recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Føreropplæring** er opplæring som drives med siktemål å kvalifisere personer til å avlegge førerprøve for motorvogn. Bestått førerprøve gir førerkort for den førerkortklasse man har avlagt prøve for. Førerkort er altså et dokument som gir førerrett for en bestemte type kjøretøyklasse eller kjøretøykategori.

Pris på opplæringen varierer fra klasse til klasse. En kjøretime på bil ligger mellom 4-600 kroner, mens det er litt dyrere på motorsykkel. Kjøretimer på moped koster vel 500 kr pr. hele dag med kjøring. Mens kjøretimer på lastebil/buss/vogntog koster opp imot dobbelt så mye som en kjøretime på personbil.

Føreropplæring gis ved autoriserte kjøreskoler, men for noen faser og for visse førerkorttyper er det godkjent at ledsager er nok.

I slik opplæring inngår flere elementer. Viktigst er trafikalt grunnkurs, kjøreopplæring ved trafikkskole (kjøreskole), og mengdetrening.

For nærmere definisjoner av typer førerkortklasse, førerrett, kompetansebevis, typer kjøretøykategori, m.m. se **Vegtrafikkloven** , **Kap. 2. Definisjoner m.m.**

Øvelseskjøring
--------------

L-skilt som brukes til øvelseskjøring.
Øvelseskjøring er en form for opplæring til førerkortklasser der elev har med ledsager og kan kjøre som en vanlig sjåfør, uten spesielle begrensninger, men det stilles en rekke krav for å få øvelseskjøre.

Krav til elev
* Elev må ha tatt trafikalt grunnkurs.
* Elev må ikke ha sperrefrist.
* Elev må være minst 16 år.
* Bevis på fullført trafikalt og gyldig legitimasjon må medbringes, men har man førerkort til for eksempel moped kan det benyttes.

Krav til ledsager
* Ledsager må være minst 25 år og ha hatt førerkort i sammenhengende fem år.
* Ledsager er den juridiske fører over bilen.

Krav til kjøretøy
* Må tilhøre aktuell førerkortklasse.
* Et "L"-skilt må være festet på bakluken.
* Et ekstra vidvinkelspeil for ledsager må være montert på innsiden av frontruta.

Eksterne lenker
---------------

* Oversikt over trafikkskoler i Norge

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** NDL
 |
**Førdespollen** er en fjord (poll) i Sveio kommune i Hordaland. Den har et trangt innløp fra sørsiden av Bømlafjorden, mellom Grimsholmen og Straumøynappen. Fjorden ligger mellom Auklandshamn, Valestrand og Førde. Pollen deles av fem større holmer, Lindøy, Kadløy, Kubbøy, Bukkøy og Drangsøy, inn i henholdsvis østre og vestre Førdespollen. Sør i Førdespollen leder en trang og grunn kanal kalt Storestraumen videre inn til Rødspollen. Kanalen inn til Rødspollen preges av sterk strøm, og har også fått navnet sitt derfra.

Fyrlykta på Mosterhamn, samt fyrlykta inne i Førdespollen leder trafikken inn og ut. Den merkede hovedleia mellom østre og vestre går gjennom Lindøysundet, et stort åpent sund mellom Lindøy og Kalløy. Øyene skjermer havna i Førde svært godt mot uvær fra alle retninger. Deler av Lindøy er offentlig friområde uten noen spesiell tilrettelegging.

Førdespollen lykt er et enkelt lyktehus på betongsøyle, plassert vest i fjorden, på Eikelandsskjeret, i posisjon N 59 38.1825 og Ø 005 24.9637 med karakteristikk Oc WRG 6s i henhold til Norsk Fyrliste (Kystverket, 2008).

Det er ingen rutebåttrafikk i fjorden. Det er svært liten trafikk av andre fartøy. Det foregår lite kommersielt fiske i fjorden utenom noe reketråling, krabbefiske og litt torskefiske. Ellers er det kun lystbåttrafikk i fjorden, sterkt dominert av tyske turister på fiskeferie.

Fra gammelt av var kommuneinndeling annerledes enn i dag, og den daværende Valestrand kommune var delt i to av Førdespollen.

Referanser
----------

1. ↑  Førdespollen på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Dåfjorden** er en fjord på øya Stord på grensa mellom Stord og Fitjar kommuner i Hordaland. Fjorden er delt i to, en del går rett sørover og en del rett nordover, og fra nord til sør er fjorden rundt 6 km lang. Den sørligste delen er på kart avmerket som Søre Dåfjorden.

Innløpet er imidlertid fra vest, og midt i innløpet ligger to øyer, Straumholmen ytterst og Litle Sjøbuholmen innenfor. Innløpet til fjorden er derfor gjennom to smale sund med en bredde på rundt 15 meter. På grunn av det trange innløpet har fjorden brakkvann og kan noen ganger fryse til om vinteren. Den nordlige delen av fjorden ligger langs grensa mellom Fitjar og Stord, mens delen sør for innløpet ligger i Stord. Den sørlige delen av fjorden strekker seg også sørover på østsida av Stord lufthavn, Sørstokken. Midt i fjorden går det vei og bru over Litle Sjøholmen langs Fv72.

Referanser
----------

1. ↑  Norgeskart

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
**«Der näckrosen blommar»** er en svensk sang med melodi av Sven du Rietz og tekst av Sven-Olof Sandberg. Den ble opprinnelig ble spilt inn på 78-plate av Adolf Jahr i 1928.

«Där näckrosen blommar» lå på Svensktoppen med Göingeflickorna i 1963 samt med Flamingokvintetten1974–1975, en innspilling som nådde en førsteplass.

Coverversjoner
--------------

* 1940: Olle Johnny og Jack Gill
* 1941: Hilmer Borgeling
* 1948: Erik Frank
* 1949: Harmony Sisters
* 1951: Karl och Erling Grönstedts dragspelskvartett. Innspilt i Stockholm 25. oktober 1951. Utgitt på 78-platene His Master's Voice X 7765 (i Sverige) og på His Master's Voice A.L. 3380 (i Norge).
* 1954: Christer Falkenström
* 1953: Bertil Boo
* 1987: Matz Bladhs
* 2003: Larz Kristerz

Norske versjoner
----------------

Børt Erik Thoresen og Freddy Kristoffersen har skrevet norske tekster. Thoresens versjon bærer tittelen «Ved skogtjønnet». Kristoffersens versjon bærer tittelen «Der vannliljen blomstrer».

Thoresen har spilt inn sin versjon tre ganger: i duett med søsteren Åse Thoresen, Alf Blyverkets orkester, på LP-platen *Folkelige viser* (Triola) (utgitt i 1969) og alene på singleplaten Triola TN 675 (utgitt i 1974) samt LP-platen *Glade Toner - 1* (Glad Musikk) (utgitt i 1985).

Kristoffersen har også spilt inn sin versjon. Den ble utgitt på LP-platen *Gamle gode glade minner* (Philips 6478 003) i 1973. Produsent var Johnny Sareussen.

Referanser
----------

1. ↑  Svensktoppen *1963*
2. ↑  Svensktoppen *1974*
3. ↑  Svensktoppen *1975*
4. 1 2  Se plateetiketten
**Trolle Rhodin**, egentlig **Ola Trollheimen Rhodin**, (født 7. desember 1917, død 17. september 1997) var en svensk sirkusdirektør.

Rhodin var født i en sirkusslekt. Hans farfar var Max Aleksander, som var kjent tryllekunstner alt på 1870-tallet. Faren Brazil Jack (egentlig Carl Rhodin) var også sirkusdirektør. Trolle Rhodin fikk familien med på å etablere et nytt sirkus i 1941 – Trolle Rhodins Zoo Cirkus. Sirkuset turnerte i Sverige, Finland, Norge og Danmark, og også i Øst-Europa og flere andre land i Vest-Europa. Det var det første vestlige sirkuset som besøkte Sovjetunionen.

Zoo Cirkus var aktivt fram til 1964, da Trolle Rhodin ble artistsjef ved Ringling Bros. and Barnum & Bailey Circus, verdens største sirkus, i USA. I 1982 tok Rhodins barn Trolle jr. Carlo og Diana, sammen med deres søskenbarn Toni Rhodin, opp sirkustradisjonen igjen, og grunnla Cirkus Brazil Jack, oppkalt etter bestefaren Brazil Jack. Trolle Rhodin vendte hjem igjen til Sverige i 1990, og hjalp barna med sirkusdriften fram til han døde i 1997.

Trolle Rhodins Zoo Cirkus var i 1954 et av Sveriges første sirkus som tok i bruk trailer- og busstransport i større omfang. Overgangen fra tog- til veitransport hadde i største rekke økonomiske grunner. Men sirkuset ble også i stand til å besøke flere steder da det ikke lenger var avhengig av å transportere sirkusutstyret med tog.

En måned før Trolle Rhodin døde, fikk han Svenska Cirkusakademiens pris Årets Charlie.

Referanser
----------

1. 1 2   www.geni.com[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Cirkus Brazil Jack
* Trolle Rhodin in memoriam
* Circus News: Trolle Rhodin
* Artikkel i bladet *Classic Motor* nr. 4 2007: «Cirkus chauffören»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI **·** LIBRIS
 |
Christopher de Paus
**Pavelig kammerherre** (italiensk *cameriere di spada e cappa*) var før 2. Vatikankonsil den høyeste ærestittel som kunne tildeles en katolsk legmann.[] Tittelen ble vanligvis gitt til adelige.[] Pavelige kammerherrer hadde anledning til å tjenestegjøre som pavens personlige assistenter under offisielle seremonier som medlemmer av det pavelige hoff. De deltok i prosesjoner etter pavens bærestol (*sedia gestoria*).

Norske pavelige kammerherrer
----------------------------

* Wilhelm Wedel-Jarlsberg
* Christopher de Paus

Andre kjente pavelige kammerherrer
----------------------------------

* Franz von Papen

Litteratur
----------

* Walter Kasper (Hrsg.): *Lexikon für Theologie und Kirche*, Dritte Auflage, Herder, Freiburg im Breisgau, Band 3 1995, ISBN 3-451-22003-2 und Band 8, 1999, ISBN 3-451-22008-3.
* Hartmut Benz (2017): Päpstliche Kammerherren "di spada e cappa" im 19. und 20. Jahrhundert. In: Römische Quartalschrift für Christliche Altertumskunde und Kirchengeschichte (112/3–4), S. 245–273.
Kart over Jernved fra 1652
Herregården Nør
**Dänischer Wohld** (dansk: *Jernved*) er et landskap i Schleswig-Holstein i Tyskland, beliggende mellom Eckernförde og Kielerfjorden. I sør avgrenses halvøya av Kielkanalen. Områdets tyske navn, Dänischer Wohld, henviser til dets posisjon som grenseområde mellom det tyske lenet Holstein og det danske lenet Slesvig. På dansk fantes også navnene *Danskerskoven* eller *Danskeskov* (*Sylva Danica*). Området var ennå i middelalderen dekket av skog og myr, derav det danske navnet Jernved, som betyr *hard skog*. Halvøya ble blant annet nevnt i Kong Valdemars jordebok fra 1231 som *Jarnwith*. Navnet finnes ennå i *Jernved danske Skole* i Dänischenhagen nord for Kiel. 

I middelalderen var området dansk krongods med enkelte jyske bosettinger. Ellers var halvøya nesten ubebodd. I 1260 ble halvøya pantsatt til de holsteinske grevene og landområdet ble i større utstrekning kolonisert av saksere som kom fra sør. De ryddet skogene og dyrket opp jorden. I 1662 var allerede 50% av hele skogsområdet ryddet, og i dag er bare 6% af halvøya dekket av skog. 

Områdets hovedby er Gettorf. Før 1864 hørte halvøya til hertugdømmet Slesvig. I dag hører mesteparten av halvøya til kreis Rendsburg-Eckernförde. Pries, Friedrichsort og Holtenau ble derimot i 1922 innlemmet i storbyen Kiel. Schilksee fulgte i 1959. Store deler av halvøya er preget av gods og herregårder. Ved kysten finnes småskoger og badestrander med klinter med høyder opp til 30 meter.

Referanser
----------

1. ↑  Werner Scharnweber: Dänischer Wohld, Bremen 1997.
2. ↑  Hans Wilhelm Haefs: *Ortsnamen und Ortsgeschichten in Schleswig-Holstein*, 2004.

Eksterne lenker
---------------

* Dänischer Wohld
* Jernved danske Skole

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Trolle og den magiske fela** er en barnebok av Alexander Rybak. 

Boken ble utgitt september 2015 og er Rybaks debut som forfatter. Med boken følger det med en lydbok (tre CD-er) fortalt av Dennis Storhøi, samt spesiallaget musikk av Alexander Rybak, fremført med Anders Baasmo Christiansen (som ordfører), Stig-Werner Moe (som Hulderkongen) og Pernille Hogstad Stene (som Alva). Alexander er representert som Trolle.

I senere tid er boken kommet som en musikal som hadde premiere 28. november 2019 i Kilden teater- og kulturhus i Kristiansand. Musikalen er basert på selve boken hvor Rybak er i tittelrollen som Trolle.

Handling
--------

Hovedpersonen er Trolle som ikke er som andre troll. Han har ikke hale, og det er noe de andre trollene ikke vil la ham glemme. De plager ham hele tiden, helt til han finner en magisk felle som kan endre om på alt. Fela fører ikke bare med seg godt, for den får Trolle i store vansker. Menneskebarnet Alva dukker etterhvert opp og viser Trolle kraften i ekte vennskap. Boken er et eventyr om det å våge være annerledes, og akseptere det som er annerledes ved andre.

Albumet
-------

1. «Den magiske fela»
2. «Du, bare du» (med Pernille Hogstad Stene)
3. «Være på vakt» (med Anders Baasmo Christiansen og Pernille Hogstad Stene)
4. «Trollbinde deg»
5. «Alvas vals»
6. «Danse for trærne»
7. «Kom deg vekk» (med Anders Baasmo Christiansen og Pernille Hogstad Stene)
8. «Vakrere enn hun jeg hadde sist» (med Stig-Werner Moe)
9. «Jeg vil være for meg selv» (med Pernille Hogstad Stene)
10. «Blant fjell»
11. «Stjernen vår» (med Pernille Hogstad Stene)
12. «Kom til meg» (med Stig-Werner Moe)
13. «Venner» (med Pernille Hogstad Stene)

Referanser
----------

1. ↑  Dagbladet: Alexander Rybak forfatterdebuterer med utstøtt troll og magisk fele
2. ↑  Album: Trolle og Den Magiske Fela
3. ↑  Trolle - Familiemusikal med Alexander Rybak i Kilden. Visitnorway.no Arkivert 7. desember 2019 hos Wayback Machine. Besøkt 7. desember 2019
**Henriette Olsen** (født **Mustad** 31. juli 1906, død 23. februar 1998) var en norsk kunstsamler.

Hun var datter av Halfdan Magnus Mustad, og gift med skipsreder Thomas Olsen. Som ung ville hun bli maler selv, og hun studerte ved Kunst og håndverkskolen og hos Per Krohg i Paris. Det var likevel som kunstsamler at hun ble kjent, og sammen eide Henriette og Thomas Olsen en av verdens største samlinger av Edvard Munchs kunst.

Henriette Olsen var selv avbildet i et Munch-portrett i tre utgaver (1932, kat. 138, 139 og 140). To av disse ble ferdige malerier, og én forble en uferdig skisse. Skissen og det ene ferdigstilte maleriet gikk inn i Henriette og Thomas Olsens samling, mens det andre ferdigstilte maleriet ble beholdt av kunstneren selv.

Tilsammen bestod familien Olsens Munch-samling av 28 malerier, ni tegninger og raderinger og 23 litografier. Mest kjent var pastellversjonen av *Skrik*. Strid rundt arv av samlingen verdsatt til mellom en halv og én milliard kroner førte etter Henriette Olsens død til at sønnene Fred. og Petter Olsen møtte hverandre i flere rettsrunder, noe som til slutt endte med at lillebror Petter vant retten til å overta Munch-bildene.

Referanser
----------

1. 1 2 3   data.eidsvollsmenn.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Munch og den 'degenererte' kunsten». *Aftenposten*, 15. mai 1997.
3. ↑  Eggum, Arne (1994). *Edvard Munch*. Munch-museet : Labyrinth Press. s. 253-254. ISBN 8252527906.
4. ↑  «Henriette Olsen». Munch-museet. Besøkt 13. oktober 2018.
5. ↑  «Bitre oppgjør om makt og penger». *Dagbladet*, 4. mars 2001.
6. ↑  «Olsen vs. Olsen i bitter Munch-strid». *NTBtekst*, 27. mars 2001.
7. ↑  «Petter Olsen vant den bitre brødrestriden». *Aftenposten*, 17. september 2002.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
***Pie in the Sky*** var en britisk politiserie som ble sendt av BBC mellom 1994 og 1997. Den ble også sendt på Detektimen på NRK. Totalt ble det produsert 40 episoder, hver på 50 minutter.

Serien hadde Richard Griffiths i rollen som Henry Crabbe, en tidligere politimann som er sjefskokk i gourmetrestauranten «Pie in the Sky» i den fiktive landsbyen Middleton. Motstrebende må Crabbe ta opp igjen politiarbeidet når politiet trenger hans hjelp for å løse alvorlige forbrytelser.

Skuespillere
------------

|  |  |
| --- | --- |
| Richard Griffiths | Henry Crabbe |
| Maggie Steed | Margaret Crabbe |
| Malcolm Sinclair | ACC Freddy Fisher |
| Joe Duttine | Steve Turner (1994-95) |
| Bella Enahoro | WPC/DS Sophia Cambridge (1994-96) |
| Samantha Janus | Nicola (1995-96) |
| Nicholas Lamont | Gary Palmer (1996-97) |
| Derren Litten | PC Ed Guthrie (1997) |
| Alison McKenna | Linda (1994) |
| Nick Raggett | Leon Henderson |
| Ashley Russell | John (1994-95) |
| Marsha Thomason | Sally (1997) |
| Mary Woodvine | WPC Jane Morton (1997) |

I serie 1-4 får Crabbe hjelp av WPC (senere Detective Sargent) Sophia Cambridge, spilt av Bella Enahoro. I den siste serien er hun byttet ut med PC Ed Gurthie (Derren Litten) og WPC Jane Morton (Mary Woodvine, datter til skuespiller John Woodvine). I restauranten får Crabbe først hjelp av kjøkkensjefene Gary Palmer (Nick Lamont; 20 episoder) og Steve Turner (Joe Duttine; 21 episoder) – begge reformerte ekskriminelle – og kelneren John (Ashley Russel) og kelneren Linda (Alison McKenna). Sistnevnte ble senere skiftet ut med kelneren Nicola (Samantha Janus). eter at Nicola forlot serien ble hun byttet ut med Sally (Marsha Thomason). Andre som er med flere ganger gjennom hele serien er Leon Henderson (Nick Raggett), som leverer frukt og grønnskaer til restauranten.
**Marcantonio Gozzadini** (født i 1574 i Bologna i Kirkestaten, død 1. september 1623 i Roma) var en italiensk kardinal.

Biografi
--------

Hsn kom fra en patrisierfamilie og var søskenbarn til pave Gregor XV.

Hqn studerte sivil og kirkelig rett ved Universitetet i Bologna og innledet både sin juridiske og kirkelige karriere der, men i 1616 kom han til Roma som advokat for den romerske kurie.

Gozzadini ble kreert kardinalprest den 21. juli 1621 og opterte for tittelkirken Sant'Eusebio. Han ble også gjort til kommandant for Malteserordenen av pave Gregor XV.

I 1621 ble hamn valgt til biskop av Tivoli og opterte for tittelkirken S. Agata in Suburra den 23. mai 1623. Den 13. mars 1622 ble han konsekrert biskop av Ludovico Ludovisi, erkebiskopen av Bologna, med Galeazzo Sanvitale, pensjonert erkebiskop av Bari-Canos, og Ulpiano Volpi, biskop av Novara, som medkonsekrerende. Den 7. juni 1623 ble han flyttet til bispedømmet Faenza. Gozzadini deltok i konklavet 1623.

Han døde i Roma i 1623.

Episkopalgenealogi
------------------

Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) \* bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) \*1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) \*1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi (1595-1632) \*1621
* Kardinal *Marcantonio Gozzadini* (1574-1623) \*1622

Referanser
----------

1. ↑  Miranda, Salvador. «GOZZADINI, Marcantonio (1574-1623)». *The Cardinals of the Holy Roman Church*. Florida International University.
2. ↑  "Marco Antonio Cardinal Gozzadini" *Catholic-Hierarchy.org*. David M. Cheney. 8. januar 2017
3. ↑  gozz, lest 12. desember 2021

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy **·** VIAF **·** ISNI
 |
**Hugo Clason** (født 2. juni 1865, død 21. januar 1935) var en svensk seiler som deltok i OL 1912 i Stockholm. 

Clason vant en olympisk sølvmedalje i seiling under OL 1912 i Stockholm. Han var med på den svensk båten «Erna Signe» som kom på andreplass i 12-metersklassen bak den norske båten «Magda IX». Mannskapet på «Erna Signe» var; Per Bergman, Dick Bergström, Kurt Bergström, Hugo Clason, Folke Johnson, Sigurd Kander, Nils Lamby, Erik Lindqvist, Nils Persson og Richard Sällström.

Det var tre båter i 12-metersklassen, en svensk, en finsk og en norsk. Den norske båten «Magda IX» vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 21. juli utenfor kysten ved Nynäshamn. «Erna Signe» kom på andreplass og den finske «Heatherbell» tok bronse etter å ha kommet sist i begge seilasene.

OL-medaljer
-----------

* Sølv 1912 Sveriges flagg Stockholm - Sølv i seiling, 12-metersklassen Sveriges flagg Sverige

Eksterne lenker
---------------

* (en) Hugo Clason – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Hugo Clason – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Hugo Clason – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (sv) Hugo Clason – Sveriges olympiske komité Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** Geni
 |
***Close-Up*** (persisk: کلوزآپ ، نمای نزدیک‎, *Klūzāp, nemā-ye nazdīk*) er en iransk biografisk dramafilm fra 1990 med manus og regi av Abbas Kiarostami. Hovedrollen spilles av Hossain Sabzian og Mohsen Makhmalbaf. Filmen blander virkemiddler fra dokumentar og fiksjonsfilm og er inspirert av virkelige hendelser hvor mange av de medvirkende spiller seg selv.

Handlingsreferat
----------------

Hossain Sabzian er en stor film-tilhenger, og spesielt stor fan av den populære iranske regissøren Mohsen Makhmalbaf. En dag reiser Sabzian med buss, og leser en kopi av et publisert manus skrevet av Makhmalbaf. Fru Ahankhah sitter ved siden av ham, og avslører at hun også er en tilhenger av den samme filmen. Sabzian forteller henne at han selv heter Makhmalbaf, skaperen av filmen. Sabzian opptrer som Makhmalbaf, og besøker Ahankhah-familien flere ganger i løpet av de neste par ukene.

Sabzian smigrer dem ved å si at han ønsker å bruke hjemmet deres i hans neste film, og deres sønner som skuespillere. Sabzian får også låne penger fra en av sønnene, for å betale en drosje for seg selv når han skal reise den kvelden. Men Mr. Ahankhah begynner å mistenke Sabzian som en bedrager som planlegger å rane dem, spesielt når et fotografi han ser viser en yngre Makhmalbaf med mørkere hår enn Sabzian. Han kontakter en journalist, Hossain Farazmand, som bekrefter at Sabzian virkelig er en bedrager - ikke Makhmalbaf.

Politiet kommer for å arrestere Sabzian, mens Farazmand tar noen fotografier for sin kommende artikkel om at en falsk Makhmalbaf er arrestert. I løpet av rettssaken blir Sabzian anklaget for forsøk på bedrageri. Sabzian påstår at hans egentlige motivasjon for å etterligne den anerkjente regissøren, var kjærlighet til Makhmalbafs film. Ahankhahs sønn forteller om hans besøk, når de begynte å mistenke ham for løgn.

I rollene
---------

* Hossain Sabzian
* Mohsen Makhmalbaf
* Abbas Kiarostami
* Abolfazl Ahankhah
* Mehrdad Ahankhah

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Close-Up* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (sv) *Close-Up* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (en) *Close-Up* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Close-Up* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Close-Up* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Close-Up* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Close-Up* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

* (en) *Close-Up* på Metacritic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Linje 3** (**Línea 3**) er en undergrunnslinje ved Mexico bys metro. Den har fargen olivengrønn på rutekart og krysser byen fra nord til syd. Linjen betjener 21 stasjoner mellom Indios Verdes og Universidad over 21,27km med spor.

Linje 3 ble tatt i bruk den 20. november 1970 fra Tlatelolco til Hospital General ; den 25. august 1978 fra Tlatelolco til La Raza; den 1. desember 1979 fra La Raza til Indios Verdes; den 7. juni 1980 fra Hospital General til Centro Médico; den 25. august 1980 fra Centro Médico til Zapata og den 30. august 1983: fra Zapata til Universidad

Linjen korresponderer med linje 6 ved Deportivo 18 de Marzo, med linje 5 ved La Raza, med linje B ved Guerrero, med linje 2 ved Hidalgo, med linje 1 ved Balderas og med linje 9 ved Centro Médico.

Linjen er bygget under følgende avenyer: Avenida de los Insurgentes Norte, Calz. Vallejo, Zoltan Kodaly, Zarco, Balderas, Niños Heroes, Dr. Pasteur, Av. Cuauhtémoc, Av. Universidad, Av. Copilco, Pedro Henriquez Ureña og Av. Antonio Delfín Madrigal.

Togene er av type NM-79, produsert i Mexico i 1979, og type NM-83, produsert i Mexico mellom 1983 og 1991. Banen er underjordisk hele veien utenom stasjonene Indios Verdes, Deportivo 18 de Marzo, Potrero og Universidad, som er overjordiske.

Stasjoner
---------


|  |  |
| --- | --- |
| **Stasjonsnavn** | **Overganger** |
| Indios Verdes |  |
| Deportivo 18 de Marzo | Linje 6 |
| Potrero |  |
| La Raza | Linje 5 |
| Tlatelolco |  |
| Guerrero | Linje B |
| Hidalgo | Linje 2 |
| Juárez |  |
| Balderas | Linje 1 |
| Niños Héroes |  |
| Hospital General |  |
| Centro Médico | Linje 9 |
| Etiopía |  |
| Eugenia |  |
| División del Norte |  |
| Zapata |  |
| Coyoacán |  |
| Viveros |  |
| Miguel Ángel de Quevedo |  |
| Copilco |  |
| Universidad |  |

| * v
* d
* r
***Linje 3*** til ***Mexico bys metro*** |
| --- |
| Stasjoner | 
* Indios Verdes
* Deportivo 18 de Marzo
* Potrero
* La Raza
* Tlatelolco
* Guerrero
* Hidalgo
* Juárez
* Balderas
* Niños Héroes
* Hospital General
* Centro Médico
* Etiopía / Plaza de la Transparencia
* Eugenia
* División del Norte
* Zapata
* Coyoacán
* Viveros / Derechos Humanos
* Miguel Ángel de Quevedo
* Copilco
* Universidad

 |
| Omstigningsstasjoner | 
* Deportivo 18 de Marzo
* La Raza
* Guerrero
* Hidalgo
* Balderas
* Centro Médico
* Zapata

 |
***Clothes*** er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Francis Powers.

Handling
--------

Olive Sherwood er en pen westernjente som bor i Omaha. Ung og uerfaren vet hun ingenting om livets dypere strømninger. Hennes kjærlige gamle far er skeptisk til hennes utskeielser, men er for overbærende til å irettesette henne. For å tilfredsstille de kostbare innfallene hennes investerer han i aksjer som West, en listig, skruppelløs New York-megler, får ham til å kjøpe. På en forretningsreise til Omaha får West øye på Olive, og blir straks interessert i henne.[]

Horace Watling, hans kone Anna og barnet deres, Ruth, er venner av Olive. Fru Watlings kjærlighet til klær, skaper et sterkt bånd mellom begge kvinnene. Mr. Watling, som eier et lite forlag, blir overbevist om å komme til New York og begynne som partner i en større publiseringskonsern.[*klargjør*] Olive misunner Watling-familiens liv i metropolen. Da faren hennes dør råder West henne til å reise til New York, og Olive lar seg enkelt overtale til dette. Men Olive har også økonomiske problemer etter farens død. West forteller aksjer eid av faren hennes nå har blitt meget verdifulle.[]

Men Olive er uvitende om at aksjene egentlig er fullstendig verdiløse. En ung kontorist ved Wests kontor, hvis far var blitt ødelagt av den samme megleren, følger nøye med på Wests forretninger. Han skriver i en dagbok alle bevisene for Wests forbrytelser, i håp om å til slutt dømme ham. Selv om Watling er velstående, er han også tynget av forretningsmessige bekymringer. Han lengter i all hemmelighet etter enkelheten og lykken i sitt tidligere liv. Lille Ruth, som er Olives hengivne venninne, blir neglisjert av sin ambisiøse mor.[]

Skuespillere
------------

* Charlotte Ives som Olive Sherwood
* House Peters som Arnold West
* Edward MacKay som Richard Burbank
* Frederick Webber som Horace Watling
* Josephine Drake som Anna Watling
* Minna Gale som Mrs. Cathcart
* Mimi Yvonne som Ruth Watling

Referanser
----------

1. ↑  Clothes

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Clothes* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) *Clothes* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (en) *Clothes* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Clothes* på Silent Era Rediger på Wikidata
**Linje 5 – São Paulos undergrunnsbane** (portugisisk: *Linha 5 do Metrô de São Paulo*) eller **Linje 5 Lila**. er en undergrunnslinje ved São Paulos undergrunnsbane. Det ble offisielt innviet 20. oktober 2002 med 17 stasjoner og 19,9 kilometer lang. Siden åpningen sin, var den minste linjen på systemet (Fram til åpningen av den første strekningen av linje 4 Gul i 2010) og er for tiden utvider sin serie til stasjonen Chácara Klabin av linje 2 Grønn.

Stasjoner
---------

|  |  |
| --- | --- |
| **Stasjonsnavn** | **Innvielse** |
| **Capão Redondo** | **20. oktober** **2002** |
| **Campo Limpo** | **20. oktober** **2002** |
| **Vila das Belezas** | **20. oktober** **2002** |
| **Giovanni Gronchi** | **20. oktober** **2002** |
| **Santo Amaro (tilgang til 9-smaragdslinjen)** | **20. oktober** **2002** |
| **Largo Treze** | **20. oktober** **2002** |
| **Adolfo Pinheiro** | **12. februar 2014** |
| **Alto da Boa Vista** | **6. september 2017** |
| **Borba Gato** | **6. september 2017** |
| **Brooklin** | **6. september 2017** |
| **Campo Belo** | **8. april** **2019** |
| **Eucaliptos** | **2. mars 2018** |
| **Moema** | **5. april 2018** |
| **AACD-Servidor** | **31. august 2018** |
| **Hospital São Paulo** | **28. september 2018** |
| **Santa Cruz (tilgang til linje 1-blå)** | **28. september 2018** |
| **Chácara Klabin (tilgang til 2-grønne linjen)** | **28. september 2018** |

Stasjon Capão Redondo
Stasjon Campo Limpo
Stasjon Vila das Belezas
Stasjon Giovanni Gronchi
Stasjon Santo Amaro
Stasjon Largo Treze
Stasjon Adolfo Pinheiro
Stasjon Alto da Boa Vista
Stasjon Borba Gato
Stasjon Brooklin
Stasjon Campo Belo
Stasjon Eucaliptos
Stasjon Moema
Stasjon AACD-Servidor
Stasjon Hospital São Paulo
Stasjon Santa Cruz
Stasjon Chácara Klabin
Tog Linje 5 **Alstom**
Fleet **Train F**
**Paul He Zeqing** (født 1968 i Kina) er katolsk biskop av bispedømmet Wanzhou i byprovinsen Chongqing i Folkerepublikken Kina. 

Han kom fra en katolsk bondefamilie og begynte på presteseminaret for Sichuan i Chengdu i 1989, som en av det tredje årskullet etter seminaret ble gjenåpnet etter den relative liberalisering av religionspolitikken etter kulturrevolusjonen. 

Fader He Zeqing ble bispeviet med pavelig mandat som koadjutor-biskop av Wanzhou 18. oktober 2005 av den 89 år gamle biskop Joseph Xu Zhixuan av Wanzhou. 

Da biskop Xu døde den 8. desember 2008 etterfulgte biskop He ham automatisk.

Han har objektivt sett pådratt seg automatisk (*latæ sententiæ*) ekskommunikasjon ved å bispevie Paul Lei Shiyin 29. juni 2011 og Joseph Huang Bingzhang 14. juli 2011 uten pavelig mandat.

Referanser
----------

1. ↑   Catholic-Hierarchy.org, katolsk hierarki ID hezeq, besøkt 11. september 2021[Hentet fra Wikidata]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Joseph Xu Zhixuan** | **Biskop av Wanxian**(2008–) | Etterfølger:***nåværende*** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Catholic-Hierarchy
 |
**Japanstyraks** (*Styrax japonicus*) er en løvfellende busk eller lite tre i styraksfamilien.

Den blir 4–8, mer sjeldent 10, meter høy og har en avrundet krone der de nedre greinene er vannrette og de øvre buer utover. Barken er lyst brungrå med brungule til rosa striper på unge trær, mens eldre trær har mattgrå bark med tykke ribber mellom oransje furer. Skuddene er purpurbrune med svarte flekker, og knoppene er små, 2–4 mm. Bladene sitter spredt og har en bladstilk som er 5–10 mm lang og lyst gulgrønn med svarte skjell. Bladene er ovalt tilspissede, 4–10 cm lange og 2–5 cm brede.

Planten har mange blomster som henger 3–4 sammen på undersiden av greinene. Det er 5–8 hvite kronblad som nederst er vokst sammen til et kronrør. Pollenbærerne er lyst oransjefargete. Frukten er en glatt, grønngrå og rund steinfrukt som er 8–14 mm i diameter.

Arten vokser i skog 400–1800 moh. Den omfatter to varieteter. Var. *japonicus* er utbredt i Japan, Korea og Kina. Den har hårete beger og blomsterstilk. Var. *calycothrix* vokser i de kinesiske provinsene Guizhou, Shandong og Yunnan og har sparsomt hårete beger og blomsterstilk.

Japanstyraks plantes i hager og parker i mange land. Den er vanlig på De britiske øyer, men er lite brukt i Norge, selv om den er hardfør nok i de sørligste delene av landet. Det finnes flere kultivarer, blant annet 'Carillon' med hengende greiner og 'Pink Chimes' med rosa blomster.

Galleri
-------

* VekstformVekstform
* StammeStamme
* BladverkBladverk
* FruktFrukt

Kilder
------

* A. Mitchell (1977). *Trær i skog og hage*. Oversatt av I. Gjærevoll. Tiden. s. 377–378. ISBN 82-10-01282-7.
* R. Lancaster (1977). *Trær i hagen*. Oversatt av K.E. Aarthun. Stavanger: Stavanger Lithografiske Anstalt A/S. s. 134. ISBN 82-990430-2-6.
* «*Styrax japonicus*». Flora of China. Besøkt 19. juni 2017.
* «*Styrax japonicus*». University of Connecticut: College of Agriculture, Health and Natural Resources. Besøkt 19. juni 2017. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Styrax japonicus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Styrax japonicus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Styrax japonicus* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Styrax japonicus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Styrax japonicus* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Styrax japonicus* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Styrax japonicus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Styrax japonicus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Styrax japonicus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Kroatias flagg Kroatia |
| Friidrett: |
| Sommer-EYOF |
| Sølv | Banská Bystrica 2022 |  100 m |
| U18-balkanmesterskapet i friidrett |
| Gull | Bar 2022 |  4x100 m |
| Bronse | Bar 2022 |  100 m |

**Vita Penezić** (født 17. oktober 2006 i Zagreb) er en kroatisk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Hun ble kroatisk mester på 100 meter i 2022, og fikk sølv på 100 meter under Sommer-EYOF 2022.

Idrettskarriere
---------------

Penezić kom på tredjeplass på 60 meter under det kroatiske U23-mesterskapet innendørs i 2022, og hun ble kroatisk U20-mester på 60 meter innendørs. Hun deltok i U20-balkanmesterskapet i friidrett innendørs 2022, og kom der på åttendeplass på 60 meter, og Kroatia kom på fjerdeplass på 4 x 400 meter stafett. Hun fikk sølv på 60 meter under det kroatiske U18-mesterskapet innendørs. 

Utendørs deltok hun i U18-balkanmesterskapet i friidrett 2022, og fikk der bronse på 100 meter, og Kroatia vant 4 x 100 meter stafett. Den 25. juni vant hun 100 meter under det kroatiske mesterskapet i friidrett, og vant med det sin første nasjonale seniortittel. Hun deltok i U18-EM i friidrett 2022, men nådde ikke finalen på 100 meter. Hun kom på andreplass på 100 meter under det kroatiske U20-mesterskapet, og fikk der gull på 4 x 400 meter stafett.

Hun deltok i friidrett under Sommer-EYOF 2022, og fikk der sølv på 100 meter, bak Alice Pagliarini fra Italia.

Referanser
----------

1. ↑  World Athletics - *Vita Penezić - Results*, besøkt 29. juli 2022.
2. ↑  EYOF - *100 Metres Girls - Final* Arkivert 27. juli 2022 hos Wayback Machine. besøkt 29. juli 2022.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Vita Penezić – World Athletics Rediger på Wikidata
* Profil hos EYOF 2022
**Visund** er en oljeplattform på Visundfeltet i Norskehavet. Den er en flytende, integrert bore-, prosesserings- og boligplattform. Oljeproduksjonen startet våren 1999 med Norsk Hydro som operatør, men Statoil overtok operatøransvaret 1. januar 2003. Etter en ombygging av plattformen startet Visund fra høsten 2005 også gassproduksjon.

Brønnstrømmen føres opp til plattformen i fleksible stigerør. Den produserte oljen sendes i rørledning til Gullfaks A for lagring og eksport. Gassen eksporteres til kontinentet.

19. januar 2006 inntraff en gasslekkasje i plattformens fakkelrør. Med en lekkasjerate på 900 kg/s var dette den største gasslekkasjen i prosessområder på norsk sokkel i nyere tid. Mannskapet ble evakuert, og ingen personer kom fysisk til skade. Uhellet medførte heller ingen skader på ytre miljø.

Referanser
----------

1. ↑  Visund gir gass[*død lenke*]. offshore.no
2. ↑  Ptils gransking av Visund-hendelsen ferdigstilt[*død lenke*]. Petroleumstilsynet

Eksterne lenker
---------------

* Fakta om Visund. Statoil
Carbonarienes flagg.
**Carbonariene** (italiensk: **Carbonari** = «kullbrennere») var fellesbetegnelsen for en rekke hemmelige revolusjonære selskaper som ble grunnlagt tidlig på 1800-tallet i Italia. De var sentrale drivkrefter ved planleggingene av en rekke opprør og revolusjoner i en rekke italienske stater, i 1820, 1830–1831 og 1848.

Carbonarienes historiske røtter er noe uklare, men dette hemmelige brorskapet utviklet seg i Kongedømmet Napoli og var tidlig en faktor i og rundt hovedstaden Napoli. Her støttet carbonariene først Joachim Murat (som Napoleon hadde innsatt som konge), men gav så sin tilslutning til kong Ferdinand I.

De ble organisert på samme vis som frimurerne, i små celler, spredt over hele landet. De arbeidet for et liberalt og samlet Italia. Dette skulle skje ved at universitetsstudenter og intellektuelle skulle anføre spontane opprør i den arbeidene befolkning. Det var også et antiklerikalt element i deres tenkning og program. 

Den 15. august 1814 fordømte kardinalene Pacca og Consalvi de hemmelige selskaper, blant annet frimureriet og carbonariene. De ble noen år senere fordømt av paven selv Pius VII) og medlemmene truet med ekskommunikasjon fra den katolske kirke i 1821, i den apostoliske konstitusjon *Ecclesiam a Jesu Christo*.

Silvio Pellico (1788–1854) og Pietro Maroncelli (1795–1846) var ledende medlemmer blant carbonarine. Begge var i mange år holdt fengslet av østerrikerne, lenge i Borgen Spielberg i Brno i Mähren. Etter at han var løslatt skrev Pellico boken *Le mie prigioni*, der han i detalj beskriver de ti årene han tilbragte i fengsel. Maroncelli mistet ett bein i fengsel. Han sørget for oversettelse og redigering av Pellicos bok i Paris (1833). Blant carbonariene var også Giuseppe Garibaldi og Giuseppe Mazzini.

Revolusjonene ble slått ned av franskmennene under Louis Napoleon og av de østerrikske habsburgerne, som forsøkte å holde på sine maktposisjoner i Italia (Venezia og Milano var begge del av det østerrikske rike, og Kongedømmet Begge Sicilier har styrt av konger fra huset Bourbon som stod under sterk innflytelse fra den franske regjering). At revolusjonene slo feil, viste at nasjonal samling ikke kunne skje alene på grunnlag av idealisme, men måtte drives frem ved «realpolitikk». Samlingen av Italia i 1860- og 1870-årene ble tilslutt virkeliggjort ad diplomatisk vei fra Piemonte-Sardinias side.

Annet
-----

Matretten spaghetti alla carbonara, det vil si *spaghetti på kullbrennernes vis*, sies å ha sin bakgrunn i disse hemmelige selskapene, uten at noen kan oppvise kilder for dette.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** NKC
 |
Dronning Elisabeth II med Georg VIs familieorden og Georg Vs familieorden ved skulderen, ordenskjede for den brasilianske Sydkorsordenen om halsen og ordensstjernen for samme orden på brystet
**Georg VIs familieorden** (engelsk: *Royal Family Order of King George VI*) er en britisk, kongelig familieorden innstiftet i 1937 av kong Georg VI. Ordenen ble tildelt kvinnelige medlemmer av den britiske kongefamilien.

Ordenstegnet for Georg VIs familieorden har portrett av kongen i uniform med ordener om halsen og på brystet. Portrettet er plassert i en oval medaljong som er omgitt av diamanter. Over medaljongen er det plassert en krone, også denne besatt med edelstener. Kongens monogram prydet reversen. Ordenstegnet er opphengt i en rosa silkesløyfe.

Ordenen ble tildelt i to størrelser, der den største ble tildelt kongens mor, dronning Mary, og ektefelle, dronning Elizabeth. Det ble foretatt seks tildelinger av ordenstegnet i den mindre utførelsen, blant annet til kongens døtre prinsesse Elisabeth og prinsesse Margaret.

Georg VIs familieorden inngår i en rekke av familieordener. som begynner med Georg IVs familieorden. Rekken ble fortsatt av Victoria og Albert-ordenen, Edvard VIIs familieorden og Georg Vs familieorden og fortsetter med Elisabeth IIs familieorden. Georg Vis forgjenger på tronen, kong Edvard VIII, innstiftet i sin korte regjeringstid i 1936 ingen familieorden.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  James Risk, Henry Pownall, David Stanley, John Tamplin og Stanley Martin: *Royal Service. Volume II*, Lingfield: Third Millennium Publishing/Victorian Publishing, 2001, s. 34–36 og 43.
2. 1 2  «Royal Family Orders» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, første bind, Buckingham: Burke's Peerage & Gentry, 2006, s. 837–838.
3. ↑  Royal Family Orders, Det britiske kongehuset.
4. ↑  Rafal Heydel-Mankoo: «Female Royals and the British Orders» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, første bind, Buckingham: Burke's Peerage & Gentry, 2006, s. 831.
**Ville Johannes Tiisanoja** (født 24. desember 1975 i Vanda Finland), er en finsk kulestøter. Han har en personlig rekord på 21,09 meter, oppnådd 28. juli 2002 i Kuortane Finland. Han blir trent av faren, Kalle Tiisanoja.

Nasjonale prestasjoner
----------------------

Han har to finske kulestøt-rekorder i aldersbestemte klasser; for 17-åringer på 19,79 meter, og for 14-åringer innendørs på 13,30 meter, samt to finske senior-mesterskap i kulestøt. 31. juli 1999, ble Tiisanoja den 15. finske, mannlige friidrettsutøver til å støte over 20-meter.

Internasjonale prestasjoner
---------------------------

Tiisanojas besteresultat er en fjerdeplass fra EM innendørs i 2005, samt tre åttendeplasser fra VM. I OL i 2004 i Athen, kom han ikke videre fra kvalifiseringen etter et støt på 19,50 meter.

Doping
------

Sommeren 2007 testet Tiisanoja positivt på testosteron ved tre anledninger. Dette medførte to års utestengelse, 50 000 euro i bot, samt at alle resultat siden 27. juni 2006 ble kjent ugyldige.

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 132019[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «iaaf.org: «Doping Rule Violation»». Arkivert fra originalen 1. oktober 2007. Besøkt 3. juli 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ville Tiisanoja – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ville Tiisanoja – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Ville Tiisanoja – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Ville Tiisanoja – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Georg Selmer Rosef** (født 26. november 1916, død 8. oktober 2006) var en norsk kommunist og medlem av Norges Kommunistiske Parti, mangeårig sekretær i Sambandet Norge-Folkedemokratiene (SNF), og overlevende fra nazismens konsentrasjonsleirer.

NN-fange
--------

Han ble arrestert som NN-fange 8. september 1942 etter å ha vært involvert i motstandsarbeid på Sørlandet. Han var fange på Grini før han ble deportert til Tyskland og var blant annet i konsentrasjonsleirene Sachsenhausen, Natzweiler, Stutthof og Dachau. Under fangetransport rømte han i mars 1945 og klarte å nå de sovjetiske styrkene. Han vendte hjem til Norge sommeren 1945. Han har fungert som tidsvitne for Hvite busser til Auschwitz.

Sekretær i SNF
--------------

Rosefs arbeid for SNF startet da han tok over stillingen som formann i DDR-komiteen i SNF etter Leif Eriksen i 1956. Året etter ble dette vervet overtatt av Sigurd Mortensen som beholdt det til sin død i 1975. Rosef ble i mars 1958 valgt til ny organisasjonsekretær etter Thorleif Dyrlund og han hadde denne stillingen inntil en reorganisering fant sted på tidlig 1980-tall. Da han innledet sitt arbeid for DDR-komiteen i 1956 var han stud.jur og hadde tidligere vært sekretær i Kommunistisk Studentlag.

Han var i kraft av sin stilling i Sambandet Norge-Folkedemokratiene i en årrekke en av DDR-regimets viktigste kontakter i Norge. Han hadde også tilknytning til Stasi.
Hans aktivitet førte til at han ble overvåket av Politiets sikkerhetstjeneste.

Referanser
----------

1. 1 2   Det tyske nasjonalbibliotekets katalog, GND-ID 1204026327, besøkt 30. mai 2020[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  Fanger med etternavn som slutter på R Arkivert 9. februar 2009 hos Wayback Machine. Stiftelsen Arkivet
3. ↑  Nekrolog av Knut Peder Langfeldt i Aftenposten mandag 6. november 2006.
4. ↑  Tidsvitner: Georg Rosef[*død lenke*]
5. ↑  Sven G. Holtsmark: *Avmaktens diplomati. DDR i Norge 1949-1973*, Akademisk publisering, Den norske historiske forening, Oslo, 1999, side 53-56
6. ↑  Sven G. Holtsmark: *Avmaktens diplomati. DDR i Norge 1949-1973*, Akademisk publisering, Den norske historiske forening, Oslo, 1999, side 30

Litteratur
----------

* Sven G. Holtsmark: *Avmaktens diplomati. DDR i Norge 1949-1973*, Akademisk publisering, Den norske historiske forening, Oslo, 1999, ISBN 82-91222-00-2, ISBN 9788291222004 Omtale av boken[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Nettside med opplisting av fanger

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** Fangeregisteret

 |
**C-SPAN** (**Cable-Satellite Public Affairs Network**) er en amerikansk kringkastingsstasjon som er viet til kontinuerlig dekning av offentlige myndigheter og begivenheter.

C-SPAN sender radio samt tre fjernsynskanaler:

* *C-SPAN* – direktesendinger fra Representantenes hus
* *C-SPAN2* – direktesendinger fra Senatet
* *C-SPAN3* – direktesendinger fra offentlige begivenheter og historiske arkivsendinger

Alle radio- og fjernsynssendingene sendes i tillegg gratis over Internett.

Historie
--------

C-SPAN ble unnfanget av Brian Lamb, som senere har vært stasjonens direktør og styreformann. C-SPAN ble grunnlagt som en gratis, allmenn fjernsynsstasjon for å dekke Kongressens sesjoner på en objektiv og nøytral måte.

Stasjonens første fjernsynssending fant sted 19. mars 1979 og dekket en tale av daværende representant Al Gore. Stasjonens andre fjernsynskanal, *C-SPAN2*, gikk på luften 2. juni 1986, og den tredje, *C-SPAN3*, 22. januar 2001. Stasjonens radiokanal, *C-SPAN Radio*, gikk på luften 9. oktober 1997.

Organisasjon
------------

C-SPAN drives som en ideell organisasjon av selskapet National Cable Satellite Corporation, hvis styre hovedsakelig består av representanter fra de største kabel-TV-selskapene. Kringkastingsstasjonen mottar ingen offentlig støtte og selger ikke sponsoravtaler eller annonser, og finansieres i stedet av abonnementsavgifter som betales av kabel- og satellitt-TV-industrien.

Dekning
-------

I tillegg til direktesendinger fra sesjonene i Senatet og Representantenes hus, dekker C-SPAN en rekke offentlige høringer, pressekonferanser, viktige offentlige konferanser, bokdebatter, intervjuer, og iblant sesjoner i det canadiske eller britiske parlamentet, eller andre utenlandske myndigheter når det har interesse for amerikanske seere. Tilsvarende vil C-SPAN sende nyhetsreportasjer fra hele verden ved store internasjonale hendelser. Utenlandske sendinger dubbes til engelsk.

C-SPAN har jevnlig anmodet om å få sende direkte fra sesjonene i Høyesterett, men domstolen tillater ikke kameradekning. Stasjonen har imidlertid sendt lydopptak fra rettssalen ved viktige avgjørelser, og dekker iblant høyesterettsdommeres private foredrag.

Se også
-------

* NRK Stortinget
* BBC Parliament
* CPAC

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisiell blogg Rediger på Wikidata

* (en) C-SPAN – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nationalencyklopedin **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** CiNii
 |