**Joseph Meng Ziwen** (født 19. mars 1904 i Hengling i Guangxi i Kina, død 7. januar 2007) var katolsk undergrunnsbiskop av bispedømmet Nanning i den subprovinsielle regionen Guangxi Zhuang i Folkerepublikken Kina, anerkjent av paven. Han ble ikke anerkjent som biskop av de kinesiske myndighetene.

Meng kom ikke fra en katolsk familie, men lot seg døpe i tenårene. Da han var 15 år, dro han til Nanning for å studere katekisme,[] og fortsatte i åtte år ved juniorseminaret, den gang kalt «det latinske kolleg». I 1935, etter seks års teologiske og filosofiske studier i presteseminaret i Penang i Malaysia ble han presteviet i Nanning. 

To år etter prestevielsen og etter videre medisinske selvstudier, blant annet innen kinesisk urtemedisin, åpnet han en klinikk i en landsby i sin menighet, og en annen klinikk i en barneskole. Hans prestevirke gikk bra, selv i borgerkrigsårene, men etter at kommunistene kom til makten ble det vanskeligere. Kort etter den kommunistiske seieren ble nonner som hadde drevet en biskoppelig klinikk arrestert for å ha hjulpet «banditter» (uttrykket makthaverne brukte om kuomintangs soldater), og ti dager etter ble fader Meng arrestert og sperret inne i et rom sammen med 100 andre.[] Senere ble de alle sendt til en arbeidsleir, og i 1951 ble han dømt til ti års fangenskap.[]

Han tilbragte tyve år av sitt liv i reform ved arbeid-jordbruksleir. I den første perioden av fangenskapet, i 1950-årene, ble han sykepleier for andre fanger. Han skrev i all hemmelighet til erkebiskop Justinus Paulinus Albouy, en fransk misjonær som da var erkebiskop av Nanning. Da vokterne fant brevet, ble han isolert og nektet mat i flere dager. Noen få måneder etter ble han «dømt» for å ha helbredet «banditter», nørt opp om antiregimestemning blant folk, og for å ha æreskjelt regjeringen.[] Han ble nødt til å delta i hardt arbeid med veibygging.[]

Han ble løslatt i 1957 og begynte å virke ved en kirke i Nanning. Der drev han også en klinikk. I 1958 ble han arrestert på nytt. Tidlig i 1960-årene var det hungersnød og mange fanger rundt ham døde av sult og feilernæring. Men den vanskeligste tiden for ham var under kulturrevolusjonen.[]

Etter mange harde år ble han i 1970 overført til fangenskap i sin landsby, Hengling, fordi han ble ansett for å være for gammel til tungt arbeid. Han ble brukt som latrinetømmer i området, men måtte hver dag tilbake til fengslet.[] I det stille klarte han likevel å forkynne i nabolandsbyene og av og til døpe nykonverterte.[]

Etter at kirkene kunne gjenoppta ordinært arbeid i 1980-årene engasjerte han seg mer åpent som forkynner og sjelesørger i områdene i Liuzhou, Heshan, Yulin og Guilin, alle i Guangxi. 

Han ble hemmelig bispeviet i 1984 av en «undergrunnsbiskop» fra Gansu. De kinesiske myndighetene anerkjente ikke hans bispestatus, og betraktet ham offisielt som prest – som sogneprest i Guigang – til hans dødsdag. Han undertegnet seg alltid som *prest*, og ble alment kalt *lao shenfu* (seniorprest). Han bodde i landsbyen Santang i området. Under fugleinfluensautbruddene i Kina i 2005 engasjerte han seg i forebyggende arbeid.[] Han fortalte etterpå ar bøndene i området pleide å fôre fjærkreet sitt med urtete i influensatider, inneholdende blant annet urtemedisinen *banlangen* og løvetann. 

Da han døde, var han med sine 103 år landets eldste katolske biskop. Han mente selv at det harde straffearbeidet i tyve år gjorde ham sterk, og var grunnen til at han ble så gammel.[]

Ettersom vatikantro katolikker anså han som Nannings rettmessige biskop, var det først ved hans død at den fungerende biskop (John Baptist Tan Yanquan) i provinsen av dem ble betraktet som ordinarius.

Referanser
----------

1. 1 2   Catholic-Hierarchy.org, katolsk hierarki ID mengzw, besøkt 11. september 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  AsiaNews.it

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy
 |