recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ordenstegn (herreutgave) for Brandenburgs fortjenstorden illustrert i ordensforskriften av 2004
**Brandenburgs fortjenstorden** (tysk: *Verdienstorden des Landes Brandenburg*) er en orden i delstaten Brandenburg i Tyskland. Den tildeles for fremragende fortjenester av delstaten og dens befolkning. Brandenburgs fortjenstorden ble innstiftet 10. juli 2003 og har én klasse. Ordenen tildeles av Brandenburgs ministerpresident.

Insignier
---------

Ordenstegnet for Brandenburgs fortjenstorden består av et sølvkantet, rødt sølvkors med utbøyde armer og innbuede ender. Ordenstegnets dekor er i kunstemalje. Midtmedaljongen er hvit og har Brandenburgs røde ørn som motiv. Reversen er slett og har innskriften «BRANDENBURG» i midten.

Ordenstegnet er opphengt i et bånd som er hvitt med brede røde striper ved kantene. Rødt og hvitt er fargene i Brandenburgs våpen og flagg. Menn bærer ordenstegnet i bånd om halsen, kvinner i sløyfe nedenfor skulderen.

Ordenstegnets har likhetstrekk med Den røde ørns orden, en av Preussens ordener.

Tildeling
---------

Brandenburgs fortjenstorden ble første gang utdelt i 2005. Det kan årlig foretas maksimalt 20 tildelinger. Antallet levende innehavere av ordenen får ikke overstige 300. Ministerpresidenten i Brandenburg bærer ordenen i kraft av sin stilling.

Presidenten i delstatsparlamentet og ministrene i delstatsregjeringen kan komme med nominasjoner.

Litteratur
----------

* *Die Orden und Ehrenzeichen unserer Republik*, 3. utgave, Konstanz: Phaleristischer Verlag Michael Autengruber, 2006. ISBN 3-937064-04-4

Referanser
----------

1. ↑  *Gesetz über den Verdienstorden des Landes Brandenburg (Brandenburgisches Ordensgesetz- BbgOrdG)*, 10. juli 2003, Brandenburgisches Vorschriftensystem (BRAVORS).
2. ↑  Der Verdienstorden des Landes Brandenburg, Ordensmuseum.de.
3. ↑  *Verwaltungsvorschrift des Ministerpräsidenten des Landes Brandenburg zur Ausführung des Brandenburgischen Ordensgesetzes (VV BbgOrdG)*, 26. juni 2004, Brandenburgisches Vorschriftensystem (BRAVORS).
4. ↑  Kultur der Anerkennung im Land Brandenburg Arkivert 15. mars 2012 hos Wayback Machine. Staatskanzlei.

Portal: Tyskland
**Johannes Gerckens Bassøe** (født 23. april 1878 i Råde, død 30. juli 1962) var en norsk jurist og embetsmann.

Bassøe var sysselmann på Svalbard fra 1925 til 1932, fylkesmann i Troms fra 1928 til 1938 og fylkesmann i Vestfold fra 1938 til 1949.
Ved krigsutbruddet valgte Bassøe å fortsette i stillingen, til tross for at han ikke var NS-sympatisør. Han mente at det var viktig å holde hjulene i gang og at situasjonen ville endres til det verre hvis han fratrådte.
Han ble imidlertid etter en tid avsatt av styresmaktene. I 1942–43 virket Halvor P. Hektoen som fylkesmann, og i 1944–45 Christopher Lange. Bassøe ble gjeninnsatt i sin stilling etter frigjøringen.

Han tok juridisk embedseksamen ved Universitetet i Oslo 1901 og var deretter edsvoren fullmektig ved Nordre Sunnmøre sorenskriveri, sakførerfullmektig på Gjøvik og edsvoren fullmektig hos skifteforvalteren i Stavanger, inntil han i 1905 ble sekretær i Handelsdepartementet. I 1910–1911 var han konstituert visekonsul i New York, og fra 1914 var han byråsjef i Finansdepartementet.

Bassøe er kommandør av første klasse av den svenske Nordstjerneordenen og storoffiser av Italias kroneorden.

Referanser
----------

1. ↑  Harald Gram og Bjørn Steenstrup, red. (1955). *Hvem er hvem?*. Oslo. s. 43.
2. ↑  
Tore Dyrhaug (2006). «– Nøtterøy har lidt meget under okkupasjonen». *Njotarøy*: 55.  *Årsskrift for Nøtterøy Historielag*
3. ↑  H. Blom Svendsen (red.): *Sem og Slagen. En bygdebok*, Tønsberg, 1963.
4. ↑  
Gunnar Tank, red. (1921). *Studentene fra 1896*. Kristiania. s. 31–32.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Otto Backe** | **Fylkesmann i Troms**(1928–1938) | Etterfølger:**Bjørn Norbye** |
| Forgjenger:**Jørgen Herman Meinich** | **Fylkesmann i Vestfold**(1938–1949) | Etterfølger:**Oscar Fredrik Torp** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Kjetil Iden** (født 6. august 1972) er en norsk journalist i TV 2.

Utdannelse
----------

Iden er utdannet cand. mag. fra Universitetet i Bergen, Københavns Universitet og Høgskulen i Volda, med blant annet engelsk, sammenlignende politikk og fjernsynsfag i fagkretsen.

Yrkesliv
--------

Han er ansatt som reporter i TV 2s utenriksavdeling. Iden var også en av flere programledere i TV 2 Nyhetskanalens utenriksmagasin «Korrespondenten», som ble lagt ned 2014. 

Iden har særlig dekket krig og katastrofe, samt britisk politikk i en årrekke. Blant annet den russiske invasjonen av Ukraina, krigen mot IS, McCann-saken, jordskjelvet i Sichuan-provinsen i Kina, krigen mellom Russland og Georgia i august 2008, samt minnemarkeringen for Michael Jackson. Sammen med TV 2s Elin Sørsdahl var Iden i januar 2010 i Haiti, og dekket jordskjelvet der. Iden jobbet også jevnlig som anker på Nyhetskanalen.

Annet
-----

Iden er tidligere aktiv friidrettssutøver på nasjonalt nivå, med 4.-plass i NM på 1500m i 2001 som beste resultat. []

Iden er gift og har tre barn.
Det katolske **bispedømmet Brandenburg** ble opprettet den 1. oktober 948 av Otto den store, og omfattet området mellom elvene Oder (i øst), Elben og Schwarze Elster (i vest og sør) og landskapet Uckermark (i nord). Den første biskopen var *Thietmar* (eller *Ditmar*) (død før 968). Hans etterfølger, biskop *Dodilo*, ble myrdet i 980. De neste biskopene kunne ikke lenger bo i Brandenburg fordi de hedenske venderne klarte å gjenerobre området i 983; de var for det meste koadjutorer til andre prelater annetsteds i Tyskland.

Biskop *Wigger* (1138–60), den 15. i rekken, var den første som var i stand til å vende tilbake til sitt bispedømme. Som sine etterfølgere helt frem langt inn på 1400-tallet var han medlem av premonstratenserordenen, og domkapittelet han opprettet ble rekruttert av korherrer fra denne ordenen.

Biskop *Stephan Bodeker* (1421–59) utmerket seg med et usedvanlig aktivt undervisnings- og reformarbeid.

Biskop *Matthias von Jagow* (1527–44), den 44. biskop, var en ivrig tilhenger av den protestantiske reformasjon, til tross for at han i 1528 under ed hadde lovet paven og kurfyrst Joachim I å stå i mot Luther-inspirerte innovasjoner. Han innsatte samme år en luthersk predikant i byen Brandenburg, løste i 1535 alle prester fra sølibatsløftet og innførte nattverdutdeling under begge skikkelser. Etter at Joachim Is etterfølger hertug Joachim II trådte tilbake, ble kurfyrst Johann Georg utnevnt til bispedømmets administrator, noe som i praksis innebar at det ble sekularisert. Domkapittelet ble bevart i navnet.

| * v
* d
* r
Katolske bispedømmer i Tyskland |
| --- |
| Nåværende bispedømmer: | 
* Aachen
* Augsburg
* **Bamberg**
* **Berlin**
* Dresden-Meißen
* Eichstätt
* Erfurt
* Essen
* **Freiburg**
* Fulda
* Görlitz
* **Hamburg**
* Hildesheim
* **Köln**
* Limburg
* Magdeburg
* Mainz
* **München-Freising**
* Münster
* Osnabrück
* **Paderborn**
* Passau
* Regensburg
* Rottenburg-Stuttgart
* Speyer
* Trier
* Würzburg

 | Kart over Tysklands katolske bispedømmer og kirkeprovinser |
| Bispedømmer som historisk lå helt eller delvis i dagens Tyskland: | 
* Brandenburg
* **Bremen**
* Cammin
* Chiemsee
* Corvey
* Freising
* Halberstadt
* Havelberg
* Konstanz
* Lebus
* Lübeck
* Lüttich
* Meißen
* Merseburg
* Metz
* Minden
* Naumburg
* Ratzeburg
* **Salzburg**
* Schleswig
* Schwerin
* Straßburg
* Verden
* Worms

 |
| (erkebispedømmer i fet) |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** CatolicDiocese
 |

Portal: Tyskland
«Xishan» har flere betydninger.
Xishan ligger ved Diansjøens vestre bredd
Xishan og de øvrige tre bydistriktene som utgjør selve byen Kunming er markert med rosa innen byprefekturet Kunming (gult)
Det navnegivende Vest-fjellet (Xi-shan)
**Xishan** (kinesisk: 五华区; pinyin: *Xīshān Qū*) er et bydistrikt innen byprefekturet Kunming i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina. 

Det har et areal på 791,14 km² og en befolkning på 850 000 innbyggere (2004). 

*Kunming Haikou Industrial Park* ligger i bydistriktet. Det har også to besøkerattraksjoner: «Småfolkets rike» (attraksjon: dverger), og et sommerfuglreservat.

Administrative enheter
----------------------

**Subdistrikter:**

* Majie 马街街道, Qianwei 前卫街道, Fuhai 福海街道, Jinbi 金碧街道, Yingchang 永昌街道, Zongshu 棕树营街道;

**Storkommuner:**

* Biji 碧鸡镇, Haikou 海口镇, Tuanjie 团结镇

Referanser
----------

1. ↑  [*død lenke*]
2. ↑  «昆明：小矮人王国里的浪漫爱情». *Yunnan Xinhua News Agency*. 15. august 2010. Arkivert fra originalen 28. september 2011. Besøkt 14. mai 2011.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 28. september 2011. Besøkt 3. mars 2013.

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmesider
* Infoside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
**Skyggekabinett** (på engelsk *shadow cabinet*, eventuelt *shadow front bench*) eller **skyggeregjering** er en gruppe av opposisjonens fremste talsmenn i politiske systemer som baserer seg på det såkalte Westminster-systemet. Denne gruppen danner et alternativt kabinett til det eksisterende kabinettet, med en opposisjonsrepresentant for hver, eller noen, av kabinettets representanter. Normalt, men ikke alltid, vil medlemmene av skyggekabinettet bli med i kabinettet dersom deres parti skulle danne regjering. Det er skyggekabinettets rolle å kritisere den sittende regjering og dens lovgivning, samt å foreslå en alternativ politikk.

I Storbritannia og Canada blir det største opposisjonspartiet, og da særlig skyggekabinettet, ofte omtalt som *Hans Majestets lojale opposisjon*, mens man i andre land som bruker Westminster-systemet (for eksempel Australia og New Zealand), kun omtaler opposisjonen som *The Parliamentary Opposition*.

Referanser
----------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** NKC
 |
En **spesialist**, tidligere også kalt **spesiallege**, er en lege som har gjennomført en langvarig spesialistutdannelse og blitt godkjent av helsemyndighetene som spesialist innen en medisinsk spesialitet.

En spesialistutdannelse gjennomføres etter fullført medisinsk utdannelse og autorisasjon/lisens som lege. I de fleste land tar en spesialistutdannelse minst 8–9 år. I Norge har en spesialistutdannelse minst åtte års varighet utover selve legeutdannelsen, slik at den samlede utdanningstiden er minst 14 år. En spesialistutdannelse består i Norge av en blanding av tjenestetid som underordnet lege – lege i spesialisering (tidligere assistentlege) – i den aktuelle spesialiteten, kurs og læringsaktiviteter, og forskning. Ny ordning for legers spesialistutdanning ble innført i 2019 og stiller vesentlig større krav til organiserte utdanningsløp.

Mellom 1982 og 2011 var Den norske lægeforening delegert ansvaret for å godkjenne spesialister av helsemyndighetene. Kravene ble fastsatt av spesialitetskomitéer på fem medlemmer for hver spesialitet. Fra 2011 overtok Helsedirektoratet ansvaret for å godkjenne spesialister, og spesialitetskomiteene ble videreført som rådgivende organer for Helsedirektoratet. Fra 2019 er de fire regionale utdanningssentrene for leger i spesialisering i hver helseregion gitt en sentral rolle i legers spesialistutdanning.

Den medisinske grunnutdannelsen (i Norge cand.med.) er en meget generell utdannelse, men medisinfaget er svært vidtfavnende og høyt spesialisert. For å bli godkjent som spesialist må man ha en inngående beherskelse av et bestemt fagområde.

Eksterne lenker
---------------

* helsedirektoratet.no Spesialistgodkjenning
**Kari Larsen Kvakkestad** (født 20. august 1942 i Askim) var rektor ved Politihøgskolen fra 1992. Deretter var hun tilknyttet Politiets sikkerhetstjeneste og Politidirektoratet med blant annet ansvar for opplæring av irakiske politiledere. 

Hun har lærerutdanning fra Oslo lærerhøgskole, samt videreutdanning i heimkunnskap, småskole-pedagogikk og veilednings-pedagogikk. Hun har lektorkompetanse i pedagogikk, og Forsvarets høgskole.

Kari Larsen Kvakkestad har vært lærer i grunnskolen og øvingslærer ved Oslo lærerhøgskole og Høgskolen i Tromsø. Hun har vært prosjektleder hos Skolesjefen i Oslo og undervisningsleder/øvings-skole rektor ved Oslo lærerhøgskole. 

Hun har vært formann i Avdeling for lærerutdanning i Norsk Lærerlag, og hatt verv i Det rådgivende utvalg for tegneserier, Norsk pedagogisk tiltaks-fond, Rådet for skriftkultur, Norsk pedagogisk tidsskrifts styre, Lærerutdannings-rådet, samt Det nasjonale fagutvalg for praktisk-pedagogisk utdanning for universitet og vitenskapelige høgskoler.

Hun har også utgitt boka "Åpen skole - blinkskudd eller bomskudd".

Kilder
------

* Biografi i *Hvem Hva Hvor 1993*, side 128 og *Hvem er Hvem 1993*, side 314.
**Spesifikk effekt** eller **effekt/masse-forholdet** (for eksempel watt per gram) er en ytelsesparameter som gjør det mulig å sammenligne ulike design sin evne til å utnytte effekten deres satt opp mot hvor tunge de er, og brukes ofte i spesifikasjoner av motoriserte kjøretøy.

For spesifikk effekt vil et *høyere* tall indikere et mer effektivt design, altså høyere tall er bedre.

Enheter
-------

Med SI-enheter er det vanlig å benytte kilowatt (kW) for effekt og kilogram (kg) for masse slik at effekt/masse-forholdet oppgis i kilowatt per kilogram (kW/kg) eller watt per gram (W/g).

Fysisk er effekt/masse-forholdet lik trykk (Pa) per masse (kg) multiplisert med hastigheten (m/s) til et kjøretøy.

Invers enhet
------------

**Effektbelastning** (eller **masse/effekt-forholdet**, for eksempel gram per watt) er den inverse av effekt/masse-forholdet, og brukes vanligvis for fly, biler eller andre kjøretøy for å sammenligne deres evne til å utnytte effekten deres.

For effektbelastning vil et *lavere* tall indikere et mer effektivt design, altså lavere tall er bedre.

Referanser
----------

1. ↑  Williksen, Frank (5. september 2020). «Liten og lett bil – eller stor og tung?». *bilstoff.no*. Besøkt 2. januar 2023.
Øvre del av delstaten New York med de respektive hjemområder til de fem opprinnelige stammer i irokeserføderasjonen, ca. 1650
**Cayugaene** er en irokesisk stamme med tradisjonelt hjemsted i det nordøstlige USA, fortrinnsvis i delstaten New York. Cayugaene var blant de fem (senere seks) irokesiske indianerstammer som sammen utgjorde irokeserføderasjonen som ble dannet i 1142.[]

Deres opprinnelige bosettingsområde var mellom seneca- og onondaga-stammenes.

I 1776 var det 1200 medlemmer av cayugaene.[] Ved utbruddet av den amerikanske uavhengighetskrig allierte mange av cayugaene seg med britene og dro til Canada. De gjenværende ble opptatt som medlemmer av andre stammer i irokeserforbundet. Skjønt grupper av cayuga og seneca som flyttet til Ohiodalen smeltet sammen til et nytt folk, mingos.[]

Cayugane bor nå hovedsakelig på *Six Nations*-reservatet i Ontario i Canada. Andre har flyttet tilbake til New York, hvor satte i gang med å oppkjøpe land i sitt opprinnelige område ved Cayuga Lake. Den senere cayuga-seneca-stamme, mingoene, finner man dels i Oklahoma. De to USA-grupperinger omfatter 4699 personer (2011)

Referanser
----------

1. ↑  «2010 Census CPH-T-6. American Indian and Alaska Native Tribes in the United States and Puerto Rico: 2010» (PDF). census.gov. 2010. Besøkt 14. august 2017.

Litteratur
----------

* Pritzker, Barry M. (2000). *A Native American Encyclopedia: History, Culture, and Peoples*. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-513877-1.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Kari Lövaas** (født 13. mai 1939 i Skien) er en norsk sangerinne (sopran).

Hun vokste opp ved Brekkeparken i Skien hvor hun også hadde en av sine første opptredener. 16 år gammel ble hun i 1955 tatt opp ved Musikkonservatoriet i Oslo. Hun fikk sin operadebut som «Nuri» i *Lavlandet* av Eugen d´Albert i åpningsforestillingen ved Den Norske Opera i 1959 etter anbefaling av Kirsten Flagstad, den samme rollen som Flagstad i sin tid debuterte i. Hun ble deretter tilbudt rollen som Pamina i Tryllefløyten ved Den Norske Opera og opptrådte i to forestillinger. 

Etter sin operadebut fikk hun Ruud-stipendiet for unge sopraner for en periode på fire år og reiste til Wien hvor hun studerte ved Akademie für Musikk under Josef Witt.

Hun fikk fast engasjement ved operaene i Dortmund i 1963-1964 og i Mainz 1964-1966. Senere har hun hatt gjesteroller ved flere operaer i Skandinavia, bl.a. i Oslo. Som solist har hun holdt konserter i en rekke europeiske land og har deltatt i festspillene i Salzburg, Luzern, Wien, Ludwigsburg, München, Schwetzinger og Bergen. Hun har også sunget ved festspill og hatt opptredener i USA, Australia og Japan.

Kari Lövaas har opptrådt i radio og fjernsyn i en rekke land som Norge, Tyskland, Østerrike, Sveits, Italia, Frankrike og har gjort over 30 LP/CD-innspillinger. 

Hun har sunget en rekke operaroller som bl.a. Tatjana i Eugen Onegin, Pamina i Tryllefløyten, Mimi i La bohème, Micaela i Carmen og Euridice i Orfeo og Euridice. Hun har dessuten sunget en rekke romanser av Bach, Händel, Mozart og Beethoven. Hun har også bl.a. spilt inn CD-plate med romanser av Grieg, Sibelius og Richard Strauss med Berliner Symphoniker.

Hennes omfattende sangkarriere har brakt henne i kontakt med internasjonalt kjente orkestere og dirigenter som Herbert von Karajan, Karl Bøhm, Wolfgang Sawallisch, Rudolf Kempe, Eugen Jochum etc. 

Kari Løvaas er bosatt i Sveits. Hun er også kjent under navnet Kari Lövaas-Gerber.

Referanser
----------

1. 1 2   snl.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Discogs, oppført som Kari Lövaas, Discogs artist-ID 1092611, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Kari Løvaas - Store norske leksikon

Eksterne lenker
---------------

* Omtale i Musikkhistorisk arkiv
* Soprano Kari Lövaas. A conversation with Bruce Duffie - bruceduffie.com 1996
* Kari Lövaas: "Solveig's song" by Edvard Grieg - Berliner Sinfonieorchester 2011
* Lövaas: Allerseelen by Richard Strauss. Berliner Sinfonieorchester 2011

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |
**Helge Ole Bergesen** (født 29. september 1949 i Stavanger, død 29. juni 2015) var en norsk statsviter og politiker (H).

Helge Ole Bergesen var elev ved Stavanger katedralskole.
Han gikk Forsvarets russiskkurs, og var utdannet mag.art. i statsvitenskap og cand.mag. med statsvitenskap, russisk og historie. Han var universitetslektor ved Institut for samfundsfag ved Odense Universitet 1978–1979, forsker ved Fridtjof Nansens Institutt 1980–2001 (fra 1999 seniorforsker med professorkompetanse), foreleser i statsvitenskap ved Universitetet i Oslo 1983–1984, redaktør av årboken *Green Globe Yearbook* 1992–1997 og foreleser ved Handelshøyskolen BI 1993–1996. Fra 2006 var han forskningsdirektør ved Universitetet i Stavanger. Bergesen arbeidet mye med internasjonale energiforhold, nord/sør-konflikter og miljøvern.

Bergesen var formann i Stavanger Unge Høyre 1966–1967, 2. viseformann i Unge Høyre på landsplan 1969–1971 og 1. viseformann 1971–1973. Han var medlem av Stavanger bystyre 1995–2007, leder i Stavanger Høyre 1997–2000, medlem av Høyres sentralstyre 1970–1973 og 2000–2002 samt statssekretær i Utdannings- og forskningsdepartementet i Kjell Magne Bondeviks andre regjering 2001–2005.

Han døde etter flere års kreftsykdom.

Helge Ole Bergesen var sønnesønn av skipsreder Ole Bergesen (1891–1955) og sønn til jurist Ole Bergesen (1916–1965).

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 12985858c[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.aftenbladet.no[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Stavanger Aftenblad: "19 preseterister og 44 stryk i Rogaland", 17. juni 1968 s.6.
4. 1 2  (no) Helge Ole Bergesen i Store norske leksikon
5. ↑  «Helge Ole Bergesen er død». *Stavanger Aftenblad*. 1. juli 2015. Arkivert fra originalen 3. juli 2015. Besøkt 1. juli 2015.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Helge Ole Bergesen hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* (no) Han drev også sin egen blogg, den kan finnes her Arkivert 22. mars 2019 hos Wayback Machine..

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** CiNii
 |
**Caymanøyenes sentralbank** (eng: Cayman Islands Monetary Authority – CIMA) er sentralbanken på Caymanøyene.

Historie
--------

Caymanøyene har utviklet seg fra å være en lavt befolket og svakt utviklet øy, til å være et finanssentrum. Denne utviklingen har særlig skutt fart etter frigjøringen fra Jamaica i 1963. Så sent som 1960 bodde det kun 3.145 innbyggere her. Caymanøyene er blitt et skatteparadis, dvs. et sted der det er enkelt å registrere et selskap, og samtidig skjule eierskapet til selskapet, i forhold til myndighetene i det landet der man juridisk sett burde ha registrert selskapet. 

I 1971 fikk landet en ny valutalov, som bidro til innføringen av egen valuta. Den caymanske dollaren ble tatt i bruk i 1972. 

Men først i 1996 ble CIMA etablert ved lov. Banken startet sin virksomhet 1. januar 1997. CIMA ble et resultat av at det tidligere Cayman Islands Currency Board ble slått sammen med den lokale regjeringens finanstilsyn; Financial Services Supervision Department.

Hovedoppgaver
-------------

Bankens hovedoppgaver er bl.a.:

* utstede og trekke tilbake lokal valuta, og forvalte landets valutareserver
* jobbe imot hvitvasking av penger
* regulere og overvåke landets finansnæring
* være rådgiver for regjeringen
* bistå utenlandske tilsynsmyndigheter

Sentralbanksjef
---------------

Sentralbanksjef er pr mars 2018 Grant Stein. Han erstattet George McCarthy i juli 2015, da McCarthys periode utløp. Det ble spekulert i om skiftet hadde forbindelse med korrupsjonssaken i FIFA og sentralbankens interne gransking av forbindelsene mellom ansatte i sentralbanken og tidligere FIFA-visepresident Jeffrey Webb, men dette ble avvist av Wayne Panton, minister for finansielle tjenester. McCarthy var sentralbanksjef fra 2009 til 2015, samt fra 1997 til 2003.

Se også
-------

* Liste over verdens sentralbanker

Referanser
----------

1. ↑  Caymanøyenes sentralbank - *About The Cayman Islands Monetary Authority* Arkivert 26. april 2016 hos Wayback Machine. besøkt 2. mai 2016.
2. ↑  Caymanøyenes sentralbank - *Our Principal Functions* Arkivert 26. april 2016 hos Wayback Machine. besøkt 2. mai 2016.
3. ↑  Caymanøyenes sentralbank - *The Board*, besøkt 19. mars 2018.
4. 1 2  CNS Business - *Offshore lawyer to head regulatory board*, besøkt 2. mai 2016.
5. ↑  Cayman Compass - *A changing of the guard at CIMA*, besøkt 2. mai 2016.
6. ↑  Cayman iNews - *The Editor Speaks: Cayman Monetary Authority’s non-announcement*, besøkt 2. mai 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Kari Rueslåtten** (født 3. oktober 1973) er norsk sanger og låtskriver. Hun har gitt ut flere soloalbum og ett samlealbum.

Hun bidro på Hedge Hog sin første utgivelse *Erase* i 1992 før hun ble med i det progressive metal-bandet The 3rd and the Mortal. På samme tid var hun også assosiert medlem i Israelvis. I 1994 forlot hun The 3rd and the Mortal og var en periode med i folk metal-bandet Storm.

Som soloartist fra 1995 fjernet hun seg så fra metalsjangeren og ga ut de fire soloalbumene *Spindelsinn* (1997), *Mesmerized* (1998), *Pilot* (2002) og *Other People´s Stories* (2005). Etter en pause fra musikken kom hun tilbake i 2014 med albumet *Time to Tell*. Senere på året i 2014 ga hun ut samleplaten *Collection*, med sanger fra alle soloalbumene. *Collection* innheolder også to live-versjoner av «Trollferd» og «Nordnatt» - begge fra hennes første soloalbum *Spindelsinn*. I 2015 fulgte hun opp med albumet *To The North* og i 2017 med *Silence Is The Only Sound*, som begge er spilt inn i Parr Street Studios i Liverpool. I 2020 kom albumet *Sørgekåpe*, som var det førte norskspråklige soloalbumet siden debuten i 1997.

Singelen «Why so Lonely» ble sluppet i september 2013, og er en coverversjon av en innspilling gjort med The 3rd and the Mortal i 1994. Tuomas Holopainen, grunnleggeren av Nightwish, spiller piano og keyboards på singelen. «Why so Lonely» er også med på albumet *Time to Tell*.

Som en bestilling til Olavsfestdagene laget hun en coverversjon av sangen «Turn, Turn, Turn» av Pete Seeger, senere gjort til en hit av The Byrds i 1965. «Turn, Turn, Turn» er med på albumet *To The North*.

Kari Rueslåtten har sunget duett med Åge Aleksandersen på sangene «Kjæresten min» og «Kveldssol» på albumet *Sukker og Salt*, og på singelen *Tenk om*.

Diskografi
----------

### Soloalbum

* *Demo Recordings* (1995)
* *Spindelsinn* (1997)
* *Mesmerized* (1998)
* *Pilot* (2002)
* *Other People's Stories* (2005)
* *Time to Tell* (2014)
* *Collection* (2014)
* *To the North* (2015)
* *Silence is the Only Sound* (2017)
* *Sørgekåpe* (2020)

### Med «The 3rd and the Mortal»

* *Sorrow (EP)* (1993)
* *Tears Laid in Earth* (1994)

### Med «Storm»

* *Nordavind* (1995)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kari Rueslåtten – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Kari Rueslåtten på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Kari Rueslåtten på Apple Music Rediger på Wikidata

* (en) Kari Rueslåtten på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Kari Rueslåtten på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Kari Rueslåtten på Encyclopaedia Metallum Rediger på Wikidata

* (en) Kari Rueslåtten på Songkick Rediger på Wikidata
* (en) Kari Rueslåtten på Twitter Rediger på Wikidata

* (en) Kari Rueslåtten på Facebook Rediger på Wikidata

* (en) Kari Rueslåtten på Instagram Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Denise Fajardo García** (født 1. juli 1964 i Lima) peruansk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles og 1988 i Seoul. 

Fajardo vant en olympisk sølvmedalje i volleyball under OL 1988 i Seoul. Hun var med på det peruanske laget som kom på andreplass i volleyballturneringen for damer bak Sovjetunionen. Peru vant semifinalen mot Japan med 3 - 2 men tapte finalen med 2-3 mot Sovjetunionen. Fajardo spilte fem kamper i OL-turneringen.

OL-medaljer
-----------

* 1988 Sør-Koreas flagg Seoul - Sølv Sølv i volleyball, damer Perus flagg Peru

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Denise Fajardo – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Denise Fajardo – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Denise Fajardo – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Denise Fajardo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Denise Fajardo – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (it) Denise Fajardo – Lega Pallavolo Serie A (kvinner) Rediger på Wikidata
**«Your Time Hasn't Come Yet, Baby»** er en amerikansk filmsang, skrevet av Joel Hirschhorn og Al Kasha. Den ble fremført av Elvis Presley i filmen *Speedway* fra 1968. Steve Grayson (Presley) sang «Your Time Hasn't Come Yet, Baby» til Ellie Esterlake (barneskuespilleren Victoria Paige Meyerink).

Presley spilte den inn i MGM Sound Stage, Hollywood, 20. juni 1967. Sangen ble utgitt på LP-platen *Speedway* (RCA Victor LSP 3989 (stereo) og RCA Victor LPM 3989 (mono)) i mai 1968. MGM-produsent var Jeffrey Alexander.

Norsk versjon
-------------

Lasse Hovd har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Jeg vet at din dag vil komme».

### Innspilling

* Kjell Finnestad & The Teddy Boys. Utgitt på LP-platen *Møt Kjell Finnestad & The Teddy Boys* (Mini Troll TSLP 303) i 1969

Referanser
----------

1. 1 2   Elvis Presley Recording Sessions
2. ↑  LSP-3989 Speedway
3. ↑  LPM-3989 Speedway
4. ↑  Kjell Finnestad & The Teddy Boys: *Møt Kjell Finnestad & The Teddy Boys* (Mini Troll TSLP 303, LP, 1969)
**Kenneth A. Carey** (født 7. august 1893, død 4. januar 1981) var en amerikansk seiler som deltok i de olympiske leker; 1932 i Los Angeles.

Carey ble olympisk mester i seiling under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på den amerikanske båten «Angelita» som vant i 8-meterklassen foran «Santa Maria» fra Canada. Det var kun to båter i denne klassen. Seilingene ble gjennomført i Port of Los Angeles mellom 5. og 12. august 1932.

Mannskapet på «Angelita» var; Carey, John Biby, William Cooper, Carl Dorsey, Owen Churchill, Pierpont Davis, Alan Morgan, Alphonse Burnand, Thomas Webster, Robert Sutton, John Huettner og Richard Moore.

OL-medaljer
-----------

* 1932 USAs flagg Los Angeles – Gull **Gull** i seiling, 8-metersklassen USAs flagg USA.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kenneth Carey – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Kenneth Carey – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Kenneth Carey – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Kenneth Carey – World Sailing Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**A. de Luze et Fils** er et konjakkhus. De eies av familien Boinaud.

Historie
--------

Huset ble grunnlagt i 1820 av *Baron Alfred de Luze*, i Bordeaux. Han grunnla selskapet for å skaffe konjakk til sin bror, *Louis-Philippe* sitt firma i New York; *LP de Luze & Co*. De Luze het i starten *A. de Luze & Dumas*, fordi Alfreds partner het Dumaz. Dumaz trakk seg senere ut, og firmaet fikk dagens navn. I 1862 kjøpte Alfred *Château Paveil* som ligger i Margaux-området.

Alfred de Luze drev handel med både konjakk og vin. Han handlet primært med New York, England, India og Russland. Etter hans død i 1880 tok hans sønnesønn over driften, og utvidet eksporten til også å gjelde Egypt og den tids Nederlandsk Øst-India.

I 1927 ble de offisielle leverandører til den danske kronen, og Skandinavia har alltid vært et av deres satsningsområder. I nyere tid 1983 ble huset kjøpt opp av Remy Martin, og er dermed en del av *Rémy Cointreau-gruppen*. Etter dette har de også økt kvaliteten sin, men det sies at de i dag ikke er det kvalitetshuset de en gang var (før ca. 1960).

I 2008 ble deres VSOP og XO "oppgradert" til *fine champagne*, hvilket vil si at blandingen kun stammer fra Grande Champagne og Petite Champagne, hvorav minimum halvparten fra førstnevnte. Dette har skjedd etter at familien Boinaud overtok konjakkhuset, og fordi denne familien disponerer vinområder i Grande og Petite Champagne. VSOP og XO har også fått ny etikett, og de er nå ikke tilsatt karamell.

Familien Boinaud har vært i Grande Champagne i flere århundrer, og slekten kan spores tilbake til 1640 på samme adresse som selskapet har den dag i dag. Michel Boinaud utvidet familiens produksjons- og destillasjonskapasitet fra 1940, og de leverte etter dette cognac til flere av de store konjakkmerkene. Boinaud-gården har i dag 410 hektar vinmark, som brukes både til salg til andre merker, og for salg under eget merke. Michel Boineaud er 22. generasjons etterkommer etter Jean Boisneaud, som grunnla familieselskapet i 1640.

Fatlagring skjer kun i eikefat av Limousin-eik, og de har et eget tønnemakeri (bøkkeri).

Utvalg
------

De Luze XO.
* VS
* VSOP Fine Champagne
* Alfred – gjennomsnittlig 13-15 års fatlagring, eldste bestanddel er fra 1980
* XO Fine Champagne

Referanser
----------

1. ↑  «In 1862 Alfred and family bought the Château Paveil». Cognac Expert. 17. januar 2011. Besøkt 9. februar 2011.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) De Luze – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Mohammed Elkadiri Elhassani Elyamani Khamis** (født 1957) er en marokkansk forretningsmann som i perioden 1988 til 1990 svindlet den norske banken Kredittkassen for totalt 253 millioner kroner.

Khamis etablerte seg i 1987 i Drangedal hvor han tiltrakk seg oppmerksomhet ved å fremstå som meget bemidlet og suksessfull, og han ble sågar omtalt som «prins». Året etter klarte han å overbevise banksjef Magne Jespersen i Kredittkassen om at han hadde svært interessante forretningsprosjekter i Singapore på gang. I løpet av de to neste årene klarte han å få banken til å utstede ugjenkallelige bankgarantier på totalt 253 millioner kroner. I 1991 ble det avdekket det i Khamis' forretninger ikke var tilstrekkelig med aktiva i forhold til bankgarantiene som var blitt utstedt, og han ble derfor arrestert av politiet i Singapore. Han ble senere løslatt mot en kausjon på 100 millioner kroner. Han ble siktet for bedrageri, begjært utlevert av norske myndigheter og etterlyst internasjonalt. Han rømte imidlertid til Indonesia etter løslatelsen i Singapore, og flyttet deretter til Marokko med sin danske kone. I 2003 ble den norske straffesaken mot ham foreldet.

I 1993 ble boken *Khameleon* utgitt av journalisten Dawn Tan. Den omhandlet Khamis' omfattende bedragerier og hans svært lukseriøse livsstil.

Selv om Khamis aldri ble stilt til ansvar i norsk rett, ble det rettsoppgjør for de ansatte i Kredittkassen som hadde bistått ham i å utføre bedrageriene. Banksjef Magnus Jespersen ble i Skien og Porsgrunn Byrett dømt til seks års fengsel for grov økonomisk utroskap, mens depotsjef Torild Aarnes fikk fem og et halvt års fengsel. Begge fikk imidlertid sine dommer betydelig redusert i ankebehandlingen i lagmannsretten.

Gigantsvindelen var medvirkende til at Kreditkassen ble funnet å være teknisk konkurs i 1991, og den norske stat gikk da inn som eneeier av banken.

Referanser
----------

1. ↑   Faceted Application of Subject Terminology, FAST-ID 339636, besøkt 7. mai 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  ««Prinsen» satte spor i Drangedal». *Porsgrunns Dagblad*. 5. april 1991.
3. ↑  «Prinsen arrestert». *Telemarksavisa*. 9. mars 1991.
4. ↑  «Khamis-saken er foreldet». *Østlands-Posten*. 25. februar 2003.
5. ↑  «Khameleon : the Elyamani Khamis story / Dawn Tan». *BookSG*.
6. ↑  «- Endelig ble jeg trodd». *Telemarksavisa*. 29. mars 1996.
7. ↑  «Bankkrisen». *Tønsbergs Blad*. 16. oktober 1991.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI
 |
Waimakariri på New Zealand er forgreinet over størstedelen av løpet.
Elva Skeiðará på Island.
Elvene Cellina, Meduna og Tagliamentos (til høyre) brede, forgreinede karakter er tydelig på dette satellittbildet over Nordøst-Italia.
Denne elvestrekningen i Yukon er et eksempel på anastomose.
En **forgreinet elv** består av et grunt og bredt ustabilt nettverk av elvekanaler adskilt av små, ofte midlertidige, øyer. Forgreinete elver har en tendens til å oppstå der tilførselen av sedimenter er stor i forhold til vanntilførselen, og/eller at sedimentene har grove kornstørrelser.

Forgreinete elver finnes i en rekke miljøer over hele verden, blant annet som grusete fjellbekker (kalles sandur når den oppstår foran isbreer), elver med sandbunn, alluviale vifter, elvedeltaer og over avsetningssletter.

En forgreinet elv er motsatsen til en meandrerende elv, som dannes i slakere terreng av elver med mindre energi og mer fintkornet materiale.

Anastomoserende elv
-------------------

Anastomoserende elver eller bekker ligner forgreinede elver ved at de kjennetegnes av sammenvevde, men færre kanaler. Anastomoserende elver består typisk av et nettverk av dype og sakteflytende kanaler med stabile, ofte bevokste, banker (øyer), i motsetning til forgreinede elver, som dannes i brattere stigninger og viser mindre stabilitet rundt bankene.

Forgreinet vassdrag
-------------------

På norsk kan man også snakke om et «forgreinet vassdrag» når det er tale om en elvs sideelver og kildelver oppstrøms. Hvis for eksempel et vassdrag har en stor «krone» av kildeelver og sideelver (som kronen på et stort tre), kan det betegnes som sterkt forgreinet (dendrittisk vassdrag). På samme måte kan man også tale om lite forgreining (parallelt vassdragssystem).

Referanser
----------

1. ↑  «forgreinet elv». *Store norske leksikon* **(norsk)**. 29. mars 2019. Besøkt 7. august 2019.
2. ↑  Atle Harby , Tor Haakon Bakken, Børre Dervo, Marie -Pierre Gosselin, Maia Røst Kile, Markus Lindholm, Håkon Sundt, Peggy Zink e (2018). «Forslag til metode for klassifisering av hydromorfologisk tilstand i norske elver» (PDF). Sintef. s. 9. Arkivert fra originalen (PDF) 9. august 2019. Besøkt 9. august 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Braided rivers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica
 |
**De Liberale – Europapartiet** (**DLE**) var et norsk sosialliberalt politisk parti.

Forberedelsene til partiet De Liberale begynte i 1988 da Det Liberale Folkepartiet (1972–1988) slo seg sammen med Venstre, da enkelte DLFere ikke ønsket å bli med over i det sammenslåtte partiet. Tor-Ingar Østerud var initiativtaker til et nytt sosialliberalt parti, og det nye partiet hadde kampen for norsk medlemskap i Det europeiske fellesskap som sin mest sentrale sak.

De Liberale (med formelt navn *De Liberale – Europapartiet*) ble offisielt stiftet på Bekkestua Bibliotek i Bærum 21. januar 1989. Tor-Ingar Østerud ble formann, mens Emse Lote ble nestleder. Ved siden av kampen for norsk EF-medlemskap var miljøvern og en total omlegging av norsk jordbrukspolitikk sentrale temaer i det nye partiets politiske plattform.

Ved Stortingsvalget 1989 stilte De Liberale liste i Akershus, Oslo, Telemark, Vest-Agder, Hordaland, Sogn og Fjordane, Møre og Romsdal, Østfold og Vestfold. Partiet fikk totalt 470 stemmer.

I 1992 ble De Liberale omgjort til Det Liberale Folkepartiet (1992–2017), etter at dette navnet ble frigitt.

Referanser
----------

1. ↑  «'De Liberale' stiftes til høsten». *NTBtekst*, 8. mai 1988.
2. ↑  «De Liberale – et nytt parti». *Aftenposten*, 9. juni 1988.
3. ↑  «Over kaffekoppen: Norge trues av enda et nytt parti». *Aftenposten*, 10. januar 1989.
4. ↑  «Liberalt EF-parti stiftet». *Aftenposten*, 24. januar 1989.
5. ↑  Statistisk Sentralbyrå (1990): «Norges offisielle statistikk : Stortingsvalget 1989», side 36. ISBN 82-537-2929-4
6. ↑  «Det liberale folkepartiet gjenoppstår». *NTBtekst*, 12. mars 1992.
7. ↑  «Landet rundt: DLF tilbake». *Aftenposten*, 24. november 1992.
***Forhekset – en tryllestav i operaen*** er en munter og leken operaforestilling for barn og voksne satt sammen av Den Norske Opera & Ballett. Forestillingen hadde urpremiere i Bjørvika 26. januar 2010. Stykket er skrevet for operaens barnekor som har hovedrollen i forestillingen som er etter idé, tekst og regi ved Heidi Bruun Nedregaard. Resitativer er av Helge Evju, mens Terje Boye Hansen står for orkesterarrangementene og musikalsk ledelse.

Forestillingen er sammensatt eventyrforestilling som foregår i operaens verden. Forestillingen forteller om en skoleklasse som intetanende blir forhekset over i en operaverden i fullt kaos. Kjente operafigurer har invadert hverandres operaer, og skoleklassen må dikte dem ut av knipa før de selv kan bli forhekset tilbake til klasserommet. Her er fuglefangeren Papageno, den gale barberen Figaro, en japansk geisha og trollmannen Dapertutto, og andre. Det gir muligheten til benytte seg av en rekke svisker fra ulike operaer.

Aktører
-------

* Musikalsk ledelse: Terje Boye Hansen
* Tekst og regi: Heidi Bruun Nedregaard
* Dramaturgi: Bibbi Moslet
* Scenografi og kostymer: Chinelle Markovic
* Lysdesign: Gretar Sveinbjørnsson
* Musikk til resitativer: Helge Evju

Rollefigurer
* Rektor/Figaro: Mads Wighus
* Heks: Toril Carlsen
* Papageno: Espen Langvik
* Donna Elvira: Ragnhild H. Sørensen
* Klasseforstander/Susanna: Silvia Moi
* En kjempe/En trollmann: Trond Halstein Moe
* Butterfly: Mariann Fjeld Olsen
* Cherubino: Rita Therese Ziem
* Hertugen av Mantova: Kjetil Støa
* Cembalist: Helge Evju

Referanser
----------

1. ↑  Suksessen «Forhekset – med tryllestav i operaen» er tilbake[*død lenke*], ostkantavisa.no 9. mars 2011
2. ↑  «Handlingen i Forhekset - med tryllestav i operaen» Arkivert 16. mars 2011 hos Wayback Machine. Operaen.no udatert
**Oppdagelse av måner** er en oversikt over når naturlige satellitter i vårt Solsystem ble oppdaget.

I dag er det kjent at seks av solsystemets åtte planeter og en dvergplanet har en eller flere naturlige satellitter *(måne(r))*.

Med unntak av Jordens egen måne, som må antas var kjent av urmennesket, var ingen måner rundt andre planeter kjent inntil Middelalderen. På den tiden var det seks kjente planeter, hvorav det er to, Merkur og Venus som ikke har måner.

Oppdagelse av måner
-------------------

Den første oppdagelse av måner utenfor Jorden ble gjort av Galileo Galilei i januar 1610, da han som den første vitenskapsmann rettet et teleskop mot himmelen. Etter den tid har et stort antall måner blitt oppdaget rundt planeter og dvergplaneter i vårt solsystem.

### De Galileiske måner

De *galileiske måner* er de fire største av Jupiters måner, som alle ble oppdaget av Galileo Galilei i januar 1610 da han rettet sitt astronomiske teleskop mot nattehimmelen over Pisa. Månene er de fire største av Jupiters nå kjente 67 måner og har fått navnene sine etter Zevs' elskere og elskerinner: Io, Europa, Ganymedes og Callisto. Månene Ganymedes, Europa og Io går i en 1:2:4-baneresonans. Månene er blant de mest massive objektene i solsystemet med unntak av solen og de åtte planetene og deres radier er større enn noen av dvergplanetenes.

### Christiaan Huygens oppdagelse

Allerede Galileo Galilei hadde observert at det var *noe* med Saturns lysintensitet, og trodde det skyldtes måner. I årene etterpå fikk man utviklet stadig bedre teleskop og en av dem som utnyttet dette var vitenskapsmannen Christiaan Huygens. I 1655 oppdaget han månen Titan, Saturns største måne, og han var dessuten den første som beskrev oppbygningen av Saturns ringer.
**Helge Røstad** (født 29. desember 1923 i Kristiansand, død 23. oktober 1994 i Oslo) var en norsk jurist, embetsmann og høyesterettsdommer.

Han ble cand.jur. i 1950; begynte samme år i Justisdepartementet. Byråsjef i Justisdept 1960-68; statsadvokat hos Riksadvokaten 1968-70; ekspedisjonssjef og sjef for Fengselsstyret 1970-75; og dommer i Høyesterett fra 1976 til pensjonsalder 1993.

Røstad ble kommandør av St. Olavs Orden i 1985 «for embedsfortjeneste». Han var æresdoktor ved universitetet i Uppsala og ved universitetet i Bergen[]. 

Han var leder av Kriminalitetsofferutvalget fra 1988 til 1992 (NOU 1992:16: *Sterkere vern og økt støtte for kriminalitetsofre*) og skrev flere bøker og artikler, blant annet «Ungdomskriminalitet og strafferettslige reaksjoner mot unge lovbrytere, problemer og reformer» (1963), «Provokasjon som straffrihetsgrunn» (1976), *Utvalgte emner innen strafferetten og straffeprosessen* (1981) og *Innkast i straffefeltet, utvalgte emner i strafferett* (1993). Den siste boktittelen gjenspeiler også hans interesse for sport.

Referanser
----------

1. ↑   snl.no, besøkt 27. august 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.uu.se, besøkt 27. august 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  (no) Helge Røstad i Store norske leksikon
4. ↑  «Juridiska fakultetens hedersdoktorer / 1985» **(svensk)**. Uppsala universitet. Besøkt 27. august 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
**Denise Darcel** (født 8. september 1924 i Paris i Frankrike, død 23. desember 2011 i Los Angeles) var en fransk skuespiller som har opptrådt i flere Hollywood-filmer.

Darcel var en kabaret-sanger i Paris etter andre verdenskrig før hun ble oppdaget av Hollywood. Denise kom til USA i 1947 og ble naturalisert amerikansk statsborger i 1952. Hennes første film-opptreden var i *Battleground* (1949). Hun dukket opp på Broadway i musikalen *Pardon Our French* i 1950. Hun gjorde sterkt inntrykk i *Tarzan and the Slave Girl* (1950) der hun spilte mot Lex Barker. Hennes mest kjente film-opptreden var i *Vera Cruz* (1954) hvor hun hadde den kvinnelige hovedrollen, og spilte mot Burt Lancaster og Gary Cooper. Darcel var gift og skilt tre ganger, og hadde to sønner, Chris og Craig. I september 2009 ble hun hedret med Cinecon Career Achievement Award, som ble presentert i Hollywood, ved en bankett holdt på Hollywood Renaissance Hotel. Hun døde i 2011 etter akutt kirurgi for å reparere en sprukket aneurisme.

Referanser
----------

1. 1 2   www.cineartistes.com[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Internet Broadway Database, Internet Broadway Database person-id 107222, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Autorités BnF, data.bnf.fr, besøkt 10. oktober 2015[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   www.variety.com[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Denise Darcel på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) Denise Darcel i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) Denise Darcel på Scope Rediger på Wikidata

* (fr) Denise Darcel på Allociné Rediger på Wikidata

* (en) Denise Darcel på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) Denise Darcel hos The Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Denise Darcel hos Internet Broadway Database Rediger på Wikidata
* Photographs of Denise Darcel

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BNE
 |
**Anne Cathrine «Trine» Dietrichs** (født 3. mars 1853 på Tingvoll i Møre og Romsdal, død 7. november 1932 i Drammen) var en norsk politiker og kvinnesaksaktivist. Hun var en av de første kvinnelige bystyrerepresentantene i Drammen, og et fremtredende medlem i Drammens kvinnesaksforening.

Familie
-------

Trine Dietrichs var datter av politimester og senere sorenskriver Christian Ferdinand Fredrik Dietrichs (1811-1861) og Johanne Erikka Søgaard Broch (1823-1904) av slekten Broch. Hun forble ugift hele livet.

Liv og virke
------------

Trine Dietrichs ble i 1875 ansatt som lærer ved Bragernæs Offentlige Almueskole i Drammen, og fra 1892 var hun tilsynslærerinne ved folkeskolen på Bragernes.

Ved kommunestyrevalget i 1901 ble hun sammen med Ottilie Bie valgt inn i kommunestyret i Drammen. De var de første kvinnene til å bli innvalgt som representanter der. Senere satt hun også i kommunens formannskap.

Dietrichs var aktiv i Drammens kvinnesaksforening, og utarbeidet i 1921 boken *Beretning om Drammens kvinnesaksforening 25-årige virksomhet 19. mai 1896 – 19. mai 1921*.

Bibliografi
-----------

* 1921: *Beretning om Drammens kvinnesaksforening 25-årige virksomhet 19. mai 1896 – 19. mai 1921* utarbeidet av Thrine Dietrichs

Referanser
----------

1. ↑  Finne-Grønn, S.H. (1927). *Legatslegten Broch*. Oslo: (Cammermeyers bogh.). s. 73.
2. ↑  Reistad, Gunhild Ramm (1996). *Det startet på Bragernes torg for 100 år siden*. [Foreningen]. s. 14.

Kilder
------

* *Dette skrev kvinner*. Oslo: Skolen. 1984. s. 59. ISBN 8257900109.

Eksterne lenker
---------------

* Lokalhistoriewiki: Thrine Dietrichs, besøkt 4/2 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Thailands flagg Thailand |
| Asiamesterskapet i beachhåndball |
| Gull | Hongkong 2013 | Lag |

**Thailands kvinnelandslag i strandhåndball** representerer Thailand i internasjonale konkurranser i strandhåndball. Sporten er underlagt Thailands håndballforbund (*Handball association of Thailand*). Pr 2014 er Jaraen Ananuah landslagstrener.

Resultater
----------

### VM i beachhåndball

Thailands kvinnelag deltok første gang i VM i beachhåndball ved VM i beachhåndball 2012 i Muskat i Oman. Der kom de på 11.-plass, etter at de slo Singapore 2-0 i plasseringskampen om 11.-plassen.

De deltar ved VM i beachhåndball 2014.

### Asiamesterskapet i beachhåndball

De deltok ikke ved det første asiamesterskapet i 2004, men deltok ved Asiamesterskapet i beachhåndball 2013. Der vant de alle fem kampene (round robin), og vant med det asiamesterskapet 2013.

Se også
-------

* Thailands kvinnelandslag i håndball

Referanser
----------

1. ↑  IHF - *Team Info - Thailand* Arkivert 28. juli 2014 hos Wayback Machine. besøkt 22. juli 2014.
2. ↑  Det asiatiske håndballforbundet - *4th Asian Men & Women Beach Handball Championship* Arkivert 18. september 2013 hos Wayback Machine. besøkt 22. juli 2014.