recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ian Andrew Ziering** (født 30. mars 1964 i Newark i New Jersey) er en amerikansk skuespiller som er kjent for sin rolle som Steve Sanders i TV-serien *Beverly Hills 90210* som han hadde vært med i siden 1990. 

Ziering vokste opp i West Orange i New Jersey og har to brødre, Jeff og Barry, som begge er mer enn ti år eldre enn ham. Han er skilt fra Nikki Schieler Ziering. De to hadde giftet seg i 1997, og Ziering søkte om skilsmisse fra henne i 2002. Ifølge ham hadde paret flere uforsonlige konflikter som de ikke fikk ryddet opp i. Den 3. februar 2010 annonserte Ziering at han hadde forlovet seg med sykepleieren Erin Kristine Ludwig.

I 1990 ble Ziering valgt til å spille karakteren Steve Sanders i den populære TV-serien *Beverly Hills 90210*. Han var en av kjendis-danserne i sesong 4 av TV-kanalen ABC sin amerikanske versjon av den populære TV-serien *Dancing with the Stars*. Hans profesjonelle dansepartner var da Cheryl Burke, som hadde vunnet dansekonkurransen både i sesong 2 med sin daværende partner Drew Lachey og også i sesong 3 med partneren Emmitt Smith. Ziering klarte seg til semi-finalen av sesong 4, og fikk tre 10-ere fra dommerne for en av sine to danser i semi-finalen, men det var ikke nok til å nå finalen. Han og Cheryl ble dermed eliminert etter at resultatene kom opp dagen etter, den 15. mai 2007. 

I 2006 var Ziering både produsent og regissør, samtidig som han spilte i kortfilmen *Man VS Monday*, som vant publikumsprisen Choice Award i 2006 på Fort Lauderdale Film Festival. I 2006 vant Ziering kategorien «Beste mannlige hovedrolle» på Monaco Film Festival på grunn av sin portrettering i en uavhengig[*klargjør*] film.

Ziering har også vært med i TV-serien *JAG* i rollen som Cameron Stewart. Han hadde også en rolle i videospillet *Freelancer*, som hovedpersonen, Edison Trent.

Referanser
----------

1. ↑   Internet Broadway Database, Internet Broadway Database person-id 90239, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Ian Ziering – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Ian Ziering på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Ian Ziering i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Ian Ziering på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Ian Ziering på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Ian Ziering på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Ian Ziering hos Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) Ian Ziering hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Ian Ziering hos Internet Broadway Database Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** BNE **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Oversiktskart over Vansjø. Gudøya med rødt.
**Gudøya** (eller **Mosserosøya**) er ei øy i Vansjø.

Gudøya ligger i Våler kommune i Østfold. Arealet er ca. 4-500 dekar og høyeste punkt ligger 53 meter over havet, som vil si 28 meter over Vansjøs normalvannstand. Gudøya, som for det meste er dekket med løv- og barskog, er et av fire offentlige friområder i Våler kommune. Det er flere sandstrender på øya, tursti rundt hele øya, og det er tilrettelagt for fritidsbruk med krakker, renovasjon og toaletter flere steder. På en høyde inne på øya er det bygget et utkikkstårn. Derfra får man god utsikt utover Storefjorden.

Johan Gude, kjøpmann i Moss, kjøpte øya i 1810, men solgte trolig i 1830-årene. Etter han har øya fått navnet Gudøya. Mikal Hansen kjøpte øya i 1838 etter Marie Mortensdatter. I 1845 hadde Hansen 1 hest, 2 kuer og 2 sauer på eiendommen. Han sådde både bygg og havre og satte poteter samme året. Han er stamfar til den senere Gudøyslekten. Tre generasjoner etter han bodde der til omkring 1927, da øya ble fraflyttet. Etterhvert har skogen tatt tilbake jordene og gårdstunet, men restene etter murene kan fremdeles sees. Øya har i dag ingen hus- eller hyttebebyggelse, og har heller ikke veiforbindelse til fastlandet.

Vansjø har mange øyer, holmer og skjær, og Gudøya er omgitt av holmene Søndre Kreierten og Nordre Kreierten i vest, Mærraholmen i nordøst og Lille Gudøy i sør. Nærmeste store øy i Vansjø er Østenrødøya, som ligger øst for Gudøya.

Kilder
------

* *Historisk atlas over Råde*, Sverre Oskarson, 2001
* *Tur- og fritidskart over Vansjø*, Statens kartverk Østfold, 1994
* *Båtsportkart over Vansjø*, Råde Bok og Foto, 1987
* *Våler Bygdebok*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Tveit kirke
**Tveit prestegjeld**, også benevnt **Topdal prestegjeld**, var et prestegjeld tilhørende Kristiansand domprosti i Agder og Telemark bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet sogn i tidligere Tveit, nå Kristiansand kommune i Agder fylke, og hovedkirken var Tveit kirke.

Tveit prestegjeld og dets sogn er nå en del av Kristiansand kirkelige fellesråd, som er underlagt Kristiansand domprosti.

Historikk
---------

*Þveitar sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Tveit prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. Prestegjeldet er i 1620 omtalt i Graagaas som *Thopdall Præstegjeld* under Mandals Prouistij, tilhørende Stavanger stift. Ved kgl. res. av 6. mai 1682 ble prestegjeldet overført til det nye Christianssands stift.

Tveit prestegjeld dannet grunnlaget for Tveit formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Tveit prestegjeld besto inntil 1905 av Tveit og Birkenes sogn. Ved regj. res. av 17. august 1905 ble Birkenes skilt ut som eget sognekall.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Tveit

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1912). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 1.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 60.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. ↑  Lassen, P.B. (Paul Brodahl) (1883). *Beretning om Stiftsstaden Christianssand*. no: Grøntoft. s. 89-90.
5. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
6. ↑  Prestegjeld og sogn i Vest-Agder, arkivverket.no
7. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
8. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Vivestad** er ei bygd og et sogn i Tønsberg kommune i Vestfold og Telemark. Bygda hadde omtrent 400 innbyggere i august 2016, og ligger 30 km nord for Tønsberg sentrum og 10 km sør for Hof langs fylkesvei 312 (Vivestadlinna).

I Vivestad ligger fotballbanen Kjærsmyra og Bygdehuset Sagatun som blant annet benyttes av et aktivt idrettslag og ungdomslag.

I august hvert år arrangerer lagene i Vivestad et høstmarked. Vivestad Høstmarked blir hvert år besøkt av rundt 6500 mennesker. Myrafestivalen blir også arrangert i Vivestad i mai hvert år.

Landskapet domineres av skogkledde åser vekslende med nord-sørgående daldrag med marin leire i dalfyllingene. Berggrunnen består hovedsakelig av Oslofeltets dagbergarter. Næringslivet i Vivestad domineres av jord- og skogbruk. I perioden 2001-2010 har Vivestad hatt en folketilvekst på 6 %, mot 10 % for kommunen som helhet.

I Vivestad finnes det flere muligheter for friluft og uteaktiviteter. Merkedammen er et av Vestfolds beste fiskevann og badevann, og det er også tursti rundt vannet. Tønsberg kommunes to høyeste fjelltopper Snippane og Lønskollen befinner seg også i Vivestad.

Vivestad kirke er en trekirke fra 1914. Til kirken hører altertavle, prekestol og døpefont fra 1600-tallet.

Dialekta som prates i Vivestad kalles vivestadmål. Det er et vestfoldsk bygdemål med påvirkning fra de telemarkske bygdemålene.

Referanser
----------

1. ↑  Ormestad, Stian (22. august 2016). «Vivestad femten-dobla innbyggertallet denne helga». *ReAvisa*. Besøkt 11. mars 2023.
2. ↑  Ormestad, Stian (16. januar 2021). «Folksomt på isen: – Noen ganger biter det overalt her!». *ReAvisa*. Besøkt 23. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Vivestad.no
* Vivestad høstmarked

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Stordammen** er et statlig sikret friområde på Konnerud i Drammen kommune med bade og fiskevann. Vannet ble demmet opp for kraftproduksjon til pukkverkene da gruvedriften på Konnerud startet i 1729. I 1740-årene ble den første demning ble bygget, etter 1852 hadde Stordammen ikke lenger noen funksjon i forbindelse med gruvedriften på Konnerud. Ved auksjonen i 1777 ble Stordammen solgt til Christen Hichmann sammen med resten av Konnerud vassdraget. Fra 1900-tallet ble dammen i stor del benyttet bading og skøytesport på på vinterhalvåret. Besøksadressen er Malmveien 15, 3031 Drammen.

Historie
--------

Badetrafikken tok et veldig oppsving i 1920-årene etter at det ble opprettet regelmessig bilrute til Konnerud. Et badehus ble oppført ved dammuren, og strandpartiene rundt dammen ble stilt til fri disposisjon for de besøkende. I 1933 ble dammen solgt til brukseier Kolbjørn Kvan, som ønsket å benytte vannet til å skaffe sin bedrift jevn vanntilførsel i tørre somre. Fra 1934 ble dammen regelmessig tømt om sommeren og dels om vinteren, og Stordammens funksjon som bade- og rekreasjonssted ble betydelig redusert. I 1953 ble dammen solgt til Skoger kommune, deretter ble den overført til Drammen kommune etter kommunesammenslåingen i 1964. Dammen har i nyere tid igjen vært et yndet utfluktssted med badeplasser.

### Pensjonat

I 1891 ble Thielemanns pensjonat ved Stordammen åpnet av pølsemaker G. A. Thielemann, i 1919 ble det solgt til Carlo I. Halvorsen fra Skien som ga det navnet Fredli pensjonat. I 1943 ble det overtatt av Bernt Nordang som driftet det som som pensjonat og kafé under navnet Stordammen pensjonat

Fiske
-----

I 1961 ble vannet tappet ut av den 218 mål store dammen, og mellom 2 og 3 tonn mindreverdig fisk som abbor, brasme og gjedde ble fjernet fra dammen og vassdraget. Demningen ble fornyet og oppfylt, og i regi av Drammens Sportsfiskere og Konnerud Jæger- og Fiskerforening ble regnbueørret satt ut. Eksperimentet var ikke helt vellykket idet gjeddene snart dukket opp igjen og overtok.

Badevann
--------

Stordammen har siden 1920-årene vært en populær badeplass. Vannet har stupetårn og strender, plassen er også utstyrt med toalett og turveier.

Referanser
----------

1. ↑  «Stordammen friområde». *Drammen kommune* **(norsk)**. Besøkt 13. november 2023.
2. ↑  «Stordammen | Drammen Byleksikon». *byleksikon.drmk.no*. Besøkt 13. november 2023.
3. ↑  «Galås | Drammen Byleksikon». *byleksikon.drmk.no*. Besøkt 13. november 2023.
4. ↑  «Stordammen Pensjonat | Drammen Byleksikon». *byleksikon.drmk.no*. Besøkt 13. november 2023.
5. ↑  «Stordammen friområde». *Drammen kommune* **(norsk)**. Besøkt 13. november 2023.

Eksterne lenker
---------------

* NVE Atlas(Norges vassdrags- og energidirektorat)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Drammen byleksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**James Roderick Lilley** (forenklet kinesisk: 李洁明; tradisjonell kinesisk: 李潔明; pinyin: **Lǐ Jiémíng**; født 15. januar 1928 i Qingdao i Kina, død 12. november 2009 i Washington, DC i USA) var en amerikansk diplomat som tjenestegjorde som USAs ambassadør i Kina og opplevde demonstrasjonene på Den himmelske freds plass i 1989.

Han var født av amerikanske foreldre i Kina og kunne snakke mandarinm før familien flyttet tilbake til USA ved utbruddet av annen verdenskrig. Han ble med i United States Army før han studerte ved Yale University og senere inernasjonale relasjoner ved George Washington University. Deretter ble han ansatt i Central Intelligence Agency, som han arbeidet for i nesten 30 år i en rekke asiatiske land, før han ble diplomat. 

Før han ble utnevnt til ambassadør i Folkerepublikken Kina i 1989 var han direktør American Institute in Taiwan, USAs uoffisielle diplomatiske representasjon der, og som ambassadør i Sør-Korea. 

Etter undertrykkelsen av demonstrasjonene på Den himmelske freds plass var Lilley kritisk til det som var skjedd, og han tillot en fremstående kinesisk dissident å holde seg sikkerhet i ambassaden. Han arbeidet også for å forhindre langtidsskader på forholdet mellom USA og Kina.

Etter sin fratreden publiserte han sine memoarer og virket ved American Enterprise Institute.

Referanser
----------

1. 1 2   Find a Grave, oppført som James Roderick Lilley, Find a Grave 44514849, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.nytimes.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* *The World Without US – A Documentary* – Ambassadør Lilley intervjues om USAs engajement i Taiwan og Japan.
* Chai Ling and James Lilley (the U.S. Ambassador to China during the protest) intervjuet på Charlie Rose 4. juni 1996

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Språkvask:** Teksten i denne artikkelen kan ha behov for språkvask for å oppnå en høyere standard. Om du leser gjennom og korrigerer der nødvendig, kan du gjerne deretter fjerne denne malen.

**Møre og Romsdal fylkesvåpen** er fylkesvåpenet til Møre og Romsdal fylke. Våpenet ble vedtatt ved Møre og Romsdals fylkesting den 15. mars 1978, og er tegnet av Harald Hallstensen. Motivet kalles «Nordvegen» og gir utrykk for at skipsleia var den viktigste ferdselsveien i eldre tid. Våpenet har tre skip for å vise at fylket består av de tre distriktene/fogderiene; Sunnmøre, Romsdal og Nordmøre, som har lange tradisjoner som administrative enheter hver for seg. Til sammen danner mast og rå et kors, og i dette kan man se et uttrykk for at kristendom og kristelig organisasjoner har hatt en sterk posisjon i fylket.

Historikk
---------

Motivet er i slekt med et tidligere fylkesmerke-forslag fremsatt av Norges Bondelags Fylkesmerkenevnd i 1930. Det forslaget var formgitt av Hallvard Trætteberg, og forestilte tre vikingskip sett fra siden. Trættebergs forslag henspeilet på at etter sagaen kom ættlingene til Ragnvald Øysteinsson Mørejarl til makten som vikinger i Normandie, med vikinghøvdingen Gange-Rolv og med hans ættlinger i England og Sicilia.

**Møre fylkesvåpen forslag av Hallvard Trætteberg 1930.png** 
Også en annen sønn av Ragnvald Mørejarl, Einar som ble den første jarlen av Orknøyene. Hans ætterkommere og senere jarler av Orknøyene har ført et våpen med vikingskip. Både Orknøyene, Shetland og Caithness har i dag enda et vikingskip i våpenet.

Romsdals amt, som fylket tidligere het, brukte i første halvdel av 1800-tallet et segl med riksløven i en oval. Ellers var innholdet en detaljrik framstiling av natur og næringsliv i distriktet. Dette seglet ble avløst av et annet med riksvåpenet i midten og eller motiver fra land og sjø.

Referanser
----------

1. ↑  *Norske kommunevåpen*. Oslo: Kommunalforlaget. 1987. s. 163.
2. ↑  Hallvard Trætteberg (1930). *Fylkesmerke Forslag fra Norges Bondelags Fylkesmerkenevnd*.
Holum kirke
**Holum prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Mandal prosti i Agder og Telemark bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet sogn i tidligere Holum, nå Lindesnes kommune i Vest-Agder fylke, og hovedkirken var Holum kirke.

Holum prestegjelds hovedsogn er nå en del av Lindesnes kirkelige fellesråd, som er underlagt Mandal prosti.

Historikk
---------

*Holeimr sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Holum antas å være lagt under Mandal prestegjeld i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

På 1500-tallet ble de to prestegjeldene *øffre Mandal*, hvilket utgjorde Øyslebø og Laudal, og *ydre Mandal*, dvs. Halse, Holum og Hartmark slått sammen til Mandal prestegjeld. I dette store prestegjeldet var Halse hovedsognet.

Ved reskr. 26. september 1788 ble Mandal prestegjeld delt, slik at Holme sogn med Øyslebø og Laudal som annekssogn ble eget sognekall.

Holum prestegjeld dannet grunnlaget for Holum formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl. res. 24. oktober 1969 ble Bjelland prestegjeld nedlagt og hovedsognet Bjelland overført til Holum prestegjeld.

I 1970 ble Holum prestegjeld nedlagt, hvorved hovedsognet Holum sogn ble overført til Mandal prestegjeld, mens annekssognene Bjelland, Øyslebø og Laudal inngikk i det nye Marnardal prestegjeld.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1912). *Norske Gaardnavne*. xx: Fabritius. s. 85.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 62.
3. ↑  Hundstad, Dag (2010). *Halse og Harkmark*. no#: Mandal kommune. s. 159. ISBN 9788299025645.
4. ↑  *Det Tidligere Mandal prestegjeld*. no#: Nemnda. 1969. s. 55.
5. ↑   Prestegjeld og sogn i Vest-Agder, arkivverket.no
**Struten fyrstasjon** ligger på en liten holme i Oslofjorden sør for Hankø i Fredrikstad kommune i Østfold. Rett vest for fyret på andre siden av fjorden ligger Nøtterøy og Tjøme.

Fyret bestod av en fyrbygning med lite lykterom på toppen av huset og ble bygget i 1907. Da fyret ble automatisert i 1985 ble fyrlykta plassert på en søyle sørvest for huset.

Sjømannsforeninger i Fredrikstad og Sarpsborg søkte om å få sette ut et fyr på Struten i 1886, men fikk avslag. I stedet ble det i 1901 satt ut en orgelbøye like nord for Struten. I 1904 forliste barken «Sir John Lawrence» ved Struten og mannskapet på 13 omkom. Det ble da reist nytt krav om fyr på holmen og denne gangen fikk de godkjennelse. Fyret bestod av en fyrbygning med et lite lykterom på toppen av huset og ble bygget i 1907. Da fyret ble automatisert i 1985 ble fyrlykta plassert på en søyle sørvest for huset.

Under den andre verdenskrigen bygde tyskerne tre kanonstillinger rundt fyrhuset, men disse ble aldri tatt i bruk.

I dag er fyret en del av kystleden i Oslofjorden, med muligheter for overnatting.

Se også
-------

* Norske fyr

Eksterne lenker
---------------

Oslofjordens Friluftsråd - Struten

* «Norsk fyrliste 2012» (PDF). Kystverket. [*død lenke*]
* «Struten fyrstasjon». Norsk Fyrhistorisk Forening.
* Strutens historie

| * v
* d
* r
Fyr i Østfold |
| --- |
|  | Gullholmen fyr **·** Homlungen fyr **·** Struten fyr **·** Strømtangen fyr **·** Torbjørnskjær fyr | Norges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Trillemarka-Rollagsfjell naturreservat** utgjør hele 156 000 daa og er et naturreservat i Viken fylke, der det inngår i kommunene Sigdal, Rollag, og Nore og Uvdal i tidligere Buskerud. Det nye, større naturreservatet ble fastsatt ved kgl.res. av 5. desember 2008. Erik Solheim uttalte at området skal forvaltes av kommunene og det skal opprettes en politistilling.

Naturreservatet ble først opprettet som *Trillemarka naturreservat* den 13. desember 2002 og utgjorde da 43 020 daa, og var da det største sammenhengende naturskogsområdet i hele Sør-Norge. Den 8. januar 2008 vedtok imidlertid daværende regjering å opprette *Trillemarka-Rollagsfjell naturreservat*, gjennom å utvide det eksisterende naturreservat til hele 147 700 daa. Det tidligere *Heimseteråsen naturreservat*, som utgjorde 2 515 daa, ble i den anledning også inkludert det nye naturreservat, som siden har blitt utvidet flere ganger. 

Naturreservatet preges av urskognære miljøer og store forekomster av rødlistearter. Ved Gamlevolltjønnan i Rollag står den såkalte Minneskleivgrana, som har blitt årringdatert til år 1524 og regnes som Norges eldste levende grantre. Grana ble oppdaget av to forskere, Jørund Rolstad og Ken Olaf Storaunet, fra Skogforsk den 17. juli i 2003. Og det står flere gamle kjempegrantrær der, som *Bustegrana* (datert til 1548) og *Veslehovde* (datert til 1597). I tillegg finnes *Dyrenatten-grana* (datert til 1531) og *Grensegrana* (datert til 1590) ved Dyrenattane i Sigdal, tett på kommunegrensen mot Rollag.

I forbindelse med den store utvidelsen i 2008 fikk grunneierne 100 millioner kroner i kompensasjon for vernet.

Et populært turmål på grensen inn mot naturreservat er madonnastatuen, «Madonna med barnet». En stor skulptur av lys granitt plassert på toppen av Bjønneskortenatten i Eggedals vestfjell, 1 020 moh. Turen opp fra parkeringsplassen ved Utvollane tar cirka én time, men er kun 3,1 km hver vei. Den stiger imidlertid 326 høydemeter. Sherpaer fra Nepal steinsatte stien opp dit i perioden 2016–2019.

Fotnoter
--------

**Type numrering**
1. ↑  Naturbase-id: VV00001863

Referanser
----------

1. ↑   *Naturbase*, Naturbase-id VV00001863, Wikidata Q11990971,
2. ↑  Miljøverndepartementet: Trillemarka-Rollagsfjell er vernet i dag (pressemelding 5. desember 2008)
3. ↑  E. Bendiksen (2004). *Barskogsundersøkelser med hensyn til biologiske verdier i forbindelse med verneplan for Trillemarka - Rollag Østfjell* (PDF). NINA Oppdragsmelding 830. ISBN 82-426-1469-5. ISSN 0802-4103.
4. 1 2 3  Tom Hellik Hofton (2004-2) *Supplerende biologiske registreringer i Trillemarka-Rollagsfjell*. Siste Sjanse, s. 4–6.
5. ↑  Dagbladet: En seier for skogen, presentert 8. januar 2008
6. ↑  Jan Arne Dammen (2017-08-22) Madonnastatuen i Eggedal – Sherpaer steinsatte stien. Langs veien.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Trillemarka-Rollagsfjell naturreservat – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Informasjonsside om Trillemarka-Rollagsjell
* Historien om Madonnastatuen (tre deler) – Visit Sigdal
* Madonnastatuen – UT.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Naturbase
 |
**Ibrahim Traore** er en burkinsk militær offiser som er juntaleder og midlertidig statsoverhode i Burkina Faso etter at han avsatte den midlertidige presidenten Paul-Henri Sandaogo Damiba gjennom et militærkupp 30. september 2022.

Biografi
--------

Traore var blant tilhengerne av militærkuppet i januar 2022 som brakte en militærjunta fra *Mouvement patriotique pour la sauvegarde et la restauration* (MPSR) til makten. Han var leder for spesialstyrken *Cobra* i byen Kaya i det nordlige Burkina Faso. og var en av de mange yngre offiserene som sloss mot opprørere ved frontlinjen.

Mange av tilhengerne av militærkuppet i januar 2022 har vært misfornøyd med juntalederen Paul-Henri Sandaogo Damibas manglende håndtering av det islamske jihadistopprøret i landet. Traore har hevdet at han hadde prøvd å få juntaen til sette mer fokus på opprøret, men at han ikke hadde lyktes med dette. Da kuppet fant sted 30. september hadde Traore kapteins rang i militæret. Kuppet ble gjennomført med støtte i Cobra-enheten. Traore erklærte seg som leder for bevegelsen MPSR, militærjuntaens organisasjon.

Referanser
----------

1. ↑   www.bbc.com[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4  Thiam Ndiaga; Anne Mimault (30. september 2022). «Burkina Faso army captain announces overthrow of military government». Reuters.
3. 1 2  «Burkina Faso: Military officers remove President Damiba in a coup». www.aljazeera.com. 30. september 2022.
4. 1 2 3  «Burkina : Ibrahim Traoré proclamé président, Damiba destitué» **(fransk)**. Jeune Afrique. 30. september 2022.
«Taunus» har flere betydninger.
Taunus med Großer Feldberg, 878 meter høy.
**Taunus** er en fjellkjede i Hessen og Rheinland-Pfalz i Tyskland.

Flate
-----

Taunus grenser til elvelandene ved Rhinen (vestpå), Main (sørpå) og Lahn (nordpå). På den motsatte siden av Rhinen blir fjellene fortsatt av Hunsrück. Den østlige grensen dannes av det fruktbare området Wetterau, som strekker seg nordover fra Frankfurt am Main og fikk navnet sitt fra den lille elva *Wetter*.

Fjell
-----

Det høyeste punktet er *Großer Feldberg* (878 moh.), fulgt av *Kleiner Feldberg* (826 m) og *Altkönig* (798 m) med restene av en senjernalders fjellfestning (La-Tène A, ca. 400 f. Kr.) i nærheten.

Historie
--------

### Romersk tid

Den tidligere romerske grensebefestningen Limes strekker seg gjennom Taunus. Limes står på UNESCOs liste over verdenskulturarven. På mange steder kan betraktes rester av Limes. Saalburg, et gjenoppbygd romersk kastell, inneholder idag et museum. I byen Taunusstein ble gjenoppbygd et vakttårn.

  

### Slott og borger

I Taunus finner vi en hele rekke borger og slott. Til de vakreste slottene regnes slottet i Braunfels. Interessante borgruiner finnes i Eppstein, Falkenstein eller Hohenstein.

Helse i Taunus
--------------

Taunus tilbyr også mange muligheter til å gjennomgå en kur. Mange helkilder finnes der og derfor også mange kursteder. Helkildene i Wiesbaden og Schlangenbad ble allerede kjent og nyttet av romerne. Dessuten får man også bli bra i Bad Schwalbach, Bad Camberg, Bad Soden am Taunus eller Bad Homburg vor der Höhe.

Byer i Taunus
-------------

Kjente byer i og rundt Taunus er i Hessen: Rüdesheim (med hele Rheingau), Wiesbaden, Eppstein, Idstein, Bad Camberg, Limburg an der Lahn, Weilburg, Friedrichsdorf, Bad Homburg, Oberursel, Kronberg; i Rheinland-Pfalz: Diez, Nassau, Bad Ems, Lahnstein, Sankt Goarshausen (med den berømte Loreley-klippen), Kaub.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Isles of Scilly Skybus** er et britisk flyselskap som året rundt opererer ruteflyvning til Scillyøyene fra Land's End flyplass og Newquay flyplass i Cornwall, og sesongbaserte ruter fra Exeter. Dets hovedkontor ligger i Isles of Scilly Travel Centre i Penzance i Cornwall.

Isles of Scilly Skybus Limited har en Type B driftstillatelse fra det britiske luftfartstilsyn, *Civil Aviation Authority*. Dette innebærer at det har lov til å frakte passasjerer, frakt og post med fly med færre enn 20 seter, og/eller veier mindre enn 10 tonn.

Flyselskapet eies av Isles of Scilly Steamship Company. morselskapet driver skipsruter til Isles of Scilly i sitt eget navn, og eier også Westward Airways.

Historie
--------

Flyselskapet ble etablert i mars 1984 og startet sin virksomhet i august samme år. Isles of Scilly Skybus oppsto som en air charter-operatør ved Land's End flyplass som opererte hyppige ruter til Isles of Scilly. Etter at Brymon Airways trakk sine ruter til og fra øyene begynte operatøren i begynnelsen å operere ruten til Plymouth. Denne ruten ble senere droppet, men da selskapet fikk Twin Otter ble rutenettverket utvidet til sitt nåværende omfang Det er heleid av Isles of Scilly Steamship Company, som også opererer passasjerfergen «Scillonian III» og frakt-ruter fra Penzance til øyene. Skybus feiret sitt 25-årsjubileum i juni 2009 og markerte det med merket på flyenes haler. Et nytt Twin Otter-fly kom ved begynnelsen av 2013-sesongen, etter opphør av helikopter-ruter til og fra øyene. Flyvninger til Bristol og Southampton ble droppet på slutten av 2012-sesongen for å konsentrere driften om Exeter, Newquay og Land's End.

Destinasjoner
-------------

Isles of Scilly Skybus Britten-Norman Islander
Flyet basert på Land's End flyplass og Newquay Cornwall flyplass.

| By | Flyplass | Notater |
| --- | --- | --- |
| Exeter | Exeter Internasjonale flyplass | Sesongbasert |
| Land's End | Land's End flyplass |
| Newquay | Newquay Cornwall flyplass |
| St. Mary's | St. Mary's flyplass | Hub |

Flåten
------

Isles of Scilly Skybus de Havilland Canada Twin Otter G-BIHO
Isles of Scilly Skybus' flåte inneholder følgende fly (pr januar 2017):

Isles of Scilly Skybus' flåte| Fly | Total | Notater |
| --- | --- | --- |
| Britten-Norman Islander | 4 |
| De Havilland Canada DHC-6 Twin Otter | 4 |
| Total | 8 |

Referanser
----------

1. ↑   http://www.buy-cornish.co.uk/directory.php.[http://www.skybus25.co.uk/contact.html].  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)[*død lenke*]." Isles of Scilly Skybus.
2. ↑  Operating Lisens Arkivert 20. juli 2006 hos Wayback Machine. 20, 2006 Arkivert 2006-07-20 hos Wayback Machine
3. ↑  «Directory: World Airlines». 3. april 2007. s. 95.
4. ↑  «Skybus Axe Flights From Bristol And Southampton». *Scilly Today*.  Teksten «url» ignoreres (hjelp)
5. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp).
Serberstøtta på Austrått
**Austråttleiren** var en fangeleir som lå på Austrått i Ørland kommune under den annen verdenskrig.

Historie
--------

Fangeleiren ble etablert 7. oktober 1942 da tyskerne ville etablere et forsvar av innløpet til Trondheimsfjorden var Lundahaugen på Ørland utgangspunkt for formålet. Det var jugoslaviske partisaner som ble brukt som slaver til å bygge opp Austrått fort. Mange omkom under byggingen på grunn av utmattelse og deportasjon. 
Forholdene i leiren var elendige. Det var dårlig med mat og klær.

Fluktforsøkene til Sverige
--------------------------

Mange jugoslaviske partisaner rømte fra de elendige forholdene ved leiren de jobbet ved. Med heldig kontakt på Austråttgården hos Kåre Nesset klarte de fleste å rømme og komme i sikkerhet. De ble loset over til i sikkerhet inn mot løypa som bragte dem til Serberhytta ved Rødsjøen før de kunne loses i sikkerhet over til Sverige i mai 1943.

Minnestein
----------

Ved Austråttleiren ble det reist en minnestein over de som jobbet og mistet livet der.

Følgende står på minnestein:
*350 Jugoslaviske partisaner ble her holdt i tysk krigsfangenskap 1942-45. 65 av dem mistet livet her.*

Litteratur
----------

* *Når nøden er størst* av Asbjørn Øksendal (1969)
* *Flukt til friheten* av Cveja Jovanovic (1985)
* *Blodveien* av Cveja Jovanovic (1987)

Eksterne lenker
---------------

* Austrått fort Arkivert 12. august 2013 hos Wayback Machine.

Portal: Andre verdenskrig
**Tore Bøgh** (født 2. april 1924 i Kristiansand, død 2. august 2017 i Cascais i Portugal) var en norsk diplomat, blant annet kjent for sine oppdrag under jugoslaviakrigene.

Biografi
--------

Hans foreldre var handelsmann Christian Bøgh-Tobiassen (1895–1973) og Astrid Thorbjørg Bøgh-Tobiassen (f. Jensen) (1894–1979).

Tore Bøgh var aktiv i motstandsbevegelsen på Sørlandet under krigen. I 1944 ble han arrestert av tyskerne og satt på Grini til krigens slutt.

Etter studier i sosiologi og statsvitenskap i USA, tok han i 1950 Utenriksdepartementets aspirantkurs. Han tjenestegjorde ved den norske militærmisjonen i Berlin, sivilmisjonen i Bonn, generalkonsulatet i London, legasjonen i Rio de Janeiro og ved ambassadene i London og Haag. Han ble utnevnt til byråsjef i Utenriksdepartementet i 1963. I 1967 ble han ambassaderåd ved Norges ambassade i London, med tittel av ministerråd fra 1970.

I 1973 ble han utnevnt til underdirektør i Utenriksdepartementet I 1973 og var fra 1976 ekspedisjonssjef og leder for departementets handelspolitiske avdeling. I 1980 ble han utnevnt til Norges ambassadør til Jugoslavia med sideakkreditering til Bulgaria og Albania. Bøgh var Norges ambassadør til Portugal fra 1988 til han gikk av med pensjon i 1992 og bosatte seg deretter i Portugal.

I 1992 og 1993 ledet han oppdrag for Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa (OSSE) i Kosovo, Sandžak og Vodovodina, fra 1994 til Makedonia.

Utmerkelser
-----------

Tore Bøgh var kommandør av St. Olavs Orden (1987).

Referanser
----------

1. ↑   www.aftenposten.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   archive.li[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *Tore Bøgh* - Nekrolog i Aftenposten 17. august 2017
4. ↑  *Tore Bøgh 70 år 2. april* i NTB tekst den 10. mars 1994.
5. ↑  Digitalarkivet.
6. ↑  Minneside basert på bilder og gravminnedata for Astrid Bøgh-Tobiassen, (09.november 1894 - 10.november 1979), Slekt og Data Gravminnebasen
7. ↑  *Tore Bøgh* i Store norske leksikon.
8. ↑  Stål Talsnes - VG 17. februar 1993: *Tror ikke på krig i Kosovo* - Bøgh sjef for observatørkorpset fra de 52 medlemslandene i Konferansen for sikkerhet og samarbeid i Europa.
9. ↑  Elisabeth Holte: *Balkankonflikten kan dempes* - Aftenposten 14. desember 1992.
10. ↑  Bøghs gruppe skulle blant annet «hindre spredning av væpnet konflikt» i landet (Makedonia), ifølge *Norsk leder av KSSE i Makedonia* (NTB 4. november 1994).
11. ↑  Ifølge Atle M. Skjærstad i *Freden forberedes* i Bergens Tidende, 10. juni 1999, skulle «den norskledede overgangsadministrasjonen, ledet av Tore Bøgh, i tillegg til opprettelsen av hovedkvarteret i Pristina, også skal plukke ut steder der det skal etableres regionale sentra etter mønster av det som er gjort både i Kroatia og i Bosnia».
12. ↑  Kommandører av St. Olavs Orden 1987

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Fangeregisteret

 |
**Jens Paludan-Müller** (født 7. november 1771 i Sorø – død 14. mai 1845 i Aarhus) var en dansk prest og biskop. 

Paludan-Müller tok i 1793 teologisk embedseksamen i København. Han jobbet etter teologistudiet først som lærer og så hovedsakelig som sogneprest ved forskjellige menigheter frem til han i 1830 ble innsatt som biskop i Århus, et embete han hadde frem til sin død i 1845. Som prest var han for at det også kunne predikes i forsamlingshus utenfor selve kirken, noe vi kjenner ifra blant annet bedehus. Han utgav blant annet tre predikensamlinger som ble kalt "Bidrag til Husandagt" (1821-1825). Han var tildelt den kongelige ordenen Kommandør av Dannebrog

Han fikk totalt 9 barn, deriblant dikteren Frederik Paludan-Müller historikeren Caspar Paludan-Müller og presten Jens Paludan-Müller (1813-1899). Merk at det i slekten Paludan-Müller er flere som bærer navnet Jens.

1. 1 2 3  Bricka, Carl Frederik. «637 (Dansk biografisk Lexikon / XI. Bind. Maar - Müllner)». *runeberg.org* **(dansk)**. Besøkt 29. desember 2023.
2. 1 2 3  «Jens Paludan-Müller». *gravsted.dk*. Besøkt 29. desember 2023.
**Jeannette Christensen** (født 6. februar 1958) er en norsk billedkunstner. Hun har utdannelse i grafisk design fra 1978-1979 fra Bergens Kunst- og Håndverksskole og 1979-1982 og 1984-1985 fra Vestlandets Kunstakademi, Bergen. Hun studerte også 1982-1983 ved Ecole Nationale Supérieure des Beaux Arts, Paris.

Hun er professor i billedkunst ved Kunsthøgskolen i Oslo (siden 2010) og har i tillegg undervist ved blant annet Kunsthøgskolen i Bergen og Det Kongelige Danske Kunstakademi. Hennes kunstneriske virksomhet dreier seg om utstillingsvirksomhet, med separatutstillinger ved Museet for Samtidskunst, Henie Onstad Kunstsenter og Kunstnerforbundet. Hun har også en rekke kunstoppdrag i offentlige rom. Fra 2006 har hun Statens garantiinntekt for kunstnere.

Jeannette Christensen har vært styremedlem i Stipendiatprogrammet for kunstnerisk utviklingsarbeid (2010-2014) og medlem i Norsk kulturråds faglige utvalg for henholdsvis billedkunst (2001-2009) og Rom for kunst (2001-2002). Hun er varamedlem for Program for kunstnerisk utviklingsarbeid (2015-2018) og var styremedlem i OCA, Office for Contemporary Art (2001-2004).

Referanser
----------

1. ↑  Arts, Kunsthøgskolen i Oslo | Oslo National Academy of the. «Kunstakademiet - Kunsthøgskolen i Oslo». *www.khio.no*. Besøkt 1. mars 2017.
2. ↑  «Artist/producer: Jeannette%20Christensen | Collection | Nasjonalmuseet». *Nasjonalmuseet* **(engelsk)**. Besøkt 1. mars 2017.
3. ↑  «Kunstnerforbundet». *Kunstnerforbundet*. Arkivert fra originalen 2. mars 2017. Besøkt 1. mars 2017.
4. ↑  «Programstyret | Program for kunstnerisk utviklingsarbeid». *artistic-research.no* **(norsk)**. Arkivert fra originalen 1. desember 2017. Besøkt 1. mars 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** KulturNav
 |
**Stavernsøya** er ei øy i Larvik kommune i Vestfold fylke, beliggende utenfor Stavern. Øyas areal er 360 dekar.

Historie
--------

I seilskutetiden på 1600- og 1700-tallet ble skuter klargjort og tømt for jord (ballast) på Stavernsøya.

Etter 1860 ble det anlagt moloer fra Stavernsøya til Citadelløya og til Torkildsøya. De ble også anvendt av tyskerne under den andre verdenskrig.

Festningshavna i nord var for eksempel basehavn for Peter Wessel Tordenskjold. En trolig forhenværende begravelsesplass eksisterer også på øya. Den er beliggende på sletta på nordsiden av Torkildsøya. Mellom den og Citadelløya ligger ei bukt som bærer navnet «Kjærgårdsbukta» etter at øya ble brukt som gravplass Det heter seg slik at Tordenskjold begravde falne der. En stor bautastein ble oppført på stedet i 1980 til 200-årsjubileet for hans fødsel.

Kikkut
------

Kikkut er toppen av den store kollen. Der har det eksistert såvel blokkhus, vakttårn som utsiktssted i århundrer.

Stavernsodden fyr
-----------------

I 1874 ble Stavernsodden fyr anlagt på østsiden. I 1984 ble fyret automatisert og avfolket. Meteorologisk institutt har tidligere hatt fyret som feriested.

Eiere
-----

Grunnen har Festningsforvaltningen. Citadellet blir forvaltet av Statsbygg. Fyrstasjonen blir eid av Kystverket.

Natur
-----

Dyrelivet på Stavernsøya er fattig, mest på grunn av det lille arealet, og fordi det er så mange mennesker der ofte. Men det lever blant annet fasaner der, frosk, salamander, mus, vånd, mink, gjøk, måke, biller, snegler og andre virvelløse dyr. Det hender at det kommer hubro inn til øya. Det har hendt at elg og rådyr har svømt over, men har svømt tilbake til fastlandet. Hvert år blir det satt ut villsau for å holde nedgroingen der i sjakk, men når sommeren er over blir de hentet inn. Øya er lite dekket av skog, mest på grunn av øya er av granitt, men øya er også dekket av store sletter.

Kilder
------

* *Østlands-Posten* 3. juli 2009. ØP fakta. Stavernsøya.
* Praktfullt på Stavernsøya

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
*For den amerikanske tegnefilmen fra 1969, se Frosty the Snowman (film)*
**«Snømannen Kalle»** (amerikansk originaltittel ***Frosty the Snowman***) er en amerikansk sang skrevet av Walter "Jack" Rollins og Steve Nelson. I likhet med «Bjelleklang» og en rekke andre sanger om vinter, regnes «Snømannen Kalle» for å være en julesang til tross for at julen ikke nevnes i det hele tatt. Sangen ble spilt inn for første gang av Gene Autry and the Cass Conty Boys i 1950 og var skrevet for at Autry skulle gjenta suksessen han hadde hatt da han spilte inn «Rudolf er rød på nesen» og solgte to millioner eksemplarer.

Blant de mange artistene som i årenes løp har gjort coverinnspillinger av «Frosty the Snowman» kan en nevne Nat King Cole, Jimmy Durante, Ella Fitzgerald, Burt Reynolds og The Ronettes.

Norsk versjon
-------------

«Snømannen Kalle» fikk sin best kjente oversettelse til norsk av Arne Bendiksen. Det var også Bendiksen selv med Egil Monn-Iversens orkester som spilte inn sangen på singlen Triola TN-123 og EP-platen *Vintereventyr* (Triola TNEP-1005).

Wenche Myhre spilte inn sangen og ga den ut på albumet *Wenches jul* i 1991.

*Frosty the Snowman* har også blitt dramatisert som tegnefilm. Den handler om en snømann som blir levende.

Referanser
----------

1. ↑  Plateboksen – Arne Bendiksen – Diskografi – EP-er Arkivert 18. november 2011 hos Wayback Machine.

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Trenger oppdatering:** Denne artikkelen eller seksjonen er ikke oppdatert med ny utvikling eller ny informasjon. Du kan hjelpe Wikipedia med å oppdatere den.

**U.S. Space Command** (SPACECOM) er en av USAs militære hovedkommandoer i Department of Defense, etablert i 1985 for å bidra til å institusjonalisere[] bruken av verdensrommet i USAs væpnede styrker. Sjefen for SPACECOM, med hovedkvarter på Peterson Air Force Base i Colorado, fungerte også som øverstkommanderende i den bilaterale amerikansk-canadiske *North American Aerospace Defense Command* (NORAD), og for det meste av tiden i SPACECOMs eksistens også som sjef for U.S. Air Force Space Command[].

Det amerikanske militæret har vært avhengig av satellittkommunikasjon, etterretning, navigasjon, missilvarsling og meteorologiske systemer i konfliktområder minst siden tidlig på 1990-tallet, blant annet på Balkan, i Sydvest-Asia og i Afghanistan.[]

Som en del av et pågående initiativ til å reformere det amerikanske militæret, kunngjorde forsvarsminister Donald Rumsfeld 26. juni 2002 at SPACECOM ville fusjonere med STRATCOM. Forsvarets organisasjonsplan begrenset antall hovedkommandoer til ti, og med opprettelsen av den nye NORTHCOM måtte en hovedkommando legges ned for å opprettholde antallet. Dermed ble SPACECOM slått sammen til en utvidet STRATCOM, som beholdt STRATCOMs navn og fikk hovedkvarter på Offutt Air Force Base i Nebraska.

I desember 2018 besluttet USAs president Donald Trump å reetablere SPACECOM. U.S. Space Command ble offisielt etablert på nytt 29. august 2019 ved en seremoni i det hvite hus.

Referanser
----------

1. ↑  CNN.com
2. ↑  Mehta, Aaron (20. august 2019). «Space Command to launch Aug. 29». *Defense News*. Besøkt 4. mars 2020.

Eksterne lenker
---------------

* HR2810 FY18 - The bill to re-establish the United States Space Command
* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) United States Space Command – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
USAs forsvar |
| --- |
| Forsvarsdepartementet  **·** Den militære sjefsnemndArmédept. **·** Marinedept. **·** Flyvåpendept. |
| Grener | Hæren  **·** Flyvåpenet  **·** Romvåpenet  **·** Marinen  **·** Marinekorpset  **·** Kystvakten | USAs flagg |
| Hovedkommandoer | 

|  |  |
| --- | --- |
| Geografiske | NORTHCOM  **·** SOUTHCOM  **·** CENTCOM  **·** EURCOM  **·** AFRICOM  **·** INDOPACOM  **·** SPACECOM |
| Funksjonelle | CYBERCOM **·** STRATCOM  **·** SOCOM  **·** TRANSCOM |

 |
| Etater | DARPA  **·** DeCA  **·** DCAA  **·** DCMA  **·** DFAS  **·** DHA  **·** DISA  **·** DIA  **·** DLSA  **·** DLA  **·** DSCA  **·** DCSA  **·** DTRA  **·** MDA  **·** NGA  **·** NSA  **·** PFPA |
| Portal:USA  **·** Kategori |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Stengata 6** er en eiendom i enden av Stengata i Moss. Huset fundament er bygget i stein, i likhet med de andre byggene i samme gate.

Stengata
--------

Stengata i Moss er en av de første store gate som ble bygget i byen. Det fikk navnet Stengaden først ettersom at det var den første gaten som ble laget av stein i Moss. Tidligere var de aller fleste gatene bygget på jord og grus, det gjorde at gaten ble et slags fin strøk.

Historie
--------

Stengata 6 ble bebodd av Michal Mortensen på 1800 tallet. Den gang hadde huset matrikk nummer 383b. M. Mortensen jobbet som gassarbeider på Moss gassverk som lå rett ved Stengata 2. dette er det eneste norske gassverket som ble annlagd og drevet av kommunal reigning. Huset ble tvangs auksjonert i 1894. Huset ble kalt kråkereiret siden det bodde så mange der. Michal mortensen jobbet som gassarbeider.

Nyere tid
---------

i 2007 ble huset solgt for 6,5 millioner kr. fra Inger Marie Brynildesen til kanalen eiendom Moss AS. i dag blir eiendomen beobodd av Namra Hayat, Shafa Hayat, Monicha Stensønes.

Mennesker
---------

beboere| registreings år | beboer |
| 1865 | Michael Mortensen |
| 1868 | M. Mortensen |
| 1914 | Helene Nilsen |
| 2023 | Namra Hayat, Shafa Hayat, Monicha Stensønes. |

Byggestil
---------

Husets fundament er bygget på en solid grunnmur konstruert av en holdbar bergart som har stått støtt gjennom flere hundre år. Denne grunnmuren sikrer både stabiliteten til huset og beskytter plankene mot fuktighet. Huset er rektangel formet og har peis og to piper som gir god varme som var viktig når huset ble bygd. Plankene på huset er malt i hvit og oransje takstein. Vinduene i huset har små ruter som er delt opp tre mindre kvadrater øverst og tre stående rektangler nederst. Huset har ingen pyntelister eller detaljer på utsiden.

Referanser
----------
***Alene*** er det tredje albumet til Hanne Krogh. Etter to album på etiketten til EMI Norge, var Hanne Krogh tilbake der hun startet – hos Arne Bendiksens plateselskap. Ole Vidar Lien, som produserte hennes forrige album *Nærbilde*, hadde nå begynt som norsksjef hos Arne Bendiksen A/S, og Hanne Krogh fulgte etter. Det nye albumet fikk tittelen etter en nyskrevet låt av Philip Kruse og Svein Gundersen. 

Den største hiten for Krogh fra dette albumet ble den nederlandske «T Kleine cafe aan de haven», i Dag Frølands språkdrakt kjent som «Levende lys». Fra Sverige hentet hun «Om du en gang kommer fram til Samarkand» av Bergman. Philip Kruse oversatte «Nocturne» til norsk, og Hanne Krogh selv sto for oversettelsen av Olle Adolphsons «Råd til deg og meg». 

I 1982 gikk Vest-Tyskland overlegent til topps i Eurovision Song Contest med «Ein bißchen Frieden», sunget av Nicole. Den tyske 16-åringen spilte selv inn versjoner av vinnermelodien på forskjellige språk som ble gitt ut i de respektive land. Den norske retten fikk Hanne Krogh, og spilte inn «Litt mere frihet» som ble enormt populær og fikk mye radiospilling sommeren 1982. Representanter fra tysk platebransje falt pladask for «Jeg er glad i deg», og det ble lagt planer om å lansere Hanne Krogh i Tyskland med nettopp denne som singel. Men utlandet fristet ikke nok til at hun ville ofre all den tid og energi som følger med en slik satsing. Hun konsentrerte seg om hjemmemarkedet, og fikk maksimal uttelling i første uken av 1983. Da ble tittelsporet «Alene» testet på Norsktoppen og gikk rett til topps.

I tillegg ble hun kåret til årets kvinnelige artist av Dagbladet. Platen ble bestselgende i sin sjanger i Norge, og hun fikk utdelt sølvplaten for 25 000 solgte eksemplarer. Platen lå 8 uker på VG-lista, med 13.-plass som beste plassering.

Sporliste
---------

1. «Litt mere frihet» («Ein bißchen Frieden») (Ralph Siegel/Philip A. Kruse)
2. «Jeg er glad i deg» (Ives Martin/Gerard Presgurvic/Philip A. Kruse)
3. «Råd til deg og meg» (Olle Adolphson/Hanne Krogh)
4. «Levende lys» (P.Karter/Dag Frøland)
5. «Publikum er gått hjem» (Nissa Nyberget/Lars Mjøen)
6. «Om du en gang kommer fram til Samarkand» (T.Bergman/Magnus Nielsen)
7. «Alene» (Svein Gundersen/Philip A. Kruse)
8. «Du har en venn» («You've Got a Friend») (Carole King/Geirr Lystrup)
9. «Alene og litt romantiker» (Ketil Stokkan)
10. «Annikens sommer» (Benny Borg)
11. «Nocturne» (Evert Taube/Philip A. Kruse)

Andre medvirkende
-----------------

* Innspilt i Roger Arnhoff Studio og AB Recording Studio
* Teknikere: Ola Johansen, Roar Vangen, Rolf Kjernet
* Produsent: Ole Vidar Lien
* Arrangør: Pete Knutsen
* Tangentinstrumenter, gitar: Pete Knutsen
* Bass: Terje Methi
* Trommer: Thor Andreassen
* Fløyte: Johan Bergli
* Design: Terje Jenssveen
* Foto: Finn Rolsdorph
* Makeup: Maya
* Kor: Kari Gjærum, Shari Gerber Nilsen, Hege Schøyen, Pete Knutsen, Svein Gundersen

Utgivelser
----------

* 1982 LP/MC AB Records AB 4001

Referanser
----------

1. ↑  VG-lista: Hanne Krogh

Kilder
------

* Hanne Kroghs nettsted
**Cishoutempelets pagode** (kinesisk: 慈寿寺塔, pinyin: *Císhòu Sì Tǎ*), opprinnelig kjent som **Yong'anwanshou-pagoden** (永安万寿塔, *Yǒng'ān Wànshòu Tǎ*), er en kinesisk pagode fra 1500-tallet av stein og teglstein. Den ligger inntil det buddhistiske Cishoutempelet i Balizhuang («de åtte Lis landsby»), en forstad til Beijing i Kina. Pagoden er oktogonal av form, og om lag 50 m høy, med rike utskjæringer, tretten lag av møner og et lite tårn. 

Cishoupagodaen ble bygd i 1576 under Ming-dynastiet (1368–1644), på oppdrag av enkekeiserinnen i den unge Wanli-keiserens (1572–1620) tidlige regjeringsår. Cishoupagoden var inspirert av en nokså lik pagode, Tianningtempelets pagode utenfor Guang'anmen i Beijing. 

Stilen på mønene ligner pagoder som ble reist under Liao-dynastiet og Jin-dynastiet. Selv om det omliggende Cishoutempelet er blitt ødelagt, står den opprinnelige Ming-pagoden uskadet, om enn tydelig merket av tidens tann, ikke minst ved svært synlige skader på relieffene på den ytre fasaden.

Teglstensfundamentet er formet som en sumerupidestall og er dekorert med relieffer av Buddha, lotusblader og annet. Øvre del av pagoden har avbildninger av kinesiske musikkinstrumenter som for eksempel guqin. Stilistiske *dougong*-støtter – som er vanlige i kinesiske trebygg – er utskåret mellom pagodens etasjer.

Litteratur
----------

* 张明义，王立行，段柄仁主编；宋惕冰（卷）主编；北京市地方志编纂委员会编. 北京志·文物卷·文物志. 北京: 北京出版社. 2006-03-01: 784. ISBN 7-200-04939-5.