recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Typisk fremvinge fra en bladtege, med den lukkede åren, som danner to vingeceller, på den membrane vingespissen.
***Calocoris norwegicus*** er en tege som tilhører familiegruppen bladteger (Miridae). 

*Calocoris norwegicus* finnes på egnede steder i hele sørlige Norge, nord til Trondheimsfjorden.  
Vanlig sørover i Europa.

Utseende
--------

*Calocoris norwegicus* er omtrent 7,5-8 millimeter som voksen. Den er en ensfarget grønn bladtege, noen kan ha et litt rødt fargeskjer over dekkvingene. Årene i *membranen* på dekkvingene, danner to lukkede celler, som hos de fleste bladtegene (Miridae). Brystskjoldet (pronotum) har ofte to svarte prikker, men særlig hunner kan mangle disse. 

Antennene er brunlige, men første ledd er grønnlig og tett håret. Låret (femora) er brungult med rekker av punkter i overflaten. Føttene (tibia) har korte svarte torner. 

Det et par fargevarianter som har fått sine egne navn.   
…*f. atava* Reut. – brunrøde sterk på dekkvingens *corium* og *clavus*.  
…*f. immaculata* Sti. – helt ensfarget og brystskjold uten de to svarte prikkene.

Levevis
-------

*Calocoris norwegicus* lever på litt åpne steder med urter. Den kan leve på flere slags næringsplanter.

Tegen har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene ligner mer og mer på de voksne (imago) for hvert hudskifte. 

De voksne (imago) finnes i juli og august.

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Nebbmunner (Hemiptera)
	+ underorden **teger** (Heteroptera)
		- gruppe **Cimicomorpha**
			* familie **bladteger** (Miridae)
				+ underfamilien **Mirinae**
					- slekten *Calocoris*
						* ***Calocoris norvegicus* (Gmelin, 1788)**

Kilder
------

* Coulianos, C.-C. 1998. *Annotated Catalogue of the Hemiptera-Heteroptera of Norway.* Fauna Norwegia Ser.B 45 (1-2), side 11-39.
* Gaun, Sven 1974. *Blomsterteger (Miridae).* Danmarks Fauna nr.81, 279 sider.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Calocoris norvegicus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Calocoris norvegicus* hos ITIS Rediger på Wikidata
**Khalistan Commando Force** (KCF) er en militant gruppe i India som er en del av Khalistan-bevegelse for å skape et hjemland kalt Khalistan for alle sikher via væpnet kamp. Ifølge US State Department og assisterende *Inspector General of Punjab Police Intelligence Division* er KCF ansvarlig for drapene på tusenvis av mennesker i India.

I løpet av 1980-årene myrdet organisasjonen Arun Vaidya som ledet den indiske styrkene i *Operation Blue Star* som var en operasjon rettet mot Khalistan-bevegelsen. Gruppen angrep også selgere av alkohol, sigaretter og andre elementer som er forbudt ifølge religionen til konservative sikher. 

KCF led store nederlag på slutten av 1980-tallet, men de fortsatte likevel sin kamp i løpet av 1990-årene, noen ganger jobbet de sammen med andre militante grupper som også jobbet for et eget hjemland for sikher.

I juni 1991 plasserte gruppen bomber på et passasjertog nordvest i Punjab som drepte nesten femti personer. De fleste av passasjererne var hovedsakelig hinduister. I 1995 ble KCF oppført som en av de fire største militante gruppene som kjempet for et fritt Khalistan.

  

Paramjeet Singh Panjwar er den nåværende lederen av KCF. Han opererer fra Pakistan, og ble i 2008 etterlyst for å være blant de topp 10 mest ettersøkte kriminelle i India. I løpet av juni 2009 gjennomførte gruppen 2 angrep på militære mål, 5 på politiet, og 10 mot sivile.
**Antti Juhani Sarpila** (født 11. juni 1964 i Helsingfors) er en finsk jazzmusiker (klarinett), kjent fra flere utgivelser.

Han antok tidlig en Benny Goodman-inspirert stil og studerte under Bob Wilber, ble med i dennes «Tribute to Benny Goodman» (Carnegie Hall, 1988), og har senere figurert på seks utgivelser i USA. De fremførte på Oslo Jazzfestival 2006, blant annet i samarbeid med Stokstad/Jensen Trad.Band.

Hans eget A. S. Swing Band ble etablert i 1982, og har gitt ut over ti plater.
En jubileums-DVD, *20th Anniversary Concert live at Finlandia Hall* ble utgitt i 2002.
Med Swedish Swing Society besøkte han Carnegie Hall også i 2000. I kvartett med Lars Erstrand, Mark Shane og Björn Sjödin utga han *A sailboat in the moonlight* (2004) og *We've got a heartful of music* (2004). Samme året var han gjest da Gerhard Aspheims «Oldtimers» fremførte 25-årsjubileumskonsert på Oslo Jazzfestival.

Han mottok Yrjö-prisen i 1997.

Referanser
----------

1. ↑   Allmusic[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.uppslagsverket.fi[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   MusicBrainz[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  *Kuka kukin on 2007*, s. 913. Helsinki 2006. ISBN 951-1-20606-0

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (en) Antti Sarpila på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Antti Sarpila på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Antti Sarpila på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Antti Sarpila på Songkick Rediger på Wikidata

* (en) Antti Sarpila på AllMusic Rediger på Wikidata

  

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Uppslagsverket Finland **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Aversjonsterapi** er en terapiform som tar sikte på å få en person til å sky eller avstå fra handlinger eller forestillinger som betraktes som uheldige eller uønsket. Aversjon er et ord bygget på latin: *aversare* som betyr å sky, vende seg fra, avsky.

Den mest kjente, er medikamentell bruk av preparater som Antabus eller Aversan (disulfiram) for å skape kvalme, hjertebank, svette og generell ubehagsfølelse hos alkoholavhengige. Slik behandling er kun mulig når personen samarbeider. (Virkningen kan dempes ved hjelp av allergidempende preparater og lett tilgjengelige husholdningsvarer).

Også i forhold til tobakksavhengighet finnes preparater som gir usmak til nikotininntak.

En adferdsterapeutisk tilnærming ble uteksperimentert i midten av 1960-tallet. Etter studier av drikkemønstre hos forskjellige mennesker, fant en at de som var i faresone for rusmiddelavhengighet drakk fortere, og, utover kvelden, mere enn andre. De observerte det ikke selv, mens de øvrige gjestene kunne se det klart. Som motivasjon for endring, ble de vist opptak av egen rusadferd. Neste fest var de som samtykket, utstyrt med en mekanisme som ga elektrisk støt ved uønsket adferd, og en hemmelig vokter som utløste støtene. Noen fikk forklart hva endringen ville bestå i: drikke langsommere og ikke så mye, mens andre ikke fikk annet enn en generell forklaring. De som ikke fikk forklaring, hadde sterkest og mest langvarig effekt med henblikk på å drikke på en mere rimelig måte. Etikken i denne tilnærmelsen, sammen med utbredt kjennskap til virkningsmekanismen har trolig medvirket til at metoden ikke er særlig kjent og i bruk i dag. 

  


| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin
 |
**Dang Van Ty** (født 1. juli 1954 i Tay Ninh i Vietnam) er en norsk-vietnamesisk maler, tegner og grafiker. 

Etter å ha blitt skadet under Vietnamkrigen, kom Dang Van Ty til Norge i 1968, hvor han siden har vært bosatt og er blitt norsk statsborger. Han har utdannelse fra Statens Håndverks- og Kunstindustriskole, der han studerte bokillustrasjon 1978–1982 og var hospitant på litoverkstedet 1986–1987, og Statens kunstakademi 1982–1986 og 1987–1989. Dang Van Ty debuterte på Høstutstillingen i 1981 og har siden hatt en rekke utstillinger i Norge og utlandet, blant annet i Vietnam. Han er innkjøpt av Nasjonalgalleriet, Riksgalleriet, Norsk kulturråd, Oslo Bysamling, og flere kunstforeninger. Han har dessuten skrevet og illustrert *Min barndom i Vietnam* (1982) og *Hjemreisen* (1986), og illustrert *Djamilja* (1986) av Tsjingiz Ajtmatov.

Dang Van Ty har vært tegnelærer ved Mosebekkskolen i Oslo og driver nå[*når?*] maleskole i sitt eget atelier.

Eksterne lenker
---------------

* Flere bilder
* Utstilling 1998

Portaler: Litteratur | Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** KulturNav
 |
**Khalid Chaudry Mahmood** (født 12. april 1959 i Mehta Losar i Punjab i Pakistan) er en norsk politiker. Mahmood sitter i Oslo bystyre for Arbeiderpartiet, og har siden 2005 også vært vararepresentant til Stortinget.

Mahmood flyttet fra Pakistan til Norge som tenåring. Han har studert samfunnsøkonomi ved Universitetet i Oslo. Han har også jobbet som journalist. Han har hatt en rekke verv i organisasjonslivet, blant annet i Pakistan Workers Welfare Union, bedriftsforsamlingen i Oslo Sporveier og Oslo skolestyre. Mahmood meldte seg inn i Høyre i 1979, og ble for første gang innvalgt i bystyret i 1984. Han meldte overgang til Arbeiderpartiet etter debatten om det omstridte innvandrerregnskapet på 1990-tallet. 

I 2014 utga Mahmood en bok om Norgeshistorien på urdu, den første av sitt slag.

I 2015 hadde Mahmood sittet åtte perioder i bystyret og ble etter valget i 2015 omtalt som bystyrets superveteran.

Saker (utvalg)
--------------

I 1995 fikk Mahmood spesielt mye mediaoppmerksomhet som bystyremedlem. Etter valget fikk Høyre og Fremskrittspartiet flertall i bystyret med ett mandats overvekt, og innledet samtaler om byrådssamarbeid. Som en del av dette samarbeidet gikk det nye byrådet inn for å sette opp et innvandringsregnskap, noe Mahmood valgte å stemme imot. Konstellasjonen mistet derfor flertallet, og Oslo endte med et mindretallsbyråd fra Høyre. Mahmood meldte deretter overgang til Arbeiderpartiet.

I 2009 publiserte *Aftenposten* et intervju med Mahmood der han uttrykte sin bekymring for islamofobi og hva han beskrev som «en forfølgelse av muslimer». I intervjuet referte Mahmood til muslimer som en av samfunnets svakeste grupper og sa: «Vi er vår tids jøder, stigmatiserte, generaliserte og fremstilt som en trussel mot samfunnet. Fremstilt som usiviliserte mennesker som lever et dobbeltliv – ordentlig utad, men innad fundamentalister som undertrykker og bruker vold mot kvinner.»

Referanser
----------

1. ↑  «Med lokalpolitikk i blodet». *Aftenposten*, 17. september 1983.
2. ↑  «Norges historie skrevet på urdu». *www.dagsavisen.no* **(norsk)**. 4. november 2014. Besøkt 22. april 2019. «GRUNNLOVSJUBILEET: Fordelt over 370 sider har Khalid Mahmood skrevet om Norges historie fra istida til i dag. På urdu, for å lære innvandrere å forstå Norge bedre.»
3. ↑  Riaz, Wasim (10. oktober 2015). «Han er bystyrets superveteran». *Aftenposten*. Besøkt 21. april 2019.
4. ↑  «Khalid Mahmood (a) utfordrer Einar Lonstad (frp) : Varsler kamp mot Frps innvandringspolitikk». *Aftenposten*, 21. desember 1998.
5. ↑  Stokke, Olga (25. mars 2009). «Mener muslimer forfølges i Norge». *Aftenposten*. Besøkt 21. april 2019. «Etter 26 år som Ap-politiker er Khalid Mahmood for første gang skremt over integreringsdebatten. – Nå er det ikke innvandrere, men muslimer som rammes.»

Eksterne lenker
---------------

* (no) Khalid Mahmood hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Khalid Mahmood hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** Stortinget **·** VIAF
 |
***The Tempest*** er en amerikansk stumfilm fra 1911.

Handling
--------

Prospero, den rettmessige hertugen av Milano, er en vennlig mann som nå er student. Men hans forkjærlighet for litteratur gir motstanderne hans en mulighet til å legge dulgte planer mot ham. Blant annet gjennom innspillene fra hans egen bror, Antonio, får ikke Prospero mulighet til å sitte på tronen - og Antonio kan overta tronen i hans sted. Konspiratørene er redde for å henrette Prospero, som blir høyt elsket av folket. Så de tar ham til sjøs og setter ham i drift på en åpen båt sammen med hans lille datter, Miranda, og forventer at de aldri kommer til å bli hørt fra igjen.

Men heldigvis for Prospero, og barnet, driver de etter hvert i land på en spesiell øy. Det er bare bebodd av gode feer og onde ånder. Prospero vinner førstnevntes gunst, og er i stand til å underkue sistnevnte og gjøre dem underordnede hans egen vilje. På denne øya bor far og datter sammen de neste tolv årene. Men Prospero oppdager at broren hans, nå kongen av Napoli og sistnevntes sønn er passasjerer på et skip som skal seile i nærheten av øya deres. Ved hjelp av kreftene sine er Prospero i stand til å trekke skipet mot øya, hvor skipet forliser. Men han order det slik at ingen liv på skipet går tapt.

Referanser
----------

1. ↑  THE TEMPEST

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Tempest* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Tempest* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Khalid ibn al-Walid** (arabisk: خالد بن الوليد‎; født 592 i Mekka, død 642 i Homs), eller fullt navn, **Abū Sulaymān Khālid ibn al-Walīd ibn al-Mughīrah al-Makhzūmī** (arabisk: أبو سليمان خالد بن الوليد بن المغيرة المخزومي‎‎), også kjent som  **Sayfu l-Lāhi l-Maslūl** eller **Sayfullah** (*Guds (dragne) sverd*), var en muslimsk militær kommandant og en *sahaba*, følgesvenn, av den islamske profeten en av Muhammed.

Han er kjent for sin militære taktikk og dyktighet. Han ledet styrkene fra Medina under Muhammad og styrkene til hans etterfølgere, Abu Bakr og Umar ibn al-Khattab. Det var under hans militære ledelse at Arabia, for første gang i historien, ble forent under en enkelt politisk enhet, kalifatet. Som kommandant av styrkene til den islamske staten var han seierrik i over hundre mindre og større slag mot styrkene til Det bysantinske riket, det persiske sasanideriket og deres allierte, foruten også mot andre arabiske stammer. Han oppnådde å erobre Den arabiske halvøya, den islamske underleggelsen av persiske Mesopotamia (Irak) og den islamske erobringen av romerske Syria i løpet av årene fra 632 til 636. Selv om han senere ble fratatt posisjonen som den øverste militære kommandanten forble han uansett den fremste lederen av de muslimske styrkene mot bysantinerne i løpet av den første tiden av de bysantinsk-arabiske kriger. Under hans ledelse ble Damaskus erobret i 634 og den fremste seieren mot de bysantinske styrkene i slaget ved Yarmouk i 636, noe som førte til erobringen av Bilad al-Sham (Levanten). I 638, da han sto på toppen av sin karriere, ble han fjernet fra sin militær posisjon av Umar.

Referanser
----------

1. ↑   IES / Khalid ibn Valid[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   ESBE / Khalid, «Ум. в 642 г. в Эмесе.»[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   IES / Khalid ibn Valid, «Умер от болезни в Хомсе (Сирия).»[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  «Khalid ibn al-Walid», *Encyclopædia Britannica Online*.
5. ↑  Kaegi, Walter Emil (1995): *Byzantium and the early Islamic conquests*. Cambridge University Press. ISBN 0-521-48455-3, s. 112

Eksterne lenker
---------------

* Khalid bin Al-Waleed Biography

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** LIBRIS **·** SUDOC
 |
***Edderkoppens spinn*** (originaltittel: *The Big Combo*) er en amerikansk film noir fra 1955 regissert av Joseph H. Lewis. Hovedrollene spilles av Cornel Wilde, Richard Conte and Brian Donlevy, samt Jean Wallace, Wildes daværende kone.

Handlingsreferat
----------------

Politimann Leonard Diamond er på et personlig korstog for å få tak i den sadistiske gangsteren Mr. Brown. Men han er samtidig besatt av Browns kjæreste, den suicidale Susan Lowell. Hans viktigste mål som etterforsker er å avdekke hva som egentlig skjedde med en kvinne kalt Alicia. Diamond får etter hvert vite, gjennom en av Browns tidligere medskyldige, Bettini, at Alicia faktisk var Browns kone.

Bettini mistenker at Alicia ble sendt til Sicilia sammen med den tidligere mafia-sjefen Grazzi, deretter myrdet, bundet til et anker og senket i vannet. Diamond stiller spørsmål til en svenske ved navn Dreyer, som var skipper på båten som Brown skal ha brukt til disse mordene. Skipperen driver nå en antikvitet-butikk, men butikken blir egentlig eid av Brown. Dreyer nekter for at han var involvert i kriminalitet, og ønsker ikke å avsløre noe til Diamond. Men han blir likevel myrdet av McClure kort tid senere, etter at Dreyer forlot butikken sin senere samme dag.

Mr. Brown bestiller et leiemord på Diamond. Men når Fante og Mingo reiser til Diamonds leilighet, skyter de ved en feiltakelse Diamonds kjæreste Rita i stedet. I mellomtiden ønsker en av Mr. Browns viktigste håndlangere, McClure, å ta kontroll over alle Browns kriminelle virksomheter. Han planlegger sammen med Fante og Mingo å ta Mr. Brown i bakhold, men de legger deres egne planer om å forråde og myrde ham.

Skuespillere
------------

* Cornel Wilde - Police Lt. Leonard Diamond
* Richard Conte - Mr. Brown
* Brian Donlevy - Joe McClure
* Jean Wallace - Susan Lowell
* Robert Middleton - Police Capt. Peterson
* Lee Van Cleef - Fante
* Earl Holliman - Mingo
* Helen Walker - Alicia Brown

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Edderkoppens spinn* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Edderkoppens spinn* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Edderkoppens spinn* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Edderkoppens spinn* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Edderkoppens spinn* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Edderkoppens spinn* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Edderkoppens spinn* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Edderkoppens spinn* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

Portal: Film

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**«Capri-Fischer»** er en tysk schlager med melodi av Gerhard Winkler og tekst av Ralph Maria Siegel.

Historie
--------

Sangen ble skrevet i 1943. Spilling av den på radio ble forbudt, da US Army allerede hadde landet på Capri. Den første tolkning av sangen og på 78-plate var med sangeren Magda Hain. Hun ble oppdaget av Gerhard Winkler og var kjent for sin klokkeklare koloratursopran.

I mai 1947 i daværende SBZ ble en 78-plate utgitt av selskapet Amiga med Kurt Reimann som sanger. I Vestsonen og den unge Bundesrepublik Deutschland ble sangen kjent gjennom Rudi Schuricke i 1949. I Sveits ble også en innspilt tolkning med Gretl Rat populær.

Det er også skrevet en islandsk tekst med tittelen «Fiskimianni ljod frá Capri». Svarvar Larusson med Sy-We-La kvintetten spilte den inn 6. juni 1952.

Mottakelse
----------

Sangen fremstår som et eksempel på tyskernes lengsel etter Italia, som fant sitt uttrykk i tallrike romantiske slagere allerede under den andre verdenskrig og i Wirtschaftswunder-eraen, som muliggjorde at flere vesttyskere for første gang kunne foreta ferieturer til Middelhavet. Flere senere tyske slagere har fulgt «Capri-Fischer»s prototypisk fastsatte skjema, som derved ble forfaderen til en egen genre som flere hittolkere har pleiet frem til i dag.

«Capri-Fischer» har selv blitt en evergreen og har til i dag vært på repertoaret til kunstnere som G.G. Anderson, Die Flippers, Peter Krauss, Max Raabe, Victor Torriani og Ewald Wandas. Max Raabe forteller at hans Palastorchester tok opp sangen på sitt repertoar på grunn av et spesielt ønske fra tidligere forbundskansler Helmut Kohl. «Capri-Fischer» skal også tilhøre yndlingsmusikken til tidligere forbundskansler Gerhard Schröder.

På nordsjøøya Sylt lød sangen fremfor alt i 1950- og 1960-årene som felles lovprisning av solnedgangen blant et flertall av gjestene på Westerländer Promenade.

Norske versjoner
----------------

Juul Hansen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Bella, Bella Marie».

### Innspillinger

| År | Sangtittel | Artist | Tekstforfatter | Platetype | Platemerke og katalognummer |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1948 | «Bella, Bella, Marie» | Jens Book-Jenssen. Øivind Berghs store danseorkester (21 mann) | Juul Hansen | 78-plate | Musica A 8941 |
| 1948 | «Bella, Bella Marie» | Robert Levins orkester med sang av Aage Braarud | Juul Hansen | 78-plate | His Master's Voice A.L. 2956 |

Referanser
----------

1. 1 2  Se plateetiketten

* Gerhard Winkler und die Capri-Fischer
* Schlager des Monats Juli 2009: "Der Capri-Fischer"

Portal: Tyskland
***The Temple of Dusk*** er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av James Young.

Handling
--------

I Tokyo elsker den japanske poeten Akira amerikanske Ruth Vale, som ble plassert i Akiras fars omsorg etter at begge misjonær-foreldrene hennes døde. Ruth gjengjelder Akiras romantiske følelser frem til hun møter Edward. Men tre år senere har Ruth blitt alvorlig syk, samtidig som Edward morer seg sammen med sin nye kjæreste: Adrienne Chester. Men Akira trøster den døende kvinnen med løftet om at han kommer til å beskytte hennes lille datter Blossom. Senere gifter Edward seg med elskerinnen sin.

Men Akira og Blossom reiser tilbake til Amerika, hvor Adrienne fornyer en tidligere affære. Når Edward oppdager sin kone sammen med kjæresten hennes, dreper han kjæresten hennes - men Akira aksepterer skylden for dette mordet i håp om å beskytte Blossom mot ydmykelsen. En natt stikker Akira ut av fengsel for å besøke Blossom. Selv om en vakt skyter ham, klarer han å komme seg frem til Blossom.

Skuespillere
------------

* Sessue Hayakawa som Akira
* Jane Novak som Ruth Vale
* Louis Willoughby som Edward Markham
* Mary Jane Irving som Blossom
* Sylvia Breamer som Adrienne Chester
* Henry A. Barrows som Pembroke Wilson

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 8. april 2016.
2. ↑  THE TEMPLE OF DUSK

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Temple of Dusk* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Temple of Dusk* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *The Temple of Dusk* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Jan Eduard «Eddi» Boccia Saxegaard** (født 31. mai 1978) er en norsk forfatter bosatt i Fredrikstad. Han er oppvokst i Moss, utdannet institusjonskokk og drifter forlaget Burning Desire Media.

Saxegaard har skrevet et rekke filmanmeldelser, frilanset for *Fredriksstad Blad* og *Demokraten* og figurert som husforfatter for klesdesigner Ellen Knutsen på visninger og eventer mm. Han var i perioden 2006-2008 medansvarlig for konsertkonseptet *Lokale Helter* som fokuserte på å fremme lokale band fra Fredrikstad, samt produksjonsansvarlig for motearrangementet Fashion Madness i Fredrikstad 2006.

Boken *House 2000* ble opprinnelig trykket uten ISBN og forlag i 2001, hvorpå *Fredriksstad Blad* ga den god omtale i form av anmeldelse. Da forlaget Burning Desire Media ble opprettet ble boken utgitt i oppusset format der et forord ble lagt til. Eddi B. Saxegaard har også stilt ut en rekke konsertfotografier under konseptet #eddibition.

Bibliografi
-----------

* *House 2000* – (2010)
* *Fuckings Fersken* – (2011)
* *Otto Springfeller & Eva von Fundog* – (2015)

Referanser
----------

1. ↑  «Saxegaard på filmforumet.no». Arkivert fra originalen 21. oktober 2017. Besøkt 4. august 2017.
2. ↑  Eddi B. Saxegaard på whoknew.no
3. ↑  Anmeldelse i Fredriksstad Blad

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
* Utdrag av House 2000 Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** SUDOC
 |
***The Test*** er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Wallace Reid.

Handling
--------

Historien er sentrert rundt to ektemenn: den ene er velstående, den er andre mannen er veldig fattig. Men begge to blir konfrontert med katastrofer i ekteskapene deres. Den velstående mannen er i ferd med å miste sin kone, fordi hun er uverdig. Han begynner også å mistenke hele menneskeheten, og vurderer å begå selvmord. Den andre ektemannen er i ferd med å miste sin kone, på grunn av stor fattigdom og sykdom. Han vurderer å begå et ran, for å skaffe mer penger til familien sin.

Den fattige mannen bryter seg inn i hjemmet til den velstående mannen. Men eieren har en revolver i den ene hånden, og et hetteglass med gift i den andre. Han diskuterer med seg selv hva slags vei han burde ta inn i graven. Men den velstående mannen hører en innbruddstyv. Han vender derfor revolveren mot inntrengeren. Den fattige mannen forteller deretter sin egen historie. Men den velstående mannen påstår at hele historien er en løgn oppfunnet for å skaffe sympati.

Skuespillere
------------

* Wallace Reid som en fattig mann.
* Dorothy Davenport som den fattige mannens kone.
* Frank Lloyd som en meget velstående mann.
* Ed Brady.
* Antrim Short.
* Gertrude Short.
* Gladys Montague.

Referanser
----------

1. ↑  The Test

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Test* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Antártica** er en kommune i den chilenske provinsen Antártica Chilena og sammenfaller med Chiles krav i Antarktis, **Territorio Chileno Antártico**. Området er strekker seg fra 53° vest til 90° vest, og omfatter hele området sør for 60° sørlig bredde.

Området overlapper helt eller delvis med Argentinsk Antarktis og Britisk Antarktis og omfattes av Antarktistraktaten. Stater som har tiltrådt traktaten skal ikke gjøre noe for å hevde, støtte eller benekte territorielle krav i Antarktis, men traktaten slår også fast at statene ikke har oppgitt sine territoriale krav ved tiltredelse. Chile har tiltrådt traktaten.

Antártica ble opprettet 11. juli 1961 og var underlagt Provincia de Magallanes fram til 1975 da Provincia de Antártica Chilena ble opprettet. Antártica administreres av kommunen Cabo de Hornos på det chilenske fastlandet.

Forskningsstasjoner og bosetninger
----------------------------------

Den største chilenske bosetningen finnes på King George Island og består av forskningsstasjonen Eduardo Frei med flyplassen Teniente Rodolfo Marsh Martin Aerodrome samt den tilgrensende sivile bosetningen Villa Las Estrellas. I Villa Las Estrellas finnes rådhus, hotell, barnehage, skole, sykehus, postkontor og bank. Denne enklaven er et senter for logistikkstøtte til de andre forskningsstasjonene på King George Island.

Alle de fem chilenske forskningsstasjonene i Antarktis er beliggende i Antártica.

| Navn | Land | Etablert | Bemannet | Beliggenhet | Koordinater |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Arturo Prat | Chile | 1947 | Sommer | Sør-Shetlandsøyene– Greenwich Island | 62°30′S 59°41′V |
| Bernardo O'Higgins | Chile | 1948 | Permanent | Antarktishalvøya | 63°19′S 57°54′V |
| Eduardo Frei | Chile | 1969 | Permanent | Sør-Shetlandsøyene– King George Island | 62°11,7′S 58°58,7′V |
| Escudero | Chile |  | Permanent | Sør-Shetlandsøyene– King George Island | 62°12,3′S 58°58,5′V |
| Gonzáles Videla | Chile | 1957 | Sommer | Antarktishalvøya– Paradise Bay | 64°49′S 62°52′V |

Referanser
----------

1. 1 2  «División Político Administrativa y Censal 2007» (PDF). Instituto Nacional de Estadísticas. s. 261–276. Arkivert fra originalen (PDF) 14. november 2010. Besøkt 7. januar 2016.

Portal: Antarktis

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
Monocytter sett under et lysmikroskop, omgitt av røde blodceller.
**Monocytter** er en type hvitt blodlegeme. Disse blodlegemene har som jobb å spise opp dødt vev og bakterier som ikke er velkomne i kroppen. Både ved normal homeostase og ved infeksjon kan monocytter differensieres til makrofager og dendrittiske celler.

Monocytter spiller også en svært viktig rolle i immunforsvaret. Ved infeksjon eller skade sendes monocytter raskt til det berørte området.

Monocytter produseres av beinmargen fra stamceller (*progenitors*). De utvikler seg til monocytter av ulik størrelse, med ulike typer reseptoren og med ulik mulighet til å differensieres til andre typer celler. De sirkulerer i blodstrømmen i 1-3 dager før de går inn i vevet.[] De utgjør normalt mellom to og åtte prosent av de hvite blodlegemene.

Monocytter klassifiseres i undergrupper basert på kjemokin-reseptoruttrykk og hvilke overflatemolekyler de har.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Chao Shi, Eric G. Pamer (2011). «Monocyte recruitment during infection and inflammation». *Nature Reviews Immunology*. 11: 762–774.
2. ↑  «Blood differential test». UCSF Health. Besøkt 3. april 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Monocytes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
***Edderkoppen*** (originaltittel: *Die Spinnen*) er en tysk eventyr-stumfilm i to deler (fra 1919 og 1920) regissert av Fritz Lang. Hovedrollene spilles av Lil Dagover og Carl de Vogt.

Første film hadde undertittelen *Den gyldne sjø* (*Der goldene See*) og andre del undertittelen *Brillantskibet* (*Das Brillantenschiff*). Ytterligere to filmer var planlagt, men aldri realisert.

Første film varer i ca 81 minutter, mens andre film varer i ca 104 minutter.

Om andre del skrev Stavanger-avisa 1ste Mai at den var "*en utmerket iscenesat film, dygtig spillet og med en handling som ofte hensætter en i stor spænding. Det ser ut til at tyskerne ogsaa paa seriefilmernes omraade kommer til at gaa amerikanerne en høi gang.*"

Handling
--------

I San Francisco kunngjør den kjente sportsmannen og eventyreren Kay Hoog at han har funnet en flaskepost som inneholder et kart tegnet av en professor fra Harvard University som har forsvunnet. Kartet viser veien til en tapt inka-sivilisasjon som inneholder en gigantisk skatt. Hoog starter en ekspedisjon for å finne skatten. Men det kriminelle syndikatet "Die Spinnen" sender ut sin egen ekspedisjon, ledet av den vakre, men farlige Lio Sha. Ved Golden Lake redder Hoog en inka-prestinne kalt Naela, og blir raskt forelsket i henne. Han tar henne med seg hjem til San Francisco.

Men Naela blir drept, og det er Lio Sha som står bak drapet. Kay Hoog sverger hevn. Deretter begynner jakten på en Buddha-formet diamant som har spesielle krefter. Hvis denne diamanten blir båret av en prinsesse, vil eieren få kontrollen over hele Asia. I San Francisco oppdager Hoog en skjult by under Chinatown, men han blir oppdaget og tatt til fange. Til slutt bringer jakten dem til England, hvor Ellen, datter av diamant-eier Terry, blir kidnappet fordi de kriminelle mistenker henne for å være i besittelse av diamanten.

Rolleliste
----------

* Carl de Vogt – Kay Hoog
* Lil Dagover – prestinnen Naela
* Ressel Orla – Lio Sha
* Georg John – dr. Telphas
* Rudolf Lettinger – diamantenkongen John Terry
* Edgar Pauly – Femfinger-John
* Paul Morgan – diamantekspert/Jude
* Thea Zander – Ellen Terry
* Reiner Steiner – kaptein
* Friedrich Kühne – All-Hab-Mah
* Meinhard Maur – Bokormen

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑   Bergens Aftenblad, side(r) 3, urn.nb.no, besøkt 8. mars 2023[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *1ste Mai*, 21. februar 1920, side 4

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Edderkoppen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Edderkoppen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Edderkoppen* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Edderkoppen* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Edderkoppen* på Allociné Rediger på Wikidata

* (de) *Edderkoppen* på filmportal.de Rediger på Wikidata

* (en) *Edderkoppen* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Edderkoppen* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Dorel Industries Inc.** er et børsnotert (TSX:DII og NASDAQ:DIIB) kanadisk selskap etablert i 1987 med hovedkontor i Montréal, Quebec, som utvikler og produserer sportsutstyr, barneprodukter og møbler. Det ble etablert som følge av en sammenslåing av Dorel Co. Ltd. etablert 1962 og Ridgewood Industries, etablert 1969.

Selskapet er en av verdens største sykkelprodusenter. I 2004 kjøpte det Pacific Cycle, en stor amerikansk distributør av sykler og eier av blant annet de kjente merkenavnene Huffy og GT. I februar 2008 kjøpte Dorel selskapet den tradisjonsrike amerikanske terrengsykkelprodusenten Cannondale. I 2009 kjøpte Dorel det falne terrengsykkelmerket Iron Horse, og Hot Wheels, den britiske importøren av GT og Mongoose.

Merkenavn
---------

* Ameriwood
* Cosco
* Bebe Confort
* Safety 1st
* Babidéal
* Baby Relax
* MaxiCosi
* Quinny
* Mongoose
* GT
* Huffy
* Murray
* Schwinn
* SUGOI
* Cannondale
* Iron Horse

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Dorel Industries – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
The Tatler
***The Tatler*** var et engelsk tidsskrift, grunnlagt i 1709 av iren Richard Steele. Det må ikke forveksles med dagens high-society-magasin *Tatler*.

Steeles tanke med tidsskriftet var å gi et bilde av den offentlige samtalen som foregikk på Londons kaffehus. I utgangspunktet skulle *The Tatler* ikke være et politisk tidsskrift; politikken ville Steele overlate til avisene. For å sikre full dekning av den offentlige sladderen ble reportere utplassert på flere av byens mest populære kaffehus, som White's, Will's og St. James's. Innholdet i bladet spente over alt fra reine sladderhistorier til moralske tanker omkring tidens spørsmål; det siste særlig ivaretatt av Steeles venn og medutgiver Joseph Addison. I det store og hele var magasinet holdt i en uhøytidelig og ironisk tone.

Den første tida kom *The Tatler* ut med tre nummer i uka. Magasinet fikk en kort levetid; siste nummer ble utgitt i januar 1711. En samleutgave ble utgitt i 1710-11 under tittelen *The Lucubrations of Isaac Bickerstaff, Esq.*.

Tre måneder etter at *The Tatler* begynte å komme ut ble en kvinneversjon (*Female Tatler*) lansert av Mary Delariviere Manley. Dette magasinet gikk inn etter trekvart år.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND
 |
**Senegambias steinsirkler** er en samling prehistoriske gravfelt etablert mellom år 300 f.Kr. og 1500-tallet. Det finnes rundt 1 000 slike stensirkeler, hver bestående av fra 10 til 24 stener, innenfor et 100 km bredt område langs 350 km av Gambiaelven, i alt et område på 39 000 km². Stensirklene finnes både i Gambia og i Senegal.

Den største konsentrasjonen av sirkler finnes i *Djalloumbéré*, med mer enn 1 000 steiner i 52 sirkler. Et utvalg på fire av de mest konsentrerte samlingene av stensirkler ble i 2006 erklært som et verdensarvminne: *Sine Ngayène* og *Wanar* i Senegal og *Wassu* og *Kerbatch* i Gambia. Ved landbyen *Wassu* finnes også et museum. 

Hver sirkel kan bestå av mellom 10 og 24 steiner, og står normalt i en sirkelform, selv om ett kjent anlegg er V-formet. Steinene er av lateritt, og er fra 1 til 2,5 meter høye. 

Funksjonene og formålet er ikke klarlagt, men utgravninger tyder på at det er menneskegraver under steinene. UNESCO sier at det store antallet anlegg gjenspeiler at det må ha eksistert en ressurssterk, velorganisert og langvarig samfunnsstruktur.

Referanser
----------

1. ↑  Dateringen av steinene er usikker, og mange årstall brukes. I den engelske wikipediaartikkelen nevnes både 700-tallet og 1100-tallet. Tidsspennet her er hentet fra UNESCOs artikkel om anlegget

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted

* (en) Senegambian stone circles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Ordenstegn for Hamudieh-ordenen
**Hamoudieh-ordenen** (arabisk: *Wissam al-Hamoudieh*) er en zanzibarsk orden innstiftet i 1897 av sultan Hamud bin Muhammad av Zanzibar i anledning av at landet ble britisk protektorat og av slaveriets opphevelse. Ordenen er oppkalt etter sultanen. Ordenen opphørte ved sultan Ali bin Hamud av Zanzibars abdikasjon i 1911.

Inndeling
---------

Hamoudieh-ordenen er inndelt i fire grader.

* 1. klasse tilsvarende storkors
* 2. klasse tilsvarende storoffiser
* 3. klasse tilsvarende kommandør
* 4. klasse tilsvarende ridder

Insignier
---------

Ordenstegnet for Hamoudieh-ordenen bærer likhet med insigniene for Zanzibars strålende stjernes orden. De består av en gullstjerne med fem stråler. Hver stråle har et lite v-formet innhakk og har gullkuler i spissene. Stjernen er lagt på en laurbærkrans, også denne i gull. Midtmedaljongen har sultanens tittel, navn og avstamning, samt årstall for sultanens tronbestigelse: *Sayyid Hamoud bin Muhammad bin Said 1314* (*Herre Hamoud sønn av Muhammad sønn av Said 1896*). 

Ordensstjernen er i gull og har åtte grupper av stråler. Den bærer midtmedaljong med samme inskripsjon som ordenstegnene.

Ordensbåndet er helrødt.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Honneur & Gloire 2005, s. 356–357.

Kilder
------

* *Honneur & Gloire. Les trésors de la collection Spada*, Paris: Musée national de la Légion d’honneur et des ordres de chevalerie, 2008, s. 356–357
**Benjamin Tillett** (født 11. september 1860 i Bristol, død 27. januar 1943) var en britisk sosialist, fagforeningsleder og politiker. Han ble innvalgt i det britiske parlamentet i periodene 1910–1922, 1922–1924, og 1929–1931. Tillett begynte sin yrkeskarriere som sjømann, før han reiste til London og ble havnearbeider.

Fagforeningsleder
-----------------

I 1887 grunnla Benjamin Tillet fagforeningen *Tea Operatives and General Labourers Union* ved havnene i Tilbury. Den ble senere omdøpt til Dock, Wharf, Riverside and General Labourers' Union.

Sammen med Annie Besant organiserte han havnearbeiderstreiken i London i 1889 uten fagforeningenes hjelp. Streiken økte likevel fagforeningenes makt, og Tillett var en sentral streikeleder i 1911 og 1912. Sammen med *Havelock Wilson*, deltok han i dannelsen av *National Transport Workers' Federation* og *National Union of Seamen* i 1910.

Havnearbeider-fagforening var den største under dannelsen av *Transport and General Workers' Union* i 1922, hvor nestlederen Ernest Bevin sørget for sammenslåingen. Bevin ble generalsekretær for den nye fagforeningen, mens Tillet ble dens internasjonale og politiske sekretær frem til 1931, og beholdt sin posisjon frem til fagforenings-kongressen i 1932.

Politisk karriere
-----------------

Benjamin Tillet var medlem av Fabian Society og var en av grunnleggerne av Independent Labour Party. Senere sluttet han seg til Den sosialdemokratiske føderasjon. På 1880-tallet ble han medlem av Bristol Socialist Society, og reiste mange ganger til denne byen.

Han begynte sin politiske karriere som bystyremedlem av London County Council fra 1892 til 1898. Han ble innvalgt i det britiske parlamentet for Labour Party fra valgkretsen Salford North i periodene 1918–1924 og 1929–1931.

Hans selvbiografi *Memories and Reflections* ble utgitt i 1931.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 16675568p[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Social Networks and Archival Context, oppført som Ben Tillett, SNAC Ark-ID w6j82kxf, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ben Tillett – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Benjamin Tillett hos Hansards parlamentsdebatter Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii
 |
**Senegambia Bridge**, også kjent som **Trans-Gambia Bridge**, er en bro i Gambia som bærer Trans-Gambia Highway over elven Gambia. Broen gjør transport mellom nord og sør i landet uavhengig av ferge, og samtidig bindes den sørlige senegalske landsdelen Casamance til resten av Senegal på nordsiden av Gambia.

Historie
--------

Siden 1956 har det vært planer om å bygge en bro som erstatning for ferjesambandet Bamba Tenda–Yeli Tenda over Gambiaelven. I 1978 etablerte Gambia og Senegal samarbeidsprosjektet *Gambia River Development Organization* for å fremme planene.

Etter mye forhandlinger om finansiering ble endelig grunnsteinen lagt ned 20. februar 2015. Konstruksjonen ble utført av senegalesiske *Arezki Group* i samarbeid med det spanske selskapet *Isolux Corsán*. Den 21. januar 2019 ble Senegambia-broen åpnet med presidentene i både Gambia og Senegal til stede.

Galleri
-------

* Fergen som ble erstattet av broenFergen som ble erstattet av broen
* Broen sett fra nord mot Soma i sørBroen sett fra nord mot Soma i sør
* Broen sett fra sør mot Farafenni i nordBroen sett fra sør mot Farafenni i nord

Referanser
----------

1. ↑  «Long-awaited bridge over River Gambia inaugurated». *News24* **(engelsk)**. Agence France-Presse. 22. januar 2019. Besøkt 14. februar 2019.
Denne artikkelen omhandler samling og lagring av varer.  For lårmuskelgruppen, se Hamstrings.
Tomme varehyller efter at urolige konsumenter har hamstret varer under koronavirusutbruddet i 2019–2020.
**Hamstring** (avledet og lånt fra tysk *Hamstern* under første verdenskrig) er innsamling og lagring av mat eller andre varer for å kunne dekke behovet for disse i en fremtidig periode med mangel.

Mange dyr samler forråd av mat for vinteren, for eksempel gnagere som ekorn og rotter, men også en rekke fugler hamstrer. Hamsterens vane med å samle frø og annen mat i sine kinnposer har gitt dette dyret sitt navn. Det moderne mennesket har ikke lenger behov for å hamstre for vinteren, men hamstrer gjerne i forkant av mulige naturkatastrofer, prisøkninger eller i generelt ustabile tider. Hamstring basert på urealistiske forventninger om fremtiden kan gå over i en lidelse.

Hamstring som lidelse
---------------------

Utdypende artikkel: Samlemani

Noen former for hamstring hos mennesker kan gå over til å bli en lidelse, og kalles da gjerne samlemani. Samlemani er definert som det å ta vare på og ikke greie å kvitte seg med verdiløse ting, selv om de for andre ikke har noen verdi. Samlemani har tidligere blitt sett på som en undertype av tvangslidelser, men senere forskning tyder på at hamstring kan representere et relatert men distinkt syndrom.

Referanser
----------

1. ↑  Espen Torgersen, Anders Engen Sanden (12. februar 2012). «– Jeg skjønner at folk kan oppleve samlingen som en smule sær». NRK. Besøkt 28. november 2012.
2. ↑  Gilliam, C. M.; Tolin (2010). "Compulsive Hoarding". Bulletin of Menninger Clinic. 74 (2): 93–121.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** BBC Things
 |
**Olav Werner** (født 29. juli 1913 på Geithus i Modum kommune, død 10. mars 1992) var en norsk sanger og mye brukt solist både i Ønskekonserten og NRKs andaktsprogram. Han ga ut en rekke plater og holdt mange konserter, over 300 av disse var sammen med organisten Rolf Holger.

Olav Werner var tenor / baryton. Han studerte sang med Sigurd Hoff ved Musikkonservatoriet i Oslo. Fra 1937 sang han inn over 600 singler og LP-plater. I flere år sang han slagere, men i 1945 debuterte han med kirkekonserter. I NRK sang Werner romanser og folketoner. Han medvirket også ved et par operaoppsetninger. I 19 år var han også medlem av Andaktskvartetten. Han sang også da Arne Eggens opera Cymbelin ble oppført på Nationaltheatret i 1951. Han ga også konserter i Skandinavia, England og Tyskland.

7. juni 2009 ble det avduket en bauta til minne om Olav Werner på Geithus. Olav Werner bodde på Eiksmarka det meste av sitt liv. I mange år eide og drev han et begravelsesbyrå i Oslo og Bærum.

Diskografi
----------

* «Det lyser i et vindu» (1938). Debutplate.
* «Under svaiende palmer»/«Mitt paradis» (Odeon), sammen med Eva Bereng til Guttorm Frølichs Hawaiiorkester.
* «Kom til den hvitmalte kirke» (Emidisc)
* «Glade Jul» (Odeon), sammen med Sølvguttene

Kilder
------

* Notis i Budstikka 6. juni 2009 side 49.
* *Olav Werner død*. Artikkel i Aftenposten 11. mars 1992 side 37.

Eksterne lenker
---------------

* Om Olav Werner hos ballade.no
* Olav Werner begravelsesbyrå Arkivert 15. august 2018 hos Wayback Machine.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Tula** (fødselsår ukjent, død 3. oktober 1795) var en slave fra Curaçao som sto i spissen for et slaveopprør på øya i 1795 og som ble hengt som straff for det.

Beskrivelse
-----------

### Bakgrunn

Curaçao var en nederlandsk koloni. Av en befolkning på 19 544 i 1789 var 12 804 slaver. Utviklingen i Europa, der det revolusjonære Frankrike hadde okkupert Nederland, så vel som erklært slaveriet for avskaffet, var kjent på øya. Slaveopprørene på Haiti og i Venezuela var også kjent. På Curaçao nektet imidlertid guvernøren å sette slavene fri. 

Monument til minne om opprøret i 1795 på plantasjen der slaveopprøret startet.
### Slaveopprørets forløp

Opprøret startet 17. august 1795 på Knip-plantasjen vest på øya. Anført av Tula gikk de til sin eier og forlangte sin frihet og sa at de ville nekte å arbeide som slaver. Til å begynne med hadde Tula rundt 50 slaver med seg. Bastiaan Carpata ledet opprøret sammen med Tula, som hadde tilnavnet Rigaud.

Plantasjeeieren, Casper Lodewijk van Uytrecht, ba dem legge kravet fram for guvernøren. Deretter la opprørerne ut mot hovedstaden og satte andre slaver fri på vegen. Slavene ville marsjere til Willemstad for å møte guvernøren og kreve frihet for slavene. Så godt som alle slaver på plantasjene vest på øya, rundt 2000 i tallet, sluttet seg til opprøret.

De samlet seg i Santa Cruz, før vegen gikk videre til Porto Marie 18. august. Derfra var planen å sette opp hovedkvarter for å forhandle med guvernøren. Opprøret ble imidlertid slått ned militært og opprørerne ble tatt til fange. Tula ble torturert på strekkbenken og tvunget til å gi falsk tilståelse om at planen var å drepe alle hvite før han ble henrettet 3. oktober 1795.

### Ettermæle

Tula ble politisk rehabilitert i 2015 og erklært som nasjonalhelt. Museo Tula, som er viet Curaçaos afroamerikanske kulturarv, bærer hans navn.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Römer-Kenepa, Nolda: «A brief history of Curaçao», i Ieteke Witteveen, Wim Kamps og Guido Rojer jr. (red.): *Contemporary Curaçao. A Caribbean Community*, Amsterdam: Uitgeverij SWP, 2013, s. 37.
2. 1 2  Römer-Kenepa, Nolda: «The Great Slave Rebellion of Curaçao in 1795», i Ieteke Witteveen, Wim Kamps og Guido Rojer jr. (red.): *Contemporary Curaçao. A Caribbean Community*, Amsterdam: Uitgeverij SWP, 2013, s. 46.
3. 1 2 3 4  Junius P. Rodriguez (red.): *Encyclopedia of Slave Resistance and Rebellion, Volume 2: O–Z and Primary Documents*, Westport, CT: Greenwood Press, 2007, s. 525–526.
**Tulane University** er et privat universitet i New Orleans i delstaten Louisiana i USA. Det ble grunnlagt som offentlig, medisinsk universitet i 1834, og er det eneste i USA som har blitt privatisert.

Det er et av Sørstatenes aller beste og mest anerkjente universiteter, med en av de høyeste lærertettheter i USA (student:lærer-ratio 8:1). Skolepengene er høyere enn ved Ivy League-universitetene. Studiene og forskningen innen medisin ved *Tulane* har betydelig nasjonal finansiering. Det er også skoler innen jus, økonomi, arkitektur, IT, ingeniørfag og humanistiske fag.

Ved lærestedet var det 10 606 studenter og 1 319 vitenskapelig ansatte i 2006, og dette året var skolepengene US$ 34 896 for studenter folkeregistrert i USA. Undervisningen gis opp til doktorgradsnivå.

Kjente alumnus (tidligere studenter) omfatter Yahoo-gründer David Filo, politiker Newt Gingrich, og TV-vert Jerry Springer.

Referanser
----------

1. ↑   *Integrated Postsecondary Education Data System*, Wikidata Q6042926,
2. ↑   old.arl.org[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   www.crl.edu[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   web.archive.org, besøkt 22. januar 2020[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  «Gerald R. Ford: Address at a Tulane University convocation». 1975. Besøkt 15. mars 2007.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Tulane University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** ULAN **·** NLA **·** NKC **·** CiNii **·** GeoNames
 |