recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**LP-modellen** er en norskutviklet pedagogisk modell for analyse av og systematisk arbeid med en skoles læringsmiljø og pedagogiske utfordringer. LP er en forkortelse for «læringsmiljø og pedagogisk analyse».

Modellen er utarbeidet på grunnlag av forskning og støtter seg spesielt til systemteori. I arbeidet med modellen utarbeides det problemstillinger rettet mot læringsmiljø. Slike problemer kan gjerne ligge på relasjoner mellom lærer og elev, eller mellom elev og elev, videre kan problemet være innen klasseledelse og struktur på undervisningen. Dette er grunnleggende betingelser for at en elevs læring og utvikling skal kunne påvirkes i en positiv retning.

Sentralt i utviklingen av modellen er professor Thomas Nordahl ved Høgskolen i Innlandet (campus Hamar) og Lillegården kompetansesenter i Porsgrunn. Lillegården kompetansesenter har ansvar for implementeringen av modellen i Norge. Utdanningsdirektoratet bidrar med økonomisk støtte.

Kritikk
-------

Modellen har mottatt kritikk blant annet i en artikkel publisert i European Educational Research Journal i 2013. Forskere fra Universitetet i Oslo og NIFU stilte en del kritiske spørsmål om modellen og om samarbeidet mellom Nordahl og danske University College Nordjylland. Både ressursbruken og effekten ble utfordret, sammen med Nordals interesse for John Hatties bok, *Visible learning*. Professor Nordahl viste til en rekke forskningsartikler i sitt svar på kritkken.

Referanser
----------

1. ↑  «Professor Thomas Nordahls skolemodell er innført i over tusen skoler og barnehager. Men virker den egentlig?». *www.utdanningsnytt.no*. 6. februar 2017. Besøkt 11. oktober 2022.
2. ↑  «Nordahl svarer på kritikken mot LP-modellen: «Det er tiltak i norsk skole det er satset mer på med dårligere dokumentasjon» egentlig?». *www.utdanningsnytt.no*. 6. februar 2017. Besøkt 11. oktober 2022.

Eksterne lenker
---------------

* LP-modellen
Fevik bad hovedhus, med mammuttreet i forgrunnen.
**Fevik bad** er blitt betegnelsen på **Fevik gård**, som var en betydelig eiendom på Fevik på 1800-tallet, da «Fevig jernskibsbyggeri» – senere «Sørlandets skipsbyggeri» lå ved Fevikkilen. 

Nåværende hovedbygning ble oppført av skipsreder Ole Boe i perioden 1859-1864. Tegningene til huset ble laget av den sveitsiske arkitekten Meinich, og det antas at det ble oppført av byggmester Heinecke.

På siste del av 1800-tallet ble det anlagt en have hvor det ble plantet en rekke utenlandske treslag, bl.a. et mammuttre *(Sequoiadendron giganteum)*, og et ekte kastanjetre *(Castanea sativa)*.

Eiendommen har senere skiftet eier flere ganger – bl. annet drev «Norsk Folkeferie» eiendommen på 1950- og 1960-tallet som et feriested, og bygget flere utleiehytter.

I dag er eiendommen i privat eie. Bolighuset er restaurert og i god stand, og huset fikk «Bygningsvernsprisen» i 1996. Byggets fasade og flere av trærne i haven er delvis vernet.

Kilder
------

* Artikkel i Grimstad adressetidende.
Et medlem av LO Stat under en streikemarkering i Oslo i 2012. Foto: Brage Aronsen. 
**LO Stat** er et av de to kartellene i LO. Det ble opprettet 13. september 1939 under navnet Statstjenestemannskartellet, men endret navn 1. januar 1996. De første medlemsforbundene var Norsk Postforbund, Norsk Lokomotivmannsforbund, Norsk Kommuneforbund, Norsk Telegraf og Telefonforbund og Norsk Jernbaneforbund.

Kartellet er en hovedsammenslutning av LO-forbund som organiserer arbeidstakere i staten og i virksomheter knyttet til Arbeidsgiverforeningen Spekter, og ledes av Egil André Aas som ble valgt til leder i 2016 etter Tone Rønoldtangen. LO Stat har i dag 17 medlemsforbund med ca. 100 000 medlemmer (2021). Norsk Tjenestemannslag er det største forbundet i LO Stat. Det ledes av John Leirvaag.

Medlemsforbundene i LO Stat pr. 1. juli 2021 er: CREO - forbundet for kunst og kultur, EL & IT Forbundet, Fagforbundet, Fellesforbundet (FF), Forbundet for Ledelse og Teknikk (FLT), Fellesorganisasjonen (FO), Handel og Kontor i Norge, Industri Energi, Norsk Arbeidsmandsforbund (NAF), Norsk Fengsels- og Friomsorgsforbund (NFF), Norsk Jernbaneforbund (NJF), Norsk Lokomotivmannsforbund (NLF), Norsk Manuellterapeutforening, Norges offisers- og spesialistforbund (NOF), Norsk Sjøoffisersforbund, Norsk Tjenestemannslag (NTL), Skolenes Landsforbund (SL). Norsk Transportarbeiderforbund var medlem som eget forbund fram til 2019 da forbundet bl nedlagt og gikk inn i Fellesforbundet.

Se også
-------

* Landsorganisasjonen i Norge
* Statstjenestemannskarellet - Store norske leksikon

Referanser
----------

1. ↑  LO Stat - Om oss - LO Stats hjemmeside
2. ↑  LO Stat - forbundene - LO Stats hjemmeside. Besøkt 12. juli 2021

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) LO Stat på Facebook Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Landsorganisasjonen i Norge |
| --- |
| Fagforbund | 
* Arbeiderbevegelsens Presseforbund
* Creo – forbundet for kunst og kultur
* EL og IT Forbundet
* Fagforbundet
* Fellesforbundet
* Fellesorganisasjonen
* Forbundet for Ledelse og Teknikk
* Forfatterforbundet
* Handel og Kontor i Norge
* Industri Energi
* Kabinansattes Forbund
* Norges offisers- og spesialistforbund
* Norsk Arbeidsmandsforbund
* Norsk Fengsels- og Friomsorgsforbund
* Norsk Flygerforbund
* Norsk Jernbaneforbund
* Norsk Lokomotivmannsforbund
* Norsk Manuellterapeutforening
* Norsk Nærings- og Nytelsesmiddelarbeiderforbund
* Norsk Sjømannsforbund
* Norsk Sjøoffisersforbund
* Norsk Tjenestemannslag
* Norske Dramatikeres Forbund
* Norske Idrettsutøveres Sentralorganisasjon
* Skolenes Landsforbund

 |  |
| Kartell | 
* LO Stat

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** VIAF
 |
**Ardnacrusha** (irsk: *Árd na Croise*) er et vannkraftverk ved Irlands største elv Shannon. Det ligger nær Limerick i grevskapet Clare i Irland. Til anlegget hører også laksetrapper slik at fisk trygt kan vandre opp i elva forbi kraftverket.

Den første planen til temme vannkraften fra Shannon mellom Lough Derg og Limerick ble publisert i 1844 av Robert Kane.

Kraftgeneratorene i Ardnacrusha består av tre vertikalbrønn francisturbiner (installert i 1929) og en kaplanturbin (installert i 1934). Da anlegget sto ferdig var det også det største vannkraftverket i verden, og produserte nok kraft til å dekke hele det daværende elektrisitetsbehovet i Irland. Vannkraftanlegget ved Shannon var et av de største ingeniøroppgavene i verden av sin type da det ble bygget, og stolte irlendere betraktet det som «verdens åtte underverk».

På årsbasis produserer dagens anlegg om lag 332 gigawatt. Ardnacrusha, lokalisert omtrentlig 2,4 km fra grensen av Limerick, er den største vannkraftanlegget ved en elv i Irland. Anlegget omfatter også fisketrapper slik at fisk som ørret kan klatre trygt forbi kraftstasjonen.

Referanser
----------

1. ↑   Kane, Robert (1844): *The Industrial Resources of Ireland*, Dublin. Gjenutgitt av Cambridge University Press 2011, ISBN 9781108026857
2. ↑   «The Building of the Shannon Hydro-Electric Scheme», *Clare Library*
3. ↑  «Electrification of the Irish Free State - The Shannon Scheme Project» Arkivert 18. august 2016 hos Wayback Machine. *Siemens*

Eksterne lenker
---------------

(en) Shannon hydroelectric scheme – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


* Electricity Supply Board, bakgrunn om etableringen
* Ardnacrusha, *Clare Library*
*Arditi*-styrker i 1918, merk knivene
**Arditi** var et kallenavn på en spesialstyrke innen den kongelige italienske hær under første verdenskrig. Navnet *Arditi* kommer fra det italienske verbet ardire («å våge»), og navnet Arditi kan oversettes med «de modige». De ble også kalt *Fiamme Nere* («svarte flammer») etter de svarte kragemerkene på uniformene. Soldatene bar i tillegg svarte, myke fesser med dusk og et merke som forestilte en hodeskalle med dolk i munnen.

Organisasjon
------------

*Reparti d'assalto* («angrepsenheter») ble opprettet 29. juli 1917 under ledelse av Giuseppe Bassi, og skulle ha en taktisk rolle som fremrykkende infanteri, som skulle bryte gjennom fiendtlige forsvarslinjer for å åpne for større infanteristyrker. Arditi var ikke underlagt det italienske infanteriet, men ble sett på som en egen gren. Hver arditi-enhet var tilknyttet et armekorps, og fikk sine ordre direkte fra korpskommandøren , ulikt de tilsvarende tyske og østerrikske *Sturmtruppen* som var en del av infanteriet.

Styrken besto av rundt 600 mann, inkludert offiserer, og var organisert i tre kompanier av 150 mann. Styrken var altså noe mindre enn en italiensk bataljon, som vanligvis besto av 1 000 mann. Hvert kompani besto av fire tropper, som igjen besto av fire lag, et angrepslag i front, to lag på flankene som var utstyrt med maskinpistoler, og et lag som ga dekning.

Kamper
------

*Reparti d'assalto* lyktes i å få en bevegelse i den fastlåste skyttergravskrigen på Italiafronten. De ble først satt inn i Caporetto-offensiven, deretter i slaget ved Piave, og var særlig viktig under slaget ved Vittorio Veneto. Arditi er en enhet som ble ansett som vellykket og seierrik i den italienske militærhistorien. Styrken ble demobilisert i 1920.

Senere bruk av ordet
--------------------

Betegnelsen ble senere benyttet om fascistiske svartskjortegrupper og andre frikorpsenheter. I perioden like etter første verdenskrig, sluttet mange tidligere arditi seg til 'National Association Arditi d'Italia' (ANAI), grunnlagt av kaptein Mario Carli, men også forfatter, diplomat og journalist som var sterkt involvert i futurismebevegelsen i kunst. Carli skrev essayet «Arditi er ikke gendarmeri» sammen med Filippo Tommaso Marinetti.

Mange arditi sluttet seg til den italienske fascistbevegelsen, men denne støtten gjaldt ikke alle. Også den antifascistiske *Arditi del Popolo*, en fløy som brøt ut fra ANAI, lente seg politisk mot den marxistiske delen av sosialismen. Mange av de arditi som hadde sluttet seg til ANAI, gikk ikke med inn i Partito Nazionale Fascista da dette ble stiftet av Benito Mussolini 23. oktober 1922. ANAI ble senere lagt ned.

Også styrken til Gabriele D'Annunzio som inntok havnebyen Fiume i 1920 og etablerte Reggenza Italiana del Carnaro ble kalt Arditi.

Referanser
----------

1. 1 2 3  Italian Reparti d'Assalto - The Artidi, John Farina, besøkt 25. mai 2015
2. ↑  Sammendrag fra Liparoto ANPI.

Portal: Første verdenskrig
**«Gitarzan»** er en amerikansk noveltysang, skrevet av Ray Stevens. Bill Justis bidro med tittelen. Justis er offisielt kreditert som Bill Everett.

Stevens spilte den selv inn. «Gitarzan» ble utgitt på singlen Monument MN45-1131 i mars 1969. Den ble arrangert av Ray Stevens og produsert av Fred Foster, Ray Stevens og Jim Malloy. B-siden var «Bagpipes, That's My Bag».

Sangen var hentet fra LP-platen, *Gitarzan* (Monument SLP 18115).

«Gitarzan» handler om en figur som bor i jungelen og danner et musikkband med sin kvinnelige partner, Jane, og deres kjæledyr: en ape.

Den inneholder Tarzan-brøl, scatsynging, funky boogie woogie samt et sitat fra sangen «Swinging on a Star» med linjen *«Carrying moonbeems home in Jar»*, sunget til feil noter.

Coverversjon
------------

En coverversjon ble innspilt av countrymusikkparodiker, Cledus T. Judd, og utgitt på hans tributt-CD, *Boogity, Boogity - A Tribute to the Comedic Genius of Ray Stevens* (Curb 78993), i 2007. Keith Judd og Heidi Newfield (tidligere ledesanger i Trick Pony) medvirker på Judds coverversjon.

Norsk versjon
-------------

Harald Tusberg og Øivind Blunck har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er identisk med originaltittelen.

### Innspilling

Øivind Blunck. Utgitt på singlen Slager HS 140 i 1989.

Referanser
----------

1. ↑  45 cat – Ray Stevens – Gitarzan / That's My Bag – Monument – USA – MN45-1131
**Igalo** (serbisk: Игало) er en by i Herceg Novi kommune i Montenegro. Byen ligger ved innløpet til Kotorbukten i Adriaterhavet, bare 20 km øst for grensen til Kroatia. Byen vokste fram i mellomkrigstiden.

Igalo har 3 754 innbyggere (2003), og folketallet er svakt økende. Den er i praksis vokst sammen med Herceg Novi, og det er bare administrative inndelinger innad i kommunen som skiller de to tettstedene fra hverandre. Det er 60% serbere, 27% montenegrinere, 2% kroater og 1% muslimer i Igalo.

Næringsliv
----------

Igalo sett fra Institut Igalo.
Byen er kjent for sin lindrende leire som blant annet blir brukt til behandling av pasienter med revmatisme ved både «Institut Igalo» (konstruert av arkitekt Aleksandar Djordjevic) og «Dr. Simo Milošević». Instituttet har for øvrig også en norsk avdeling. 

Igalo er en turistby, og det er stor utbyggingsaktivitet i området. mange utlendinger, både russere og vestlige, kjøper dessuten opp eiendom og leiligheter i Igalo.

Den tidligere jugoslaviske presidenten Tito hadde sitt tilholdssted i Igalo om sommeren. I september 1991 hadde de serbiske og kroatiske lederne Slobodan Milošević og Franjo Tudjman et toppmøte i denne villaen.

Transport
---------

Igalo har forbindelse østover til hovedstaden Podgorica og vestover til Dubrovnik i Kroatia langs stamveien E65/E80. En mindre lokalvei går også rett nordover og inn i Bosnia-Hercegovina. Nærmeste flyplasser ligger ved Tivat, på andre siden av Kotorbukten, og i Dubrovnik.

Vennskapsbyer
-------------

Norges flagg Levanger

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Gitta Lovise Jønsson** (født **Hagerup**, 5. oktober 1869 i Tromsøysund, død 6. mars 1950 i Oslo) var en norsk politiker og kvinnesaksforkjemper. Hun var eldste datter av ishavsskipper og polarforsker Johan Hagerup (1846–1924). Gitta Jønsson regnes som en av arbeiderbevegelsens viktigste pionerer i Nord-Norge.

Hun kom til Oslo i 1890-årene og ble her kjent med arbeiderbevegelsen. Hun giftet seg med den svenskfødte salmakeren Anders Jönsson, og de flyttet til Tromsø i 1903. Gitta Jønsson ble snart en sentral skikkelse i byens arbeiderbevegelse. Hun stiftet Tromsø Arbeiderkvinneforening, og var medlem av Tromsø formannskap i periodene 1913–1925 og 1929–1930. 

Hun var vararepresentant til Stortinget i perioden 1934–1945, og møtte på tinget en kort periode i 1938. Hun var aktivt medlem av avholdsorganisasjonen IOGT, og startet en sosialistisk søndagsskole[]. På slutten sitt liv var hun særdeles aktiv i Internasjonal kvinneliga for fred og frihet.

Referanser
----------

1. ↑   Stortinget og statsrådet : 1915–1945. B. 1 : Biografier, side(r) 382[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Norsk biografisk leksikon, oppført som Gitta Lovise Jønsson, Norsk biografisk leksikon ID Gitta\_Jønsson, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Se f.eks Emil Larssen: *Det store gjennombruddet – 1902–1952*, Narvik 1952, side 70 f.

Litteratur
----------

* Dag Skogheim: *Kvinner i nordnorsk arbeiderbevegelse – Gitta Jønsson*, Tiden 1978
* Asbjørn Jaklin: *Nordlendinger til tusen*, Nordlys 1999

Eksterne lenker
---------------

* (no) Gitta Jønsson hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* Slektsinformasjon om Gitta Jønsson

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk biografisk leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
«31337 H4X0R» ('elite-hacker' ifølge «leet»-sjargongen) skrevet på datamaskinen. Lek med bokstaver og rettskriving er vanlig i internettsjargong.
«Lolcat», internettfenomenet der en legger tekst oppå foto av katter eller lignende.  Foto: Tom Corser 
Bruken av datamaskiner som kommunikasjonsmiddel har i løpet av årene skapt en egen **dataterminologi** som består av ulike sjargonger og «slang»-uttrykk som ofte er vanskelig å forstå for uerfarne brukere. Mange av uttrykkene stammer fra en forkortet militær kommunikasjon og har siden har kommet etter utbredelsen av Internett og SMS, og bærer preg av et ønske om å spare tastetrykk, i tillegg til at uttrykkene i de fleste tilfellene blir skrevet utelukkende ved hjelp av små bokstaver. Chat-akronymer ble utviklet av brukere av elektroniske oppslagstavler (BBS-er) allerede før Internett ble vanlig for folk flest.

Emoticons
---------

Ordet kommer av *emotions = følelser* og *icons = bildesymboler*. Emoticons uttrykker følelsestilstander og har såkalte smileys som forbilde. På de fleste kan man se hva emoticonet blir om man legger på skakke (som oftest til venstre). Eksempel: **;-)** er et emoticon med et ansikt som blunker med det ene øye.

Blogg
-----

Blogg (eng: blog) er en forkorting av *weblogg*, dvs en logg eller dagbok som føres på en internettside.

Engelsk språk og rettskrivning
------------------------------

Det meste av den første utviklingen av computer- og nettverksteknologier fant sted i engelskspråklige land, særlig i USA. Dette førte til at de internasjonale publikasjonene om temaet som regel var skrevet på engelsk og nye begreper fikk engelske navn. Dataterminologien har derfor en svært sterk innflytelse fra engelsk.

For å fremheve spesielle forhold benyttes ofte en spesiell rettskrivning. Et eksempel: illegale eller halvlegale temaer blir ofte kjennetegnet ved at flertalls-*s* blir utskiftet med *z*, eller en *z* blir ganske enkelt etterhengt – wares blir til warez, tools blir til toolz.

### Leet

*Leet*, Leetspeak eller «1337 5p34k» er en måte å skrive på hvor bokstaver blir erstattet med siffer eller andre tegn som ligner på bokstaven i utseende. Ordet «leet» (også «1337», «l33t») kommer fra det engelske ordet «elite». Et eksempel på leet speak er «U 4r3 1337», som betyr «You are elite».

Akronymer og rettskrivning
--------------------------

For å kunne uttrykke seg raskt ved chatting, brukes akronymer mye. «Afaik» betyr for eksempel «såvidt jeg vet» (*as far as I know*), mens «brb» betyr «straks tilbake» (*(I'll) be right back*).

For å skrive raskere og for å unngå spesialtegn som ikke finnes på mange tastaturer blir ofte rettskrivningen på Internett drastisk forandret.[]

Eksterne lenker
---------------

* Google: Smileys
* Jargon File: Forkortelser som brukes i chat og email
* NetLingo List of Internet Acronyms & Text Message Jargon – netlingo.com
**Senta Pigge** (født 1919, død 1990) var en tysk/norsk danser og koreograf. Hun turnerte i Norge under andre verdenskrig med et danseensemble. Etter at hun i 1944 ble gift med en nordmann bosatte hun seg permanent i Norge.

Karriere
--------

Senta Pigge hadde engasjementer ved teatrene i Kiel, Lübeck og Breslau før hun ble ansatt som solodanser ved Staatsoper Berlin. I 1942 ble Staatsoper bombet og ensemblet gav siden bare sporadiske forestillinger, blant annet i Roma og Paris. Senere samme år ble hun engasjert av Kulturministerium og Kraft durch Freude til en Kammertanzgruppe som skulle sendes på turne til tropper stasjonert i Norge.

Turné i Sør-Norge
-----------------

Turneensemblet bestod av Senta Pigge som solodanser, to danseelever fra Wien og Berlin, et orkester på seks mann, en operasangerinne, en scenemester og en garderobeansvarlig.
Programmet varte i opptil to timer og bestod av valser av Brahms, Chopin, Valse triste av Sibelius og en vals fra Rosenkavaleren.
Turneen ble planlagt i Oslo sammen med en marineoffiser som stod for velferden i Norge. Kravene for å kunne gi forestilling var scene, ensfarget bakgrunn, belysning og et piano. Det ble gitt forestillinger blant annet i Oslo, Bergen, Stavanger og Ålesund.
Denne turneen varte et halvt år, og da ensemblet ble oppløst i 1943 dro Senta Pigge tilbake til Berlin.

Turné i Nord-Norge
------------------

Turneensemblet bestod av Senta Pigge, en pianist og en skuespillerinne. Senta Pigges mor fulgte turneen som garderobeansvarlig.
Programmet bestod av valser av Brahms, Chopin og Valse triste av Sibelius foruten en Chotta av Verdi og to danser av Grieg, i alt ti danser på hver forestilling.
Turneen startet i Trondheim i 1943, og var innom blant annet Mo i Rana, Mosjøen, Sandnessjøen, Brønnøysund, Tromsø og Nordkapp før den ble avsluttet i Narvik sommeren 1944.

Etter turneene
--------------

Tidlig i august 1944 ble det sendt melding fra Berlin om at alle turneer skulle avbrytes og alle skulle returnere til Tyskland. Siden Senta Pigge var blitt 25 år kunne hun regne med å måtte melde seg for rustningsindustrien. 
Etter at hennes mor var sendt til Tyskland gjennomførte Senta Pigge bryllupet hun hadde planlagt med Theodor Kiil fra Skjervøy. Etter en kortere periode alene i Oslo for å unngå tyske myndigheter, ble hun gjenforent med sin mann. Først ved nyttår 1946 fikk hun igjen kontakt med sin mor, og hentet henne til Norge i 1948.

Pigge bodde i nesten 20 år i Nord-Norge, og utdannet seg til familieterapeut etter at hun ble skilt.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Portretter av en fiende / Skogheim, Dag (1989). Tiden Norsk Forlag ISBN 82-10-03224-0
2. ↑  Firma Kåre Renø, Skjervøy, femti år 1984 / Friis, Guttorm (1984). ISBN 82-991175-1-8

Eksterne lenker
---------------

* Senta Pigge
**Kim Nysted** (født 13. juni 1980) er en norsk fotballspiller.

Karriere
--------

### Lyn

Kim Nysted er en venstrebent spiss som gikk gradene i Lyns ungdomsavdeling, dit han kom i begynnelsen av tenårene fra sin lokale klubb Refstad-Veitvet. Knappe 19 år gammel fikk han 21. juli 1999 sin A-lagsdebut for Lyn mot Clausenengen. Han spilte totalt 3 kamper for Lyn i sine to sesonger i klubbens A-stall. 

### Bærum

Fra Lyn i 1.divisjon gikk ferden ned en divisjon til Bærum, der han fikk betraktelig mer spilletid. Etter to sesonger i 2.divisjon, ble Nysted i 2003 toppscorer for Bærum i 1.divisjon med syv mål. I 2004 scoret han 23 mål for klubben i 2.divisjon. Han spilte en hovedrolle i klubbens høydepunkt for sesongen da Bærum sto for årets første cup-bombe ved å slå Vålerenga ut av Norgesmesterskapet i turneringens tredje runde. Etter at Vålerenga hadde tatt ledelsen, utlignet Kim Nysted til 1-1. Ni minutter før pause førte Nysted Bærum i ledelsen med 2-1. Bærum beholdt ledelsen kampen ut og vant til slutt 3-2. 2005-sesongen endte Nysted med 15 mål for Bærum.

### Bodø/Glimt

Nysted ble hentet til Bodø/Glimt fra Bærum i sommerpausen i 2006-sesongen for å erstatte Håvard Sakariassen som ble solgt til Bryne. Nysted ble langtidsskadet på trening etter to dager i klubben og fikk ikke spilt en eneste kamp for Bodø/Glimt. 

### FK Tønsberg

Bodø/Glimt bestemte seg dermed for å låne ham ut til FK Tønsberg i 2. divisjon for at han skulle få førstelagsspill. Der scoret han syv mål i 2007-sesongen. 

### Skeid

Etter å ha blitt løst fra kontrakten i Bodø/Glimt, signerte han for Skeid foran 2008-sesongen. I Skeid ble Nysted toppscorer i sin første sesong i klubben, med 25 nettkjenninger totalt (22 mål i 2. divisjon avdeling 2, og tre i cupen).

Etter 2010-sesongen gikk han til Lørenskog.

12. april 2013 signerte Nysted for 5.-divisjonsklubben Borgen i Akershus.

Personlig
---------

Nysted studerte idrettsfag ved Bjerke videregående skole i Oslo fra 1996 til 1999.

Se også
-------

Liste over kjente elever ved Bjerke videregående skole

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 103720, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Biografi hos Lyn». Arkivert fra originalen 12. mai 2021. Besøkt 19. juli 2019.
3. ↑  «Vålerenga ute av cupen» **(norsk)**. NRK. 10. juni 2004. Besøkt 19. juli 2019.
4. ↑  Pål Guttormsen (30. august 2006). «Nysted klar for Glimt» **(norsk)**. Avisa Nordland. Besøkt 19. juli 2019.
5. ↑  «Kim Nysted i skuddet igjen» **(norsk)**. Avisa Nordland. 24. juli 2008. Besøkt 19. juli 2019.
6. ↑  Ny spiller klar for Borgens herrelag[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Profil hos *Skeid.no*
***The Beautiful Gambler*** er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av William Worthington.

Handling
--------

Mark Hanlon gambler bort formuen sin og egenkapitalen på hjemmet hans. Dette tvinger datteren hans, Molly, til å gifte seg med kasino-eier Lee Kirk. Men kort tid senere møter Molly den unge Miles Rand, som forelsker seg i henne og forsøker å beskytte henne mot Lee. Etter at Lee tilsynelatende dør i en brann, slår Molly og Miles seg ned sammen i New York City.

Men to år senere konfronterer Lee imidlertid paret, og han blir skutt og drept under en konfrontasjon. Miles blir snart arrestert for dette mordet, men Kirks tidligere altmuligmann innrømmer til slutt å stå bak forbrytelsen.

Skuespillere
------------

* Grace Darmond som Molly Hanlon
* Jack Mower som Miles Rand
* Harry von Meter som Lee Kirk
* Charles Brinley som Jim Devlin
* Herschel Mayall som Rand
* Willis Marks som Mark Hanlon

Referanser
----------

1. ↑   Internet Movie Database, IMDb-nummer tt0011954[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  The Beautiful Gambler
3. ↑  THE BEAUTIFUL GAMBLER

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Beautiful Gambler* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Tor Arne Moen** (født 13. mai 1966) er en norsk maler, grafiker og forfatter. Han er bosatt på Notodden, med atelier i Hydroparken. Han er medlem av Norske Bildende Kunstnere, Den norske forfatterforening, og Norske Grafikere.

Moen debuterte på Høstutstillingen i 1994. Han har laget omslag til Knut Hamsuns samlede verker, en serie malerier som fikk sitt permanente galleri på Hamarøy i 1995 (Tranøy galleri). Han har siden holdt en stor utstillingsvirksomhet med oljemaleri, eggoljetempera og fargetresnitt.

Moen ga ut novellesamlingen *Høst i sommerfuglhagen* på Cappelen forlag i 1998, og romanen *Brønnørreten* på Piratforlaget i 2008.

Han har laget flere kortfilmer som der han viser den maleriske prosessen, fra oppbygging og skisse til ferdig verk.

Referanser
----------

1. ↑  Kortfilmer av Tor-Arne Moen

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Tor-Arne Moen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Interobservatørsamsvar** eller **samsvar mellom observatører** engelsk *inter-rater reliability*, betegner i statistikk et mål på hvorvidt ulike observatører kommer frem til samme resultat fra en manuelt utført vurdering. *Interobservatørvariabilitet* angir tilsvarende varians blant vurderingene. *Intraobservatørsamsvar* betegner grad av samsvar blant målinger utført om igjen av samme person.

Interobservatørsamsvar brukes blant annet klinisk, der medisinsk personell kan vurdere f.eks. et bilde fra en ultralyd eller røntgen på ulike måter.

Matematisk beregning
--------------------

Samsvaret kan beregnes prosentvis, som antall like observasjoner delt på antall observasjoner. Et alternativt mål ble introdusert av Jacob Cohen i 1960, kalt *Cochens kappa* eller bare *kappa*, tar bedre hensyn til grad av usikkerhet knyttet til hver observasjon, angitt ved *forventet enighet*. Dette målet settes i intervallet {\displaystyle [-1,1]}, der -1 tilsvarer at alle observasjoner er motsatte av hverandre (omvendt korrelasjon), 0 ingen samsvar, og 1 tilsvarer at det er fullstendig enighet. Matematisk beregnes Cohens kappa ved formelen

{\displaystyle \kappa ={\frac {Pr(a)-Pr(e)}{1-Pr(e)}}}
der {\displaystyle Pr(a)} angir antall like observasjoner og {\displaystyle Pr(e)} angir forventet enighet (chance agreement).

Referanser
----------

1. ↑  Stian Lydersen (30. mars 2020). «Samsvar mellom observatører – eller interobservatørsamsvar?». *Tidsskriftet*. 5. doi:10.4045/tidsskr.19.0772.
2. ↑  Mary L. McHugh (2012). «Interrater reliability: the kappa statistic». *Biochemia Medica*. 22 (3): 276–282. doi:10.11613/BM.2012.031.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Inter-rater reliability – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Kim Myhr** (født 17. desember 1981 i Trondheim) er en norsk gitarist og komponist.

Kim Myhr er en aktiv stemme på den eksperimentelle musikkscenen i Oslo.

Kim har skrevet to verker for Trondheim Jazzorkester: det første med Sidsel Endresen til Moldejazz 2009, og det andre med Jenny Hval til Ultima-festivalen i 2012.

Myhr er også involvert i flere samarbeidsprosjekter, som Silencers med Benoit Delbecq, hvis utgivelse *Balance des blancs* kom på Le Mondes liste for årets fem beste jazzplater i 2011. Med MURAL initierte Myhr et prosjekt med Rothko Chapel i Houston, Texas, som resulterte i en cd-utgivelse i 2011, og flere konserter i kapellet.

Myhr har spilt solokonserter over hele verden. Musikken kan minne litt om klangmassemusikken til Ligeti eller Morton Feldmans fingerspiss-sensitive stasis, men den innehar også en energi og en simplisitet som minner om amerikansk folk. Hans første soloutgivelse *All your limbs singing* ble utgitt i mars 2014. 

Han ble nominert til Nordic Music Prize 2017 for albumet *You | Me* fra 2017 og ble nominert til Spellemannprisen 2020 i klassen samtid for *Vesper* fra 2020 sammen med Australian Art Orchestra.

Diskografi
----------

* *Stems And Cages* (MNJ, 2010) med Trondheim Jazzorkester
* *All Your Limbs Singing* (Sofa, 2014)
* *Bloom* (Hubro, 2016)
* *In the End His Voice Will be the Sound of Paper* (Hubro, 2016) med Trondheim Jazzorkester
* *You | Me* (Hubro, 2017)
* *Pressing Clouds Passing Crowds* (Hubro, 2018)
* *Vesper* (Hubro, 2020) med Australian Art Orchestra

Referanser
----------

1. ↑  «Her er de nominerte til Nordic Music Prize». *aftenposten.no*. 24. januar 2018. Besøkt 1. mars 2018.
2. ↑  «Cezinando er nominert i fire kategoriar under Spellemannprisen 2020». *nrk.no*. 12. februar 2021. Besøkt 18. april 2021.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Ṣaʿīdīarabisk** (arabisk: صعيدى DIN: *Ṣaʿīdī*; uttale: [sˤɑˈʕiːdi]; egyptiskarabisk: [sˤeˈʕiːdi]) er den varianten av arabisk som tales av ṣaʿīdīene i Egypt sør for Kairo og ned til grensa til Sudan. Ṣaʿīdīarabisk deler språklige trekk med både egyptiskarabisk og sudanesisk arabisk. Dialekter inkluderer mellom- og øvre-egyptiskarabisk. Talere av egyptiskarabisk forstår ikke nødvendigvis uten videre konservative varianter av ṣaʿīdīarabisk.

Selv om ṣaʿīdīarabisk har lav status, fortsetter det med å bli mye brukt, inkludert av innflyttere fra landet som delvis har gått over til egyptiskarabisk. Den ṣaʿīdīarabiske genitivseksponenten blir for eksempel vanligvis erstattet av egyptisk *bitāʿ*, mens realiseringen av /q/ som [g] beholdes (i egyptisk blir den realisert som [ʔ]). Andre- og tredjegenerasjons-ṣaʿīdīmigranter er enspråklige i egyptiskarabisk, men har beholdt sine kulturelle og familiære bånd med Sør-Egypt.

Lydsystem
---------

Ṣaʿīdī har de følgende konsonantene:

|  | Bilabialer | Alveolarer | Palataler | Velarer | Uvularer | Faryngaler | Glottaler |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Plosiver | Ustemt |  | t |  | k |  |  | ʔ |
| Stemt | b | d |  | ɡ |  |  |  |
| Frikativer | Ustemt | f | s | ʃ |  | χ | ħ | h |
| Stemt |  | z |  |  | ʁ | ʕ |  |
| Affrikater | Ustemt |  |  | t͡ʃ |  |  |  |  |
| Stemt |  |  | d͡ʒ \* |  |  |  |  |
| Nasaler | m | n |  |  |  |  |  |
| Lateraler |  | l |  |  |  |  |  |
| Vibranter |  | r |  |  |  |  |  |
| Semivokaler | w |  | j |  |  |  |  |

* /d͡ʒ/ kan også realiseres som [ʒ] eller [d]. I siste tilfelle slås den sammen med /d/.
Vidkun Quisling, «føreren» i det nazistiske partiet Nasjonal samling (NS) under krigen, sammen med seks norske frontkjempere, blant andre Arne Nilsen og Sophus Kahrs Foto: RA/PA-1193/V/0001/Fra Riksarkivet 
**Sophus Magdalon Buck Kahrs** (født 28. mars i Gulen 1918, død 18. november 1986 i Buenos Aires, Argentina), var en norsk hirdmann og frontkjemperoffiser under andre verdenskrig.

I 1934 meldte Kahrs seg inn i Nasjonal Samling. Han ble også med i Hirden, og var fra 1936 medlem i NS Kamporganisasjon. Kjempet på norsk side da Norge ble angrepet av Tyskland fra 9.april 1940. Under andre verdenskrig ble han løytnant, og en stund fungerende bataljonssjef i den norske skijegerbataljon (1944) som deltok på tysk side. Han ble før dette sendt til Østfronten som troppsfører og kompanisjef ved Leningrad, i Den norske Legion. For sin innsats i 44 (Karelen) ble han tildelt Jernkorset av 1. klasse. Kahrs var ved krigens slutt leder for Førergarden, Vidkun Quislings livgarde.

I landssvikoppgjøret ble Kahrs dømt til 10 år straffarbeid. Den 3. juli 1947 rømte han, sammen med tre andre, fra Espeland fangeleir. Han tok seg med båten «Solbris» til Argentina, ankom 23. juli 1948, der han levde resten av sitt liv.

Referanser
----------

1. ↑   Bergensavisen, urn.nb.no, side(r) 3, utgitt 5. juli 1947[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5 6 7  Frode Bjerkestrand: «Arven etter Solbris», *Bergens Tidende*, 5. mai 1995, s. 14.
3. 1 2 3  Bjørn Brøymer: «En NS-røst fra Argentina», *Aftenposten*, morgen, 19. mars 1988 , s. 9.
4. ↑  Eirik Veum: *Nådeløse nordmenn - Hirden 1933-1945*, s. 327 - Kagge Forlag 2013

Eksterne lenker
---------------

* Kom hjem etter 55 år Artikkel i *Nettavisen.no* om sønnens forhold til far, Sophus Kahrs og hans historie.
* Intervju med Sophus Kahrs i *Folk og Land* gjengitt fra *Bergens Tidende* fra mai 1978
* Intervju med Sophus Kahrs sønn i Buenos Aires i 1993

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister
 |

Portal: Andre verdenskrig
***The Beckoning Flame*** er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Charles Swickard.

Handling
--------

Harry Dickson er en attraktiv ung engelskmann, som er forlovet med en vakker engelsk kvinne: Elsa Arlington. Men år han tjenestegjør som visekommissær til India, blir han kjent med datteren til en adelsmann ved navn Janira. Hun hun skal gifte seg med prins Chandra, men brudgommen dør på grunn av apopleksi rett etter bryllupet deres. Det var praksis blant innbyggerne i India at enken skal kaste seg på bålet, hvor ektemannens kropp skal brennes opp. Janira blir også tvunget til å underkaste seg denne skikken.

Men kort tid før hun skal plasseres i flammene, oppdager Dickson og hans tjener hva som foregår. De redder den unge kvinnen, og Dickson blir forelsket i Janira. Han lar henne bo i hans egen bungalow, i forkledning som en tjener. Elsa, kjæresten hans, kommer på besøk fra England. Dicksons oppmerksomhet til Elsa plager Janira. Men Dickson blir snart stevnet for den engelske kommissæren, og faren til Janira anklager ham for å ha kidnappet Janira.

Skuespillere
------------

* Henry Woodruff som Harry Dickson.
* Tsuru Aoki som Janira.
* Rhea Mitchell som Elsa Arlington.
* J. Frank Burke som Ram Dass.
* Louis Morrison som Prins Chandra.
* J. Barney Sherry som Muhmed
* Roy Laidlaw som Hawes.
* Joseph J. Dowling som Baron.

Referanser
----------

1. ↑  The Beckoning Flame

Eksterne lenker
---------------

* (en) *The Beckoning Flame* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *The Beckoning Flame* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *The Beckoning Flame* på Silent Era Rediger på Wikidata
Utsikt fra Prevalla mot toppen av fjellet.
**Ošljak** (serbisk: Ошљак, albansk: *Oshlaku*) er et fjell i Kosovo med en høyde på 2 212 moh.

Ošljak er en langstrakt fjellrygg som ligger øst for byen Prizren og nord for fjellkjeden Šar Planina, henholdsvis adskilt fra disse av dalen til elva Bistrica e Prizrenit og Prevalla-passet (1 535 moh.). I nordvest ligger fjellet Koxha Ballkan (2 044 moh.), og i nord Pashallorë (2 039 moh.).

I de sørøstlige skråningene av Ošljak ligger landsbyen og vintersportstedet Prevalla, ikke langt fra passet med samme navn. Turgåere kan nå toppen av Ošljak via *Oshlak Trail*. Vandringen på fjellryggen er blant de mest populære turstiene i regionen.

Fjellet, og det meste av området rundt, er en del av Sharri nasjonalpark.

Referanser
----------

1. 1 2  Osljak *Peakbagger.com*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Oshlak – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Peter Otto (Olavius) Testman** (navnet kunne staves Petter og Testmann) født 1806 i Nedre Eiker, død 1890 i København var en av de første norske fotografer, kjent for å ha fotografert utsikten over Piperviken mot Det kongelige slott i Christiania (Oslo) før takets konstruksjon ble bygget om til flatt tak, ferdigstilt ca. 1846. Hans daguerreotypi som viser denne, Norges eldste byprospekt, befinner seg i Nasjonalbiblioteket etter at det ble kjøpt i 2011.

Testman var født i Nedre Eiker utenfor Drammen, men flyttet sammen med sine norske foreldre til København i 1807.

Peter Otto (Olavius) Testman studerte en kortere tid ved Det Kongelige Frederiks Universitet i Christiania fra 1827 og tok examen philosophicum, men fullførte antagelig ikke teologistudiene. Han stilte ut sine daguerreotypier i Industriforeningen i København 1844 ifølge Bjørn Ochsner (Danske Fotografer....). I denne perioden livnærte han seg som stivelsesfabrikant. 

I 1848 meldte han seg som frivillig til tredje bataljon og deltok som menig i første slesvigske krig. Mens han var stasjonert i Glorup ble han kjent med H.C. Andersen som ble imponert av nordmannens tapperhet og skrev en bokdedikasjon til ham i diktform den 12. mai 1848. Han ble forfremmet til kaptein og tildelt Dannebrogordenen.

Testman ble gift og fikk tre barn. En av hans døtre, Caroline, ble en kjent kvinneaktivist. Petter Otto (Olavius) Testman døde i København 1890.

Referanser
----------

1. 1 2   Photographers’ Identities Catalog, Photographers’ Identities Catalog ID 390141, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Det eldste fotografiet av Oslo fra NRK Østlandssendingen 8. januar 2014
3. ↑  Caroline Testman fra Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Kristen gravstein fra Quanzhou datert 1314, skrevet med 'phags-pa-skrift.
Keiserlig edikt skrevet i «drageåret» (1328?)
'**Phags-pa-skrift** (mongolsk: дөрвөлжин үсэг, *dörvöljin üseg*, «firkantskrift»; tibetansk: ཧོར་ཡིག་གསར་པ་, *hor yig gsar pa*, «ny mongolsk skrift»; kinesisk: 蒙古新字, *měnggǔ xīnzì*, «ny mongolsk skrift») var en abugida utviklet av den tibetanske lamaen Drogön Chögyal Phagpa for keiser Kublai-khan under Yuandynastiet i Kina som en forent skrift for alle språk innen Yuandynastiet.

I 1269 ble det mongolenes offisielle skriftsystem. Imidlertid klarte man ikke å få skriften særlig utbredt. Den opphørte fullt og helt da dynastiet ble styrtet av Mingdynastiet. Den utførlige dokumentasjonen om dens anvendelse gir moderne lingvister mange ledetråder tll hvordan kinesisk og andre asiatiske språk ble forandret i perioden.

Historie
--------

Sammenligning mellom bokstaver i'Phags-pa og koreansk hangul
Det tradisjonelle uigurske alfabet var dårlig egnet for det mongolske språk og det ville være upraktisk å utøke det for språk med en annerledes fonologi, som for eksempel kinesisk. Under Yuandynastiet bad Kublai Khan derfor Phagpa om å utvikle en ny skrift som skulle benyttes i hele riket. Phagpa utøket sin egen tibetanske skrift (tilhørende brahmi-familien) slik at den også dekket mongolsk og kinesisk. De resulterende 38 bokstavene har vært kjent under flere navn, som «firkantskrift» basert på sin form, men i dag er de fremst kjent som 'phags-pa.

Trass i sin opprinnelse skrev man (ovenfra og ned) i likhet med den mongolske skrift. Den fikk aldri noen bred aksept, og gikk ut av bruk da Yuandynastiet falt i 1368. Deretter ble det mest benyttet av mongoler som et hjelpemiddel for å lære seg kinesiske tegn. En del vitenskapsfolk, som Gari Ledyard, anser at 'Phags-pa var en av kildene til den koreanske hangeul-skriften.

Eksterne lenker
---------------

* Omniglots side om 'phags-pa
* Bablestones side om 'phags-pa med gratis typesnitt

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** NDL
 |
**Sophienkirche** er en evangelisk kirke i Spandauer Vorstadt i Mitte i Berlin. Kirken er omgitt av en gravlund som lenge har vært ute av bruk. Gravlunden ligger i umiddelbar nærhet til Hackesche Höfe.

Grunnstenen ble lagt i Fredrik I av Preussens levetid (død 25. februar 1713) og den skulle oppkalles etter hans tredje hustru Sophie Luise av Mecklenburg-Schwerin. Under innvielsen 18. juni 1713 var imidlertid Sophie Luise høyst uønsket og kirken ble kalt *Spandauische Kirche*. Først under Fredrik II av Preussens regjeringstid ble kirken kalt Sophienkirche, et navn den også har hatt siden.

Barokktårnet ble påbygd 1732 til 1734.

Kirken ble ombygd av Friedrich Schulze i 1891 til 1892. Taket ble da løftet og en alternisje ble tilføyd øst i kirken. Det gjenværende interiøret er hovedsakelig fra denne restaureringen.

På kirkens utside er det minnesmerker over poetene Karl Wilhelm Ramler og Anna Louisa Karsch. Gravlunden omfatter graven til Carl Friedrich Zelter, stifteren av Sing-Akademie zu Berlin.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sophienkirche (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  

Portal: Tyskland

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND
 |
**Florence Green** (født *Patterson* 19. februar 1901 i Edmonton i London, død 4. februar 2012 i King's Lynn i Norfolk) var i en alder av 110 år en av de siste kjente levende krigsveteranene fra den første verdenskrig.

Green ble medlem av Women's Royal Air Force i september 1918 i en alder av 17 år. Hun tjenestegjorde som offiser og var stasjonert på flyplassen i Narborough. Hun var den nest eldste personen i Norfolk, og en av de ti eldste personene i Storbritannia. Hun ble identifisert som krigsveteran i januar 2010. Green hadde en sønn og to døtre, samt fire barnebarn og syv oldebarn. Med dødsfallet til Claude Stanley Choules den 5. mai 2011, ble Green den siste kjente levende krigsveteranen som hadde tjenestegjort under den første verdenskrig.

Referanser
----------

1. 1 2   Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Florence-Green, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Find a Grave, oppført som Florence Beatrice Green, Find a Grave 84628351, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   «Norfolk first world war veteran dies aged 110», besøkt 5. juli 2012[Hentet fra Wikidata]
4. ↑  Norfolk first world war veteran dies aged 110 Arkivert 3. oktober 2016 hos Wayback Machine.. 7. februar 2012.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Prabook
 |

Portal: Første verdenskrig
Berøringsfri kran i Japan.
En **berøringsfri kran** eller et **berøringsfritt armatur** er en vannkran åpner og lukker ventilenbasert på nærværet av en bruker. Slike kraner løses typisk ut av en infrarød detektor eller annen nærhetssensor når brukeren holder hendene under kranen, og stenger igjen når hendene er tatt bort.

Berøringsfrie kraner brukes særlig på offentlige toaletter, og kan være med å forebygge smitte av patogener ettersom man får færre berøringspunkter. De kan også finnes på både kjøkken og bad i noen private boliger.

Historie
--------

De første berøringsfrie kranene ble utviklet i 1950-årne, men de første kommersielle berøringsfrie kranene kom ikke før på 1980-tallet. Sensorstyrte kraner ble oppfunnet av australeren Norman Wareham, og i 1984 ble han tildelt et patent.

I starten var de mest aktuelle for brukere med leddgikt, samt på sykehus, storkjøkken og på steder i industrien hvor arbeidernes hender ofte er tilgriset av fett eller kjemikalier.

Fra rundt 2010-årene har berøringsfrie kraner begynt å bli vanlig på nye offentlige toaletter.[]

Fordeler
--------

Berøringsfrie kraner kan spare vann, særlig ved håndvask ved at kranen enkelt kan slås på etter at man har såpet hendene og automatisk stenger når man er ferdig. Ved tapping av vann til drikke og mataging bør imidlertid vannet renne litt slik at det kjennes friskt og minimerer eventuelle tungmetaller.

Noen berøringsfrie kraner har temperaturbegrenser, en sikkerhetsmekanisme som kontrollerer temperaturen på vannet for å forebygge skålding, men slike mekanismer finnes også på en del moderne kraner som ikke er berøringsfrie. Noen kraner har også automatisk utkobling som minsker risikoen for at det renner over (utilsiktet eller bevisst).

Varianter
---------

Mange berøringsfrie kraner har blander og justerbar temperaturbegrenser. Det finnes også hybride vannkraner som både kan brukes både i berøringsfri modus og i konvensjonell modus med hendel.

Se også
-------

* Servant

Referanser
----------

1. ↑  «Automatic faucets is a water conservation faucet». Guide2faucets. Arkivert fra originalen 1. mai 2009.
2. ↑
3. ↑  «Norsk Vann - Otfe stilte spørsmål». *www.norskvann.no*. Arkivert fra originalen 27. august 2021. Besøkt 27. august 2021.
4. ↑  «Billige kraner kan være helsefarlige». *Huseierne* **(norsk)**. Besøkt 27. august 2021.
5. ↑  «MAC FAUCETS Background on Sensor Faucet History». Arkivert fra originalen 7. oktober 2008. Besøkt 28. juli 2015.
6. ↑  Ronn, Julian. «Guidelines and Comprehensive Explanation of the system of Kitchen Faucet». Besøkt 26. juni 2016.
**Besalú** er en landsby i Garrotxa comarca i Catalonia.

Landsbyen spilte en større rolle tidlig i middelalderen, og var hovedstaden i grevskapet Besalú, hvis område grovt sett var på størrelse med det nåværende Garrotxa comarca, men i visse tilfeller nådde så langt som til Corbières i Frankrike. Wilfred den hårete, som skal ha forent Catalonia, var greve i Besalú. Landsbyen var også fødestedet til Raimon Vidal, en trubadur fra middelalderen.

I landsbyen fins en romansk bro over elven Fluvià. Kirken Sant Pere ble innviet i 1003. Byen har gater med bueganger og kvadrater og et restaurert Mikva, et rituelt jødisk bad som stammer fra 1000- eller 1100-tallet, og restene av en synagoge fra middelalderen i nedre del av byen nær elven. 

Befolkning: 2265 (2007).

Eksterne lenker
---------------

* (ca) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Besalú – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Besalú – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |


1. ↑  .
2. ↑  Instituto Nacional de Estadística (16. mai 2022) (på en), *Municipal Register of Spain of 2022*, **90**, s. 1,235, Wikidata Q111983091
**Statens Kunstfond**, vedtatt som Lov nr. 170 av 27. mai 1964, har til formål å fremme dansk skapende kunst.

Fondet kan yte støtte til alle former for kunstnerisk skapende virksomhet og er Danmarks første organ med armlengdeprinsippet. Opphavsmannen til Statens Kunstfond er Danmark første kulturminister, Julius Bomholt. Vedtaket førte til en protestaksjon iverksatt av Peter Rindal. Motstand mot selve støtten til moderne kunst kalles etter ham for rindalisme.

Statens Kunstfonds midler anvendes blant annet til treårige stipendier, arbeids- og reiselegater og komponisthonorarer, til innkjøp av kunstverker og til utførelse av kunstverker i det offentlige rom (billedkunstneriske utsmykningsoppgaver). Fondet kan også premiere kunstneriske verker. Midlene administreres selvstendig av åtte kunstkyndige tremannsutvalg:

Kunstkyndige utvalg
-------------------

* Arkitekturutvalget
* Det billedkunstneriske innkjøps- og legatutvalg
* Film- og scenekunstutvalget
* Kunsthåndverk- og designutvalget
* Litteraturutvalget
* Tonekunstutvalget for klassisk musikk
* Tonekunstutvalget for rytmisk musikk
* Utvalget for kunst i det offentlige rom

Kriterier for tildeling av støtte
---------------------------------

Det er kvaliteten av den kunstneriske produksjon og det kunstneriske talent som er det avgjørende kriterium for tildeling av støtte fra Statens Kunstfond. Statens Kunstfond står også for livsvarige ydelser til kunstnere. Tildeling av livsvarig kunstnerydelse foretas av Kulturministeriet etter innstilling fra Statens Kunstfonds representantskap og etter foreleggelse for Folketingets finanskomité.

Sekretariat
-----------

Sekretariatsfunksjonene for Statens Kunstfonds åtte kunstkyndige tremannsutvalg, for fondets styre og representantskap ivaretas fra 1. januar 2012 av Kulturstyrelsen.

Referanser
----------

1. ↑  Mia Fihl Jeppesen, *Armslængde-princippet i dansk kulturpolitik*[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Statens Kunstfond – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |

Portal: Danmark