recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Finn Bøgh Henrikssen** (født 12. mai 1869, død 1946) var en norsk pressemann og mangeårig redaktør for *Bergens Tidende*.

Liv
---

Han var sønn av bankmannen Odin Emil Henrikssen og Marie Bøgh, og bror av diplomaten Leif Bøgh. I 1895 ble han gift med Anna Jacoba Jebsen, datter av industrimannen Peter Jebsen. Han var far til kjemiingeniøren Sverre Jebsen Henrikssen.

Etter å ha gått ut av Bergen katedralskole i 1887 studerte han rettsvitenskap i Kristiania, statsøkonomi og folkerett i Berlin, samt språk i England og Frankrike. Etter en kort tid som journalist i *Dagbladet* og *Verdens Gang* ble han i 1893 redaktør for *Bergensposten*. Da avisen ble slått sammen med *Bergens Tidende* i 1894, ble han redaktør der sammen med Olav Lofthus. Etter Lofthus' død i august samme år var han redaktør alene, bare 25 år gammel. Han fortsatte som redaktør helt til 1939.

Henrikssen var en forgrunnsfigur for Venstre i Bergen. Han var formann i Bergens Venstreforening, Bergens liberale Forening og Kalfarets Venstreforening, og medlem av bystyret og formannskapet i Bergen. Han var også formann i Norges Venstrepresselag.

Litteratur
----------

* Johan Nordahl-Olsen: «Henrikssen, Finn Bøgh», i *Norsk biografisk leksikon*. Oslo: Aschehoug. 1934.
**Roy Riddell Coffin** (født 10. mai 1898 i Philadelphia i Pennsylvania, død 10. november 1982 Wallingford i Pennsylvania) var en amerikansk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.

Coffin vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1932 i Los Angeles. Han var målvakt på det amerikanske laget som kom på tredje og siste i plass i landhockeyturneringen bak India og Japan. Det var kun tre lag som deltok og det ble spilt en enkeltserie i perioden 4. til 11. august. USA tapte begge kampene, 2-9 mot Japan og 1-24 til India. Coffin spilte en kamp i OL-turneringen som back.

OL-medaljer
-----------

* 1932 USAs flagg Los Angeles - Bronse Bronse i landhockey (USA)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Roy Coffin – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Roy Coffin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Roy Coffin – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
«El Clásico» har flere betydninger.
Fra El Clásico 2. mai 2009
**«El Clasico»** i Spania er kampen(e) mellom de to rivaliserende fotballklubbene Real Madrid og FC Barcelona.

Rivaliseringen mellom de to klubbene er stor ettersom Madrid og Barcelona er de to største byene i Spania, og Real Madrid og FC Barcelona er ansett som de to største lagene i spansk fotball. El Clasico har også en politisk side, på grunn av motsetningen mellom spansk og katalansk nasjonalisme, der Real Madrid blir forbundet med den spanske stats- og kongemakten, og FC Barcelona med katalansk uavhengighet.

Oversikt over kamper
--------------------

Denne tabellen oppsummerer alle kamper mellom lagene i alle offisielle konkurranser.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Serier/cuper | K | VRM | U | VFCB | MRM | MFCB |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Spansk liga** | 178 | 72 | 34 | 72 | 286 | 288 |
| **Copa del Rey** | 35 | 12 | 8 | 15 | 65 | 67 |
| **Supercopa de España** | 14 | 8 | 2 | 4 | 30 | 18 |
| **Liga cup** | 6 | 0 | 4 | 2 | 8 | 13 |
| **Mesterligaen** | 8 | 3 | 3 | 2 | 13 | 10 |
| **Totalt** | **242** | **96** | **51** | **96** | **403** | **399** |

 | 

|  |
| --- |
| **K**: Kamper. |
| **VRM**: Vinner Real Madrid. |
| **U**: Uavgjort. |
| **VFCB**: Vinner FC Barcelona. |
| **MRM**: Mål Real Madrid. |
| **MFCB**: Mål FC Barcelona. |

**Oppdatert:** Inkludert seriesesongen 2018-19. |

Denne tabellen oppsummerer alle kamper inkludert vennskapskamper.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  | K | VRM | U | VFCB | MRM | MFCB |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Vennskapskamper** | 33 | 4 | 10 | 19 | 42 | 83 |
| **Totalt** | **262** | **96** | **58** | **109** | **431** | **460** |

 | **Oppdatert:** Inkludert seriesesongen 2015-16. |

Referanser
----------

1. ↑  Las estadísticas del Barcelona-Madrid, en *As.com*
2. ↑  Estadísticas en *Centurymatch.com*
**North Atlantic Marine Mammal Commission** (NAMMCO) er et «internasjonalt organ for samarbeid om bevaring, forvaltning og studier av sjøpattedyr i Nord-Atlanteren». Det er myndighetene på Grønland, Færøyene, Island og i Norge som står bak NAMMCO. Hovedkontoret ligger i Tromsø.

Kommisjonen består av tre deler. «Rådet» er den besluttende delen av kommisjonen, som ber om og handler etter råd fra sine «forvaltningskomiteer», som igjen fremmer forslag til forvaltning av sjøpattedyrbestanden i regionen, og fra «vitenskapskomiteen» som gjennomgår aktuell vitenskapelig litteratur og utfører sin egen vitenskapelige forskning.

NAMMCO ble grunnlagt i Nuuk på Grønland den 9. april 1992 av underskriverne av «Avtalen om samarbeid om forskning, bevaring og forvaltning av sjøpattedyr i Nord-Atlanteren». Etableringen av NAMMCO kom som et svar på Den internasjonale hvalfangstkommisjonens (IWC) manglende evne til å fungere som forvaltningsorgan for hvalbestandene. Flertallet i IWC domineres av stater som ikke er fangstnasjoner og vil ha totalforbud mot all fangst av sjøpattedyr. Ettersom fangstnasjonene har ønsket å arbeide gjennom IWC for at kommisjonen skal endre holdning til fangst på visse arter, har ikke NAMMCO fått noen forvaltningsfunksjon.

IWC har for tiden et moratorium som forbyr all hvalfangst (eller fangst av store sjøpattedyrarter) med noen få spesifikke unntak. Nasjoner som er motstandere av hvalfangst, som Storbritannia, anerkjenner ikke NAMMCOs påstand om å være et organ for forvaltning av hvalbestandene i Nord-Atlanteren, men fortsetter å støtte IWCs forbud mot fangst.

Referanser
----------

1. ↑  *NAMMCO* i Store norske leksikon på snl.no. Hentet 6. september 2022 fra

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Finn Faaborg** (født 3. desember 1902 i Oslo, død 19. desember 1995 i Oslo) var en norsk maler.

Faaberg studerte i 1925 ved Statens kunst- og håndverksskole og under Axel Revold ved Statens kunstakademi i perioden 1927 til 1929. Han underviste og senere rektor ved Statens håndverks- og kunstindustriskole i perioden 1946 til 1972.

Finn Faaborg tidlige arbeider var romantisk dystre naturmotiver fra Telemark. Fra midten av 1930-årene lysner hans arbeider og interiører kommer også inn som motiver. Han malte asketiske enkle blå landskaper med båter, naust og garn til tørk med motiver fra Vestlandet og Bornholm. Noen av hans arbeider er også sosialt pregede, slik som Bomberom I og II og Tragedie I og II.

Kjent arbeider
--------------

* Syersken (1937) – i Nasjonalgalleriet i Oslo
* Blomsterbuketten (1939) – i Nasjonalgalleriet i Oslo
* Bomberom I (1949)
* Bomberom II (1949)
* Tragedie I (1950)
* Tragedie II (1950)

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  «Finn Faaborg». nasjonalmuseet.no. Besøkt 24. november 2012. [*død lenke*]
2. 1 2 3 4 5 6  «Finn Faaborg». SNL. Besøkt 24. november 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
**North Bank road** er en sentral ferdselsåre i Gambia der den krysser landet fra vest-øst på nordsiden av elven Gambia. Veien går fra fergestedet ved byen Barra på nordsiden av Gambiaelvens utløp. Veistrekningen er 347 km til en kortere ferge over Gambiaelven ved landsbyen Fatoto helt øst i landet, der veien bytter navn til South Bank road og fortsetter vestover til hovedstaden Banjul på sørsiden av Gambiaelven.

*North Bank Road* og *South Bank Road* har flere forbindelser via fergesamband og broer over Gambiaeleven. Den nyeste og mest vesentlige er Senegambia Bridge, åpnet i januar 2019, som del av Trans-Gambia Highway.

Knutepunkter
------------

Trans-Gambia Highway møter North Bank road ved Farafenni

|  |
| --- |
| Ghanas flagg **Ghana** |
| **trasé** | **sted** | **knutepunkt** | **bemerkning** |
| ferge | Barra | Banjul–Barra | Fergesamband til Banjul |
|  |  | N5 mot nord |  |
| bro | Kerewanbrua |  | Over elven Mini Minium Bolon |
|  | Kerewan |  |  |
| motorvei | Farafenni | Trans-Gambia Highway | mot nord og mot sør over Senegambia Bridge |
| ferge | Lamin Koto | Janjanbureh–Lamin Koto | Fergesamband til Janjanbureh |
| ferge | Dobo | Bansang-Dobo | 18 km på navnløs vei til fergesamband til Bansang |
|  |  |  | Senegambias steinsirkler |
| motorvei slutt |  | Veien slutter |  |
| ferge | Fatoto |  |  |
| motorvei |  | South Bank road |  |

Referanser
----------

1. ↑  «*North Bank Road*». geoview.info. Besøkt 7. februar 2022.
**Finn Brodahl** (født 8. desember 1898 i Stavanger, død 1. januar 1962) i samme by, var ordfører i Stavanger i 1954 for partiet Høyre.Allerede fra 1918 arbeidet han aktivt for partiet. 

Hans valgstatistikk for Høyre er som følger:

Kommunevalg 1934: varamedlem i Stavanger bystyre 1935-1937

Kommunevalg 1937: medlem i Stavanger bystyre 1938-1940

Kommunevalg 1945: varamedlem i Stavanger bystyre 1946-1947

Kommunevalg 1947: medlem i Stavanger bystyre 1948-1951

Kommunevalg 1951: medlem i Stavanger bystyre 1952-1955  : ordfører 1954, varaordfører 1955

Kommunevalg 1955: medlem i Stavanger bystyre 1956-1958

Ved valget på ordfører for 1954 oppnådde han stemmelikhet med Magnus Karlson og vant ordførervervet ved loddtrekning. Brodahl var for øvrig den første ordføreren i Stavanger som bar ordførerkjedet. I 1955 ble han etterfulgt av Ragnvald Ribsskog, og han ble valgt til varaordfører. Han var spesielt interessert i boligspørsmål i forbindelse med bolignøden som steg dramatisk etter krigen. Siden ble han formann i rekvisisjonsnemda, boligstyret og boligplannemda i Stavanger.
I 1958 gikk han ut av kommunalpolitikken, da han overtok stillingen som kst. finansrådmann i Stavanger etter Andreas Cappelen som ble statsråd. Han fikk denne stillingen av et enstemmig Stavanger bystyre. 

Det var innen idrettsbevegelsen Brodahl først fikk prøvd sine administrative evner. Han var i 1912
blitt medlem i Viking Fotballklubb, og hadde siden mange administrative verv i klubben. Han tok dommerkurs og debuterte som kretsdommer i 1919. Senere ble han formann i Rogaland Fotballkrets. 

Han virket som journalist i Stavangeren og senere som disponent fra 1940. 

Han ble finansrådmann den 18. september 1958, og hadde denne stillingen til han døde hastig på nyttårsdagen 1962 - like etter han hadde vært på ordførerens nyttårsmottakelse på Ledaal.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Magnus Karlson** | **Stavangers ordfører**(1954–1954) | Etterfølger:**Ragnvald Ribsskog** |

Referanser
----------

1. 1 2   Historisk befolkningsregister, Historisk befolkningsregister ID pc00000001714845, besøkt 9. juli 2020[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2  «Finn Brodahl». *digitaltmuseum.no*. Besøkt 7. juli 2020.
3. ↑  «Ordførar i Stavanger kommune - vestafjells.no». *www.scandion.no*. Besøkt 7. juli 2020.
4. ↑  Stavanger Aftenblad: «Profilen i dag», 2. januar 1954 s.3.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Volvat Nimi**, opprinnelig **Norsk Idrettsmedisinsk Institutt** (NIMI), er en norsk helsebedrift som ble etablert i 1984 av fire leger med bakgrunn som idrettsutøvere og medisinsk ansvarlige for landslag, klubber og toppidrettsutøvere. Nimi er et medisinsk spesialistsenter med privat sykehus og trenings- og rehabiliteringssenter, og foretar utredning og behandling av skader i ledd-, muskel- og skjelettsystemet.

Nimi ble kjøpt av Volvat Medisinske Senter i 2020, og heter nå Volvat Nimi.

Forskning
---------

Norsk forskningssenter for Aktiv Rehabilitering (NAR) - NIMI er i dag eneste norske, private helseaktør med egen forskningsavdeling. Avdelingen jobber i tett samspill med Norges idrettshøgskole og Oslo universitetssykehus, med hovedfokus på aktiv rehabilitering.

Sykehus
-------

Nimi Sykehus er et spesialsykehus for ortopedisk kirurgi, som utfører utredning og behandling av alle typer ledd-, muskel- og skjelettlidelser.

Eksterne lenker
---------------

* Volvat Nimi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | ISNI
 |
North American T-28D
Sud-Aviation T-28P Fennec
**North American T-28 Trojan** er et amerikansk treningsfly med sekundære roller som lett angrepsfly og **COIN**-fly ( **Co**unter-**In**surgency ) som ble produsert for å avløse T-6 Texan. T-28 Trojan fløy første gang 26. september 1949 og beholdt mye av den samme konfigurasjonen som forgjengeren, men introduserte landingshjul i nesen og en Wright R-1300-1A stjernemotor på 800 hk.

De første av i alt 1 194 **T-28A** ble levert til det amerikanske flyvåpenet fra januar 1950. US Navy og US Marines fikk til sammen 489 **T-28B**, som var utstyrt med en Wright R-1820 med en ytelse på 1 425 hk, og 299 **T-28C**, som var utstyrt for bruk fra hangarskip og hadde samme motor som T-28B. 

**T-28D** var en felles betegnelse for oppgraderte konversjoner av tidligere modeller, blant annet utstyrt med Wright R-1820 motor, seks festepunkter for våpenlast under vingene og pansring. En lignende oppgradering ble utført på 245 T-28A av Sud Aviation i Frankrike under betegnelsen **T-28P Fennec**.

Operatører
----------

Den argentinske marine fikk overført tilsammen 64 Sud-Aviation T-28P Fennec fra det franske flyvåpenet i 1966/67. De fleste av disse ble modifisert for bruk på hangarskip og flytypen tjenestegjorde både på *Independencia* og *25 de Mayo* til begynnelsen av 70-tallet. De ble tatt helt ut av tjeneste i 1978. Minst ni T-28P Fennec ble overført til Uruguays marine i 1979/80.

Seks North American T-28R-1 Trojan ble innkjøpt av den brasilianske marine i 1963. Disse ble operert fra hangarskip til 1965 da de ble overført til flyvåpenet hvor de tjenestegjorde til 1972.

Filippinene hadde 60 North American T-28D. Tatt ut av tjeneste i 1992.

88 North American T-28D ble levert til Thailand fra 1961/62. Tatt ut av tjeneste i 1993.

Uruguay fikk ni Sud-Aviation T-28P Fennec fra Argentina i 1979. En av dem ble solgt videre til Canada i 1988. De ble tatt ut av tjeneste på slutten av 80-tallet, men i 1997 ble noen fly igjen satt i tjeneste.

Spesifikasjoner
---------------

| Dimensjoner | T-28D Trojan |
| --- | --- |
| Vingespenn | 12,22 m |
| Lengde | 10,06 m |
| Høyde | 3,86 m |
| Vingeareal | 24,90 m² |
| Nettovekt | 2 915 |
| Ytelser |  |
| Topphastighet | 552 km/t |
| Klatrehastighet | 18 m/s |
| Maksimal lastet vekt | 3 855 kg |
| Annet |  |
| Motor | 1× Wright R-1820-86 Cyclone 14-sylindret stjernemotor ( 1 425 hk ) |
| Våpenlast | Seks festepunkter kan bære opptil 1 815 kg fordelt på raketter, 12,7 mm mitraljøser eller 500-lb bomber |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | LCCN
 |
Kompassrose
**Kompassrosen** er en inndeling av sirkelen i et visst antall sektorer, gjerne 8, 16 eller 32, som ble anvendt i forbindelse med bruk av magnetkompasset til sjøs. Kompassrosen var da tegnet inn eller *konstruert* på et *kort* som en la under magnetnålen. Når magnetnålen så kom til ro, visste man at den pekte mot nord, og ved å dreie på kompassrosen, kunne en lese av den kursen en skulle seile i forhold til nord. Kompassrosen var inndelt i *streker*. På engelsk brukes betegnelsen *compass rose* eller *compass card*.

Kompassrose hugget i berget, fra Husøya på Halten
Verdens største kompassrose, tegnet i ørkenen ved Edwards Air Force Base i USA.
En kompassrose kan også være hugget inn i fjell, som et navigasjonshjelpemiddel. Slike kompassroser er hugget inn i mange heier langs kysten, f.eks. i Ulvøysund i Lillesand kommune, Bjorøya i Grimstad kommune og Østre Bolærne i Færder kommune. Siden den magnetiske nordpol endres årlig, kan man regne seg fram til hvor mange grader slike innhuggede kompassroser avviker fra dagens nord. Da kan man forsøke å datere rosen.

Se også
-------

* Navigasjon
* Misvisning
* Solur
* Vindrose

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
Ystekjel i kobber brukt i Vingelen i Hedmark. Kjelen skal være kjøpt på Rørosmartnan i 1893 og er stemplet PF for kobberslager Peder A Fjeset i Singsås. Høyde 33 cm. Foto Norsk Folkemuseum, NF. 1949-10918.
**Ystekjele** eller *ystepanne* er et stort rundt (mer sjelden ovalt) kokekar av kobber til ysting av ost og koking av brunost eller prim. Til ysting av hvit ost ble det også brukt kokekar av klebersten eller støpejern, og om disse brukes helst betegnelsen *ystegryte*.

En ystekjele kunne ta fra 20-40 til over 150 liter. Dette var kostbare gjenstander. Prisen varierte med vekt og kvalitet på kjelen. Jerngryter var billigere, men de mye tyngre å håndtere, ikke minst under rengjøring. Hadde man investert i en ny ystekjel av kobber og stelte den godt, så kunne man regne med at den ville vare livet ut og kanskje for neste generasjon også. De som hadde økonomi til det kunne ha flere ystekjeler slik at en sto hjemme og en på hver setervoll. Andre fraktet kjele med seg. Slike store kobberkar var verdifulle, og mange var redd for å la ystekjelen stå på setra over vinteren i frykt for at den kunne bli stjålet. Fra Hallingdal fortelles det at man kunne gjemme ystekjelen i en steinur i nærheten av setra hvis det var langt å frakte den hjem, men da var det et stort arbeid å pusse den ren for irr når den skulle tas i bruk igjen.

I grua sto ystekjelen på et brannjern eller hang i to skjerdinger. Det var ikke vanlig å fortinne ystekjeler slik man gjorde andre kokekar av kobber som ble brukt til matlaging. Irr er giftig, og hver gang kjelen var brukt skulle den skures grundig og tørkes godt så kobberet ikke skulle irre.

I Trøndelag ble da ystekjelene brukt til å koke sodd som var fast gjestebudskost i både bryllup og begravelser, og ellers kunne ystekjelene også bi brukt til ølbrygging. Ystekjelen er av de kokekarene av kobber som hold seg lengst i bruk og de ble produsert opp i 1950-årene. Da det ble slutt med ysting ble mange ystekjeler tatt i bruk til klesvask, og i dag brukes de ofte til oppbevaring av ved ved siden av peisen.

Synonymer: bufarkjel, bukjele, buskapskjele, mysepanne, primkjel og ystepanne. Jerngryter som ble bruk til ysting kunne kalles: ostepanne, ostegryte, ystepanne, og ystegryte.

Referanser
----------

1. ↑  Østby (1982) s. 34.

Litteratur
----------

* Østby, Jon Birger (1984): *Nomenklatur for melkestell. Med tegninger av Torill Sand.* Oslo.[*død lenke*]
* Østby, Jon Birger (1982): Gammelt kobber. Oslo. ISBN 82-7003-032-5

Eksterne lenker
---------------

* Se ystekjeler i DigitaltMuseum
**Kompensere** betyr å oppveie, utjevne, godtgjøre, erstatte.

Når man kompenserer retter man opp en forandring eller unøyaktighet. Man bruker et virkemiddel for å oppheve virkningen av det som skapte forandringen. Forandringen er oftest uønsket, og man oppnår en balanse mellom det ønskete resultatet og det man observerer. For eksempel kan man få utbetalt kompensasjon i form av ekstra lønnsbetaling for ekstra arbeid man har utført.

Elektronikk
-----------

Uttrykket blir mye brukt i elektronikk sammenheng. Det brukes i forbindelse med fasekompensere eller fasekompensering. Enkelt forklart vil det si at ved å koble en kapasitans i kretsen (ved lasten), vil den kompensere for induktansen i kretsen(i lasten), og dermed vil reaktansen bli mindre. Reaktansen utgjør induktansen og kapasitansen tilsammen. Induktansen er en motstand som oppstår i feks. i en spole. Den effekten denne opptar innebærer en faseforskyvning, og vil ikke la seg utnytte, dermed er den ikke ønskelig. Derfor blir det gjort en kompensering med en kapasitans (kondensator) som gir faseforskyvning i motsatt retning, og for at reaktansen i kretsen skal være så liten som mulig. Dvs cos (fi) nærmest mulig 1.
**Women of Liberia Mass Action for Peace** var en fredskampanje i 2003 for å få slutt på den andre liberiske borgerkrigen. På et tidspunkt der fredsforhandlingene i Accra, Ghana så ut til å mislykkes, tok sosialarbeideren og lederen av Women in Peacebuilding Network (WIPNET), Leymah Gbowee, initiativ til bevegelsen, som startet med å samle kvinner til sang og bønn på et fiskemarked i Accra. Bevegelsen økte raskt i størrelse, og samlet seg til ikkevoldelige demonstrasjoner utenfor hotellet der forhandlingene fant sted.

Etterhvert gikk president Charles Taylor med på å møte kvinnene. Deres krav var at han selv skulle gå inn i fredsforhandlingene, noe han til deres overraskelse gikk med på. Etter åtte uker med forhandlinger innså imidlertid Gbowee at Taylor ikke hadde gått inn i forhandlingene med et reelt ønske om å skape fred i Liberia. Anklaget for krigsforbrytelser flyktet han tilbake til Liberia og lot representantene sine bli igjen for å føre forhandlingene videre.

Oppgitt bestemte Gbowee seg for å entre hotellet der forhandlingene fant sted sammen med over hundre kvinner og barrikadere forhandlingsrommet. Da general Abubakar kom ut av forhandlingsrommet, talte Leymah til han: «General Abubakar, disse kvinnene og meg kommer ikke til å flytte seg en millimeter før mennene der inne lover å ta fredsforhandlingene seriøst.» En av opprørerne som deltok i forhandlingene prøvde å komme seg ut, men kvinnene lot han ikke slippe forbi. Da opprøreren begynte å sparke til kvinnene stanset Abubakar han, og sa «Hvis du var en ekte mann, ville du ikke drepe dine egne folk. Men du ikke er en ekte mann; det er grunnen til at disse kvinnene behandler dere som smågutter. Du våger ikke å forlate denne salen før vi har fremforhandlet fred med disse kvinnene.»

To uker senere hadde krigsherrene signert en fredsavtale som presset Charles Taylor til å gå av.

Kilder
------

* «Women’s Role in Liberia’s Reconstruction». United States Institute of Peace (USIP).
* «Leymah Gbowee: Peace warrior for Liberia». Ode magazine. 20. juli 2009. Arkivert fra originalen 27. desember 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Kiribatis herrelandslag i fotball** representerer øystaten Kiribati i fotball på herresiden. Laget er underlagt landets fotballorganisasjon, Kiribati Islands Football Association, og er assosiert medlem av OFC, men ikke FIFA. De kan derfor ikke delta i VM i fotball, men i OFC Nations Cup. De er også medlem av NF-Board.

Laget har kun spilt syv kamper så langt, seks ved South Pacific Games og én vennskapskamp. Både Fiji og Vanuatu sine største seire er mot nettopp Kiribati, med hhv. 24–0 og 18–0. Kiribati har ikke vunnet noen landskamper enda.

Toppscorer er Lawrence Nemeia, med to mål.

Resultater fra South Pacific Games
----------------------------------

* 1963 til 1975 – *Deltok ikke*
* 1979 – Runde 1(1)
* 1983 til 1995 – *Deltok ikke*
* 2003 – Runde 1
* 2007 – *Deltok ikke*

(1) Representert av et klubblag.

Eksterne lenker
---------------

* Resultater hos RSSSF

| * v
* d
* r
Nasjonale fotballandslag i Oseania (OFC) |
| --- |
|  | Amerikansk Samoa **·** Cookøyene **·** Fiji **·** Kiribati **·** Mikronesiaføderasjonen **·** New Zealand **·** Ny-Caledonia **·** Niue **·** Palau **·** Papua Ny-Guinea **·** Salomonøyene **·** Samoa **·** Tahiti **·** Tonga **·** Tuvalu **·** Vanuatu |  |
Louise Thaden vant kappflyvningen
**Women's Air Derby** var det første offisielle «air-race» kun for kvinner i USA, det fant sted i 1929. Humoristen Will Rogers kalte det **Powder Puff Derby**, (pudderkvast Derby), et navn som har gjorde de best kjent. Nitten piloter tok av fra Santa Monica i California 18. august 1929. Marvel Crosson døde i et krasj, tilsynelatende forårsaket av kullosforgiftning, men femten fullførte til Cleveland i Ohio ni dager senere.

Løpet
-----

Arrangøren Cliff Henderson laget det etter mønster av mennenes transkontinentale konkurranse. For å kvalifisere måtte pilotene ha minst 100 flytimer, inklusive minimum 25 timer langdistanse.

Ett av kravene var at flyet skulle ha en motor med «hestekrefter passende for en kvinne». En deltaker, Opal Kunz, fikk beskjed av dommerne om at hennes fly, et 300 hk Travel Air, var for raskt til at en kvinne kunne håndtere det og måtte få et annet fly eller ikke stille i løpet. Med 25 000 dollar i premie var det mange penger på spill. Hun lånte et fly med mindre motor slik at hun kunne delta.

Flygerne ble stilt opp i rekker og tok av med et minutts intervall. Amelia Earhart hadde et problem med det elektriske anlegget og måtte tilbake til flyplassen, men reparasjonen ble gjort raskt, og hun gjenopptok løpet.

Nesten alle hadde uhell i det vanskelige løpet. Marvel Crosson krasjet i Gila River Valley og ble drept, angivelig som følge av kullosforgiftning. Det ble et ramaskrik og tilskuerne forlangte løpet kansellert, men flygerne kom sammen og bestemte seg for at den mest passende hyllesten ville være å fullføre løpet. Blanche Noyes måtte slukke en brann som brøt ut i luften over Pecos, men fortsatte. (I dokumentaren fra 2010 *Breaking Through The Clouds, The First Woman's National Air Derby*, fortalte Noyes, en ikke-røyker, at hun fant en sigarettstump i bagasjerommet.) Margaret Perry fikk tyfoidfeber. Pancho Barnes krasjet inn i en bil som kjørte inn på rullebanen da hun prøvde å lande, og flyet måtte vrakes. Ruth Nichols krasjet også. Claire Fahys vingebarduner var muligens sabotert med syre, hun trakk seg fra løpet.

Anslagsvis 18 000 mennesker samlet seg i Cleveland i Ohio for å hilse på de pilotene som fullførte. Louise Thaden kom inn først og vant stor klasse med en tid på 20 timer, 19 minutter og 4 sekunder. Phoebe Omlie vant liten klasse med 25 timer, 12 minutter og 47,5 sekunder.

Bibliografi
-----------

* Gener Jessen: *Powder Puff Derby of 1929: The True Story of the First Women's Cross–Country Air Race* SourceBooks
* Phyllis Read: *The Book of Women's Firsts: Breakthrough Achievements of Almost 1,000 American Women*.Random House Information Group ISBN 978-0-679-40975-5

Se også
-------

* Air Race Classic

Referanser
----------

1. 1 2 3  Jessen, Gene Nora (1999). «1929 Air Race». *99 News magazine*. Ninety-Nines.
2. ↑  «Girl Flier Fights Blaze in Air». *Pittsburgh Press*. 22. august 1929.
3. 1 2 3  Breaking Through the Clouds: The First Women's National Air Derby (2010), IMDb
4. ↑  «Winner Of "Powder Puff" Air Derby Greeted». *New Castle News*. 28. august 1929 – via Newspapers.com.

Eksterne lenker
---------------

* The Powder Puff Derbies
En **adept** var en viderekommen person innen esoteriske fag som alkymi i middelalderen; for eksempel ville en påstått *gullmaker* kunne kalles en adeptus. Ordet kommer av latin *adeptus* (en som har (opp-)nådd noe), gjerne *adeptus secretus secretorum* – hemmelighetens hemmelighet. Ordet brukes i dag om innvidde i en ordenshemmelighet eller om en som kan mye om et (uvanlig) fagområde.

Senere er uttrykket gangbart også som synonym for en disippel eller elev i mer almen betydning, som for eksempel i sportssammenheng.

Referanser
----------

1. ↑  Adept i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1904)
2. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Litteratur
----------

* Helmut Gebelein: *Alchemie.* Dieterichs, 2000.
* Eugen Lennhoff, Oskar Posner, Dieter A. Binder: *Internationales Freimaurerlexikon.* F.A. Herbig, 2000.
* Franz Bardon: *Der Weg zum wahren Adepten.* 19. Auflage, 2001 (zuerst 1956).
* Dion Fortune: *Handbuch für Suchende.* Smaragd Verlag, 1990.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**WonderSwan Color** er en håndholdt spillkonsoll utgitt av Bandai 30. desember 2000 i Japan. Den var en moderat suksess.

Den er den andre av *Wonderswan*-konsollene og den største forskjellen i forhold til den originale WonderSwan er at den har fargeskjerm. Den har også 64 KB RAM og den er kompatibel med spillene til WonderSwan.

Før utgivelsen av WonderSwan, hadde Nintendo så å si monopol på håndholdte spillkonsoller i Japan. Etter utgivelsen av WonderSwan Color, tok Bandai over 8% av markedet delvis på grunn av at den kostet bare ¥6800, eller cirka 535 kr.

En annen grunn til WonderSwans suksess i Japan var at Bandai klarte å få til en avtale med Squaresoft som førte til at Square ga ut flere av *Final Fantasy*-spillene eksklusivt til WonderSwan Color med oppdatert grafikk og andre endringer. På grunn av Game Boy Advances popularitet og at Squaresoft og Nintendo ble forsonet, tapte konsollen og oppfølgeren Swan Crystal raskt konkurransefordelen.

Eksterne lenker
---------------

* Bandai Asia
* Bandai Games

Portal: Videospill
Kiribath
**Kiribath** er en srilankisk matrett bestående av kiri (melk) og bath (ris). Ved siden av serveres gjerne en chilirett eller noe søtt. For å få rett konsistens er det riktige å bruke en tykk kokosmelk , for å få en mer dominerende smak enn hvis man bruker vanlig kumelk. Kokosmelk er også lettere å få tak i på Sri Lanka, noe som man ser igjen i andre indiske og srilankiske matretter, der det brukes utelukkende kokosmelk.

Bruk
----

Kiribath kan brukes som en siderett, eller som hovedrett i en middag. Det er vanlig å servere kiribath til frokost den første dagen i måneden, og til den tamilske og singalesiske nyttårsfeiringen. Det er også vanlig å servere kiritbath i bryllup, bursdager og ved andre feiringer. Som middag serveres den gjerne med noe sterkt, men til fest er det mer vanlig med noe søtt til.

Referanser
----------

1. ↑  «Sri Lanka: Food & Tropical Fruits». lankalibrary.com. Besøkt 13. september 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | TasteAtlas
 |
*Må ikke forveksles med den eldre KNM «Otra» (1939)*

**KNM «Otra»** er den andre minesveiperen av Alta-klassen. Fartøyet ble satt inn i tjeneste i 1996. Skipet er oppkalt etter elven Otra, som er den største elven på Sørlandet.

KNM «Otra» er i likhet med de øvrige fartøyer i Alta-klassen og Oksøy-klassen et såkalt Surface Effect Ship. Det samme prinsippet er brukt i konstruksjonen av Sjøforsvarets nye Skjold-klasse kystkorvetter. Skroget er formet som et katamaranskrog, men mellom skrogene er der montert fleksible skjørt. Mellom skjørtene blir der pumpet inn luft, som sørger for overtrykk, slik at skipet vil heve seg over sjøen mer enn oppdriften skulle tilsi. Dette fører til lav motstand fra sjøen, og dermed høyere hastighet. Dette medfører at fartøyene i Alta-klassen og Oksøy-klassen er noen av verdens raskeste minerydderfartøyer.

KNM «Otra» er per i dag en del av 1. Minerydderskvadron, stasjonert ved Haakonsvern Orlogsstasjon utenfor Bergen. Primæroppgaven hennes er å rydde sjøminer ved hjelp av sonar og sofistikert sveipeutstyr. Skipet kan både sveipe forankrede kontaktminer og miner som er satt til å gå av på akustikk (støy fra fartøy) og magnetisme (magnetfeltet et fartøy representerer), samtidig som det glassfiberskroget minimerer risikoen for at skipet setter av magnetisk miner.

Grunnstøting
------------

Kvelden 31. januar 2017 grunnstøtte skipet i fjæresteinene ved inngangen til Skomakerleia ved Saltskår lykt i Sogn. 
Minesveiperen holdt en fart på 18 knop under hendelsen, og grunnstøtingen førte til blåmerker og skrubbsår blant mannskapet, samt et sting i hodet som måtte syes.

Det var under øvelse for kandidater til skipssjefskurset at grunnstøtingen skjedde, og seilte derfor periodevis både med og uten radar, og med og uten GPS. Dette er et krav til navigatørene ombord.

Skipet gikk for egen maskin til Haakonsvern, der det ble lagt i tørrdokk for reparasjon.

En undersøkelseskommisjon er satt ned av Sjøforsvaret for å kartlegge årsaker, rapporten er forventet ferdig til sommeren.

Referanser
----------

1. ↑  ««Ikke ubetydelige skrogskader» etter at minesveiperen braste opp i fjæresteinene». *www.bt.no*. Besøkt 18. desember 2021.
2. ↑  Lura, Christian (24. mars 2017). «Marinesoldatar skada då minesveipar rende på land». *NRK* **(norsk nynorsk)**. Besøkt 18. desember 2021.

Eksterne lenker
---------------

* (en) M351 Otra (ship, 1996) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) KNM «Otra» – Krigsseilerregisteret Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Krigsseilerregisteret
 |
**Aktietrykkeriet** var et norsk trykkeri som drev fra 1884 til 2014.

Aktietrykkeriet ble grunnlagt i 1884 av Christian Holtermann Knudsen, den gang under navnet Arbeidernes Aktietrykkeri og ble etter hvert en del av avisen *Social Demokraten*, senere *Arbeiderbladet*, i dag *Dagsavisen*. Fra den spede begynnelse i Brogt. 17 i Oslo startet K.H.K. med sin kone som «påleggerske» med en hånddrevet presse.[] Knudsen var ivrig opptatt sosialdemokrat og dannet sammen med blant andre Carl Jeppesen en av landets første grafiske fagforeninger i 1872. Tross store økonomiske problemer utga han det første nummeret av bladet *Vort Arbeide* i mars 1885; en begivenhet som førte til dannelsen av Den social-demokratiske forening i Kristiania.

I 1983 kjøpte Terje André Hildeng selskapet av arbeiderbevegelsen med krav om at de ansatte eide ti prosent.

Trykkeriet holdt til i Fet kommune og omsatte i 2012 for 154 millioner kroner. Trykkeriet ble lagt ned i 2014.

Referanser
----------

1. ↑

Kilder
------

* «Pionerene» utgitt av Aktietrykkeriets Fellesklubb i 1998, forfattet av Finn Gustavsen.

Eksterne lenker
---------------

* Aktietrykkeriet

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***Woman's Home Companion*** var et amerikansk månedsmagasin, utgitt fra 1873 til 1957. Magasinet startet i 1873 som *Home*, ble fra 1876 *Ladies' Home Companion* og endelig *Woman's Home Companion* i 1897. Formålet var å distansere seg fra *Ladies' Home Journal*. Utgiverne var i starten brødrene S.L og Fredrick Thorpe. Magasinets utgiver var i 1906 blitt Crowell-Collier Publishing Company, opprinnelig Crowell Publishing Company.

Companion siktet de første tiårene inn mot middelklassepublikummet. Det tilbød undersøkende journalistikk (*muckraking*), samtidig med serieromaner, reiseskildringer og gode illustrasjoner av landets ledende kunstnere. Det støttet kvinnenes rett til høyere utdanning, deltakelse i forretningslivet og fysisk aktivitet. Under redaktør Gertrude Battles fra 1911, ble den undersøkende journalistikken byttet med historier fra kjente forfattere som F. Scott Fitzgerald, Willa Carter, Edith Warthon og Edna Ferber.

Referanser
----------

1. 1 2  Patterson, Martha H. (2008). *The American New Woman Revisited: A Reader, 1894-1930* **(engelsk)**. Rutgers University Press. ISBN 978-0-8135-4296-6.
2. ↑  «archives.nypl.org -- Crowell-Collier Publishing Company records». *archives.nypl.org*. Besøkt 7. februar 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | OCLC **·** OCLC
 |
***Ankang*** (kinesisk: 安康, pinyin: *Ānkāng*) er et navn som benyttes av en rekke psykiatriske sykehus i Folkerepublikken Kina. Navnet betyr «fred og velvære» [for de mentalt syke]. Navnet ble tatt i bruk for første gang i 1987, men noen av de aktuelle institusjonene er eldre enn dette.

Noen av hospitalene av dette navn er fengselssykehus for innsatte som betraktes som psykisk syke, men mange andre er helt alminnelige psykiatriske institusjoner.

Det er (2011) et tyvetall psykiatriske sykehus i Kina som bærer navnet *Ankang*. Av de større er: 

* Beijing Ankang-hospital (北京市安康医院), i bydistriktet Fangshan i Beijing (1800 senger)
* Jinan Ankang-hospital / Provinsen Shandongs Ankang-hospital (济南安康医院/山东省安康医院), i Jinan i Shandong (1040 senger)

Ellers er det Ankang-hospitaler blant annet i Chengdu (成都市安康医院) Sichuan (500 senger), Hangzhou (杭州安康医院) i Zhejiang (520 senger), Nanjing (南京市安康医院) i Jiangsu (112 senger), Ningbo (寧波市公安局安康医院) i Zhejiang, Shanghai (上海市公安局安康医院), Tangshan (唐山市安康医院) i Hebei (150 senger), Tianjin (天津市安康医院), Wuhan (武安市安康医院) i Hebei og Xi'an (西安市安康医院) i Shaanxi.
Salween (Nu) ved Liuku i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina.
Nedslagsfeltet til Salween
**Salween** (eller **Salwin**, også kjent som **Nu**) har sitt utspring i Tibet og strømmer så gjennom provinsen Yunnan (der den er kjent som *Nujiang* – kinesisk: 怒江; pinyin: *Nù Jiāng*). Deretter forlater den Kina og bukter seg gjennom Burma/Myanmar. Den er grenseelv til Thailand i en lengde på 130 km på sin vei ut i Andamanhavet ved byen Moulmein i Myanmar. For det meste av sitt løp er den dårlig egnet for transport. Men når den når ned til Myanmar sprer den seg ut i et bredt delta som bringer vann til det viktigste landbruksområdet i landet.

Lengden er 2.815 km, nedslagsfeltet 324.000 km².

Sideelver
---------

Moei er en sideelv til Salween som kommer fra Thailand.

Konflikt
--------

I oktober 2008 ble det meldt om en konflikt mellom burmesere og  karenere i forbindelse med planer om å bygge tre dammer i Salween for å produsere elektrisk kraft. Det kom til kamper flere steder ved elven da burmesiske soldater gikk til angrep på karenere som bodde langs elven. Planene innebærer at mange karenere må flytte fra sine hjem.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Salween River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* informasjon om konflikten (engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** NDL **·** GeoNames
 |
«Fredløs» har også en historisk juridisk betydning.

*Lysimachia vulgaris* 

**Fredløs** (*Lysimachia vulgaris*) er en flerårig plante i fredløsslekten av fredløsfamilien, som kan bli fra 50 cm opp til 1,5 meter høy. Den har gule blomster med fem halvveis klokkedannende kronblad, som innerst i blomsterbunnen er oransje-rød. Blomstene sitter i de øverste bladhjørnene samt oppover hele toppen av stilken. 

Bladene er mørk grønne, spisse og avlange, og står ofte tre og tre i en krans om stengelen. Bladene kan også stå i grupper på to eller fire. Fredløs trives opp til 400 moh. på Østlandet, samt langs kysten mer spredt opp til Møre. Fredløs liker fuktig mark, enger, myr og sumpområder, samt fuktig skogsterreng.

Den likner mye på fagerfredløs *(Lysimachia punctata)*, som har mer bladfylte blomsterkranser, og svareprikkede undersider på bladene. Bladene er også mer slankt lansettformede. Fagerfredløs trives som hageplante og i fuktig mark i skogsbryn og på myr og enger.

Bruk
----

Planten har vært brukt medisinsk siden oldtiden, den virker astringerende og kan hjelpe mot dysenteri og fordøyelsesplager. Dioskorides omtaler en plante han kaller "Lysimachion", men det er ikke helt klart hva han mener siden han nevner både gylne og røde blomster. Han kan muligens ha blandet den sammen med kattehale (*Lythrum salicaria*)

En annen anvendelse er som fargeplante, der roten gir brun farge og blad og stengel gir gul farge

Referanser
----------

1. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 14. januar 2015. Besøkt 26. januar 2015.
2. ↑

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Fredløs* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Fredløs* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Fredløs* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Fredløs* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Fredløs* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Fredløs* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Fredløs* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Fredløs* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Lysimachia vulgaris* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Lysimachia vulgaris* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Lysimachia vulgaris* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**«Julaften i bordell»** er et maleri fra 1903–04 av Edvard Munch. Motivet viser en gruppe prostituerte kvinner som har pyntet juletreet og som hygger seg ved å lese og røke sigaretter. På et av to bord til venstre i bildet står en flaske og et glass.

Bakgrunn
--------

Maleriet, som er ett av flere med motiv fra et bordell, ble til i Lübeck der Munch var på besøk hos sin mesen, øyenlege Max Linde (1862–1940). Her hadde han fått i oppgave å portrettere Gottfried Holthusen, Lindes svigerfar og senator i Hamburg. Først forløp arbeidet som det skulle, men ved juletider oppsto det uenigheter som gjorde Munch urolig. Han prøvde derfor å «dempe nervene» med alkohol. Selv om det forelå en avtale om et portrett, avbestilte Lindes svigerfar bildet da Munch heller ville forlyste seg enn å feire julaften hjemme hos familien Linde. 

Munchs malerier og raderinger med motiv fra bordellbesøkene viste større originalitet og fikk større kunstnerisk verdi enn portrettet av senatoren antakelig ville fått. Likesom med andre malerier fra denne periode, viser det Munchs tilknytning til fauvismen.

«Julaften i bordell» tilhører Munchmuseet i Oslo.

Referanser
----------

1. ↑  Ulrich Bischoff (1988). *Edvard Munch*. Köln: Benedikt Taschen. s. 74.
2. ↑  Henriette Harris (2015). *Tyskland er et land for voksne*. Gyldendal. ISBN 9788702150902.
3. ↑  Russell T. Clement (1994). *Les Fauves: A Sourcebook* (Annotated edition utg.). Greenwood Press. s. 73. ISBN 978-0313283338. CS1-vedlikehold: Ekstra tekst (link)

Portal: Kunst
**Julebyen** er et julemarked som foregår tidlig i desember i Egersund og har blitt arrangert siden 2003. Treboder bygd av byggfagelever fra Dalane videregående skole settes opp i Egersund sentrum og lokale håndverkere og bedrifter selger varer. De lokale butikkene har ofte tilbud når Julebyen holdes. Bodene tilbyr både håndlagte og andre gjenstander. Alt fra hjemmelagde drops, bøker og treskilt til kunst, grillpølser og gløgg. Personer kledd i rødt og med nisselue selger pølser rett fra en grillen. 

Juletreet er midtpunktet av Julebyen og sages i lokalområdet av dugnadsarbeidere. Treet har vært en lang tradisjon i Egersund, men etter oppstarten av Julebyen har mye pynt blitt lagt til. Lysene tennes etter tradisjonen første søndag i advent, med tale av ordføreren og musikk av Egersund Musikkorps. 

Mannsangerne i Egersund har fra første året solgt gløgg fra en større bod i Julebyen og stemmer av og til i med en julesang.

Zonta-avdelingen i Egersund og omegn selger risgrøt med rød saft til. Alt skjer på dugnad og overskuddet går til å hjelpe kvinner opp og fram både lokalt og i fjerne strøk.

Stiftelsen Feylingsbua, som er en stiftelse for å ivareta kystkulturhistorisk eiendom og allmenn kystkultur bidrar også til Julebyen.

Referanser
----------

1. ↑  «Julebyen.no». Julebyen. 2012. Arkivert fra originalen 26. september 2012. Besøkt 5. desember 2012.
***Atuagagdliutit/Grønlandsposten***, vanligvis referert til som bare ***AG***, er en av to riksaviser på Grønland. Avisen utgis to ganger i uka, på tirsdager og torsdager.

Avisa er slått sammen av den grønlandske avisa (*Atuagagdliutit*) og den danskspråklige avisen (*Grønlandsposten*), og alle artiklene blir skrevet på begge språk.

*AG* meldte 13. november 2009 at AG og konkurrenten *Sermitsiaq* skal slås sammen fra 1. januar 2010 på grunn av sviktende økonomi i begge avisene. Både *AG* og *Sermitsiaq skal* fortsette å komme ut, men *AG* skal etter fusjonen bare komme ut én gang i uka.

Atuagagdliutit
--------------

*Atuagagdliutit* ble grunnlagt i 1861 av den danske geologen Hinrich Rink, som mente at grønlendingene holdt på å miste den kulturelle identiteten sin, og mente at en avis ville hjelpe den muntlige tradisjonen på Grønland, ved å gi muligheten til å publisere den i hele Grønland. Avisa ble kun utgitt på grønlandsk, og skrev først og fremst om nasjonale tema, som grønlandsk identitet. Første utgave ble utgitt 1. januar 1861. I mange år var avisa også den eneste kilden grønlendingene hadde til informasjon om den øvrige verden. Avisen var den arktiske verdens første avis, og den første redaktøren var Rasmus Berthelsen. 

I løpet av 1930-tallet skiftet avisa gradvis over fra et fokus på tradisjonelle fortellinger til å skrive om sosiale problemer og andre vanlige nyheter.

### Grønlandsposten

I løpet av 2. verdenskrig ble Grønland mer eller mindre isolert fra omverden, og en danskspråklig avis, *Grønlandsposten*, ble sirkulert i hovedstaden Godthåb (Nuuk). Avisen ble populær nok til å fortsatt bli utgitt etter krigen, og den ble utgitt helt til de to avisene ble slått sammen i 1952.

Distribusjon
------------

Det gamle *Atuagagdliutit* kom ut en gang i måneden, fram til sammenslåingen med Grønlandsposten. I starten ble avisen distribuert fra hånd til hånd, og i noen grad slått opp på vegger, ikke ulikt en budstikke. 

Fra og med 1960-tallet økte frekvensen, først til annenhver uke, så hver uke, senere to og etter hvert tre ganger i uka. I 1993 ble avisen nok en gang publisert to ganger i uka, først og fremst som et resultat av distribusjonsproblemer.

Referanser
----------

1. ↑  AG: AG og Sermitsiaq fusionerer Arkivert 15. november 2009 hos Wayback Machine. (13. november 2009)

Eksterne lenker
---------------

* Atuagagdliutit/Grønlandsposten hjemmeside (på grønlandsk og dansk)

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi
 |
Broogh fort
**Broogh fort** er et navn som er gitt til en menneskeskapt høyde som ligger i nærheten av Santon på den sørlige delen av øya Man.

Den kunstige vollen som er flat på toppen kan minne om et keltisk rundhus fra de første århundrene e.Kr. om det ikke var for konsentriske voller og vollgraver (nå delvis erodert bort) som omga høyden. Vollen minner derfor om levningene etter en primitiv borg av type motte-and-bailey. Det antas at den er bygd fra rundt 1100-tallet. Dens diameter er på 20 meter. På sørøst siden går den bratt 3 meter ned med en 3,5 meter bred og 2,2 meter dyp vollgrav. I det ytre er ingen spor etter en borgmur, men vollen har aldri blitt arkeologisk gransket.

En spekulasjon har fremmet at dette var den ene av i alt tre borger som kong Magnus Berrføtt fikk bygd på Man. De to andre festningene, en på St Patrick’s Isle og en i sørenden av øya, antagelig i Castletown er dog bekreftet i historiske kilder.

Referanser
----------

1. ↑  The Broogh Fort with Bluebells RIMG0812
2. ↑  'The Broogh'[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Broogh Fort, Isle of Man Guide
* The Broogh, bilder
**Aksum** eller *Axum* er en by i Tigrayprovinsen nord i Etiopia. Den ligger ved Adoua-fjella. Byen var senter for kongeriket Aksum som oppstod rundt år 1. Riket var på sitt høydepunkt på 300-tallet, men gikk i oppløsning på 1100-tallet. Riket var den største maktfaktoren mellom østromerriket og Persia, og det ødela Meroë, som hadde vært et mektig rike i lang tid. Riket ble tidlig kristnet. Riket hadde kontrollen i området rundt Rødehavet frem til 900-tallet. Selv lenge etter at Aksum mistet sin rolle som faktisk politisk maktsentrum ble stedet brukt som gravplass for etiopiske keisere.

Aksumobelisken
Byen er kjent for sine mange bygninger med storslåtte utsmykninger. Store obelisker, steler, kongegraver og ruiner av palass.

Dronningen av Saba skal ifølge legendene ha hersket i dette området.

Aksum har flyplass som ligger 5 km fra sentrum. Det er daglige flyforbindelser fra Addis Abeba.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Aksum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) አክሱም – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* The Metropolitan Museum of Art: *Timeline of art history*
* Dagens Nyheter: Reisebrev fra Aksum

| * v
* d
* r
Verdensarvsteder i Etiopia (liste) |
| --- |
|  | 
* Aksum
* Awashelvens nedre dalføre
* Fasil Ghebbi
* Harar Jugol
* Klippekirkene i Lalibela
* Konsos kulturlandskap
* Omoelvens nedre dalføre
* Simien nasjonalpark
* Tiya

 | Etiopias flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames
 |