blues* og *Sopranos*.

Patterson vervet seg til den amerikanske flyvåpenet etter noen semester ved Williams College. Etter tiden i forsvaret returnerte han til universitetet mens han fremdeles var reservist. I 1970 tok han en mastergrad ved Stanford University, hvor han blant annet var studiekollega med David Chase (skaperen av *Sopranos*).

Patterson debuterte som assistent-regissør i 1974 i TV-filmen *The Night That Panicked America*. Han var assistent-regissør på ytterligere noen tv-produksjoner før han i 1978 fikk regioppdrag på noen episoder av *Project U.F.O.* Deretter fulgte korte regioppdrag på tv-serier som *Par i hjerter, The Rockford Files, Knots Landing, Buck Rogers in the 25th Century, CHiPs, Magnum, P.I. Dynastiet, MacGyver, Lov og rett i L.A. Law & Order, Profiler, Providence, Six Feet Under, CSI* og *Carnivàle*. Han hadde halvlange regioppdrag for serier som *Hill Street Blues* (9 episoder, 1985-1987), *Cagney & Lacey* (5 episoder, 1983-1984), *Seven Brides for Seven Brothers* (4 episoder, 1982-1983), *Hooperman* (4 episoder, 1987-1988) og *Profiler* (4 episoder, 1996-1998). I 1999 ble han en av regissørene for TV-serien *The Sopranos* og han hadde frem til sin død regi på 13 episoder. Han har også regissert flere TV-filmer.

Patterson var gift med Casey Kelley, men senere skilt. Sammen har de to barn. 

Patterson døde av prostatakreft 64 år gammel. *Sopranos*-episoden "Kaisha" var dedikert ham.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Internet Movie Database, www.imdb.com, besøkt 28. august 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   www.emmys.com, besøkt 28. august 2021[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) John Tiffin Patterson på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) John Tiffin Patterson i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (fr) John Tiffin Patterson på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) John Tiffin Patterson på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) John Tiffin Patterson hos The Movie Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** BNE
 |
**Justin William Wells** (født 11. januar 1979) er en britisk fysiker. Han er professor ved Fysisk institutt ved Universitetet i Oslo (UiO).

Wells' forskning er i hovedsak innenfor tema som berører både kondenserte fasers fysikk og halvlederfysikk. De fleste aktivitetene er eksperimentelle, men analytiske metoder og datamodeller benyttes også ved behov.

Wells var en av grunnleggerne av QuSpin, et forskningssenter ved NTNU. Forskningsrådet utpekte i 2017 QuSpin som et senter for fremragende forskning (SFF) for perioden 2017–2027.

Utdannelse og karriere
----------------------

Senterledelsen ved QuSpin i 2018, med plaketten som viser at senteret har fått status som SFF (Senter for fremragende forskning). Fra venstre: Jacob Linder; Arne Brataas; Asle Sudbø og Wells Foto: Thor Nielsen/NTNU Wells har en mastergrad i fysikk (M.Phys.) fra University of Wales, Aberystwyth (2001) og tok i 2006 en ph.d.-grad ved Institut for Fysik og Astronomi, Aarhus Universitet i Danmark, med avhandlingen *A combined study of the electronic structure and transport properties of surfaces*.

Etter avsluttet ph.d. var han postdoktor ved flere universiteter, de første to årene ved Aarhus Universitet, deretter ved NTNU (2008–2011) og i 2011–2012 ved Lunds universitet og MAX-lab i Lund, Sverige.

Fra 2012 var han ansatt ved Institutt for fysikk ved NTNU, først som førsteamanuensis (associate professor), og fra 2017 som professor – og som forskningsleder ved Center for Quantum Spintronics (QuSpin).

I 2020 sluttet han ved NTNU og ble ansatt som professor ved Fysisk institutt ved UiO.

### Publikasjoner (utvalg)

* (no) Publikasjoner av Justin W. Wells i BIBSYS
* (no) Publikasjoner av Justin W. Wells i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
* Wells' profil i Google Scholar, med h-indeks og antall siteringer
* Wells' profil i ResearchGate, med antall publikasjoner og siteringer

### Priser og stipender (utvalg)

* 1998 &1999: E.J. Williams Prize, University of Wales, Aberystwyth
* 2001: Sir Granville Beynon Prize, University of Wales, Aberystwyth
* 2003: Ussher Scholarship, (tildelt, men avslått) Trinity College, Dublin

Referanser
----------

1. ↑   docs.google.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Justin Wells - Fysisk institutt». *www.mn.uio.no* **(norsk)**. Besøkt 7. mai 2021.
3. ↑  «Wells CV». 2019. Besøkt 12. august 2020.
4. ↑  «SFF – Sentre for fremragende forskning». *www.forskningsradet.no* **(norsk)**. Besøkt 11. august 2020.
5. ↑  Wells, Justin (2006). *A combined study of the electronic structure and transport properties of surfaces* (PDF). Aarhus: Department of Physics and Astronomy, University of Aarhus, Denmark.
6. ↑  N.N. «Ussher Fellowship». Trinity College Dublin. Besøkt 12. august 2020.

Eksterne lenker
---------------

* Wells' profilside på ntnu.no Besøkt 11. august 2020
* Wells' nettsted Besøkt 11. august 2020

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ORCID **·** ResearcherID
 |
**Ivan Cuthbert Stedman** (født 13. april 1895 i Melbourne, død 7. januar 1979) var en australsk svømmer som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.

Herald vant en olympisk sølvmedalje i svømming under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det australske laget som kom på andreplass på 4 x 200 merer fri med tiden 10.25,4 bak USA som satte ny verdensrekord 10.04,4. De andre svømmerne på laget var; Frank Beaurepaire, Henry Hay og William Herald. Han deltok igjen på det australske laget som fikk sølv på samme distanse i Sommer-OL 1924 i Paris, men svømte ikke finalen.

Etter å ha blitt skadet ved slaget ved Somme under første verdenskrig ble Stedman valgt som flaggbærer for Australasia, et kombinert lag med utøvere fra Australia og New Zealand, under åpningsseremonien til sommer-OL 1920 i Antwerpen.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1920 Belgias flagg Antwerpen - Sølv i svømming, 4 x 200 meter fri Australias flagg Australia
* Sølv 1924 Frankrikes flagg Paris - Sølv i svømming, 4 x 200 meter fri Australias flagg Australia

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ivan Stedman – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ivan Stedman – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Ivan Stedman – Australian Olympic Committee Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Australian Dictionary of Biography **·** Prabook
 |
**Miguel García Vivancos** (født 19. april 1895 i Mazarrón, Murcia, død 23. januar 1972 i Córdoba) var en spansk naivistisk maler og anarkist.

Anarkisten
----------

Han, brødrene og moren som var enke flyttet til Barcelona, der han ble politisk aktiv i det radikale miljøet. Fagforbundene var på den tid ganske hardhent behandlet av både myndigheter og arbeidsgivere, og han ble med på å stifte gruppen *Los Solidarios*, som var både anarkistisk og utførte terrorhandlinger.[]

I den spanske borgerkrigen ledet han *Aguiluchos*- regimentet på Huesca-fronten, foruten andre større enheter ved slaget ved Belchite og slaget om Teruel.

Etter at krigen var over, flyktet han til Frankrike og ble internert i Vernet-les-Bains. Der var han fortsatt da Vichy-regjeringen tok styringen i det tyskokkuperte Frankrike. Maquis-bevegelsen hjalp ham å rømme, og han deltok i den franske undergrunnsmotstanden resten av den andre verdenskrigen.

Ved slutten av krigen, var han i Paris, og livnærte seg ved strøjobber. Han begynte å lage bilder med motiver fra byen og solgte til amerikanske soldater. Han fant ut at han hadde anlegg for dette, og lærte seg oljemalingsteknikk.

I 1947 møtte han Pablo Picasso. Picasso syntes godt om det han så, og skaffet ham kontakter i kunsthandlermiljøet.[] Han hadde sin første separatutstilling i 1948.

Arbeidene hans er nå stilt ut over det meste av verden, og utgjør deler av samlingene til blant andre: François Mitterrand, David Rothschild, Helena Rubinstein og Greta Garbo.[]

Referanser
----------

1. ↑   RKDartists, «Miguel García Vivancos», RKD kunstner-ID 81388[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Le Delarge, oppført som Miguel Garcia VIVANCOS, Delarge-ID 6598\_artiste\_VIVANCOS\_Miguel\_Garcia[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Benezit Dictionary of Artists, oppført som Miguel García sometimes Georges Vivancos, Benezit-ID B00192064, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** ISNI **·** SUDOC **·** ULAN **·** BNE
 |
***Sinnattugaq*** («Drømmen»), noen ganger skrevet *SingnagtugaK*, er den første boken som ble utgitt på grønlandsk (kalaallisut). 

Boken er en roman, som ble utgitt av Mathias Storch i 1914. Dette var hans debutroman. Det er en sterkt samfunnskritisk roman, som kritiserer Grønlands opplysnings- og utdanningsnivå. Tittelen gjenspeiler det som boken ender opp i, som er en framtidsvisjon av hvordan Grønland kan bli i år 2105. Visjonen inkluderer velutdannede innbyggere, gode internasjonale forbindelser og politisk demokrati. Romanen ble senere utgitt på dansk med tittelen "En grønlænders drøm" i 1915, av Knud Rasmussen.

Handling
--------

Bokens hovedperson, *Pavia*, og hans sjelevenn *Silas* lover hverandre at de skal gjøre alt som står i deres makt for å stoppe den andre, dersom en av dem noen gang vurderer å gå qivittoq. Silas er stesønn i familien sin, og når hans stemor bestemmer at den piken han elsker skal gifte seg med en av hennes biologiske sønner, bestemmer han seg for å gå qivittoq. Dette gjør han etter at bryllupsseremonien er gjennomført. 

Silas rekker å sende brev til Pavia om sin beslutning om å gå qivittoq, men Pavia går skole i Godthåb, og kan ikke stoppe Silas. Han faller i søvn over dagdoken sin, og i sin drøm ser han denne framtidsvisjonen av hvordan Grønland kan være i 2105. Her er grønlenderne velutdannede, tospråklige, og innehar sentrale stillinger i grønlandsk næringsliv, politikk, kirke og utdanning. I drømmen ser han også sitt eget navn, og han omtales som en av de grønlenderne som har gjort mest for at grønlenderne har oppnådd det de har (i framtidsvisjonen). 

Inspirert av denne drømmen gikk han inn for å kjempe for nettopp dette da han våknet.

Se også
-------

* Ukiut 300-ngornerat («300 år senere») – Den andre romanen som kom ut på grønlandsk (av Augo Lynge), som ble utgitt 16 år senere, i 1931.

Referanser
----------

1. ↑  «Grönländska författare». Norden. 25.10.2007. Arkivert fra originalen 26. desember 2008. Besøkt 03.02.2008.

Kilder
------

* TijdSchrift voor Skandinavistiek

Eksterne lenker
---------------

* *Singnagtugaк.* Rosenberg, København 1914. (PDF; 30,81 MB; Digitalisat).
**ALLEX-prosjektet** (African Languages Lexical Project) var et prosjekt fra 1991 til 2006 innen leksikografi hvor Universitetet i Oslo, Göteborgs universitet og Universitetet i Zimbabwe samarbeidet om å utvikle ettspråklige tekstkorpusbaserte ordbøker for shona, ndebele og eventuelle andre språk i Zimbabwe. Et annet viktig mål for prosjektet var å utvikle leksikografiske metoder for å lage slike ordbøker. Fra norsk side var det også et mål at prosjektet skulle gi erfaring som kunne brukes i arbeidet med Norsk Ordbok.

I 1996 kom det første resultatet av prosjektet, ordboka Duramazwi Rechishona på shona. Prosjektet førte også til at det i 2000 ble opprettet et eget leksikografisk institutt ved Universitetet i Zimbabwe, ALRI - African Languages Research Institute. I 2001 kom en mer avansert ordbok, Duramazwi Guru Rechishona. Prosjektet førte også til ti doktorgrader for medarbeidere i Zimbabwe, flere terminologiordbøker og tre tekstkorpus over ulike afrikanske språk. I løpet av få år er shona og ndebele blitt løftet fra muntlige hverdagsspråk til universitetsfag. Ved noen universitet er de også godkjent som undervisningsspråk når undervisningsemnet er afrikansk språk og litteratur.

Herbert Chimhundu var lokal prosjektleder i Zimbabwe, Oddrun Grønvik var norsk prosjektleder. Christian-Emil Smith Ore hadde ansvar for digitaliseringen. Andre medarbeidere i prosjektet var Pernilla Danielsson, Martin Gellerstam, Jouni Maho og Daniel Ridings.

Referanser
----------

1. ↑  Oddrun Grønvik og Christian-Emil Ore om digital målreising i Afrika og ALLEX hos uio

Kilder
------

* Om ALLEX hos Göteborgs Universitet
* Om ALRI hos Göteborgs Universitet
* Om ALLEX hos Universitetet i Oslo
**Faseforskyvning** beskriver en forskjell på ett sted mellom to bølgesignaler med samme frekvens. 

En svingning starter når en spenning, et vann-nivå, et lyssignal, et radiosignal eller annen bølge går fra sitt null-nivå og øker. 

De fleste bølger følger variasjonen med sinuskurven. Hvor langt ut i en svingning bølgen er på et bestemt punkt, beskrives av antall grader faseforskyvning av bølgefasen. En hel svingning utgjør 360 grader.

 Den røde sinuskurven er faseforskjøvet 90 grader i forhold til den grønne kurven. 
Dersom to signaler møtes oppstår interferens. Det vil si at de legges til hverandre. Dersom bølgene er faseforskjøvet 180 grader vil de to signalene være i "motfase". Dersom de har samme styrke vil de to bølgene motarbeide hverandre slik at svingningen forsvinner. Dette benyttes i støydemning i ANR, active noise reduction, der det elektronisk lages lyd i motfase med støy. Støydemping med ANR benyttes i hodetelefoner og det er benyttet i høyttalere i passasjerkabinen på enkelte flytyper.

I elektrisitetsforsyningen er det vanlig å overføre tre spenninger/faser med 120 grader faseforskyvning mellom lederne, eventuelt i tillegg til en nøytral eller jordforbindelse. Se TN-Nett.

I flere radionavigasjonssystemer utnyttes blant annet faseforskyvning mellom radiosignaler fra flere senderantenner til å bestemme mottagerens plassering som vil være langs en linje eller kurve. Dette gjelder i VHF-peileutrustning, Instrumentinnflygning for fly, Decca navigasjonssystem, LORAN og Omega navigasjonssystem.

Eksterne lenker
---------------

* matematikk.net Sinusfunksjonen, faseforskyvning

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND
 |
**Arenal** er en stratovulkan i Costa Rica, nær byen La Fortuna i kantonen San Carlos. Den har en høyde på 1633 meter over havet. Ved siden av ligger Arenalsjøen, en stor kunstig innsjø.

Inntil 29. juli 1968 trodde man at vulkanen var inaktiv, men et utbrudd som drepte 87 mennesker avkreftet dette. Arenal har fortsatt å være aktiv fram til i dag, og flere mennesker har blitt drept de senere årene som følge av utbrudd. Selv om vulkanen fremdeles er aktiv har den ikke hatt noen utbrudd siden juli 2010.

Arenal regnes som Costa Ricas mest aktive vulkan, og har blitt studert av seismologer i mange år. Fram til 2010 kunne man se askekolonner, oransje lavastrømmer og plutselige eksplosjoner på daglig basis. Med sin perfekte koniske form ga det fantastisk utsikt over den vulkanske handlingen i toppen.

Arenal er den yngste og mest aktive av alle vulkanene i Costa Rica. Forskere har klart å datere dens virksomhet tilbake til for over 7000 år siden. Området forble stort sett uutforsket til 1937, da en dokumentert ekspedisjon for å nå toppen fant sted.

Referanser
----------

1. ↑  Arenal Volcano Costa Rica overview Arkivert 13. juni 2015 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Arenal Volcano – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** BNF **·** BNF (data) **·** GeoNames
 |
***Arena – trøndersk tidsskrift for kunst og kultur*** utkom fra 1978 til 1990 med fire nummer i året.

Tidsskriftets første nummer, 1/1978, hadde Ivar Borgersen og Rolf Rolfsen som redaktører og utgivere; redaksjonskomitéen besto av Sverre Gran, Laila Holm, Fredrik Skagen og Ragna Thiis. Bladet ble de første årene redigert av ulønnede, frivillige, fra 1986 var Arnulf Kolstad ansatt som redaktør. Trykk og distribusjon var ved Snøfugl forlag, Melhus. 

Bladet utkom med to nummer i 1978, fire nummer årlig, og opphørte med nr. 3/1990. Tidsskriftet ble indeksert fra nr 2, 1980.

Referanser
----------

1. ↑  ISSN 0332-6446
2. ↑  Ingar Sletten Kolloen. «Regionale tidsskrifter». Aftenposten; 30.1.1985. Sitat: «Redaksjonskollegiet på syv medlemmer ber om at ARENA ikke blir vurdert i forhold til tidsskrifter som Vinduet og Samtiden. "I overskueleg framtid må eit kulturtidsskrift i Trøndelag redigerast av ulønna idealistar, utan økonomisk garanti frå etablerte forlag. Med dei konsekvensene det måtte få. "»
3. ↑  «Arena får redaktør». Aftenposten; 13.3.1986
4. ↑  293 artikler i NORART, norske tidsskriftartikler
**Arena Skövde** er et innendørs idrettsanlegg i Skövde i Sverige. Anlegget er bygd ut og pusset opp flere ganger. Første del åpnet i 1971. Anlegget består i dag av foruten idrettshallen, en svømmehall, trengngsanlegg og bowlinghall, samt en avdeling avslapping og velvære og en sportsbar. Arena Skövde er hjemmebanen til IFK Skövde og Skövde HF. 

Den største hallen kan endres til tre mindre haller. A-hallen har en publikumskapasitet på 2500 personer, hvorav 770 stående. I tillegg finnes en VIP-tribune med 100 sitteplasser. Banen er en av sveriges største innendørs håndballarenaet, med den følge at flere svenske landskamper har blitt arrangert der.

Banen er et av anleggene som benyttes under Håndball-VM 2011 for menn. Den ble også benyttet da Sverige arrangerte Håndball-EM 2006 for kvinner.

I august 2007 ble det vedtatt at arenaen skulle bygges ut med et eventyrbad, nytt treningssenter, en bowlinghall, samt anlegg for avslappning og velvære, samt servering. Også en helt ny foaje skulle anlegges. Første del av utbyggingen stod klar i desember 2009. Den nesye etappen er enda ikke vedtatt politisk, men planlegges å være en kongress- og konserthall med kapasitet til rundt 1000 tilskuere, et fleretasjers hotell og leilighetskompleks, samt parkeringsanlegg. Planen er at dette skal stå klart i januar 2012. Arenaen er et samarbeid mellom private og kommune.

Historie
--------

* 1971: C-hallen samt et 25-meters svæmmebasseng og undervisningsbasseng åpnet
* 1996: Arena Skövde totalrennoveres
* 2002: Rehabiliteringsbassenget bygges, sammen med en A-hall og B-hall
* 2008: Sportsbarer, ny foaje, et torg og treningssenter får nye lokaler
* 2009: Bowling og restaurantavdelingen åpner
* 2009: Svømmehallen utvides med et eventyrbad og avdeling for avslappning og velvære åpner.

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Arena Skövde – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Michael Birkeland
**Det skandinaviske selskab** var en norsk forening som arbeidet for å fremme skandinavismen. Den ble stiftet i 1864, og sluttet å fungere i 1871, selv om den aldri formelt ble oppløst.

Bakgrunn
--------

Skandinavismen hadde fått utbredelse i Norge fra 1830-tallet, særlig i akademiske kretser. Tilhengerne led et nederlag i 1864, da Danmark ble angrepet av Preussen og Østerrike i andre slesvigske krig, uten at Norge og Sverige gikk med i krigen, til tross for at skandinavistene forsøkte å påvirke den norske regjeringen til å gå med.

Historie
--------

Ole Jacob Broch
«Det skandinaviske selskab» ble stiftet 31. mai 1864, etter initiativ av to yngre jurister, Michael Birkeland og Ole Andreas Bachke. Et selskap med samme navn hadde eksistert i København fra 1843 til 1856. Birkeland skrev en programerklæring og satte opp en liste over 18 innbydere. På stiftelsesmøtet ble det valgt en direksjon med 7 medlemmer: T. H. Aschehoug, Ole Jacob Broch, Ludvig Kristensen Daa, J. P. Olsen, Olai Olsen, J. C. Vogt og O. A. Bachke. Matematikeren Ole Jacob Broch ble den faktiske lederen av direksjonen. I programerklæringen ble det oppfordret til å bygge videre på unionen mellom Sverige og Norge og befeste og utvide denne unionen, samtidig som en skulle arbeide for en økonomisk og kulturell reformpolitikk som ville føre de tre skandinaviske landene nærmere hverandre.

Selskapet tiltrakk seg mange fremtredende medlemmer, og hadde på det meste omkring 350 medlemmer, som stort sett var rekruttert blant akademikere, handelsstanden og håndverkere, for det meste i og omkring Christiania.

Selskapet var i virksomhet fra 1864 til 1870, men i 1871 ble medlemskontingenten innkrevd for siste gang. Virksomheten opphørte uten at foreningen ble formelt oppløst. Selskapet holdt 30 møter med debatter mellom 1864 og 1869. Et vendepunkt for selskapet kom under striden om revisjonssaken eller «amalgamasjons-feiden». Regjeringen la frem et forslag til revisjon av riksakten mellom Norge og Sverige som ble kraftig angrepet i pressen, særlig av Bernhard Dunker og Bjørnstjerne Bjørnson. Siden medlemmene av Skandinavisk selskab forsvarte revisjonen, vendte opinionen seg i disse årene mot selskapet, som mistet oppslutning fra 1867.

Litteratur
----------

* Jens Arup Seip: *Ole Jacob Broch og hans samtid*. Oslo: Gyldendal, 1971
Chalipa panel av kalligrafen Mir Emad Hassani (1554–1615).
**Nastaʿlīq** (persisk: نستعلیق nastaʿlīq), på engelsk også kalt **Nastaleeq**, er en av de større stilartene innenfor det det persiske alfabetet og historisk sett den mest dominerende stilarten innenfor persisk kalligrafi. Den ble utviklet i Iran på 700-tallet og 800-tallet. Under navnene **taʿliq** og **farsi** brukes den noen ganger til å skrive det arabiske språket, hovedsakelig titler og overskrifter. Den er likevel mer populær innenfor de persiske, tyrkiske og sørasiatiske kulturhorisontene, og praktiseres i Iran, Pakistan og Afghanistan som en egen kunstform. En forenklet form av nastaʿlīq tjener som det primære skriftspråket for persisk og de indoariske språkene kasjmiri og urdu, og skriften brukes ofte side om side med naskh til å skrive det iranske språket pashto. I Det osmanske rike ble skriften kjent som **tâlik** og ble brukt til å skrive osmantyrkisk. Den må ikke forveksles med den persiske stilarten **taʿliq**, som osmanene kalte **ta'liq-i qadim** («gammel ta'liq»).

Nastaʿlīq er det primære skriftsystemet i den persiske skrifttradisjonen, og har vært like viktig i områder under persisk innflytelse. Språkene i Afghanistan (dari, usbekisk, turkmensk, m.fl.), Pakistan (punjabi, urdu, kasjmiri, saraiki, m.fl.), deler av India (urdu, kasjmiri og rekhta) og det tyrkiske språket uigurisk i den kinesiske provinsen Xinjiang, baserer seg på nastaʿlīq.

Skriften var elsket av osmanske kalligrafer, som videreutviklet stilartene diwani og ruqah. I det store og hele er nastaʿlīq den mest innflytelsesrike kalligrafiske stilarten for det arabiske alfabetet. Det har korte vertikaler uten serifer, og lange horisontale streker. Det blir skrevet ved å benytte en trepenn kalt *qalam* (قلم «penn» på arabisk og persisk) med en tupp på 5-10 mm og karbon-blekk kalt *davat*. Tuppen av pennen er vanligvis delt på midten for å absorbere blekket.

To viktige former for panel-kunst i nastaʿlīq er chalipa («kors») og siah-masq. Et chalipa-panel består vanligvis av fire diagonale halvlinjer med poesi som uttrykker et moralsk, etisk eller poetisk konsept. Siah-masq formidler sitt budskap gjennom komposisjon og form, snarere enn innhold, og repeterer noen få bokstaver eller ord over hele panelet.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
**Nat Turner** (født 1800 i Southampton County, Virginia, henrettet 11. november 1831 i Jerusalem i Virginia) var en farget nordamerikansk opprører. Han arbeidet som baptistpredikant blant slavene i Virginia og hevdet i 1828 å ha fått en åpenbaring om at slavene skulle bli de herskende, «de siste bli de første». Han planla derfor et slaveopprør og 21. august 1831 angrep han og syv kamerater sin eier, J. Travis, og myrdet ham og hans familie. 

Etter et raid i nabolaget med mord på en slaveeier og befrielse av hans slaver steg opprørmennenes antall, og talte tilslutt sytti mann. Etter Turners mening var «revolusjonær vold» viktig for å gi hvite innsikt i slaveriets grusomheter.

Opprøret ble slått ned 22. august og opprørerne fanget siden av soldater og milits som var blitt beordret til stedet. Turner ble fengslet 30. oktober og ble henrettet ved hengning. 60 hvite og omkring to hundre svarte mistet livet i opprøret. Majoriteten av de svarte som ikke var med i opprøret ble myrdet av den hvite borgergarden både under og etter opprøret. 56 av de svarte ofrene ble henrettet etter rettssak.

Filmen *The Birth of a Nation* fra 2016 er løst basert på den sanne fortellingen om Turner.
Romanen *Nat Turners bekjennelser* (1967) av William Styron er basert på fortellingen om Turner.

Referanser
----------

1. ↑   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Nat-Turner, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Brockhaus Enzyklopädie, Brockhaus Online-Enzyklopädie-id turner-nat, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Find a Grave, Find a Grave 6868340, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6h714tp, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Encyclopædia Universalis **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC
 |