recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bakcell Arena** eller **8 kilometer stadion** (aserbajdsjansk: *8 km stadionu*) er et fotballstadion i hovedstaden Baku i Aserbajdsjan. Det er hjemmebane for klubben Neftchi Baku PFC i Azərbaycan Premyer Liqası, og fungerer også som en av to hjemmebaner for Aserbajdsjans herrelandslag i fotball, hvor den andre er Tofiq Bahramov stadion. Arenaen har fått sitt navn som følge av en sponsoravtale med det aserbajdsjanske telekommunikasjonsselskapet Bakcell.

Bakcell Arena ble åpnet den 14. september 2012 og har en tilskuerkapasitet på 15 000. Stadionet var arena i U21-VM i fotball for kvinner i 2012, hvor det blant annet ble spilt kvartfinale og semifinale.

Referanser
----------

1. ↑  FIFA.com – FIFA U-17 Women's World Cup Azerbaijan 2012, France end Asian domination Arkivert 7. juli 2014 hos Wayback Machine. (Besøkt 18. oktober 2014)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bakcell Arena – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Stadionpresentasjon hos Stadiumdb.com
***Hypancistrus inspector*** (L-102) er en art i gruppen harniskmaller. Det er en tropisk bunnfisk som blir 16 cm lang.

Den kan forveksles med L-201, *Hypancistrus lunaorum* og *Hypancistrus contradens*, men er kjent for sine usedvanlig store øyne.

Det er funnet en del frø i fordøyelsessystemet på viltfangede eksemplarer, noe som kan antyde at arten livnærer seg av dette.

Akvaristikk
-----------

*Hypancistrus inspector* er en populær akvariefisk. Anbefalte vannverdier er temperatur mellom 23 og 29 °C, pH mellom 5,4 og 7,6 og en hardhet mellom 0 og 5 °dH.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Hypancistrus inspector* – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen Rediger på Wikidata

* (en) *Hypancistrus inspector* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Hypancistrus inspector* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Hypancistrus inspector* hos FishBase Rediger på Wikidata

* (en) *Hypancistrus inspector* hos ITIS Rediger på Wikidata
*For barneboken av Thorbjørn Egner, se: Folk og røvere i Kardemomme by*
Ingangen til temaparken Kardemomme by i Kristiansand Dyrepark Foto: KEN 
Skuespillere spiller «Folk og røvere i Kardemomme by».  Foto: Erlend Bjørtvedt 
Tårnet til Tobias  Foto: KEN 
**Kardemomme by** er en temapark i Kristiansand Dyrepark, laget etter boken *Folk og røvere i Kardemomme by* av Thorbjørn Egner.

Byen, som ble åpnet i 8. juni 1991, er laget nøyaktig etter tegningene i boken. Thorbjørn Egner fikk se byen under bygging, men levde ikke lenge nok til å se den fullført.

Byen består av 33 hus, hvorav åtte er utleieboliger. I høysesongen er det skuespillere som utgjør beboerne i byen, og man kan møte de forskjellige figurene fra boken; politimester Bastian, tante Sofie, røverne Kasper, Jesper og Jonathan og mange flere. Byen har også en fungerende trikk identisk med den i boken, og med trikkefører Syversen som trikkefører.

Byen har også eget fungerende postkontor, med postnummer 4609 Kardemomme by. Den fungerer også som adressen til hele Dyreparken.

8. juni 2011 ble byens 20-årsdag feiret, nøyaktig 20 år etter den offisielle åpningen. Harald Egner og Turi Egner Olderheim, som begge er barn av Thorbjørn Egner, var til stede under feiringen.

Det er også laget en byste av forfatteren – Thorbjørn Egner – som står i en av byens gater.

Kjente hus i Kardemomme by
--------------------------

* Tårnet til Tobias
* Tante Sofies hus
* Politimester Bastians hus
* Fengselet
* Bakeren
* Barberer Sørensens frisørsalong
* Røverhuset (som ligger rett utenfor Kardemomme by)

Se også
-------

* Kardemommeloven
* Filmen *Folk og røvere i Kardemomme by*
* Boken *Folk og røvere i Kardemomme by*

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kardemomme by – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Søkbar digitalkopi av Bjørn Egner: *Kardemomme by i Kristiansand dyrepark*
* *Kardemomme by blir til*

| * v
* d
* r
Thorbjørn Egner 1912-1990 |
| --- |
| Bøker | Karius og Baktus (1949) **·** Klatremus og de andre dyrene i Hakkebakkeskogen (1953) **·** Folk og røvere i Kardemomme by (1955) **·** Tommy og elefanten (1958) **·** Thorbjørn Egners lesebøker, 16 bind (1950–72) **·** Musikantene kommer til byen (1978) |
| Film | Karius og Baktus (1955) **·** Klatremus i knipe (1955) **·** Folk og røvere i Kardemomme by (1988) **·** Dyrene i Hakkebakkeskogen (2016) **·** Folk og røvere i Kardemomme by (2022) |
| Mer | Sanger: Kaptein Sorte Bill (1949) **·** Ola Dekksgutt fra Flekkefjord  (1953) **·** Bamsens fødselsdag (1977) **·**  Annet: Kardemomme by **·** Hakkebakkeskogen **·** Kardemommeloven **·** |
**RTÉ Radio 1** er Irlands eldste og største radiokanal og tilhører landets offentlige allmennkringkaster Raidió Teilifís Éireann (RTÉ). Kanalen startet faste sendinger 1. januar 1926, da som kanalen *2RN*. Kanalen er tilgjengelig over hele Irland på både FM-båndet og som DAB. Kanalen henvender seg til et bredt publikum og sender prateprogrammer, populærmusikk, nyheter og underholdning.

Bakgrunn
--------

Dagens radiokanal er direkte etterkommer av Dublin-stasjonen 2RN som startet faste sendinger i 1926. Utover i 1930-årene ble sendenettet bygget ut, slik at kanalen nådde det meste av Irland. I begynnelsen av 1930-årene passerte antall radiolisenser 30 000, og kanalen skiftet navn til *Radio Éireann* (Irlands radio).

Under andre verdenskrig var kanalen strengt regulert av irske myndigheter, og sensuren var utbredt. Flere sendefrekvenser ble også slått sammen for å hindre at radiosignalene kunne fanges opp og spores av fiendtlige fly.

I 1970-årene etablerte RTÉ flere nye radiokanaler, og kanalen ble døpt om til RTÉ Radio 1 for å skille den fra de andre kanalene. 

I dag er RTÉ Radio 1 Irlands største radiokanal med over 1 million lyttere ukentlig. Ifølge tall fra Joint National Listenership Research (JNLR) sto kanalen bak 18 av de 20 mest populære radioprogrammene på Irland i 2016. Kanalen hadde en markedsandel på 23,6 prosent.

Kanalen finansieres av en kringkastingsavgift og reklameinntekter. I 2016 kom 12,8 millioner euro fra avgiften, mens reklame- og sponsorinntekter var det dobbelte. Kanalens totale forbruk var 36,7 millioner euro.

Referanser
----------

1. ↑  «RTÉ 1920s». *RTÉ Archives*. Besøkt 19. desember 2017.
2. ↑  «RTÉ 1940s». *RTÉ Archives*. Besøkt 19. desember 2017.
3. ↑  «The RTÉ annual report 2016» (PDF). RTÉ. 2017. Besøkt 19. desember 2017.
4. ↑  «The RTÉ annual report 2016» (PDF). RTÉ. 2017. Besøkt 19. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) RTÉ Radio 1 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Dangchang** (kinesisk: 宕昌县; pinyin:  *Dàngchāng Xiàn*) er et fylke i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina. Det ligger innen byprefekturet Longnan.

I 1999 hadde fylket et folketall på 283 559 innbyggere.

Kulturminner
------------

Stedet for konferansen i Hadapu (*Hadapu huiyi jiuzhi*, 哈达铺会议旧址), knyttet til «den lange marsjen», ble i 2001 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

Et museum til minne om «den lange marsjen» ble bygd her i 1978.

Samferdsel
----------

Kinas riksvei 212 løper gjennom området. Den begynner i Lanzhou i Gansu og sørover via Nanchong i Sichuan og ender i Chongqing.

Referanser
----------

1. ↑  National Population Statistics Materials by County and City – 1999 Period, *i* China County & City Population 1999, Harvard China Historical GIS

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside
* Hadapu Red Army’s Long March Memorial[*død lenke*]
* Site of the Red Army headquarters at Hadapu

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
***Middagsstunden*** er et norsk radioprogram rettet mot eldre som gikk på NRK Radio fra 1966 til 1995. Programmet inneholdt mye informasjon om de eldres situasjon og utfordringer de hadde i hverdagen. Programmet ble startet av journalist Jakob Skarstein og sosionom Wenche Margrethe Myhre, på anmodning av direktør Torolf Elster. Det gikk på P1 klokka 13, hver dag bortsett fra søndag. Det hadde en varighet på en halvtime. Skarstein satt som programleder i nesten alle de år. Andre bidragsytere til Middagsstunden var blant andre Åshild Ulstrup. Programmet var basert på *Home this afternoon* som gikk på britiske BBC fra 1964 til 1970. 

Programmet ble besluttet nedlagt på grunn av lave lyttertall, og at det var for smalt til å bli sendt på midt på dagen på hverdager, en god sendetid på P1.

Etter nedleggelsen laget NRK eldreprogrammet *Morgenstunden*, som ble sendt en gang i uka, klokka 7 til 9 på lørdag morgen i 1996 og 1997 da det også ble nedlagt.

Referanser
----------

1. ↑  *Jakob Skarstein* i Store Norske Leksikon.
2. ↑  «MORGENSTUND FOR ELDRE». *VG*. 4. november 1995.
3. ↑  *Radio for eldre* i Aftenposten den 19. januar 1996.

Eksterne lenker
---------------

* Middagsstunden, digitale opptak gratis avspillbart fra Nasjonalbiblioteket
* Middagsstunden 25 år Spesialprogram fra NRK Nett-TV, sendt den 3. mars 1991.
**Kardinalnepote** var en etablert posisjon i Kirkestaten under renessansen og i barokken. Den regjerende pave ville da elevere en slektning, som regel en av sine nevøer (latin: *nepotes*) til kardinals rang, og gjøre ham til pavens «høyre hånd». Denne fast omskrevne og institusjonaliserte rolle for kardinalnepoten ble etablert i den katollske kirkes regjeringssystem av pave Paul III (pave 1534 til 1549). Pave Innocens XII avskaffet embedet i 1692. Begrepet *nepotisme* har dette systemet som historisk bakgrunn.

Kardinalnepotens funksjoner
---------------------------

Denne nepotismen var i datidens systemer en meningsfylt innretning idet den var med på å støtte og sikre Pavens maktposisjon og maktutfoldelse. På den tid, før fremveksten av et godt utviklet og profesjonelt forvaltningsbyråkrati, var det rett så alminnelig at en hersker satte inn slektninger og andre særlig betrodde fra vennekretsen i nøkkelstillinger. En nepote kunne således ivareta en rekke representative oppdrag for paven, i stor grad gjaldt det i det daglige representasjobns- og protokollære oppdrag som for eksempel å undertegne diplomatisk post og forestå miottagelser. Noen virkelig egen makt var det sjeldent at nepoten innehadde.

Fra pave Innocens Xs tid ble fra 1644 de politiske funksjoner over mer og mer til kardinalstatssekretæren.

Kardinalnepotens embede kunne imidlertid også tjene til å forankre pavens familie i adelen utover selve pontifikatets varighet, og sikre den finansielt. Men med til dette fikk man inn kjøp og salg av embeder, begustigelser og dispensasjoner. Nepoten kunne på den måten styrke slektens økonomiske fremtid, eller utøve mesénens rolle for kunstnere. Denne siden av nepotismen gjorde at systemet i det store og hele etterhvert kom i vanry.

Noen kardinalnepoter
--------------------

* Pave Eugenius IV (1383–1447) var en av fire nevøer som var blitt elevert til kardinaler av Gregor XII, for å styrke hans egen maktbpasis under det store vestlige skisma.
* Kardinal Carlo Carafa (1517–1561) var Paul IVs nevø. Han var først soldat, så ble han kardinal og fikk vide fullmakter. Tidlig under Pius IVs pontifikat ble han dødsdømt og henrettet.
* Kardinal Innocenzo Ciocchi del Monte (1532–1577) var adoptivnevø til Julius III.
* Kardinal Karl Borromeus var nevø av Pius IV, Han gav frivillig avkall på sin storew innflytelse i kurien som kardinalnepote or heller å konsentrere seg om å reformere sitt svekkede erkebispedømme Milano. Som betydelig motreformasjonsmann ble han helligkåret.
* Kardinal Pietro Aldobrandini var nevø av pave Klemens VIII.
* Cesare Borgia var sønn av pave Alexander VI. Etter eget ønske ble han av faren tilbakeført til sen sekulære stand.
* Scipione Caffarelli-Borghese (1577–1633), kardinalnepote til pave Paul V var grunnleggeren av kunstsamlingen i Villa Borghese.

Litteratur
----------

* Arne Karsten: *Künstler und Kardinäle. Vom Mäzenatentum römischer Kardinalnepoten im 17. Jahrhundert*. Böhlau, Köln u. a. 2003, ISBN 3-412-11302-6 (Zugleich: Berlin, Humboldt-Univ. Diss. 2001).
**Ra-indeks** eller **fargegjengivelsesindeks** angir evnen til å gjengi farger mest mulig naturlig.

Gjengivelse av farger, eller kamuflering av uønskede farger, kan best beskrives med begrepet Ra-indeks. Gjengivelse av farger er avhengig av lyskildens spektrale fordeling, ofte målt i nanometer (nm), og er et mål på lyskildens evne til å gjengi naturlige farger. Hvis en lyskilde skal kunne gjengi alle spekterets farger, må lyset fra den inneholde alle bølgelengder i det synlige spekteret. Lyskilden må også inneholde like mye fra hele spekteret. F.eks. vil en lyskilde som inneholder lite rødt, f.eks. lysrør, gjengi røde og gule farger relativt dårlig. Produsenten av en lyskilde, skal oppgi lyskildens Ra-indeks.

For bedre å kunne bedømme en lyskildes fargegjengivelsesegenskaper, vedtok CIE i 1965 å ta i bruk en fargegjengivelsesindeks som fikk navnet Ra-indeks (CIE Ra). Ra-indeksen beregnes ved at åtte definerte testfarger først bedømmes i lyset fra en oppsatt referanselyskilde (temperaturstråler) med samme fargetemperatur som lyskilden som skal vurderes har. Deretter vurderes testfargene i lyset fra lyskilden som skal bedømmes. Vurderingen blir foretatt for hver av de åtte fargene.

Lyskilder og gjennomsnittlig Ra-indeks:

* Glødepære: 95 – 100 Lite blått lys
* Lysrør: 65 – 95 Lite rødt
* LED RGB: 35 – 55 Lite av de farger som ikke til enhver tid lyser.
* LED: 75 – 95

Den lyskilden som har høyest (best) Ra-indeks er glødepærer.

Referanselyskildens Ra-indeks blir satt til 100. Så blir den testede lyskildens Ra-indeks vurdert opp mot referanselyskilden der alle åtte definerte testfarger blir individuelt vurdert i en skala fra 1-100. Lyskildens endelige Ra-indeks er da et gjennomsnitt for de åtte testfargene. Sammenligning av lyskilders RA-indeks må ses i sammenheng med lyskildens aktuelle fargetemperatur. Metoden har sine begrensninger, og forskjellige lyskilders Ra-indeks er av den grunn ikke alltid like sammenlignbare, noe som gjør fargegjengivelse til en kompleks vurdering.

Se også
-------

* Fargetemperatur

Referanser
----------

1. ↑  Drægni, Terje (2000). *Skolebelysning*. Stabekk: Lyskultur. s. 24.
2. ↑  *Lys og belysning: grunnleggende begreper*. Sandvika: Selskapet for lyskultur. 1994. s. 15.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**RTP1** er Portugals eldste tv-kanal og flaggskipsskanalen til allmennkringkasteren Rádio e Televisão de Portugal. Kanalen ble etablert i 1957 og var i 2017 landets tredje største tv-kanal med en markedsandel på 12,4 prosent.

Bakgrunn
--------

Radiotelevisão Portuguesas tv-tjeneste startet 15. desember 1955 og prøvesendinger startet for fullt året etter. 7. mars 1957 begynte RTP med ordinære tv-sendinger, og fjernsynsnettet ble gradvis utbygd utover i 1960-årene.

Frem til 1968 var RTP1 landets eneste tv-kanal, og under Salazar-regimet ble RTP i stor grad brukt som talerør for myndighetene. Etter nellikrevolusjonen i 1974 som veltet diktaturet, startet RTP tester med farge-tv i 1975, og først i 1980 innførte RTP regulære farge-tv-sendinger.

RTP1 er landets allmennkanal og henvender seg til et bredt publikum. Kanalen sender nyheter, sport, underholdning, drama og filmer.

Referanser
----------

1. ↑  «CAEM - Top canais». *caem.pt* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 9. oktober 2017. Besøkt 18. desember 2017.
2. ↑  «History and Tv in Portugal | E-Story». *www.e-story.eu* **(italiensk)**. Besøkt 18. desember 2017.
3. ↑  Domínguez, César; González, Anxo Abuín; Sapega, Ellen (15. oktober 2016). *A Comparative History of Literatures in the Iberian Peninsula* **(engelsk)**. John Benjamins Publishing Company. ISBN 9789027266910.
4. ↑  «História | Empresa | RTP». *Empresa* **(portugisisk)**. Besøkt 18. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (pt) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
En Karl Fischer-titrator.
**Karl Fischer-titrering** er en klassisk titreringsmetode i analytisk kjemi som bruker coulometer eller volumetrisk titrering til å bestemme spormengder av vann i en prøve. Den ble oppfunnet i 1935 av den tyske kjemikeren Karl Fischer. I dag er titreringen gjort med en automatisert Karl Fischer-titrator.

Coulometrisk titrering
----------------------

Hovedkomponenten av titreringscellen innheloder anodeløsning pluss analytten. Anode løsningen består av et alkohol (ROH), en base (B), SO2 og I2. Et typisk alkohol som kan brukes er etanol. Basen er ofte imidazole.

Titreringscellen består også av et mindre rom med en katode midt i anoden løsning i hovedrommet. De to rommene er adskilt av en ion-gjennomtrengelig membran.

Pt-anoden genererer I2 når strømmen i denelektriske kretsen er slått på. Netto reaksjon som vist nedenfor er en oksidasjon av SO2 av I2. Et mol I2 brukes for hvert mol H2O. med andre ord, 2 mol av elektroner er konsumert per mol vann.

B·I2+ B·SO2 + B + H2O → 2BH+I− + BSO3
BSO3 + ROH → BH+ROSO3−

Volumetrisk titrering
---------------------

Den volumetriske titreringen er basert på de samme prinsipper som den coulometriske titreringen bortsett fra at anodeløsningen ovenfor nå er brukt som titrant løsning. Titranten består av et alkohol (ROH), base (B), SO2 og en kjent konsentrasjon av I2. Pyridine har blitt brukt som base i dette tilfellet.

En mol I2 brukes for hvert mol H2O. Titreringsreaksjonen skjer som ovenfor, og sluttpunktet kan bli oppdaget av en bipotentiometrisk metode.

Referanser
----------

1. ↑  Fischer, Karl (1935). «Neues Verfahren zur maßanalytischen Bestimmung des Wassergehaltes von Flüssigkeiten und festen Körpern». *Angew. Chem*. 48 (26): 394–396. doi:10.1002/ange.19350482605.
**Orlinek**, offisielt **Orlinek im. Stanisława Marusarza**, er en hoppbakke i Karpacz i Polen. Bakken har K-punkt 85 meter og bakkestørrelse 94 meter. Den er oppkalt etter skiløperen Stanisław Marusarz.

Den første hoppbakken i området ble bygd i 1912. Den hadde stillas av tre, og var i bruk fram til 2. verdenskrig. Den siste bakkerekorden var på 45,5 meter, satt av Karl-Heinz Breiter i 1938. Bakken forfalt under krigen, og ble revet da freden kom. En ny hoppbakke med trestillas, kalt Orlinek, ble bygd i 1946, under ledelse av Stanisław Marusarz. Denne bakken ble ødelagt av en storm i 1962 og ikke umiddelbart gjenoppbygd. I årene 1972-1975 ble det bygd tre mindre bakker i Karpacz, før Orlinek ble gjenoppbygd i 1978 med tårn av stål og K-punkt 73 meter. Den siste større ombyggingen av bakken ble gjort i 2000, da den ble utvidet til K85.

Orlinek ble brukt under junior-VM på ski i 2001. Et FIS-renn i hopp ble arrangert i bakken i 2004. Siden 2001 har bakken flere ganger blitt brukt under renn i B-verdenscupen (nå kontinentalcupen) i kombinert, sist i 2006. De siste årene har kombinerthopprenn i bakken flere ganger blitt avlyst og flyttet på grunn av snømangel.

Bakkerekorden er 94,5 meter, satt av Adam Małysz (Polen) i FIS-rennet 29. januar 2004.

Om sommeren brukes bakken blant annet til strikkhopping. Hoppbakken er ikke utstyrt med plastmatter.

Nettstedet Skisprungschanzen-Archiv meldte i april 2011 at hoppbakken står og forfaller, og at administrasjonen i Karpacz ikke ønsker å bruke penger på å sette den i stand. Hoppaktiviteten i byen er nedlagt, og det er liten sjanse for ny aktivitet i bakken.

Viktige renn
------------

| Dato | Vinner | Andre | Tredje | Type renn |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. februar 2001 | Finlands flagg Finland
Kimmo YliriestoJanne HapponenAkseli KokkonenVeli-Matti Lindström | Østerrikes flagg Østerrike
Florian LieglManuel FettnerBalthasar SchneiderStefan Kaiser | Tysklands flagg Tyskland
Jörg RitzerfeldFlorian KrumbacherMarkus WinterhalterMaximilian Mechler | Junior-VM, lagkonkurranse |
| 3. februar 2001 | Finlands flagg Veli-Matti Lindström | Østerrikes flagg Manuel Fettner | Østerrikes flagg Florian Liegl | Junior-VM |

Kilder
------

* Skijumping.pl: Karpacz (Polska) (polsk, besøkt 14. desember 2010)
* Skijumping.pl: Co z tą skocznią – Orlinek w Karpaczu (23. november 2008, polsk, besøkt 14. desember 2010)
* Karpacz.pl: Die Skisprungschanze „Orlinek" (tysk, besøkt 14. desember 2010)
* Skisprungschanzen-Archiv: Karpacz (Orlinek) (engelsk, besøkt 14. desember 2010)
* Skisprungschanzen-Archiv: Karpacz (Śnieżka) (engelsk, besøkt 14. desember 2010)

1. ↑  Skisprungschanzen-Archiv: Expected final end of ski jumping in Karpacz (16. april 2011, besøkt 2. mai 2011)
**Engelen** (egentlig navn: **Jan Engel**) er en fiktiv norsk figur skapt av krimforfatteren Fridtjof Knutsen under psevdonymet Peter Pan. Han forekommer i Maskeboken *Spill ut, Madame!* (MS nr. 33, 1942).

Bakgrunn
--------

Engelen er beslektet med Knudsens tidligere skapning, Ruterknekt, men er like mye en krysning av Peter van Heeren, Helgenen samt Norman Conquest. 

Jan Engel er en ung rikmannssønn. Kusinen Veras selvmord som følge av en utpresningshistorie driver ham til hat mot verdens ondskap og skurkaktighet. Han allerierer seg med en medhjelper kalt «Rotta», som har erfaring fra den gale siden av loven. Boken handler om Engelens duell med den internasjonale eventyreren comtesse la Faillere, kalt Madame. De to kombattantene er også gjensidig tiltrukket av hverandre. Engelen utfører tortur mot sine motstandere.

Ifølge Nils Nordberg var *Spill ut, Madame!* det mest gjennomførte norske forsøket på å skrive en krim etter Thriller/Edgar Wallace-mønsteret.

Kilder
------

* Nordberg, Nils: *Døden i kiosken*. Side 286
**Karl Ernst** (født 1. september 1904 i Wilmersdorf i Berlin, død 31. juli 1934 i Berlin-Licherfelde) var en tysk nazist og SA-general med nær tilknytning til SA-leder Ernst Röhm. Han fikk en ledende stilling i Sturmabteilung (SA) og ble innvalgt i Riksdagen.

Ernst ble drept i De lange knivers natt.

Liv og virke
------------

Han ble født i Wilmersdorf i Berlin, og arbeidet som ung mann som pikkolo på et hotell der, og som utkaster på en kafé. I 1923 gikk han inn i NSDAP. Han tiltrakk seg raskt lederen Ernst Röhms oppmerksomhet, angivelig ikke minst fordi han hadde utseendet med seg, og kom snart inn i Röhms indre krets. 

4. april 1931 ble Ernst forfremmet til SAs leder for Berlin og Brandenburg. Gjennom Röhms innflytelse ble han valgt inn i Riksdagen i 1932. Tidlig i 1934 ble han forfremmet til Gruppenführer i SA, og ble samtidig innlemmet i den nasjonale ledelsen for organisasjonen. 

30. juni 1934 giftet han seg, og brudeparet kjørte til Bremen for å dra videre på bryllupsreise til Madeira. Utenfor Bremen ble han forbikjørt av SS-medlemmer som åpnet ild mot bilen. Hans kone og sjåfør ble såret. Ernst ble deretter pågrepet av SS-folka og sendt til Berlin hvor han ble henrettet som en del av utrensningene i De lange knivers natt.

Referanser
----------

1. 1 2   Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND
 |
**Engels flybase** (også kalt **Engels-2** eller **Engel ' s**) er en militær flybase for strategiske bombefly i Russland som ligger øst for Saratov. 

Engels er en stor operasjonsbase for bombefly, og Russlands eneste som opererer med Tupolev Tu-160 strategiske bombefly.[] Basen har en 3500 meter lang rullebane. Den er oppkalt etter det nærliggende byen Engels, som i sin tur er oppkalt etter den tyske kommunistiske filosofen Friedrich Engels.

Mandag 5. desember ble to Tupolev Tu-95 ødelagt i en eksplosjon, antakelig etter et angrep med en drone. Disse flyene hadde vært brukt i rakettangrep mot ukrainsk territorium.

En gruppe Tu-95 MS "Bear" stasjonert på Engels-2
En Tu-95MS sammen med Tu-160

Referanser
----------

1. ↑  Россия возобновляет боевое дежурство стратегической авиации
2. ↑  «Ukraine-Liveblog: Explosionen auf Militärflugplätzen in Russland». *FAZ.NET* **(tysk)**. 5. desember 2022. ISSN 0174-4909. «Bei den Flugzeugen in Saratow soll es sich um strategische Bomber vom Typ T-95 handeln. Diese Bomber werden für die russischen Raketenangriffe auf die Ukraine genutzt.»
***Little Miss Happiness*** er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av John G. Adolfi.

Handling
--------

Sadie er ikke i stand til å tolerere livet i storbyen. Hun forlater derfor ektemannen sin, Max Barker, og og tar med seg babyen deres tilbake til landsbyen hvor hun ble født. Men hun tørr ikke fortelle faren sin at hun planlegger å oppdra en baby uten barnefaren. Derfor later hun som om hun fremdeles er barnløs, og ber Lucy White ta seg av spedbarnet hennes i ett par måneder.

Lucy sier seg raskt enig. I håp om å bevare Sadies hemmelighet, påstår hun at spedbarnet virkelig er hennes eget, og skjuler til og med sannheten for kjæresten sin - Dave Allen. Men resten av lokalsamfunnet fordømmer dette, og Lucy blir utstøtt for å ha fått en baby utenfor ekteskapet.

Skuespillere
------------

* June Caprice som Lucy White.
* Harry Hilliard som Dave Allen.
* Zena Keefe som Sadie Allen.
* Sara Alexander som bestemor White.
* Sidney Bracey som Jim Butterfield.
* Leo A. Kennedy som Max Barker.
* Robert Vivian som Squire Allen.
* Lucia Moore som Nancy Allen.
* Genevieve Reynolds som Mrs. Butterfield.
* Grace Beaumont som Maudie Butterfield.

Referanser
----------

1. ↑  LITTLE MISS HAPPINESS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Little Miss Happiness* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Little Miss Happiness* på American Film Institute Rediger på Wikidata
**Niels Ole Mitens** (født 6. juni 1917 i København) var en færøysk dommer som hadde sitt virke i Danmark.

Han vokste opp i Tórshavn på Færøyene sønn av landsrettssakfører, kontorsjef og lagtingsmann Edward Mitens og hustru Annie Wissing. Faren kom fra en færøysk kjøpmannsslekt, mens moren var dansk. Han giftet seg i 1945 med Bente Jytte Munk-Olsen, datter av restauratør Frode Munk-Olsen og hustru Jensine Andersen i Horsens.

Han tok studentereksamen ved Sorø Akademi i 1935 og juridisk embedseksamen ved Københavns Universitet i 1942. Han begynte som konsulatsekretær ved Danmarks generalkonsulat i Flensborg i 1942 før han ble dommerfullmektig i Horsens senere samme år. Mitens ble overflyttet til tilsvarende stillinger i Nibe i 1946 og i Frederikshavn i 1956. Han ble utnevnt til dommer i Nexø på Bornholm i 1963, senere til dommer i Faaborg i 1973.

Ole Mitens ble utnevnt til ridder av 1. klasse av Dannebrogordenen i 1979.

Referanser
----------

1. 1 2  «Mitens, Niels Ole». *Kraks Blå Bog 1974. 7545 nulevende danske mænd og kvinders biografier* **(dansk)**. København: Kraks Forlag. 1974.
2. ↑  «Riddere af 1. grad». *Sosialurin* **(færøysk)**: 4. 24. mai 1995.

Portal: Danmark
**Ole Moe** (født 17. oktober 1844 i Nesset i Romsdalen, død 20. desember 1924) var en norsk sogneprest og skolemann, blant annet kjent som en foregangsmann innen skolevesenet i Aker.

Moe ble student i 1867, og tok embetseksamen i 1873. En av hans første gjerninger innen skolen var på hjemtraktene, der han var med å starte en folkehøyskole i Romsdalen. Etter to år ved denne skolen begynte han som bestyrer ved amtskolen i Søndre Trondhjems amt, der han ble i tre år.

I 1879 ble Moe prest i Edø i Romsdal, en plass der han de neste syv årene sørget for store endringer i bygdene og i bygdeskolen. I hans tid der ble det reist hele ti skolehus, to nye kirker og et bedehus.

I 1886 ble Moe kallskappelan i Østre Aker, og etter fire år i denne gjerningen ble han valgt inn i skolestyret der han ble nestformann og en drivende kraft. Han gikk blant annet i spissen for gjennomføring av en ny eksamensordning, der ungene i hele Aker måtte gjennom samme skriftlige prøver i norsk og regning, og grundige høringer i muntlige fag. I 1892 fikk han også formell ansettelse som skoleinspektør i sitt sogn, noe som ga ham friere hender i arbeidet med å forme skolen.

Han var praktisk anlagt, og ønsket at fag som håndarbeid, sløyd og metallsløyd skulle få en naturlig plass i skolehverdagen. Datidens skole var imidlertid dårlig rustet til slik undervisning, så hans innsats på dette området vant mindre gehør.

Både vervet som skoleinspektør og tilværelsen i skolestyret delte han med Vestre Akers sogneprest, Thore Godal. De to prestene var en periode helt sentrale for skolevesenet i Aker. De var særs ulike, både av oppfatninger og av personlighet. I skolestyret vekslet de to om å være formann. Etter hvert oppsto et sterkt motsetningsforhold mellom dem. Som det heter i Akers historiebok: Moe var «energisk, streng, fordringsfull, Godal hjelpsom, velmenende og overbærende». «Moe var fryktet, Godal var elsket».

I årene da Moe var formann i amtsskolestyret reiste han Akershus rundt og besøkte skolene i amtet. Han trakk seg tilbake fra det aktive skolearbeidet i 1912 og døde i 1924, 80 år gammel. 

Hans mest kjente etterkommere er barnebarna Anne Stine Ingstad og Ole Henrik Moe.

I Oslo er Ole Moes vei på Nordstrand oppkalt etter ham.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Ole Moe, (17.oktober 1844 - 20.desember 1924).», besøkt 31. oktober 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Side 223, *Aker 1837-1934*, Aker kommune, Oslo 1940
3. ↑  «Lokalhistorisk ved Reidar Brevik», side 6, *Menighetsbladet for Ljan og Nordstrand* nr. 1 2016

Kilder
------

* Side 203 - 206, *Aker 1837-1934*, Aker kommune, Oslo 1940

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
***Little Miss Nobody*** er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Harry F. Millarde.

Handling
--------

Bonnie blir ofte plaget av en brutal bølle. Arthur, en dramatiker, har kommet til hjem-byen deres for å møte en kvinne han elsker. Men denne kvinnen har allerede giftet seg med en annen - og langt mer velstående - mann, i håp om å få tilgang til alle pengene hans. Arthur gifter seg deretter med Bonnie, i håp om å beskytte henne mot den brutale bøllen som har plaget henne.

I mellomtiden har den andre kvinnen blitt enke, og vil nå ha Arthur tilbake. Hun forsøker derfor å sette Bonnie i en kompromitterende situasjon, sammen med en annen mann. Denne planen lykkes nesten, men Arthur og Bonnies sterke kjærlighetsbånd kan ikke brytes.

Skuespillere
------------

* Violet Mersereau som Bonnie
* Clara Beyers som Elinor Grenville
* Helen Lindroth som Charlotte Wharton
* Sidney Mason som Arthur Wharton
* Dean Raymond som George Grenville

Referanser
----------

1. ↑  Little Miss Nobody
2. ↑  LITTLE MISS NOBODY

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Little Miss Nobody* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Little Miss Nobody* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Little Miss Nobody* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Ole Mathis Hetta** (født 8. desember 1946 i Kautokeino, død 8. juni 2017 i Stavanger) var en norsk samisk lege, samfunnsmedisiner og politiker bosatt i Stavanger. Han var medlem av Norske Samers Riksforbund og stilte som kandidat til sametingsvalg i Sør-Norge i 2013.

Han arbeidet i mange år med samfunnsmedisinske spørsmål, i stillinger som distrikslege, kommuneoverlege, kvalitetsrådgiver og fylkeslege. I sin karriere har Hetta arbeidet spesielt for at helsetjenestene må tilpasses samisk språk og kultur.

Hetta var fra 1978 til 1986 gjennom Kirkens Nødhjelp involvert i flere helseprosjekter i Sør-Sudan og Tanzania. Senere ble han seniorrådgiver i samisk samfunnsmedisin i Helsedirektoratet. I 2014 ble han pensjonist. Samme år ble han valgt til leder for Samisk legeforening. Han tok også initiativet til opprettelsen av en samisk helsepark.

Bakgrunn
--------

Ole Mathis Hetta var utdannet lege fra Universitetet i Bergen og samfunnsmedisin fra University of California, Berkeley. Han arbeidet som distriktslege i Karasjok og var fylkeslege i Rogaland fra 2002 til 2007.

Æresbevisninger og utmerkelser
------------------------------

* Hetta mottok i 2013 Karl Evangs pris for sitt arbeid for den samiske pasienten.
* I 2016 ble han utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden for sin pionerinnsats for urfolks rettigheter og helse.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  «Minneord etter Ole Mathis Hetta». ifinnmark.no. 11. juni 2017. Besøkt 11. juni 2017.
2. 1 2  NRK. «Ny leder i Samisk legeforening». *NRK* **(norsk)**. Besøkt 24. januar 2017.
3. ↑  «Tildelinger av ordener og medaljer». *www.kongehuset.no* **(norsk)**. Besøkt 24. januar 2017.
4. ↑  NRK. «Får St. Olavs Orden: – En stor ære». *NRK* **(norsk)**. Besøkt 24. januar 2017.

Kilder
------

* Helsetilsynet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
Et **matematisk problem** er et problem som det lar seg gjøre å representere, analysere og muligens løse, ved hjelp av matematikkens metoder. Dette kan være et problem fra virkeligheten, slik som å beregne planetenes baner i solsystemet, eller et problem av mer abstrakt natur, slik som Hilberts problemer.

Problemer fra virkeligheten
---------------------------

Uformelle, matematiske problemer "fra virkeligheten" er spørsmål relatert til en konkret setting, slik som "Adam har fem epler og gir tre av dem til Jon. Hvor mange har igjen?" Slike spørsmål er vanligvis vanskeligere å løse enn vanlige matematiske øvelser av typen "5 − 3", selv om man kjenner matematikken som trengs for å løse problemet. De er kjent som tekstoppgaver, og brukes i matematikkopplæring for å lære studentene å knytte situasjoner fra virkeligheten til matematikkens abstrakte språk.

Når man skal bruke matematikk for å løse et problem fra virkeligheten, er det første trinnet generelt å konstruere en matematisk modell av problemet. Dette involverer abstraksjon fra problemets detaljer, og modelløren må være nøye med å ikke miste viktige egenskaper ved oversettelsen av originalproblemet til et matematisk problem. Etter at problemet har blitt løst i matematikkens verden, må løsningen oversettes tilbake til originalproblemets kontekst.

Abstrakte problemer
-------------------

Abstrakte matematiske problemer dukker opp i alle felter i matematikken. Selv om matematikere vanligvis studerer dem for sin egen del, kan de oppnådde resultatene noen ganger finne anvendelse utenfor matematikkens rike. Teoretisk fysikk har historisk vært en rik kilde til inspirasjon, og fortsetter å være det.

Noen abstrakte problemer har blitt bevist som uløselige, slik som sirkelens kvadratur og vinkelens tredeling ved bruk av bare den klassiske geometriens passer og linjal. Det samme er tilfelle for algebraisk løsning av den generelle femtegradsligningen.

Mange abstrakte problemer kan løses rutinemessig, andre har blitt løst med store anstrengelser, for noen har betydelige tilnærminger blitt gjort uten å ha ledet til en full løsning, og andre har motstått alle forsøk, slik som Goldbachs formodning. Noen velkjente, vanskelige, abstrakte problemer som har blitt løst relativt nylig er firefargersteoremet og Fermats siste teorem.

Se også
-------

* Liste over uløste problemer i matematikk
* Problemløsning
* Matematisk spill
* Liste over matematiske konsepter oppkalt etter steder

Eksterne lenker
---------------

* Samling av matematiske tekstoppgaver
**Photurinae** er en gruppe av lysbiller. Disse insektene har fått sitt navn ettersom de er istand til å frambringe lys.

Utseende
--------

Middelsstore, avlange, gjerne brunlige lysbiller. Hos denne gruppen har vanligvis også hunnene fullstendige vinger og store fasettøyne.

Levevis
-------

Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (*habitat*), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker. De finnes i lavlandet, men kan også finnes oppover i fjellet, men ikke over skog-grensen. Larvene til sankthansormen, som lever i Norge, spiser skallbærende snegler, som de dreper med et giftig bitt. De sprøyter så inn fordøyelsesenzymer som langsomt løser opp sneglen, og slurper i seg innholdet. De kan leve ganske lenge på en snegle.

De spesielle lysproduserende organene er plassert på bakkroppen. Larvene lyser nok som en advarsel til rovdyr om at de kan inneholde giftige kjemikalier. Men for de voksne er det ofte hunnen som sender ut lysblink. Hun er vingeløs, sitter i vegetasjonen og gjør det for å tiltrekke seg partnere.

Hunnene kryper opp i vegetasjonen like før det blir mørkt. De velger gjerne en åpen plass slik at lyset kan ses på lang avstand. Hannene som flyr lavt over vegetasjonen, straks de oppfatter hunnes lyssignal, flyr de til henne. I tropiske strøk er det mange ulike arter og de har utviklet egne lyssignaler (blinking) for å kunne kjenne igjen individer fra samme art.
Hunner i slekten *Photuris* etterligner lyssignalene til hunner i slekten *Photinus* og tilrekker seg dermed hanner fra denne slekten, men hannene blir så spist. Disse hunnene blir derfor gjerne referert til som "femme fatale fireflies".

Utbredelse
----------

Gruppen er utbredt i den Nye verden.

Systematisk inndeling
---------------------

  

**Treliste**
* Orden **biller** (Coleoptera)
	+ Underorden  **Polyphaga**
		- Overfamilie  **Cantharoidea**
			* Familien **lysbiller** (Lampyridae Fleming, 1821)
				+ underfamilie **Photurinae** Lacordaire, 1857
					- * slekten *Bicellonycha* Motshulsky, 1853 - 43 arter
						* slekten *Photuris* Dejean, 1833 - ca. 120 arter
						* slekten *Presbyolampis* Buck, 1947 - 3 arter
						* slekten *Pyrogaster* Motschulsky, 1853 - 55 arter

Referanser
----------

Litteratur
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Photurinae* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Photurinae* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Photurinae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Photurinae* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Photurinae* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Standardmodellens elementærpartikler
**Materie** defineres som de aller minste og mest fundamentale enhetene som utforskes innen fysikken. Den materie vi normalt observerer består av atomer, som grupperes i kjemiske forbindelser, polymerer, legeringer, blandinger og rene grunnstoff. 

Materiens atomer består i sin tur av mindre partikler, elementærpartikler. Disse kan grupperes i:

* Fermioner
	+ baryoner for eksempel hadroner dvs. protoner og nøytroner som igjen er oppygd av kvarker
	+ leptoner for eksempel elektroner

* Bosoner for eksempel mesoner og fotoner

Materie har masse. Albert Einstein viste at *masse* og *energi* er ekvivalente gjennom sin berømte formel E=mc², der *E* står for energi, *m* for masse, og *c²* for lysets hastighet i kvadrat. Masse har dessuten en innebygd attraherende fundamentalkraft, gravitasjonen. 

Materia opptrår normalt i aggregattilstanden fast, flytende eller gassform. Under ekstrem temperatur- og/eller gravitasjonsforhold også som plasma, supervæske eller Bose-Einstein-kondensasjon.

Se også
-------

* Antimaterie
* Mørk materie
* Mørk energi
* Materialisme
* Materiale
* Materiell

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Encyclopædia Universalis **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
Prinsippet for en mateskrue
En **mateskrue** eller **transportskrue** er en skruelignende spiral som blir brukt for å transportere bulkmateriale eller væsker – vanligvis gjennom et rør. Prinsippet er det samme som for Arkimedes' skrue. Mateskruen består av et heliksformet blad på en aksling. Den drives vanligvis av en motor i den ene enden og kan være festet i den andre enden. 

Innenfor matforedlingsindustri og annen industri er mateskruer svært hyppig brukt. Blant annet inneholder en kjøttkvern vanligvis en mateskrue som presser kjøttet mot en plate med hull i. Mange foringsmaskiner for dyr benytter seg også av mateskruer. Innen landbruket benyttes mateskruer på forskjellige traktorredskaper for å blant annet flytte korn.

En mateskrue kan også frakte materiale oppover hvis den plasseres på skrå, men kapasiteten til mateskruen går nedover jo brattere vinkel den har.

Se også
-------

* Arkimedes' skrue

Referanser
----------

1. ↑  «What is a Screw Conveyor? | IPM Systems». *velodynesystems.com*. Arkivert fra originalen 18. desember 2017. Besøkt 19. januar 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**Oddvar Røst** (født 8. april 1909 på Hamar, død 1. juni 1975 samme sted) var en norsk journalist og forfatter. Han var ansatt i *Hamar Arbeiderblad* fra 1930, hvor han en kort periode under krigen var ansvarshavende redaktør, og fra 1947 til 1966 var nyhetsredaktør. Fram til sin død i juni 1976 var han knyttet til avisen som redaktør uten portefølje. Spalten OR I DAG rommet Oddvar Røsts betraktninger og skråblikk på tilværelsen og tidens tendser. I Hamar Arbeiderblads historie rager Røst som en av de aller beste journalistene avisen har hatt i sine rekker. Røst har også gitt ut en skjønnlitterær bok. 

Som sjefredaktør måte Røst 25. september 1941 kommentere utnevnelsen av kommissariske statsråder året før. I kommentaren skrev han at nordmenn aldri ville oppgi drømmen om et fritt Norge, samt: «Vi kommer aldri til å glemme denne dagen, denne høstkvelden da det norske folket satt samlet rundt sine radioapparater for å høre Reichskommissar Terbovens tale til det norske folk, hvori Reichskommissar avskaffet Kongen, regjeringen og hele vårt politiske liv, rev i stykker vår idéverden – ja, det var i sannhet en strindbergsk stund, fylt av gru og uhygge, hvor skjebnen i Reichskommissars skikkelse byr det norske folket: 'Stryk over og gå videre'.» Samme dag som avisen kom ut, ble Røst avhørt i seks timer av Gestapo.

Bibliografi
-----------

* Røst, Oddvar (1958). *Syndig sankthans*. J.W. Cappelens forlag.

Referanser
----------

1. 1 2 3   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Oddvar Røst, (08.april 1909 - 01.juni 1975).»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Wilhelmsen, Kaare (1975). *Partiorgan og distriktavis. Hamar Arbeiderblad 1925-1975*. A/S Hamar Arbeiderblad.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** VIAF
 |
Sand kirke
**Sand prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Ryfylke prosti. Det omfattet sogn i tidligere Sand, nå Suldal kommune i Rogaland fylke, og hovedkirken var Sand kirke.

Sands kirkesogn er nå en del av Suldal kirkelige fellesråd, og underlagt Ryfylke prosti i Stavanger bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

*Sandar sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Sand antas å være lagt under Jelsa i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Ved kgl. res. av 24. april 1858 ble *Sand prestegjeld* opprettet med Sand hovedsogn, utskilt fra Jelsa prestegjeld, og Sauda annekssogn, utskilt fra Suldal prestegjeld.

Prestegjeldet inngikk i det nye Stavanger bispedømme fra 1. januar 1925.

Ved kgl.res. 9. juli 1948 ble Sauda sogn utskilt fra Sand og opprettet som eget sognekall fra 1. mai 1949. Ved kgl. res. 29. mars 1968 ble Sand prestegjeld nedlagt og Sand sogn overført til Suldal prestegjeld, gjeldende fra 1. juli 1968.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1915). *Norske Gaardnavne*. Fabritius. s. 346.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 68.
3. ↑  Prestegjeld og sogn i Rogaland, arkivverket.no
4. ↑  *Stavanger 1125-1425-1925*. Dreyer. 1925. s. 84.
5. ↑  Prestegjeld og sogn i Rogaland, arkivverket.no
**Luis Ignacio «El Tallarín» de la Vega Leija** (født 23. juni 1914, død 19. september 1974) var en meksikansk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.

De la Vega vant en olympisk bronsemedalje i basketball under OL 1936 i Berlin. Han var med på det meksikanske laget som kom på tredjeplass i basketturneringen. Det var første gang basketball var olympisk sport. Tjuetre lag deltok i turneringen, som ble avviklet i perioden 7. og 14. august. Mexico vant over Italia med 37–17 i kvartfinalen, men tapte semifinalen med 10–25 mot USA, som siden vant finalen. I bronsefinalen møtte de Polen, som Mexico slo med 26–12. De la Vega spilte fem kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1936 Nazi-Tysklands flagg Berlin – Bronse Bronse i basketball Mexicos flagg Mexico

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Luis de la Vega – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Luis de la Vega – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Luis de la Vega – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

  


| * v
* d
* r
Mexicos herrelandslag i basketball under Sommer-OL 1936 |
| --- |
| Basketball | 
* Carlos Borja
* Víctor Borja
* Rodolfo Choperena
* Luis de la Vega
* Raúl Fernández
* Andrés Gómez
* Silvio Hernández
* Francisco Martínez
* Jesús Olmos
* José Pamplona
* Greer Skousen
* Hovedtrener: Alfonso de la Vega

 | Mexicos flagg |
**Oddvar Haugland** (født 14. september 1942, død 14. april 2017) var en norsk administrator som har bekledd en rekke sentrale stillinger i universitets- og høyskolesektoren.

Haugland var utdannet cand. oecon. fra Universitetet i Oslo. Han var konsulent i Finansdepartementet fra 1969 til 1971. Han var så ti år førsteamanuensis og fire år rektor ved Telemark distriktshøgskole. Etter en kort periode som direktør ved Norges landbrukshøgskole, var han seks år direktør ved Telemark sentralsykehus. Han vendte så tilbake til distriktshøgskolen, denne gang som direktør.

Haugland ble direktør ved Høgskolen i Agder ved etableringen i 1994. I 1998 ble han utnevnt til direktør i det nyopprettede Norgesnettrådet, og i 2003 ble han direktør for NOKUT ved etableringen av dette organet.

I 2011 ble han valgt til varaordfører (Arbeiderpartiet) i Drangedal kommune, men han trakk seg av helsemessige grunner fra vervet året etter.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  «Minneside for Oddvar Haugland». *kragero.vareminnesider.no*. Arkivert fra originalen 24. april 2017. Besøkt 23. april 2017.
2. ↑  «Oddvar Haugland tilsatt som akkrediteringsdirektør - Uniforum». *www.uniforum.uio.no* **(norsk)**. Besøkt 23. april 2017.
3. ↑  www.i-tools.no. «Nesland ny varaordfører». Arkivert fra originalen 24. april 2017. Besøkt 23. april 2017.
**Oskar Kummetz** (født 21. juli 1891 i Illowo i Østpreussen, død 17. desember 1980 i Neustadt an der Weinstraße) var en tysk offiser (admiral) i Kriegsmarine under andre verdenskrig. Han tjenestegjorde i Den tyske keiserlige flåte under første verdenskrig og var en av de offiserene som fikk fortsette i Reichswehr etter krigen.

Kummetz ble belønnet med Jernkorsets ridderkors for sine handlinger under senkningen av «Blücher» da «Blücher», som var under hans kommando, ble truffet i overbygget av to 28 cm kanonskudd fra Oscarsborg festning, 15 cm skudd fra Kopåsbatteriet, og 5,7 cm skudd fra Husvik batteri. Fra Kaholmen ble «Blücher» truffet av to torpedoer og sank i sundet til 84 meters dybde. Han fikk Jernkorsets ridderkors for å ha vist «ekstremt» mot i kamp og militært lederskap.

Hans neste kommando, «Admiral Hipper», forsøkte uten hell å angripe en britisk konvoi under slaget om Barentshavet, og «Hipper» ble skadet av britiske kryssere, mens eskorteskipet, den tyske destroyeren «Z16 *Friedrich Eckoldt*» ble senket av «HMS Sheffield».

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑

Portal: Andre verdenskrig