**Den magnetiske konstanten** er en fysisk konstant som benyttes i SI-systemet for å uttrykke den magnetiske kraften som en elektrisk strøm utøver på andre strømmer. Fremdeles blir den ofte omtalt med det tidligere navnet permeabiliteten til vakuum eller *vakuumpermeabiliteten*. Den betegnes ved symbolet *μ*0 og har nå verdien

{\displaystyle \mu \_{0}=1,256\,637\,062\,12(19)\times 10^{-6}\;\mathrm {N} \,\mathrm {A} ^{-2}}
hvor tallet i parentes står for usikkerheten i de siste desimalene.

Navnet til konstanten kan føres tilbake til tidligere idéer om eksistensen av en mekanisk eter som kunne inneholde elektriske og magnetiske felt. I stedet for et slikt fysisk medium, antar man i dag eksistensen av et vakuum.

Definisjoner
------------

Den magnetiske kraften mellom strømførende ledere er gitt ved Ampères kraftlov. For to parallelle ledninger som fører henholdsvis strømmene *I* og *I'* kan denne kraften per lengdeenhet langs ledningene generelt som

{\displaystyle F'=k\_{m}{2II' \over r}}
hvor *km* er en konstant som avhenger av hvilket målesystem man benytter for elektromagnetiske størrelser. I CGS-systemet har den verdien *km* = 1, mens den i Heaviside-Lorentz-systemet er *km* = 1/4*π* . I dag benyttes vanligvis SI-systemet hvor man innfører den magnetiske konstanten ved å skrive

{\displaystyle k\_{m}={\mu \_{0} \over 4\pi }}
Frem til 2019 var strømenheten ampere A definert ved at kraften mellom to parallelle ledninger i avstand *r* = 1 m fra hverandre, skulle være *F'* = 1 N per meter m når hver av dem fører en strøm med størrelse *I* = 1 A. Denne definisjonen tilsvarte den som blir benyttet i CGS-systemet. Det betydde at den magnetiske konstanten hadde en presis verdi

{\displaystyle \mu \_{0}=4\pi \times 10^{-7}{{\text{N}} \over {\text{A}}^{2}}=1{,}256\,637\,062\,14\ldots }
uten noen usikkerhet i de videre desimalene.

Den magnetiske konstanten er knyttet til den elektriske konstanten via lyshastigheten *c* gjennom ligningen

{\displaystyle c^{2}={1 \over \varepsilon \_{0}\mu \_{0}}}
Etter 1983 har lyshastigheten hatt den definerte verdien *c* = 299 792 458 m/s. Det betyr at også den elektriske konstanten fikk en presis verdi uten uten måleusikkerhet.

### Ny definisjon

Det internasjonale byrå for mål og vekt (BIPM) vedtok i 2019 at strømenheten ampere A skulle defineres på en helt ny måte slik at den lettere kunne realiseres i laboratoriet. Man benytter da at elektrisk strøm tilsvarer elektrisk ladning per tidsenhet slik at 1 A = 1 C/s. Ladningsenheten coulomb C skulle nå defineres fra elementærladningen *e* som tilsvarer elektronets ladning, mens sekundet s fremdeles er presist bestemt ved et kvantesprang i atomet Cs-133. 
Samtidig med denne forandringen av måleenheten for elektrisk strøm, ble også Plancks konstant *h* definert på en ny måte basert på den  kvantiserte Hall-effekten.

På denne måten vil hverken lyshastigheten *c*, elementærladningen *e* eller Planck-konstanten *h* ha noen måleusikkerhert lenger. De er alle definerte størrelser og inngår direkte i finstrukturkonstanten *α*. Denne kan bestemmes meget presist fra eksperiment basert på kvanteelektrodynamikk. Da den elektriske konstanten kan uttrykkes som

{\displaystyle \varepsilon \_{0}={\frac {e^{2}}{2\alpha hc}}}
vil den dermed nå ha en eksperimentell usikkerhet som er direkte knyttet til usikkerheten i finstrukturkonstanten. Denne usikkerheten vil derfor nå også opptre i den magnetiske konstanten da de sammen bestemmer lyshastigheten, og denne sammenhengen ligger fast.

Referanser
----------

1. ↑   NIST, *Vacuum magnetic permeability*, CODATA reference value (2018).
2. ↑   O. Darrigol, *Electrodynamics from Ampere to Einstein*, Oxford University Press, England (2002). ISBN 0-19-850594-9.
3. 1 2   I.S. Grant and W.R. Phillips, *Electromagnetism*, John Wiley & Sons, New York (2006). ISBN 0-471-92712-0.