recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Brødrene ombord USS «Juneau»: Fra venstre mot høyre: Joseph, Francis, Albert, Madison and George Sullivan
**The Sullivan brothers** var fem søsken som alle ble drept i krigshandlinger under eller eller i løpet av en kort periode etter senkingen av den lette krysseren USS Juneau (CL-52), fartøyet som de alle var utstasjonert på, den 13. november 1942, under den andre verdenskrigen.

Sullivan-brødrene, ble født i Waterloo, Iowa, og var sønner av Tom og Alleta Sullivan. De var: 

* George Thomas Sullivan (født 14. desember 1914)
* Francis «Frank» Henry Sullivan (født 18. februar 1916), var livbåtfører.
* Joseph «Joe» Eugene Sullivan, 24 (28. august 1918)
* Madison «Matt» Abel Sullivan (født 8. november 1919)
* Albert Leo Sullivan, (født 8. juli 1922)

The Sullivans Brothers vervet seg samtidig den 3. januar 1942, med fastsettelse av at de fikk jobbe sammen i militæret. Sjøforsvaret hadde en regel som sa at søsken skulle utstasjoneres sammen, men denne regelen ble ikke strengt håndhevet. George og Frank hadde tjenestegjort i marinen før, men deres brødre hadde ikke det. Alle fem ble tildelt oppgaver på den lette krysseren USS Juneau.

USS Juneau deltok i en rekke sammenstøt i de neste månedene lange Guadalcanal i august 1942. Tidlig om morgenen den 13. november 1942, under det sjømillitære slaget ved Guadalcanal, ble USS Juneau truffet av en japansk torpedo og tvunget til å trekke seg tilbake. Senere samme dag ble skipet truffet av en ny torpedo fra den japanske ubåten I-26. Torpedoen traff trolig det tynt pansrede området i nærheten av ammunisjonslageret og skipet eksploderte og sank meget raskt.

Omtrent 100 personer av mannskapet på USS Juneau hadde overlevd torpederingen og ble liggende å flyte i vannet. Men de andre amerikanske skipene som var utstasjonert i nærheten mente at det var for risikabelt å lete etter overlevende. Derfor ble det ikke gjennomført søk etter mulige overlevende før mange timer senere, da de mente at situasjonen var trygg nok.

Åtte dager etter senkingen, var ti overlevende funnet og de ble hentet opp fra vannet. De overlevende av mannskapet fortalte at Frank, Matt og Joe Sullivan døde momentant da torpedoen traff skipet. Albert druknet den neste dagen, og George overlevde i fire eller fem dager etter senkingen av skipet. The Sullivan brothers ble kort omtalt i filmen *Redd menig Ryan* fra 1998. 

Portal: Andre verdenskrig
**Portage** er et pakkesystem som opprinnelig ble skapt for linuxdistribusjonen Gentoo Linux og som også er brukt av Chrome OS, Sabayon Linux, Funtoo Linux og flere. Portage bygger på konseptet om ports collections i Berkeley Software Distribution (BSD). Gentoo er noen ganger omtalt som en *meta-distribution* på grunn av den ekstreme fleksibiliteten til Portage, som gjør det operativsystem-uavhengig. Gentoo/Alt-prosjektet er knyttet sammen med bruk av Portage i andre operativsystemer, som for eksempel frie avarter av BSD, macOS og Solaris. Den mest kjente implementasjonen er prosjektet Gentoo/FreeBSD.

Se også
-------

* APT
* dpkg
* RPM Package Manager

Referanser
----------

1. ↑  «About Gentoo». *gentoo.org*. Besøkt 23. august 2019.
2. ↑  My Workstation OS: Gentoo | Tom Chance's website Arkivert 8. juli 2009 hos Wayback Machine. Arkivert 2009-07-08 hos Wayback Machine
3. ↑  Daniel Robbins (10. oktober 2002). «Gentoo Linux Reloaded - O'Reilly Media». Besøkt 27. mai 2015.
4. ↑  «OSNews.com». Besøkt 27. mai 2015.
Sykkel er eksempel på løsøre
**Løsøre** er en betegnelse for alle gjenstander som ikke er fast eiendom. Løsøre kan derfor eksempelvis være ting som hører hjemmet til; som sykler, treningsutstyr eller verktøy. Sikring av rettigheter i løsøre kan skje ved at disse registreres (tinglyses) i Løsøreregisteret. Dette skjer på den måten at rettigheter og heftelser blir registrert på den fysiske eller juridiske personen som har eiendomsretten til tingen. Pantsetting av løsøre vil normalt bare kunne skje ved overlevering (håndpant), men det gjelder visse unntak fra dette. Blant annet kan visse former for løsøre som kan registreres i et realregister, pantsettes ved at panteretten registreres på eiendelens blad i dette registeret. Slike registre, som fungerer omtrent som ved tinglysing av fast eiendom, finnes i Norge for skip, skip under bygging og luftfartøyer. Enkelte andre former for løsøre kan pantsettes sammen med den faste eiendommen de er tilknyttet, blant annet gjelder dette driftstilbehør av forskjellig slag. Et tredje unntak fra hovedregelen om overlevering er reglene om salgspant. 

Kjøpsloven av 1988 gjelder løsøreomsetning.

Eksterne lenker
---------------

* Tinglysing i Brønnøysundregistrene
* Kjøpsloven
* Lov om pant

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
***Løvebakken*** var et norsk humorprogram som gikk på NRK1 fra 2002 til 2012. Programmet ble ledet av Guri Heftye den første tiden, deretter av Øystein Bache. Programmet var lagt opp som en politisk selskapslek med innslag av teatersport der det ble harselert med aktuelle politiske tema og norsk politikk generelt. Det var fire paneldeltakere fordelt på to lag. Det ene laget skulle representere det blå partiet mens de andre skulle representere det røde partiet hvorpå de skulle komme med argumenter for sitt syn. Det bærende elementet i programmet var de kvikke hodene til deltakerne og deres desperate forsøk på å løse oppgaver de ikke var forberedt på. Programmet var basert på det britiske programmet *If I Ruled the World* som gikk fra 1998 til 1999. Serien ble først sendt på tirsdagskveldene, fra 2006 på lørdagskvelder.

Serien ble kåret til beste forestilling på tv/film under Komiprisen 2007 og 2010.

Premieren ble sett av 375 000 seere. 2007-sesongen ble i snitt sett av 465 000.

Panel
-----

Fram til 2011 bestod panelet av to faste lag bestående av med Espen Beranek Holm, Jan-Paul Brekke, Kari Slaatsveen og Pernille Sørensen som faste paneldeltakere, og med Kim Haugen og Helén Vikstvedt som vikarer. Deretter vekslet ni komikere på å være paneldeltakere: Jan-Paul Brekke, Espen Beranek Holm, Kim Haugen, Nils Petter Mørland, Andreas Tønnesland, Veslemøy Mørkrid, Kristine Riis, Kristin Jess Rodin og Cecilie Steinmann Neess.

Referanser
----------

1. 1 2  «Politisk selskapslek på NRK». NRK. 26.8.2002. Besøkt 4. oktober 2016.
2. ↑  «Løvebakken kårer valgets vinner». *arkiv.nrk.no*. 2009. Besøkt 4. oktober 2016.
3. ↑  «Politisk humor skal redde NRK-lørdagen». *kampanje.com*. 2006. Besøkt 4. oktober 2016.
4. ↑  «Stor oppgang for Løvebakken». *kampanje.com*. 2002. Besøkt 4. oktober 2016.
5. ↑  «NRKs sparekniv rammer Løvebakken». *kampanje.com*. 2007. Besøkt 4. oktober 2016.
To løvblåsere av merket Stihl.
**Løvblåser** er et hageredskap som kan ha bensinmotor eller elektromotor. Bensindrevne løvblåsere har som regel totaktsmotor, men finnes også med 
firetaktsmotor. Løvblåsere kan brukes til å blåse løv og avfall inn til veikanten 

Det kan bestå av en liten Briggs & Stratton motor som driver en sentrifugalvifte som leverer en kaftig luftstrøm. Apparatet er montert på en bæremeis som operatøren bærer på ryggen.

Luftstrømmen føres ut gjennom en fleksibel slange, ca. 10 mm i diameter, og gjennom et en meter langt munnstykke som operatøren styrer. Det finnes også varianter hvor operatøren holder apparatet i hånden, som f.eks, Stihls håndholdte løvfjernere.

Når peratøren skal rydde en park blåser han det visne løvet i rakner, eller rekker hvor det senere samles opp og kjøres vekk for kompostering.

Man bør bruke hørselvern når man driver med løvblåser slik at man ikke skader hørselen sin.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Leaf blowers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Hageredskaper |
| --- |
| Hånd verktøy | 
* Averruncator
* Øks
* Lauvkniv
* Broadfork
* Daisy grubber
* Priklepinne
* Greip
* Grafter
* Grass shears
* Grass Stitcher
* Grev
* Homi
* Hori hori
* Kirpi
* Greinsaks
* Machete
* Mattock
* Hakke
* Høygaffel
* Post hole digger
* Potting bench
* Rosesaks
* Rive
* Såld
* Ljå
* Shovel
* Sigd
* Spade
	+ Loy
* Trowel
* Vandkande
* Weeder
* Trillebår
* Navar

 |
| Manual or powered | 
* Grubber
* Dethatcher
* Earth auger
* Edger
* Hekksaks
* Lawn aerator
* Gressklipper
* Lawn sweeper
* Plog

 |
| Elektroniskeverktøy | 
* Ryddesag
* Motorsag
* Hageslange
* Vannspreder
* Løvblåser
* Gresstrimmer

 |
**Timiș**, eller **Tamiš**, (rumensk: *Timiș*, serbisk: Тамиш – *Tamiš*, tysk: *Temesch* ungarsk: *Temes*) er en 359 km lang elv i Romania og Serbia. Elvens kilde er Semenicfjellene, sør i Karpatene i Caraș-Severin fylke i Romania. Herfra renner den i en stor bue nordover og munner ut i Donau nær Pančevo, nord i Serbia.

I antikken ble elven kalt Tibiscus og Tibisis.

Geografi
--------

Timiș er 359 kilometer lang og av disse løper 241 kilometer gjennom rumensk og 118 kilometer gjennom serbisk territorium. Elven har et nedbørfelt på 10 280 km², hvorav 7 310 km² i Romania og 2 970 km² i Serbia. 

Elven oppstår i innsjøen Trei Ape der elvene Brebu, Grădiștea og Semenic møtes. Deretter flyter den gjennom den historiske regionen Banat. 

I regntunge perioder fører elven ofte til flom i Banat. Flommen i 2005 rammet særlig hardt da landsbyene Boka og Jaša Tomić fikk store skader. I april 2005 ble elven målt 844 cm over normalt nivå, det høyeste som er målt i elven. Våren 2007 startet arbeidet med å lage diker langs elvebredden.

Den nedre delen er elven kanalisert og på de siste 53 km før munningen, er det mulig å drive skipsfart. Den viktigste havnen er industribyen Pančevo. 

Elvens opprinnelige utløp i Donau var ca. 40 kilometer lengre nordvest, mellom landsbyene Čenta og Surduk. Karaškanalen er dagens navn på det tidligere elveløpet. Landet mellom kanalen, elvens nye utløp og Donau kalles Pančevački Rit. Det 400 kvadratmeter store våtmarklandslapet var stadig utsatt for oversvømmelser, men er siden den andre verdenskrigen drenert og mer enn halvparten av det er nå produktivt landbruksområde.

Byer langs elven
----------------

De største byene langs elven er Caransebeș og Lugoj i Romania. Timiș rant tidligere gjennom byen Timișoara som den også ga navn til, men har etter reguleringene på 1800-tallet fått et løp lengre øst.

Referanser
----------

1. 1 2 3  «Danube River Basin District Part A - Roof report» (PDF). icpdr. 2004. s. 12. Arkivert fra originalen (PDF) 6. oktober 2016. Besøkt 13. februar 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Timiș River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Donau |
| --- |
| Land | Tyskland • Østerrike • Slovakia • Ungarn • Kroatia • Serbia • Romania • Bulgaria • Ukraina • Moldova | Kart over Donau |
| Byer | Donaueschingen • Ulm • Ingolstadt • Regensburg • Passau • Linz • Wien • Bratislava • Győr • Komárno • Esztergom • Budapest • Baja • Vukovar • Ilok • Bačka Palanka • Novi Sad • Beograd • Smederevo • Drobeta Turnu Severin • Vidin • Ruse • Brăila • Galați • Tulcea |
| Sideelver | Iller • Lech • Regen • Isar • Inn • Enns • Morava • Rába • Váh • Hron • Ipeľ • Drava • Tisza • Sava • Timiș • Velika Morava • Jiu • Iskăr • Olt • Osam • Jantra • Vedea • Argeș • Ialomița • Siret • Prut |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
*Det finnes også en filippinsk matrett ved navn karekare.*

**Karekare** er en liten hyttelandsby i det nordlige New Zealand, like ved stranden som bærer samme navn. Stranden ligger 35 kilometer vest for Aucklands bykjerne og sør for den større landsbyen Piha.

Karekare er et populært reisemål for aucklandere om sommeren. Til tross for dette har området bevart mye av sin naturskjønnhet og isolasjon. Veien som fører dit er smal og ble kun nylig asfaltbelagt. Livreddere er på vakt i sommerhalvåret.

Det verdenskjente newzealandske bandet Crowded House lagde i 1993 albumet *Together Alone* der en av sangene, «Karekare», beskrev nettopp stranden. Mye av albumet ble også lagd av bandet mens de leide en liten hytte der. Karekare vil også synes kjent for de som har sett filmen *The Piano*, som hadde flere scener fra stranden.

Sør for Karekare ligger Whatipu, mens vi i nord finner Piha.

Referanser
----------

1. ↑  .

Eksterne lenker
---------------

* Karekare webside
* Fotografier av naturen rundt Waitakere City

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Et basketballag under timeout
**Timeout** er i idrettens verden en stopp i spillet. Med timeout refereres det vanligvis til at laget (typisk treneren) ber om en timeout en såkalt *team timeout*, fordi det er et lag (engelsk: *team*) som ber om en pause, så de kan snakke om taktikk eller treneren kan forsøke å inspirere laget.
En timeout kan også av ulike årsaker tas av dommere, *dommertimeout*, eller det kan i enkelte sporter være en *TV-timeout* for at kommersiell TV kan sende reklame.

Opplisting av timeoutregler etter sport
---------------------------------------

### Håndball

I håndball varer en team-timeout i ett minutt (nøyaktig 60 sekunder). I en kamp, kan ett lag ta timeout én gang i omgangen. Neste omgang kan de ta en ny timeout. Til sammen kan det maksimalt fire timeouter i en kamp, dersom begge lag benytter dette fullt ut. En forutsetning for å ta timeout, er at laget må ha ballen i eget spill. Det er ikke mulighet til å ta timeout dersom motstanderlaget fører ballen.

I enkelte større turneringer opereres det med maksimalt tre timeouts pr lag pr kamp, og aldri mer enn to timeouts fra samme lag pr omgang. Blant annet var det tilgang til å ta ut tre timeouts pr lag under Håndball-EM 2018 som foregikk i Tyskland. []

### Innebandy

I innebandy har hvert lag rett til å kreve en time-out.
Time-out kan kreves når som helst, også ved mål og straffeslag, unntatt ved straffeslag etter forlenget spilletid, men bare av lagkapteinen eller en av laglederne. Time outen starter på dommernes signal når lagene er ved innbyttesonene sine og når dommerne er framme ved sekretariatet. Etter 30 sekunder gir Dommerne signal om at timeout er slutt. Etter en timeout fortsetter spillet etter den situasjonen som stoppet spillet.

Referanser
----------

1. ↑  «Håndball: Fortolkninger til Spillereglene (regel 2.10)». *www.handball.no*. Besøkt 11. desember 2018.
2. ↑  Spilleregler for innebandy - Regel 202

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**Thomas Obediah Chisholm** (født 29. juli 1866 nær Franklin i Kentucky, død 29. februar 1960 i Ocean Grove, New Jersey) var en amerikansk metodistprest og forfatter.

Biografi
--------

Chisholm gikk på en liten landsens skole som barn, han ble selv lærer på skolen da han var 16 år. Han skrev i den lokale avisa, *The Franklin Favorite* og ble medredaktør der bare 21 år gammel. Noen år senere ble han redaktør av *Pentecostal Herald* i Louisville. I 1903 ble han ordinert til metodistprest. Han hadde tjeneste som metodistprest i Scottsville, Kentucky, men det ble bare en kort periode, for han ble syk. Sammen med sin familie flyttet han til en farm i Winona Lake, Indiana hvor han tok vanlig arbeid. Senere ble han forsikringsagent og flyttet i Vineland, New Jersey i 1916.

Chisholm skrev over 800 dikt, mange av dem fikk melodier og ble brukt som sanger. Mest kjent er nok *Great is Thy faithfulness*, oversatt til norsk: Stor er din trofasthet, som han skrev i 1923.

Utvalgte sanger
---------------

1. All Things Work Together for Good (© 1935)
2. Bring Christ Your Broken Life (© 1935)
3. Christ Is Risen from the Dead (© 1940)
4. Great Is Thy Faithfulness (© 1923)
5. He Supplieth All of My Need
6. He Was Wounded for Our Transgressions (© 1941)
7. I Want to Be Like Jesus (© 1945)
8. Jesus Only
9. Jesus the hope of the World
10. Listen While I Tell (© 1933)
11. Living for Jesus
12. A New Creature
13. Not Under Law, but Under Grace
14. O to Be Like Thee!
15. Only in Thee
16. The Prodigal Son
17. Trust in the Lord
18. What Would We Do Without Jesus? (© 1935)
19. Yonderland

Referanser
----------

1. ↑   Carnegie Hall linked open data, Carnegie Hall agent-ID 1022932, besøkt 2. mai 2022[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Chisholm hos Cyberhymnal

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** Hymnary
 |
Animasjon av en skissert Newcomen dampmaskin.  
– Damp vises i rosa, vann i blått.  
– Ventilene vises rød for stengt og grønn for åpen.
**Thomas Newcomen** (født 12. februar 1663, døpt 24. februar 1664, død 5. august 1729) var en britisk oppfinner som ofte blir kalt den industrielle revolusjons far. I 1712 bygde han, sammen med sin forretningspartner Thomas Savery, en atmosfærisk dampmaskin beregnet på å pumpe vann ut av gruver. Maskinen ble senere forbedret av James Watt.

Utviklingen av Newcomens dampmaskin
-----------------------------------

Da Newcomen begynte å utvikle sin maskin, gjorde han det fordi han var interessert i mulighetene for å bruke dampkraft til å pumpe vann opp av gruvene. Dette gjaldt særlig gruvene i Cornwall i Sør-England slik at de ikke skulle bli oversvømt. Før dampmaskinen ble vannpumpene drevet av hester, og dette ble vanskelig i gruvedriften. Lik Savery brukte Newcomen Papins ideer om å lage undertrykk i en sylinder. Systemet fungerer slik at tyngden av pumpesystemet trekker stempelet opp. Samtidig fylles sylinderen under stempelet med damp. Når stempelet når sitt toppunkt, slippes det vann inn i sylinderen. Derved kondenseres dampen og trykket i sylinderen faller. Det utvendige atmosfæretrykk presser derved stempelet ned og samtidig gir arbeidsslag til pumpa. Når stempelet når bunnen, slippes kondensvannet ut og syklusen repeteres. Thomas var 23 år da han oppfant dampmaskinen. Han døde 66 år gammel.

Referanser
----------

1. ↑   www.britannica.com[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Thomas\_Newcomen[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6hn5gxt, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Deutsche Biographie **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Svartvinget hårmygg** (*Bibio ferruginatus*) er en art av mygg som tilhører familien hårmygg (Bibionidae). Denne arten er vanlig i Mellom-Europa, men er bare funnet to – tre ganger i Norge. Den er mørk på farge og kan kjennes på de mørkt sotede vingene og på at kroppen har en rødaktig glans.

Utseende
--------

En nokså liten (kroppslengde 5 – 7 mm), tettbygd, mørk hårmygg. Vingene er ganske mørkt røykfargede, spesielt hos hunnen. Kroppen virker svart på levende dyr, men døde eksemplarer i samlinger blekner gjerne til en rustrød farge, spesielt hunnene. Antennene har ti ledd. Hannen er helt svart, med delvis lyse hår på bakkroppen. Hunnen har svarte bein. Larven er ubeskrevet.

Levevis
-------

Arten forekommer særlig knyttet til dyrket mark og hager. De voksne myggene flyr i juni.

Utbredelse
----------

Arten finnes over det meste av Europa, men er sjelden tallrik. I Norge er den bare funnet to – tre ganger på Østlandet.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* orden Tovinger, Diptera
	+ underorden Mygg, Nematocera
		- overfamilie **Bibionoidea**
			* familie Hårmygg, Bibionidae
				+ **Svartvinget hårmygg**, *Bibio ferruginatus* (Linnaeus, 1767)

Referanser
----------

1. ↑  «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 9. mars 2021. Besøkt 9. mars 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *svartvinget hårmygg* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *svartvinget hårmygg* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *svartvinget hårmygg* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *svartvinget hårmygg* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *svartvinget hårmygg* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Bibio ferruginatus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
Denne artikkelen omhandler kvinnenavnet Svea.  For andre betydninger, se Svea.
**Svea** er et kvinnenavn med svensk opphav, og er siden slutten av 1600-tallet, i form av Moder Svea, brukt som et symbol for landet Sverige.

Det tidligste belegget for at Svea begynte å brukes som fornavn er fra 1818 og kan høre sammen med Esaias Tegnérs dikt med dette navn fra 1811. Svea var populært tiårene før og etter forrige århundreskiftet da navnet formodentlig tilhørte 20-på-topp. De senere tiårene på 1900-tallet fikk kun enkelte piker i hvert årskull navnet som det som på svensk kalles tilltalsnamn. Århundreskiftet har muligvis innebåret et vendepunkt, og navnet er nå atter på vei oppover i topplistene.

Den 31. desember 2012 fantes det totalt 10 998 personer i Sverige med navnet, hvorav 5 262 med det som tiltalenavn. Året 2009 fikk 187 piker navnet, som gav Svea plass 71 på listen over de 100 vanligste tiltalenavnene på piker 2009.

Navnedag: i Sverige den 2. januar (siden 1901), i Svensk-Finland den 14. august.

Referanser
----------

1. 1 2  ISBN 91-7227-292-9
2. ↑  Statistiske Sentralbyråets
3. ↑  Statistiske Sentralbyrået

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Slovenias flagg Slovenia |
| Snøbrett |
| Junior-VM i snøbrett |
| Sølv | Snow Park 2010 |  Slopestyle |
| Sølv | Cardrona 2010 |  Big Air |

**Urška Pribošič** (født 26. juli 1990 i Jesenice) er en snøbrettkjører fra Slovenia. Hun deltok i slopestyle under Vinter-OL 2022 i Beijing, der hun kom på 24.-plass. Hun kom på andreplass i big air sammenlagt i Europacupen i snøbrett 2006/07, og fikk sølv i big air og slopestyle under Junior-VM i snøbrett 2010.

Idrettskarriere
---------------

Pribošič kom på fjerdeplass i snowboardcross i det slovenske mesterskapet i snøbrett i 2006 og 2007. I Europacupen i snøbrett 2006/07 kom hun på andreplass i big air og femteplass i slopestyle. Hun deltok i Junior-VM i snøbrett 2007, og kom der på niendeplass i big air og 33.-plass i snowboardcross. Hun kom på 12.-plass i big air under Europacupen i snøbrett 2007/08, tredjeplass i Europacupen i snøbrett 2008/09 og fjerdeplass i Europacupen i snøbrett 2009/10.

Hun deltok i Junior-VM i snøbrett 2010, og fikk der sølv i big air og i slopestyle. Begge disse øvelsene ble vunnet av Enni Rukajärvi fra Finland. Under Vinteruniversiaden 2010 kom hun på 21.-plass i halfpipe. Den 26. februar 2012 debuterte hun i verdenscupen, med en niendeplass i slopestyle i Stoneham i Canada, og hun kom på niendeplass i slopestyle totalt i Verdenscupen i snøbrett 2011/12. Under VM i snøbrett 2013 kom hun på 26.-plass i slopestyle, og under VM i snøbrett 2015 kom hun på sjetteplass i big air og 16.-plass i slopestyle. Verdenscupen 2014/15 ble hennes beste verdenscup hittil, der hun kom på åttendeplass totalt, i Overall Park&Pipe.

Under VM i snøbrett 2017 kom hun på 32.-plass i big air, og under VM i snøbrett 2019 kom hun 18.-plass i slopestyle.

Under Vinter-OL 2022 kom hun på 24.-plass i slopestyle, som eneste deltaker fra Slovenia.

Sammenlagtplasseringer i verdenscupen
-------------------------------------

| Sesong | Sammenlagt P&P | Slopestyle | Big Air |
| --- | --- | --- | --- |
| Poeng | Plass | Poeng | Plass | Poeng | Plass |
| 2011/12 | 290 | 35. | 290 | 9. | - | - |
| 2012/13 | 450 | 40. | 450 | 12. | - | - |
| 2013/14 | 300 | 64. | 300 | 32. | - | - |
| 2014/15 | 1460 | 8. | 740 | 10. | 720 | 6. |
| 2015/16 | 780 | 31. | 520 | 19. | 260 | 16 |
| 2016/17 | 1020 | 36. | 648,80 | 28. | 730 | 22. |
| 2017/18 | 580 | 53. | 20 | 57. | 560 | 24. |
| 2018/19 | 1470 | 19. | 270 | 27. | 1200 | 6. |
| 2019/20 | 1370 | 26. | 440 | 22. | 930 | 12. |
| 2020/21 | 3 | 69. | - | - | 3 | 28. |

Referanser
----------

1. 1 2   www.olympedia.org[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  Olympics.com - *Urska Pribosic* Arkivert 8. februar 2022 hos Wayback Machine. besøkt 8. februar 2022.
3. ↑  FIS - *Urska Pribosic - Europa Cup Standings*, besøkt 8. februar 2022.
4. 1 2  FIS - *Urska Pribosic - Results*, besøkt 8. februar 2022.
5. ↑  FIS - *Urska Pribosic - World Cup Standings*, besøkt 8. februar 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Urška Pribošič – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Urška Pribošič – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Urška Pribošič – FIS (snøbrett) Rediger på Wikidata
En tysk skarpskytter som skyter en K98k-rifle med ZF41-kikkert.
**Zielfernrohr 41** (**ZF41**) er et kikkertsikte med 1.5 ganger forstørrelse som ble produsert i Tyskland under andre verdenskrig fra 1941 til 1945. Siktet ble hovedsakelig brukt på karabiner 98k-rifler av skarpskyttere i geværlag. 

Mange rene skarpskyttere mislikte imidlertid siktet, ettersom 1.5x ble ansett som for lav forstørrelse til effektiv måloppdagelse på lang avstand. I tillegg var det utfordringer knyttet til lang øyeavstand og dårlig ytelse under vanskelige lysforhold. ZF41 ble brukt av tyske skarpskyttere tidlig på østfronten, men etterhvert gikk mange tyskere over til kikkerter fra erobrede sovjetiske våpen eller sivile kikkertsikter.

Opprinnelig var det planlagt at alle tyske avdelinger skulle utstyres med ZF41. Ved slutten av krigen hadde det blitt produsert med enn 100 000 eksemplarer av ZF41. Om lag 3000 ble merket som ZF40, om lag 29 000 ble merket som ZF41, og resterende kikkerter ble merkket med ZF41/1 fra fabrikk. ZF40 og ZF41-kikkerter som kom tilbake for service eller reparasjon ble også merket om til ZF41/1.

På 1950-tallet tok det norske forsvaret i bruk ZF41-kikkerter som hadde havnet i Norge under krigen. Disse ble brukt på en liten mengde Heimeverns-Mauser M/98k F1.

Bruk på andre rifler
--------------------

Et lite antall ZF40-kikkerter ble testet for Gewehr 41(m) og 41(w).[]

Et lite antall ZF41/1-kikkerter ble testet for MP 43/MP 44/Stg 44 og FG-42, men man gikk heller over til å bruke ZF4-sikter på disse.

Det ble også produsert en liten mengde av prototyper av G33/40 med ZF41. Disse ble fotografert for å tas med i ZF41-manualen i 1942, men Brno-fabrikken la om produksjonen til K98k i 1943. Totalt ble det produsert rundt 350 til 400 stykk G33/40-rifler med kikkertsikte.[]

Andre kikkertsikter fra samme tidsperiode
-----------------------------------------

* ZF39, tysk sikte
* ZF4, tysk sikte med 4 ganger forstørrelse
* PU, sovjetisk sikte med 3.5 ganger forstørrelse
* M81, M82 og M84, amerikanske sikter brukt på Garand (M1D, M1C) og 1903A4

Referanser
----------

1. ↑  «Karabin - M/98k F1 Z.F. 41 - Bolt». *www.kvf.no*. Besøkt 13. oktober 2020.
2. ↑  ZF4 - Claus Espeholt's G43 - MP44 collectors Service
3. ↑  Fulton Armory FAQ: On the M1D and M84
Zabaglione
**Zabaglione** er en tykk saus, som spises som dessert. Den kan spises varm eller kald, og serveres ofte sammen med ferske fiken. Inneholder ofte vin.

Historie
--------

Den italienske adelsmannen Giovan Paolo Baglioni, med tilnavnet «Zvan Bajoun», sto dagen før et viktig slag uten mat til sine soldater. Han sendte ut soldater for å lete etter mat, og de kom tilbake med litt egg, en skvett vin, villhonning og urter. Bajoun ga ordre om at de skulle vispe det godt sammen og koke det. Soldatene hans spiste og kunne gå mette til sengs. Dagen etter kjempet de med stor glød og energi, og de vant slaget. Da soldatene ble spurt hvor de hentet denne styrken fra, svarte de «zvanbajoun» – et ord som gjennom tiden har utviklet seg til zambajoun, zabajoun, zabajone, zabaglione, og sabayonne (Frankrike).[] Det er, i enkelte områder, vanlig å gi denne «drikken» til nygifte om morgenen etter bryllupsnatten – for å gi dem kreftene tilbake.[]

Oppskriften har forandret seg noe gjennom tidene. Der man før brukte sukker bruker man nå honning, og man bruker marsala (en mørk hetvin som lages i den vestlige delen av Sicilia, nær byen Marsala) istedenfor urter. Den serveres med frisk frukt eller bær som passer sammen – for eksempel mango, fersken og bringebær.

Mot slutten av 1800-tallet ble en variant ved navn gogol-mogol populær blant russiske aristokrater. Retten kom formodentlig med en fransk kokk til St. Petersburg.

Se også
-------

* Sabayonne

Referanser
----------

1. ↑  Waldemar Ternes, Alfred Täufel, Liselotte Tunger, Martin Zobel (2005). *Lebensmittel-Lexikon* (4. utg.). Hamburg: Behr. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
2. ↑  Alan Eaton Davidson. *The Oxford Companion to Food* (3 utg.). New York: Oxford University Press.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** TasteAtlas
 |
**ZIP** er et komprimerings- og arkiveringsfilformat. En ZIP-fil inneholder en eller flere filer som blir satt sammen for å spare diskplass eller for å lagre filene *som de er*, noe man ønsker når man for eksempel tar sikkerhetskopi eller til et rent arkiveringsformål.

Algoritmen som Zip anvender heter *Deflate*. Den bruker både LZSS-algoritmen (en variant av LZ77-algoritmen) og Huffman-koding.

Formatet ble utviklet av Phil Katz og het da PKZIP. Idag finnes det mengder av program som bruker zipformatet, blant annet ZipGenius, WinZip, PeaZip og 7-Zip. Flere har integrert formatet i sine operativsystemer, blant annet Microsoft og Apple.

Ved store filer, som for eksempel film, kan enkelte program dele filen opp i flere mindre zip-filer, som så blir satt sammen igjen når en dekomprimerer filene. Dette kan være nyttig ved lagring i filsystemer som FAT32, som har en relativt lav maksgrense for filstørrelser.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
**UNPF**, formelt **United Nations Peace Forces**, var hovedkvarteret for FNs fredsbevarende styrker i det tidligere Jugoslavia etablert ved FNs sikkerhetsråds resolusjon 982 datert 31. mars 1995. Hovedkvarteret samordnet FN-styrkene i UNCRO i Kroatia, UNMIBH i Bosnia-Hercegovina og UNPREDEP i Makedonia, som i 1995 ble etablert som separate styrker ved omorganisering av UNPROFOR. UNPF holdt til i Zagreb i Kroatia. UNPF regnes ikke som en egen fredsbevarende styrke. Virksomheten opphørte 31. januar 1996.

Norge bidro fra 1995 til 1996 bidro med 162 offiserer til UNPF.

Referanser
----------

1. ↑  Terry M. Mays: *Historical Dictionary of Multinational Peacekeeping*, 3. utgave, Lanham: Scarecrow Press, 2011, s. 331–332.
2. ↑  «Tabell 3.1 Oversikt over norske militære bidrag i utenlandsoperasjoner etter 1945 og frem til 2008» i *«Fra vernepliktig til veteran» Om ivaretakelse av personell før, under og etter deltakelse i utenlandsoperasjoner*, St.meld. nr. 34 (2008–2009), Forsvarsdepartementet, s. 15–16. Besøkt 13. august 2011.
**UNOMSA**, eller **United Nations Observer Mission in South Africa**, var en politisk observatørstyrke utplassert av FN i Sør-Afrika for å overvåke den politiske prosessen i landet fram til avholdelse av de første frie flerpartivalgene i landet etter apartheid. Etter inngåelsen av den nasjonale fredsavtalen i september 1991, ble det etablert fredskomitéer i områder med særlig skarp konflikt og mye politisk vold. FNs sikkerhetsråd vedtok i resolusjon 772 datert 17. august 1992 å støtte dette fredsarbeidet ved å sende den politisk observatørmisjonen UNOMSA til landet.

Observatørstyrken ble utstasjonert i september 1992. Den besto i utgangspunktet av 50 personer, men i forbindelse med avviklingen av valget i april 1994 ble valgobservatører brakt inn og staben økte til 2 527. UNOMSA var i arbeid til 1994, da mandatet ble opphevet ved Sikkerhetsrådets resolusjon 930 av 27. juni 1994. Misjonen ble ledet av jamaicaneren Angela King.

Referanser
----------

1. ↑  *United Nations Observer Mission in South Africa (UNOMSA)*, Netherlands Institute of Military History.
2. ↑  *Resolution 772 (1992)* Arkivert 17. juni 2012 hos Wayback Machine. FNs dokumentarkiv.
3. ↑  «1991 - 2000», *History of the United Nations*.
4. ↑  *Security Council Resolution S/RES/930 (1994)*, fra UNHCR.
5. ↑  «She who brings mercy - Angela King heads UNOMSA», Women Watch.
Utdragerklo trekker en patron ut av kammeret, mens utstøteren kaster (støter) den ut.
En **utdrager** (engelsk *extractor*) er en mekanisme som trekker tomhylser i et våpen for slik at nye patroner kan lades inn i kammeret. På rifler og pistoler fungerer utdrageren ofte sammen med en utstøter (utkaster) som støter ut tomhylsen i sluttfasen av utdraget.

På eldre modeller av revolvere ligger utdragermekanismen som en stang parallelt med løpet, og tomhylser dras ut for hånd. Med revolvere med hengslet ramme eller utsvingbar tønne kom en mekanisk utdrager.

På enkelte moderne haglegevær med knekkemekanisme blir en eller to fjærer trukket opp når haglen knekkes sammen før skyting. Når våpenet knekkes opp igjen (f.eks. etter å ha avfyrt skudd) vil de to fjærene utløses, og tomhylsene blir automatisk dratt ut og kastet ut av pipen. Dette kan kombinert mekanisme med utdrager og utkaster, og kalles automatisk utkaster.[] Haglegevær har også en variant som bare «løfter» ut tomhylsene istedenfor å kaste dem ut.[]

På repetervåpen er vanligvis utdrageren i form av en liten klo på sluttstykket som griper fast i randen eller rillen bakerst på patronhylsen. Når sluttstykket trekkes bakover følger patronen med. På halv- eller helautomatiske våpen vil utdrageren dra med patronen i det mekanismen veksler slik at glidestykket eller sluttstykket drives tilbake. En liten klo holder rundt kanten på patronen/hylsen og drar denne ut, som deretter støtes mot utstøteren som fører til at hylsen slenges ut sidelengs, opp eller ned. Dette er nødvendig for å automatisk kunne mate ny patron i løpet.

Se også
-------

* Utstøter

Referanser
----------

1. ↑  «Revolver - M1864 Lefaucheux». Kongsberg Våpenhistorisk Forening. Besøkt 19. januar 2016.
2. ↑  Venturino, M. (2015). «Smith & Wesson’s Hand Ejector 2nd Model». *Guns*. Juni. Arkivert fra originalen 15. oktober 2018. Besøkt 14. oktober 2018.
*The Hatred*, maleri av Pietro Pajetta (1896).
**Nekrofili**, også kjent som **thanatofili** og **nekrolagnia**, er betegnelsen på en parafili som involverer seksuell tiltrekning til lik (døde kropper). Ordet er sammensatt av gresk νεκρός («død» eller «lik») og φιλία («kjærlighet»), og ser ut til å først ha blitt brukt i Krafft-Ebings *Psychopathia sexualis* fra 1886.

Nekrofile finner i mange tilfeller utløp for sine lyster gjennom fantasier, der en seksualpartner spiller livløs, eller der man spiller ut drapsscener. Det produseres også pornografi med nekrofile elementer.

Lovgivningen omkring seksuell omgang med et lik varierer fra land til land. De fleste steder vil det bli regnet som likskjending og er således forbudt, mens i noen land finnes det egen lovgivning; et eksempel er Storbritannia som med *Sexual Offences Act 2003* fikk et eksplisitt forbud mot seksuell omgang med lik.

En avart av nekrofili er nekrofagi, det vil si en seksualisert kannibalisme.

Referanser
----------

1. ↑  Grünfeld, Berthold (20. februar 2018). «nekrofili». *Store medisinske leksikon* **(norsk)**. Besøkt 28. februar 2023. «Nekrofili er en sjelden seksuell tilbøyelighet der man føler seg tiltrukket av lik.»

Eksterne lenker
---------------

* (en) Necrophilia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC
 |
**Vedisk mytologi**, som bygger på det mytologiske innholdene i Vedaene, har direkte bidratt til utviklingen av den senere hinduisme og hinduistisk mytologi. De fire vediske Veda-samlingene er en del av hinduistiske Sjruti. Veda er sanskrit for «kunnskap».

Vedisk lære inneholder tallrike elementer som felles for de indoeuropeiske mytologiske tradisjoner som mytologiene i Persia, Antikkens Hellas og Romerriket, og for de keltiske, germanske og slaviske folkegruppene i oldtiden. Den vediske guden Indra tilsvarer delvis til Dyaus Pitar, *himmelfaderen*, Zevs og Jupiter, og ikke minst Tor. Guddommen Yama, herre over de døde, er Yima i persisk mytologi og (senere) buddhistiske Yanluo eller Emma i de kinesiske og japanske tradisjonene. Vediske hymner viser til disse og andre guddommer, ofte 33 i tallet, bestående av åtte Vasus, elleve Rudras, tolv Adityas og den senere rigvediske Prajapati. Disse guddommene tilhører de tre dimensjonene av universet bestående av himmelen, jorden og det mellomliggende rom. En del betydelige guddommer i den vediske tradisjonen omfattet Indra, Surya, Agni, Vayu, Varuna, Mitra Aditi, Yama, Soma, Ushas, Sarasvati og Rudra.

Vedaene i puranask mytologi
---------------------------

* *Se hovedartikkel, Purana*

Vishnu Purana tillegger det nåværende ordning av de fire vedaene til den mytiske vismannen Vedavyasa. Puranask tradisjon postulerer også en enkeltstående opprinnelig Veda som, i ulike redegjørelser, var delt i tre eller fire deler. I henhold til Vishnu Purana (*3.2.18, 3.3.4 etc*) ble den opprinnelige Veda delt i fire deler, og ytterligere fragmentert i tallrike shakhas, av Vishnu i form av Vyasa, i Dvapara Yuga. Vayu Purana (seksjon 60) redegjør for en tilsvarende inndeling av Vyasa på bud av Brahma. Bhagavata Purana (*12.6.37*) sporer opprinnelsen til den første Veda til stavelsen aum eller om, og sier at den var delt i fire ved begynnelsen av Dvapara Yuga ettersom menneskene hadde forfalt i alder, dyd og forståelse- I en annen redegjørelse tilskriver Bhagavata Purana (*9.14.43*) deling av den første Veda (aum) i tre deler ved monarken Pururavas i begynnelsen av Treta Yuga.

Referanser
----------

1. ↑  Vishnu Purana, oversatt av Horace Hayman Wilson, 1840, Ch IV. Engelsk tekst

Litteratur
----------

* Macdonell, A. A.: *Vedic Mythology*. ISBN 81-215-0949-1
* *Vediske skrifter*. Utvalg og innledende essay av Signe Cohen; oversatt av Signe Cohen og Rasmus Reinvang. XXX, 489 sider. Bokklubben, 2003. (Verdens Hellige Skrifter; 19) ISBN 82-525-4120-8

Portal: Litteratur
**Domingo Maza Zavala** (født 4. november 1922 i Barcelona i Venezuela, død 7. november 2010 i Caracas) var en venezuelansk økonom. 

Han var direktør i Venezuelas sentralbank fra 1997 til 2004. Han var dekan ved *Fakultet for økonomi og samfunnsvitenskap* ved Universidad Central de Venezuela (UCV) mellom 1972 og 1975, universitetsprofessor og forfatter innen økonomifaget. Han hadde doktorgrad i økonomi. 

Venezuelas president Hugo Chávez omtalte Zavala etter hans død som «en stor økonom og en stor forfatter», og kommenterte at «Jeg mener vi har mistet en av de store sosialistiske tenkerne, en av de store venezuelanerne i det tjuende århundre (...) selv om vi hadde ulike meninger». Sentralbanksjef Nelson Merentes omtalte ham som «en fremragende lærer» og «en lærer for generasjoner av venezuelanske tenkere innen økonomi og finans».

Referanser
----------

1. ↑   www.elimpulso.com, arkiv-URL web.archive.org[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Eumed.net - *Grandes economistas - Domingo Felipe Maza Zavala (1922-)*, besøkt 7. mai 2011.
3. 1 2  El Periodiqioto - *Falleció Domingo Maza Zavala, ex presidente del BCV* Arkivert 22. november 2010 hos Wayback Machine. besøkt 7. mai 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NKC **·** BNE
 |
Drabantgarden 1588. Fra *Den Danske Hærs Historie til Nutiden og den Norske Hærs Historie indtil 1814* af Otto Frederik von Vaupell, utgitt 1872
Drabantkorpset 1695. Illustration: *Den Danske Hærs Historie til Nutiden og den Norske Hærs Historie indtil 1814* 
**Drabantgarden** ble opprettet 6. februar 1571 av kong Frederik II av Danmark som en livgarde. Drabantgarden var kongens livvakt i krig og fred.
Den bestod av 50 mann og én fører – alle offiserer fra hæren. Disse hadde flere privilegier, blant annet hadde de intet forbrutt hvis de i ærlig kamp, etter forlik hadde vært forsøkt, slo en mann ihjel.

I 1666 ble Drabantgarden innlemmet i Hæren og i 1685 uyvidet til 6 kompanier. Hovedparten av gardens personnel falt i slaget ved byen Gadebusch i Tyskland under den store nordiske krig.

Kong Christian VI benyttet Drabantgarden som slottsvakt, men derutover hadde garden også vakttjeneste ved Høyesterett.

Drabantenes våpen var fra starten hellebard, med spyd, økse og hake kalt partisan. I 1703 ble gardens bevæpning endret til flintegeværer.

Gardens musikkinstrumenter bestod av pauker og signaltrommer, og deres oppgave var å ledsage kongen på hans reiser, delta i hoffester med underholdning for kongen og hans gjester, hvor de også spilte andre instrumenter. Eksempelvis gikk garden i spissen for kong Christian IVs kroningsopptog med fanfarehorn, pauker, trommer og fløyter.

I august 1763 ble Drabantgarden oppløst likesom Grenaderkorpset og innlemmet i Den Kongelige Livgarde. Medlemmene forsatte som offiserer i andre hærenheter, men frem til 1848 ble det fortsatt utstasjonert drabantvakter ved særlige høytidlige anledninger i kongehuset.

I dag anvendes navnet Drabantgarden av Hillerød Bygarde, som ble opprettet i 400-året for gardens opprettelse 1971.

Eksterne lenker
---------------

* Drabantgardens hjemmeside
**Drac** er ei elv i departementene Hautes-Alpes og Isère i den sørøstlige delen av Frankrike. Den er ei venstre sideelv til Isère, og er 130 km lang, med et nedbørfelt på 3 350 km². Elva dannes ved samløpet av elvene *Drac Noir* og *Drac Blanc*, som begge har sitt utspring i den sørlige delen av Massif des Écrins. Den renner gjennom flere reservoarer, inkludert Monteynard-demningen. Den munner ut i Isère ved Grenoble. Den største sideelva er Romanche.

Navnet Drac, opprinnelig *Drau*, kommer fra det oksitanskske *drac* – «smådjevel», som igjen stammer fra det latinske *dracō* – «drage». Det er dokumentert i formene *Dracum* (c. 1100), *Dravus* (1289), og *ribière dou Drau* (1545).[] I mange legender er «drac occitan» en ond vannånd, eller endog en form av Satan, som trekker til seg barn og drukner dem.[]

I desember 1995 ble seks barn og læreren deres dratt ned i elva etter at vannstanden steg som følge av at damlukene var blitt åpnet. De var der for å se bevere, men omkom.

Referanser
----------

1. ↑  «Drame du Drac notre enquête». hebdo.nouvelobs.com. 21. desember 1995. Besøkt 9. september 2009.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Drac – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Drac i Sandre-databasen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GND **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames
 |
**Drag** er ei bygd som ligger på øya Mellom-Vikna i Nærøysund kommune i Trøndelag. Bygda ligger 20 km vest for Rørvik (Fv 770).

Drag er en grunnkrets i kommunen og har 56 innbyggere pr. 1. januar 2021.

Fra Drag er det bussforbindelse til Rørvik og Austafjord.

Hovednæringene er jordbruk og fiske.

Drag brevhus ble satt i drift i 1922. Navnet ble endret til Øvereng og statusen ble endret til poståpneri i 1938. Poståpneriet ble nedlagt i 1966.

Drag (Øvereng) var anløpssted for den gamle lokalbåten Vikna.

Drag var et av de gamle skolestedene i Vikna. Det gamle skolehuset på Drag er i dag grendahus i bygda, og blir flittig brukt. Et annet populært samlingssted på Drag er Gapahuken. 

Dragstind (147 moh) på Drag er et populært utfartsmål. Det går tursti til toppen fra det gamle skolehuset. 

Nord for Drag ligger halvøya Lysøya, og sør for Drag ligger halvøya Setnøya. 

Fra Drag går Lysøyveien (5 km) nordøstover langs sørsida av Lysøya. 

Kvalfjord gårdKvalfjord gård2,5 km øst for Drag (Fv 770) ligger Stangringa. På Stangringa ligger et vegdele der Vangsfjordveien går nordover til Vangsfjorden (2 km) og fortsetter til Bremneset (5 km). 500 m sør for Stangringa (Fv 770) ligger Sund vegdele der Sundsveien går sørover til Sund (2,5 km), og fortsetter videre sørover som Setnøyveien (2 km) til Setnøyaunet. 

2,5 km sørvest fra Drag (Fv 770) ligger Kvalfjord vegdele, der Kvalfjordveien går sørover til Kvalfjorden, en gammel storgård på Mellom-Vikna. Hovedbygningen på Kvalfjord ble fredet som kulturminne i 2017. Bygningen er en av Vikna kommunes eldste daterte bygg. (Den eldste delen er fra 1700-tallet).

I *Namdalens beskrivelse* fra 1597 blir Vikna nevnt som en fjerding under Nærøy prestegjeld. Lensregnskapene fra samme periode tyder på at hele prestegjeldet tilhørte samme tinglag, som enten kan ha blitt delt eller holdt sine tingsamlinger vekselvis på Drag i Vikna og på Sandnes i Nærøy. Ferdingen ble oppløst i 1833, da Nærøy og Vikna lensmannsdistrikt ble opprettet med lensmannsgård på Åkvika i Vikna.

Referanser
----------

1. ↑  «04317: Grunnkretsenes befolkning (G) 1999 - 2021». *PX-Web SSB* **(norsk)**. Besøkt 5. juli 2021. [*død lenke*]
2. ↑  «skipshistorie». *skipshistorie.net*. Besøkt 7. juli 2021.
3. ↑  «ut på tur». *www.viknatur.no*. Besøkt 5. juli 2021.
4. ↑   (PDF) .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
5. ↑  «Nasjonalbiblioteket». *www.nb.no*. Besøkt 5. juli 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Byggingen av en georgisk militærvei gjennom omstridte territorier var en nøkkelfaktor for en russisk seier i krigen.
*En scene fra Kaukasuskrigene*, av Franz Roubaud
**Kaukasuskrigene** er et navn på Russlands invasjon og påfølgende erobring av Tsjetsjenia, Dagestan og det nordvestre Kaukasus mellom 1817 og 1864. Mange konflikter i denne regionen i nyere tid har sin bakgrunn i denne krigen på 1800-tallet.

Krigene ble utkjempet av tre russiske tsarer: Aleksander I, Nikolaj I og Aleksander II. De fremste russiske militære lederne var Aleksej Jermolov mellom 1816–1827, Mikhail Vorontsov mellom 1844–1853 og Aleksandr Barjatinskij mellom 1853–1856. 

Den russiske invasjonen ble møtt av frenetisk motstand. Den første perioden i krigen, som sluttet samtidig med Aleksander Is død og med dekabristopprøret i 1825, oppnådde forbausende få framganger mot «en håndfull villmenn», sammenlignet med den da ferske seieren over Napoleon. 

Imam Sjamil
I perioden 1825-1830 var det lite aktivitet ettersom Russland samtidig utkjempet en krig mot Det osmanske rike og Persia. Etter betydelige framganger i begge disse krigene gjenopptok Russland sin kampanje i Kaukasus og ble igjen møtt av motstand, anført av Ghazi Mollah, Gamzat-bek og Hadzji Murat. De ble etterfulgt av imamen Sjamil, som ledet fjellfolkene fra 1834 til han ble tatt til fange av Dmitrij Miljutin i 1859. I 1845 oppnådde Sjamils styrker sin mest dramatiske suksess da de sto i mot en stor russisk offensiv ledet av fyrst Vorontsov.

I mars 1855, under Krimkrigen, fikk russerne til en våpenhvile med Sjamil, men våpenhvilen var imidlertid kortvarig og kampene ble gjenopptatt senere samme år. Mellom 1856 og 1859 angrep general Barjatinskij med en hær på 250 000 mann, og fjellfolkenes motstand ble til slutt knust, og krigen sluttet med at Russland erobret hele det nordlige Kaukasus. Sjamil svor troskap til tsaren og flyttet til det sentrale Russland. Slutten på krigen ble erklært den 2. juni 1864, gjennom et dekret fra tsaren.

En av følgene av krigen var *muhajir*, en utvandring av en stor del av den muslimske urbefolkningen til Det osmanske riket på siste del av 1800-tallet.

Forfatterne Mikhail Lermontov og Leo Tolstoj deltok i kampene og poeten Aleksandr Pusjkin skrev om det i diktet «Fangen i Kaukasus» i 1821.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN **·** NKC
 |
Kause
Tau med øyespleis i begge ender, den ene med kause
**Kause**, eller bare **kaus**, er en foring av tre, metall- eller plast som legges inn i en spleiset løkke, eller øyespleis, i enden på et tau eller vaier. Kausen skal beskytte mot gnisning og friksjonslitasje og samtidig sikre at løkken holder seg åpen med en viss diameter. Formen er ofte en halvsirkel med spiss avslutning som er tilpasset at der skal ligge en spleiseløkke rundt. Kauser brukes bl.a. til å styre tau i en seilskuterigg.

Bruksområder for løkker med kause er blant annet der tauet skal festes til en tapp, men kunne fjernes enkelt og settes tilbake like enkelt. Det er også enklere å tre tynnere snører gjennom (stort nåløye). Kauser gjør også renneløkker mer smidige i bruk.

Blokkmakerne dreide kauser av tre til bruk i seilskuterigg.

Referanser
----------

1. ↑  (no) Kause i Store norske leksikon
2. ↑   Karl Ragnar Gjertsen: Fra en blokkmakers verksted. Norsk Sjøfartsmuseums årbok 1979.
3. ↑   Karl Ragnar Gjertsen: Fra en blokkmakers verksted. Norsk Sjøfartsmuseums årbok 1979.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |