recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
«Et Gravøl», litografisk reproduksjon av en illustrasjon av Adolph Tidemand til *Norske Folkelivsbilleder* utgitt 1858. Kilde: Nasjonalbiblioteket 
**Gravøl** er betegnelsen på et gjestebud i etterkant av en begravelse, som etter tradisjonen gjerne holdes sju dager etter at dødsfallet har funnet sted og derfor også kalles **sjaund** (av norrønt *sjau*, 'sju'). Da var likvaka over.

Historie
--------

Skikken med gravøl går tilbake til hedensk tid, og har egentlig aldri vært preget av sorg over den avdøde. Formålet har vært å hedre minnet, snarere enn å dele og bearbeide sorg. Var den døde husbonden på gården, ble gravølet dessuten koblet sammen med arveølet, som markerte arvingens høytidelige overtagelse av gården.

Gravølet var ledd i den allmene drikkekulturen i Norge.

Se også
-------

* Likvake
* Arveøl

Referanser
----------

1. ↑  Oppslagsordet «gravøl» i *Store norske leksikon*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** GND
 |
**Børre Frydenlund** (født 14. mai 1950 i Bærum) er norsk jazzmusiker (banjoist, gitarist, kornettist og sanger).

Han ble kjent som banjoist i Canal Street Jazzband (1973-79) gjennom flere festivaloppdrag, blant annet i Warszawa 1978, og med LP-en «Hot sauce» (1979). Han spilte kornett i Nidaros Jazzband, Trondheim, 1979 til 1981 og begynte sitt mangeårige virke som banjoist og gitarist i Christiania Jazzband i 1980. Med dette bandet har han spilt inn fem album, «Black beauty» (1982), «Mature» (1983), «Freeze and melt» (1986), «Nice work» (1990). 

Samtidig med Christiania Jazzband deltok han på platen «Jazz masters» med Svein Sundby & Friends (1981-82), spilte kornett i II. etg. Jazzband (1983-87), var vokalist med Hot Club de Norvège på plata «Gloomy» (1984), medlem av det norske «all-star-laget» Norske Rytmekonger (1984-94) der han medvirket på platene «Hot and blue» (1985-86) og «My heart» (1988) og med Ophelia Ragtime Orchestra fra 1986 (plateinnspillinger 1990-91, 2001 og 2003).

I 1992 var han med på å danne det suksessfulle tradjazz/swing-storbandet «Christiania 12», som hittil er dokumentert på en plate sammen med Christiania Jazzband (1995) og CD-ene «Happy feet» (2002-04) og «Rhythm Crazy» (2009). Han har vært en ivrig hjelper og støttespiller ved forskjellige tradjazzband rundt omkring, var medlem av Mississippi Jazzband i Oslo fra 1995 og deltok på plateinnspilling med broren Per Frydenlund («Ut av skapet») i 1995. Han var med Oslo Jazzcircles jubileumskonsert i 1998 (utkommet på CD) og har spilt inn plate med Louisiana Jazzband («Absolutt», utgitt 2005). Han var med å utvide Odeon Jazz Quartet til Odeon Jazz Quintet, dokumentert på CD-en «Over the waves», utgitt i 2010, og han er blitt fast medlem av Magnolia Jazzband, foreløpig dokumentert ved «Molde revisited» (fra Molde jazzfestival 2011).

Eksterne lenker
---------------

* (en) Børre Frydenlund på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Børre Frydenlund på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) Børre Frydenlund på Songkick Rediger på Wikidata
* (no) Biografi fra Jazzbasen
* (no) Diskografi fra Jazzbasen

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** LCCN **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Skjærsnes** er et gårdsbruk ved Vestfjorden i Sandefjord kommune i Vestfold.

I tidligere tider antas det at Skjærsnes ikke var et eget bruk, men sammen med Tufte og Brunstad utgjorde et felles storbruk. Senere har disse blitt delt opp i separate bruk. På 1500-tallet var Skjærsnes eid av Fritsø-familien fra Larvik, og gården ble også bebodd av familien. På slutten av 1800-tallet ble gården overtatt av Hans Edvard Ellefsen som drev hvalfangst i Finnmark og på Island.

På Skjærsnes er det en tuft av en husmannsplass, dateringen er usikker, men anslått til å være fra etter reformasjonen. Dette arkeologiske funnet har status som kulturminne.

Referanser
----------

1. ↑  Hella, Skjærsnes og Melsom Arkivert 29. september 2019 hos Wayback Machine. Vestfold fylkeskommune
2. ↑  Tar vare på hvalfangstminne NRK

Eksterne lenker
---------------

* «Skjærsnes». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. .

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Riksantikvaren kulturminne **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Kalamos** (gresk: *Κάλαμος*) er en fjellkledd øy i Hellas og De joniske øyer. Navnet Kalamos betyr halmstrå på gresk. Øya er omtrent 24 km² stor og det høyeste punktet er 745 meter over havet. 

Kalamos er en kommune i prefekturer Lefkada (Lefkas). Siden endringen av lokalstyre i 2011 er den en del av kommunen Lefkada hvor den er en kommunal enhet. Den ligger øst for Lefkada, nær det greske fastlandet. Den faste befolkningen er på 543 innbyggere som er konsentrert i havnelandsbyen Kalamos (483 beboere) på østsiden på øya, men i sommermånedene går antallet kraftig opp grunnet turiststrømmen.

Fra Kalamos går det båtforbindelse til Mytikas på fastlandet. Episkopi (rundt 60 beboere) er den eneste andre landsbyen på øyen. Landsbyen Kefali (også kjent ved sitt italienske navn Porto Leone) ble forlatt etter jordskjelvet i 1953, som ødela vannforsyningen, men kirken blir fortsatt benyttet. Tidlig på 1990-tallet ble vannsystemet ombygget, og i dag har alle husholdningene innlagt vann. De siste årene har alle gangstiene blitt oppgradert med brolegging. Kalamos var en gang en fjern øy uten elektrisitet eller vann, men har i dag alle fasiliteter som på fastlandet med to butikker, en skole, et legekontor, et postkontor, bakeri, flere restauranter og en bar. Den har omtrent 600 innbyggere på vinterstid, men folketallet øker kraftig på sommeren.

Referanser
----------

1. ↑  Kallikratis-loven Arkivert 27. april 2017 hos Wayback Machine. (PDF), det greske innenriksdepartementet (gresk)
2. ↑  Husholdning og folketelling 19. mars 2001 Arkivert 31. januar 2013 hos Wayback Machine. (PDF 39 MB). Nasjonale statistikktjeneste for Hellas, 2003

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Kalamos – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Kalamos på gtp.gr

| * v
* d
* r
De joniske øyer |
| --- |
| Andikythira  • Andipaxos • Arkoudi • Atokos • Drakonera • Elafonisos • Erikoussa • Ithaka • Kalamos • Kastos • Kefallinia • Korfu (Kerkyra) • Kravia • Kythira • Kythros • Lazareto • Lefkada • Makri • Makropoula • Mathraki • Meganisi • Modiaøyene • Othoni • Oxia • Paxos • Petalas • Pistros • Pontikos • Provati • Skorpios • Sparti Lefkados • Strofades • Vido • Vromonas • Zakynthos |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** GeoNames
 |
**Børge Hovedskou** (født 15. januar 1910 i Randers, død 16. mai 1966) var en dansk kunstmaler og skulptør. 

Han ble utdannet på Kunstakademiet og hadde utstillinger på Kunstnernes Efterårsudstilling fra 1932 og på Charlottenborg i 1936. Han grunnla Hovedskous Målarskola i Haga ved Göteborg i 1945, som senere skiftet navn til Göteborgs Konstskola, men som i dagligtale ennå går under navnet "Hovedskous". Han hadde en utstilling med ca. 70 verker i Göteborg Konsthall i 1968. Han var kolorist, og mest overbevisende er hans oppstillinger og landskapsbilder.

Under 2. verdenskrig var Børge Hovedskou med i en sabotasjegruppe, som blant annet sprengte jernbanebroene i Langå ved Randers, og han flyktet til Sverige i 1943, hvor han bosatte seg i nærheten av Göteborg. Han laget også et utkast til en skulptur som skulle fungere som et minnesmerke for de sabotasjekameratene han jobbet med under motstandskampen.

Børge Hovedskou var gift med "Pepi" Hovedskou, født Agnethe Christense Dahlt i Aggersund, like ved Nibe, 27. mars 1911, den yngste av syv barn. Børge og Pepi møttes på Kunstakademiet. Pepi var en kunstmaler, men laget en mengde fine motivmalerier i tiden etter Børges død.

Referanser
----------

1. 1 2   Kunstindeks Danmark, Kunstindeks Danmark kunstner ID 7378, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (da) Børge Hovedskou på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon

  

Portaler: Kunst | Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Kunstindeks Danmark **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Dobbeltmoral** er et begrep som brukes om det å ha to sett av moralske (i motsetning til juridiske eller religiøse) normer, verdier og holdninger i parallelle forhold, situasjoner eller problemstillinger; et sett som forutsettes eller kreves praktisert av andre individer eller grupper og ett annet som man praktiserer selv eller aksepterer at en gruppe man selv tilhører eller sympatiserer med kan praktisere.

Hykleri, det å forfekte moralske regler uten å leve etter dem er en form for dobbeltmoral. Asketer, som selv lever etter strenge regler, men ikke bryr seg om hva andre gjør, driver også en form for dobbeltmoral. Dobbeltmoral forutsetter et likhetsprinsipp der alle mennesker er like og er underlagt de samme normene og lovene.

Dobbeltmoral stiller forskjellige individer overfor forskjellige krav og dømmer utfra ulike moralstandarder. Å ha forskjellige normer og regler basert på favorisering, klassetilhørighet, rang, etnisitet, kjønn, religion, seksuell legning, rase eller andre mulige skille- eller grupperingstegn, vil ut fra liberale rettferdighetsprinsipper anses som dobbeltmoral, eventuelt som umoral.

Psykologi og kultur
-------------------

Dobbeltmoral er også en psykologisk mekanisme som brukes til å rettferdiggjøre egne valg eller for å leve med etiske dilemmaer. Folk flest reagerer negativt mot et illojalt medlem innen sin egen gruppe, og positivt til tilsvarende illojalitet hos et medlem i en konkurrerende gruppe. Enkelte hevder at alle mennesker er dobbeltmoralske og at det ikke kan unngås.

Opphav
------

Selv om begrepet er av nyere dato, har konseptet vært kjent i noen tusen år. I jødisk tradisjon finnes en konkret referanse som også kan tolkes billedlig i Femte Mosebok, 25- 13-15:

* 13 Du skal ikke ha to slags vektlodd i pungen din, tunge og lette.
* 14 Du skal ikke ha to efamål i huset ditt, et stort og et lite.
* 15 Du skal ha riktige vektlodd og et riktig efamål. Da skal du leve lenge i det landet Herren din Gud gir deg.

Den moderne, hebraiske termen for dobbeltmoral er avledet av dette bibelstedet – "Eifa Ve'Eifa" (איפה ואיפה) (bokstavelig, "to forskjellige mål").

Se også
-------

* Moral, norm
* Hykleri

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
«Skjærsjøen» har flere betydninger.

**Skjærsjøen** (også skrevet **Skjersjøen**) er en regulert innsjø beliggende nordøst for Ullevålseter, i Nordmarka. Sjøen ligger 260 meter over havet og har et areal på 0,65 km². På østsiden av vannet går en skogsbilvei og løype mot Bjørnholt. Skjærsjødammen er en demning som holder vann-nivået stabilt, og leder vann i rør til Hammeren kraftstasjon.

Skjærsjøen samler vann naturlig fra de store innsjøene i Nordmarka blant annet Bjørnsjøen, Helgeren, Hakkloa og Store Sandungen. Hovedtilløpet er Bjørnsjøelva, som kommer fra Bjørnsjøen (337 moh.) via juvet *Bjørnsjøhelvete*. I tillegg er det lagt rør i fjellet fra Øyungen, slik at også denne tømmer til Skjærsjøen.

Skjærsjøelva fortsetter ned til Maridalen, og drikkevannskilden Maridalsvannet.

*Skjærsjødammen*  Foto: C. Hill, 2007

Skjærsjødammen
--------------

Demningen ved Skjærsjøen ligger mot sørøst, og regulerer vannstanden i Skjærsjøen mellom ca. 257 moh. og ca. 260 moh. Dammen ble bygget i forbindelse med elektrisitetskraftverket Hammeren kraftstasjon i Maridalen. Byggingen pågikk fra 1898 til kraftstasjonen ble satt i drift i 1900.
Fra Skjærsjødammen ledes vannet i store stålrør av skipskvalitet. Stålet ble kjøpt fra Skottland. Rørene ble klinket og tilpasset på stedet, og er gravd ned hele veien og tildekket. Rørgata utgjør i dag en sti opp Skjerselvdalen.

I området er det satt opp kart som markerer områder med fare for svekket is i forbindelse med vannstandsregulering i Skjærsjødammen.

Se også
-------

* Liste over innsjøer i Oslo

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 5. april 2015
2. 1 2  «NVE Atlas». *Vannkraft – Utbygd vannkraft – Magasin.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 14. mai 2015
3. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase – Dybdekart.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 5. april 2015

Eksterne lenker
---------------

* (en) Skjærsjøen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* skiforeningen.no: «Markadatabasen», om Skjærsjøen Arkivert 13. november 2005 hos Wayback Machine.
* vann-og-avlopsetaten.oslo.kommune.no: vannforsyning/vannkildene
* Skjærsjøen ved Skjærsjødammen (foto: Geir J. M. Hval)Dybdekart, Oslo vann- og kloakkvesen, publisert av NVE

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Landsetting i New England av tropper nær Festningen i Louisbourg i 1745
**Kong Georg-krigen** er navnet på operasjonene som fant sted i Nord-Amerika fra 1740 til 1748 som en del av den østerrikske arvefølgekrigen. Navnet Kong Georg-krigen (*King George's War*) blir bare benyttet i USA, Storbritannia og Canada. Denne krigen var krigsskueplass i den østerrikske arvefølgekrigen og har ikke et eget navn. Den var den tredje av de fire franske og indianske krigene.

Krigen om ørene til Jenkins startet offisielt da en spansk kommandant kuttet av ørene til den engelske handelsskipskaptein Robert Jenkins og ba ham ta de med til kongen sin, Georg II. Krigen brøt ut i 1739 mellom Spania og Storbritannia, men var begrenset til det Det karibiske havet og den britiske kolonien Georgia. Dette eskalerte til Kong Georg-krigen i 1744 da franskmennene allierte seg med Spania.

I 1745 tok de britiske kolonistyrkene festningen Louisburg på Cape Breton Island. Den 28. november 1745 ødela franskmennene og deres indianske allierte landsbyen Saratoga i New York og tok livet av og fanget mer enn 100 innbyggere. Alle de engelske bosetningene nord for Albany ble så forlatt. I juli 1746 samlet en styrke irokesere og folk fra flere kolonier seg nord i New York for et hevnangrep mot Canada; men de britiske styrkene kom aldri og angrepet ble avbrutt. Kolonistyrkene slo leir i Albany for vinteren, men året etter gjorde de et nytt angrepsforsøk. I 1748 gikk de indianske allierte av Frankrike til angrep på Schenectady i New York.

Krigen slet hardt på de nordlige koloniene. Bare i Massachusetts døde om lag 8 % av mennene i kolonien i 1745-1746.

Ettervirkning
-------------

Etter Aix-la-Chapelle-traktaten ble Louisbourg-festningen gitt tilbake til Frankrike tre år senere i bytte for byen Madras i India, som franskmennene hadde tatt for britene. Fredsavtalen, som satte tilbake kolonigrensene slik de hadde vært før krigen startet, gjorde lite for dempe fiendskapet mellom Frankrike, Storbritannia og koloniene deres, og løste heller ikke territoriestriden. I 1754 brøt den franske og indianske krigen ut, og dette spredte seg to år senere til Europa som Syvårskrigen

Eksterne lenker
---------------

* Kong Georg-krigen på U-S-History.com

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** LCCN
 |
**Kong Frederik IVs Tambourafdeling af 1704** er en militærhistorisk forening med tilhold i Gamlebyen i Fredrikstad. Avdelingen har sitt fokus på 30. mai 1704, da kong Frederik IV av Danmark og Norge ankom Fredrikstad. Den siste helgen i mai har avdelingen tradisjonelt gjenskapt hendelsen med musikk, parader og en slagoppvisning i Gamlebyen.

Avdelingen er delt i to hoveddeler; en militær og en sivil. Den militære delen består av spill, infanteri (musketerer) offiserskorps og artilleri. Den sivile delen, marketenteriet, gjenskaper forsvarets nødvendige støtteapparat på 1700-tallet - med alle de servicetjenester som var nødvendig.

Kong Frederik IVs Tambourafdeling bestreber seg på autentisitet og parademessig korrekt gjennomføring av den eksersis man kjenner til fra tidlig 1700-tall. Avdelingen representerer Fredrikstad kommune i offentlige anledninger. I Norge har Tambourafdelingen deltatt ved HM Kongens Gardes dag tre ganger, og Norsk Militær Tattoo to ganger. Den var seremoniavdeling på VM i Fotball for døve i Oslo rådhus, og har deltatt i flere oppdrag i utlandet; Danmark (Tordenskioldsdagene, Fladstrand), Tyskland (Schwedenfest, Wismar), markeringen av slaget ved Oudenarde for 300 år siden i Belgia, Finland (Kotka - Havfestival), England - Oxford og Woodstock (markering av Hertugen av Marlboros ledelse av slaget ved Blenheim i Tyskland), Sverige ved åpning av turistsesongen på nya Älvsborg festning - Gøteborg, og på Eda Skans.

Avdelingen er uniformert i den første Dansk-Norske enhetsuniformen fra 1697, og musikken som spilles (avdelingen har gitt ut to CD-er) er så korrekt i samtid som mulig - fra 1600. Flere musikkstykker er hentet frem med hjelp fra Den Kongelige Livgarde, København. Våpen er flintlåsmusketter modell "Brown Bess" og to artilleristykker, originale fra 1648 - støpt i bronse. Avdelingen er fullt utstyrt som en infanteriavdeling på begynnelsen av 1700-tallet; offisers- og mannskapstelt, bålutstyr og annet inventarium.

Eksterne lenker
---------------

* Kong Frederik IVs Tambourafdeling af 1704
**Legio II Augusta** var en romersk legion.

Den ble opprettet av Keiser Augustus før år 9, og var først stasjonert i Hispania. Etter at Varus' legioner ble knust i slaget ved Teutoburgerskogen i år 9 ble den flyttet til Germania, muligens i området rundt Mainz. Etter 17 ble den flyttet til Argentorate. 

I 43 deltok legionen i invasjonen av De britiske øyer. En av kommandantene som ledet felttoget mot durotrigene var den fremtidige keiser Vespasian. Fra 66 til 74 var den stasjonert ved Glevum, og flyttet deretter til Isca Silurum hvor det ble anlagt en festning som de holdt til slutten av det 3. århundre. Legionen ble så oppløst.

Litteratur
----------

* George C. Boon: *The Legionary Fortress of Caerleon Isca. A brief account.* Roman Legionary Museum, Caerleon 1987, ISBN 0-7200-0315-6.
* Kai Brodersen: *Das römische Britannien. Spuren seiner Geschichte.* Primus-Verlag, Darmstadt 1998, ISBN 3-89678-080-8.
* J. D. Zienkiewicz: *Roman Legion.* National Museum of Wales u. a. Cardiff 1994, ISBN 0-7200-0401-2.

Se også
-------

* Liste over romerske legioner

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** World History Encyclopedia
 |
**Dobritsj oblast** (bulgarsk Област Добрич) er en forvaltningsenhet nordøst i Bulgaria. Byen Dobritsj er oblastens administrasjonssentrum.

Geografi
--------

Oblasten omfatter det bakkete landskapet på Donausletten i nord og Dobrudsjaplatået i sør og øst. 

Dobritsj oblast grenser i nordvest til Silistra oblast, i nordøst til Romania i Donau, i sørøst har oblasten kystlinje til Svartehavet bl.a. med badebyene Albena og Baltsjik. I sør ligger Varna oblast  og i sørvest Sjumen oblast.

Befolkning
----------

Ved folketellingen i 2001 ble det registrert 215 217 innbyggere i oblasten. Befolkningen var fordelt på 76,3 % bulgarere, 13,1 % tyrkere (hvorav 15,1 % oppga tyrkisk som morsmål) og 8,7 % sigøynere. Inndelingen i trosretninger viste 76 % kristne og 20,6 % muslimer. En liten del av tyrkerne var kristne gagauzer, mens en betydelig del av sigøynerne var muslimer.

Administrativ inndeling
-----------------------

Dobritsj oblast er inndelt i 8 kommuner (opstina, kyrillisk: община), som igjen består av 6 byer og 209 landsbyer. 

* Utsikt over BaltsjikUtsikt over Baltsjik
* Kaliakara øst for BaltsjikKaliakara øst for Baltsjik
* Gamlebyen i DobritsjGamlebyen i Dobritsj

Eksterne lenker
---------------

* «(en) Guide Bulgaria». Besøkt 22. mai 2010.

| * v
* d
* r
Bulgarias oblaster |
| --- |
| Blagoevgrad **·** Burgas **·** Dobritsj **·** Gabrovo **·** Haskovo **·** Jambol **·** Kardzjali **·** Kjustendil **·** Lovetsj **·** Montana **·** Pazardzjik **·** Pernik **·** Pleven **·** Plovdiv **·** Razgrad **·** Ruse **·** Silistra **·** Sjumen **·** Sliven **·** Smoljan **·** Sofia (by) **·** Sofia (provins) **·** Stara Zagora **·** Targovisjte **·** Varna **·** Veliko Tarnovo **·** Vidin **·** Vratsa | Bulgarias flagg |
| ISO 3166-2:BG |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Galta** ligger i Rennesøy kommune i Rogaland fylke, nord på Rennesøy like sør for fergeterminalen i Mortavika på E39.

Arkeologisk er stedet kjent for funnet av flere steinalderboplasser. Den eldste av dem, Galta 3, er fra rundt 10 000 år f.Kr. og den ble undersøkt i 1989–1990. Galta 3 er dermed en av de eldste lokalitetene som er funnet til nå ved kysten i Sør-Norge.

Ahrensburgkulturen
------------------

Redskapene som ble funnet på boplassen tyder på at steinalderfolket her tilhørte den kulturkretsen som arkeologene kaller Ahrensburgkulturen, oppkalt etter et funnsted i Nord-Tyskland ved Ahrensburg nord for Hamburg). Kulturen har et utbredningsområde i Nord-Europa som strekker seg fra øst i Polen til Belgia, Nederland og England. I Skandinavia er den særlig representert i Danmark, men funn er også gjort i Skåne. 

Hele området i det som nå er sør i Nordsjøen var dengang fast land, og kalles ofte Nordsjøfastlandet. Det var mulig å padle over Norskerenna i skinnbåter.

Menneskene som kom til Galta la ut på vandring fra et område lenger sør, som nå er oversvømt. Eller de dro over Jylland, og langs Bohuslänkysten til Norge? Arkeologene heller nå til den siste tolkningen.

Tsunami
-------

Området ble rammet av en voldsom flodbølge, en tsunami, for ca. 11 200 år siden, og steinalderlokaliteten ble skylt på havet.

Eksterne lenker
---------------

* Pionerbosetningenes fenomenologi
* Da tsunamien rammet[*død lenke*]
* Steinalderboplass tatt av tsunami
«**I Am Woman**» er en singel av sangeren Barbra Streisand, som ble sluppet ut som B-siden til sangen «People». Den er en soloversjon av duetten «You Are Woman, I Am Man» fra scenemusikalen *Funny Girl*. Sangen nådde en 114.-plass på USAs singelliste.

Sangen ble spilt inn 20. desember 1963 i New York, og var en av Streisands siste innspillinger med Mike Berniker.

Sangen ble utgitt på CD for første gang i 2002 som en bonus låt på nyutgivelsen av albumet *People*.

«You Are Woman, I Am Man»
-------------------------

«You Are Woman, I Am Man» ble komponert og skrevet av Jule Styne og Bob Merrill for scenemusikalen *Funny Girl* (1964) med Barbra Streisand og Sydney Chaplin i hovedrollene, som begge sang låten. I filmversjonen av musikalen ble sangen sunget av Streisand og Omar Sharif.

Rachel Berry (Lea Michele) og Paolo San Pablo (Ioan Gruffud) sang låten i en episode av komedieserien *Glee*.

Referanser
----------

1. ↑  Barbra Archives: Records/People album. Arkivert 25. september 2017 hos Wayback Machine. Besøkt 4. februar 2016.
2. ↑  Barbra Archives: Records/People Album Arkivert 25. september 2017 hos Wayback Machine. Besøkt 4. februar 2016.
**I Anzac-korps** (***I Anzac Corps***) var et australsk-newzealandsk korps under første verdenskrig, opprettet i Egypt i februar 1916 som ledd i en reorganisering av Den australske imperiestyrke etter evakueringen av Gallipoli i november 1915. Dette korpset, sammen med II Anzac-korps, erstattet det opprinnelige Australian and New Zealand Army Corps (ANZAC).

I Anzac-korps ble i begynnelsen anført av general Alexander Godley og besto av de tre erfarne Anzac-divisjonene; de australske 1. og 2. divisjon og den nyopprettede New Zealand-divisjonen.

I begynnelsen ble korpsets divisjoner brukt til å bemanne forsvarsstillingene øst for Suez-kanalen mot den forventede tyrkiske invasjonen av Egypt. 29. mars 1916 reiste korpset mot Frankrike, nå under ledelse av general William Birdwood, den opprinnelige sjefen for ANZAC. I Frankrike ble I Anzac-korps tilknyttet den britiske Annen armé, plassert i den relativt stille sektoren syd for Ieper. Korpset sluttet seg til linjen syd for Armentières og tok over fra det britiske III korps som ble overført til den britiske Fjerde armé under forberedelse til Somme-offensiven.

Da Somme-offensiven vaklet i midten av juli krevet den britiske øverstkommanderende, general Douglas Haig, nye divisjoner for å fortsette fremmarsjen. I Anzac-korps ble overført til general Hubert Goughs Femte armé og beordret til å ta Pozières.

På denne tiden hadde II Anzac-korps begynt å ankomme Frankrike fra Egypt under general Godleys kommando. Fordi Godley også var kommandør for New Zealand Expeditionary Force ble det bestemt at New Zealand-divisjonen passet bedre under hans kommando, slik at den byttet plass med den australske 4. divisjon innen bevegelsen mot Somme.
***La Vengeance du gâte-sauce*** er en fransk stumfilm fra 1900, regissert av Georges Méliès.

Handling
--------

På et kjøkken forsøker en kokk å kysse en servitør, men hun slipper en hel stabel med tallerkener i overraskelse. Den paniske kokken, som hører en hovmester er på vei til kjøkkenet, gjemmer seg straks i et skap. Men kokken stikker snart hodet ut av skap-døren, for å se servitøren og hovmesteren krangle om de ødelagte serviset.

Men servitøren slenger igjen skap-døren, og hodet til kokken blir kuttet rett av - men hodet er fremdeles i live. Etter at de kaster hodet inn i skapet, kommer kokken ut - i ett helt stykke. Som hevn slår kokken hodet av servitøren, kaster kroppen til side -før han selv danser muntert av gårde.

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Internet Movie Database*, IMDb-nummer tt0227734, Wikidata Q37312,
2. ↑  Philippe Rège. *Encyclopedia of French Film Directors, Volume 1*
3. ↑  The Cook’s Revenge

Eksterne lenker
---------------

* (en) *La Vengeance du gâte-sauce* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (da) *La Vengeance du gâte-sauce* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata
**Chrysler Classic of Tucson** er en golfturnering på PGA-touren som spilles på Omni Tucson National Golf Resort & Spa i Tucson i Arizona i USA. Turneringen har vanligvis vært spilt i februar, og er en del av West Coast Swing. Turneringen har vært et fast innslag på touren siden 1945, men spilles for siste gang i 2006 som følge av de omfattende endringene på touren som kommer med FedEx Cup i 2007.

Opp gjennom årene har turneringen endret navn en rekke ganger. Den har hett Tucson Open, Tucson Open Invitational, Home of the Sun Open, Dean Martin Tucson Open, NBC Tucson Open, Joe Garagiola-Tucson Open, Seiko-Tucson Match Play Championship, Seiko Tucson Open, Northern Telecom Tucson Open, Northern Telecom Open, Nortel Open, Tucson Chrysler Classic, Touchstone Energy Tucson Open og i dag altså Chrysler Classic of Tucson.

Tidligere vinnere
-----------------

| År | Spiller | Score |
| --- | --- | --- |
| 2006 | Kirk Triplett | 266 |
| 2005 | Geoff Ogilvy | 269 |
| 2004 | Heath Slocum | 266 |
| 2003 | Frank Lickliter II | 269 |
| 2002 | Ian Leggatt | 268 |
| 2001 | Garrett Willis | 273 |
| 2000 | Jim Carter | 269 |
| 1999 | Gabriel Hjertstedt | 276 |
| 1998 | David Duval | 269 |
| 1997 | Jeff Sluman | 275 |
| 1996 | Phil Mickelson | 273 |
| 1995 | Phil Mickelson | 269 |

Eksterne lenker
---------------

* Info på PGATOUR.com
**La Sportive** er et tidligere fransk profesjonelt samarbeidslag innen landeveissykling som var aktivt fra 1918 til 1921.

Historie
--------

På begynnelsen av 1900-tallet var sykkelfabrikantene de største sponsorene innen sykkelsporten, men da første verdenskrig var over hadde mange av disse lidd store tap, og flere sykkelfabrikker var jevnet med jorden. For å redde sykkelsporten gikk flere sykkelprodusenter og andre sykkelinteressenter sammen og dannet et felles sykkellag, La Sportive. Medlemsselskapene var Alcyon, Armor, Automoto, Clément, La Française, Gladiator, Griffon, Hurtu, Labor, Liberator, Peugeot og Thomann, og til sammen sponset disse over halvparten av syklistene i feltet gjennom La Sportive.

La Sportive vant Tour de France i 1919, 1920 og 1921 med Firmin Lambot, Philippe Thys, og Léon Scieur.

Laget ble oppløst i 1922, da enkelte av medlemsselskapene igjen startet opp sine egne sykkellag, som Peugeot, Automoto, og Alcyon.

Viktige seiere
--------------

* Tour de France, sammenlagtkonkurransen 1919, 1920, 1921
* Frankrikes flagg nasjonalt mesterskap 1919
* Belgias flagg nasjonalt mesterskap 1919
* Paris–Roubaix 1919, 1920
* Liège-Bastogne-Liège 1920, 1921
* Giro di Lombardia 1920
* Bordeaux-Paris 1919
* Paris-Brussels 1919, 1920
* Belgia rundt 1919, 1920
* Bordeaux-Paris-Bordeaux 1920
* Paris-Brest-Paris 1921
***Shenmue*** (シェンムー, *Shenmū*?) er en actionrollespill-serie lagd, produsert og regissert av Yu Suzuki. *Shenmue* and *Shenmue II* ble utviklet av Sega AM2 og publisert av Sega til Dreamcast henholdsvis 29. desember 1999 og 6. september 2001. *Shenmue II* ble portet til Microsoft Xbox in 2002.

Shenmu-serien består av en åpen 3D-verden med slåsskamper og quick time events (QTE). Den inneholder elementer bestående av rollespill, livssimulering og sosiale spill. Serien inneholder også en dag-natt sykklus, væreffekter, og non-player characters (NPC) som hver har sine daglige rutiner. Spillet skjer på 1980-tallets Kina og Japan, og handler om tenåringen Ryo Hazuki og hans reiser for å hevne sin drepte far.

Etter å ha utvikler flere arkadespill for Sega, som for eksempel *Hang-On* (1985)*, Out Run* (1986) and *Virtua Fighter* (1993)*,* ønsket Suzuki å lage en lengre spillopplevelse enn den har tidligere var vant med å produsere. Det originale Shenmue var det dyreste spillet noensinne utviklet på den tiden, med en produksjonskostnad på rundt 70 millioner dollar, skjønt noe av utviklingskostnaden ble brukt på litt av utviklingen av Shenmue II (2001)*.* Spillet klarte ikke tjene tilbake produksjonskostanden, som gjorde at de ikke produserte flere spill i serien etter Shemue II.

Sega annonserte i 2004 at *Shenmue Online*, en MMORPG spin-off av serien, var i produksjon. Denne ble aldri lansert. I 2010 ble det laget en spin-off til mobiltelefon i Japan ved navnet *Shenmue City*. Spillet ble avviklet i 2011. Yu Suzuki og Ys Net lisensierte serien fra Sega, og begynte i juli 2015 å utvikle Shenmue III til PlayStation 4 og PC etter en suksessfull Kickstarter-kampanje som samlet inn 6,3 millioner dollar fra 69 320 støttespillere som gjør det til det høyest finansierte spillet i Kickstarters historie. Shenmue III har forventet lanseringsdato i desember 2017.

Referanser
----------

1. ↑  «GTA 5 is #1 but what are the most expensive video games of all time». *The Independent* **(engelsk)**. Besøkt 18. februar 2016.
2. ↑  «Shenmue Online canceled: Who will move all of these online crates now?». *Destructoid*. Besøkt 18. februar 2016.
3. ↑  «Shenmue City shut down». *Destructoid*. Besøkt 18. februar 2016.
4. ↑  «Yu Suzuki Discusses Shenmue III And How His Dream Project Became A Reality». *www.GameInformer.com*. Besøkt 18. februar 2016.
5. ↑  Stuart, Keith (20. juli 2015). «Shenmue III is gaming's highest funded Kickstarter – what happens now?» **(engelsk)**. Besøkt 18. februar 2016.
6. ↑  «Shenmue 3 Is Years Away | CINEMABLEND». *www.cinemablend.com*. 29. juni 2015. Besøkt 18. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell nettside
* Offisiell Shenmue III Kickstarter-side

Portal: Videospill
|  |
| --- |
| artikkelen inngår i**«serien om tamhunden»** |
| Amerikansk vannspaniel |
| Andre artikler om hunder |
| Generelle artikler |
| Artikler om brukshundtyper |
| Artikler om hundegrupper |
| Artikler om hunderaser |
| Artikler om hundesport |
| Artikler om hundeforeninger |
| Artikler om hundeskoler |
| Lister over hunderaser |
| Alfabetisk raseliste |
| Gruppevis raseliste |

**Vannhunder** er en gruppe apporterende fuglehunder det kan være vanskelig å si noe sikkert om opphavet til, fordi de også regnes som støtende fuglehunder. Det er derfor en viss uenighet om de såkalte *vannhundene* skal benevnes som en egen gruppe eller inkluderes sammen med de vannapporterende spanielrasene. Alle vannhunder har i større eller mindre grad voksende krøllet pels, noe spaniels ikke har. Man er også rimelig enige om at vannhunder utgjør en betydelig del av spanielens opphav, så flere av rasene må være svært gamle.

I likhet med retrievere og spaniels så er også vannhundene svært glade i vann. Barbet regnes som en av de aller eldste vannhundrasene, og det finnes indikasjoner som kan tyde på at denne hunden må ha kommet til Europa fra det nordlige Afrika, men dette lar seg vanskelig bevise. En annen hund som hørte hjemme i denne gruppen tidligere er storpuddel, men den er flyttet til gruppen av selskapshunder og betraktes nå mer som ren familiehund. Det finnes imidlertid fortsatt gode jaktlinjer av storpuddel.

Flere vannhundraser blir også gode trøffelhunder, ettersøkshunder, narkotikahunder eller lignende, fordi disse hundene har en høyt utviklet luktesans og en ofte hendig størrelse. Lagotto romagnolo var opprinnelig kjent som *italiensk vannhund*, men den har siden midten av 1800-tallet blitt «omskolert» som trøffelhund. Den er nå mer kjent som *italiensk trøffelhund*, og den regnes i dag som den eneste brukshunden med dette formålet som en primæroppgave. Jaktinstiktet er nå nærmest fraværende blitt.

Vannhundraser
-------------

Vannhunder som sådan inngår i FCIs gruppe 8 under seksjon 3, men ikke alle som nevnes nedenfor anerkjennes av FCI. Puddel regnes av FCI som en selskapshund og inngår i gruppe 9 seksjon 2, men den er altså opprinnelig en apporterende vannhund.

* Amerikansk vannspaniel
* Barbet (også kalt *fransk vannhund*, *barbillot* og *caniche*)
* Irsk vannspaniel
* Lagotto romagnolo (også kalt *italiensk vannhund* og *italiensk trøffelhund*)
* Portugisisk vannhund
* Puddel
* Spansk vannhund
* Wetterhoun (også kalt *frisisk vannhund*, *nederlandsk spaniel* og *oterhund*)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Water dogs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Shence-hæren** (forenklet kinesisk: 神策军, tradisjonell kinesisk: 神策軍, pinyin: *Shéncè Jūn*, som betyr «guddommelig strategi») var en militær enhet under Tangdynastiet (618–907), opprettet i 754 av keiser Xuanzong av Tang og etterhvert basert i Chang'an, der den utgjorde kjernen i Keisergarden som hadde til oppgave å beskytte keiseren. Kommandoen over Shence-hæren ble opprinnelig gitt til militærguvernøren av Longyou (隴右節度使) Geshu Han. Hovedkvarteret var vest for Lintao i Gansu ved Mohuan Chuan (磨環川) (sørøst for dagens Lintao fylke). Derfra kunne Shence-hæren forsvare vestgrensen tett på hovedstaden mot det tibetanske rike. Shence-hæren spilte en vesentlig rolle som redskap for evnukkene kom klarte å ta kontrollen over Tang-hoffet.

Militære operasjoner
--------------------

Under An Shi-opprøret (755–763) ble general Wei Boyu (卫伯玉/衛伯玉) og 1000 mann fra Shence-hærem sendt for å bistå de truede sentralmyndighetene. Deretter forsvarte Wei Boyu området rundt Sanmenxia der styrker fra Tufan allerede hadde inntatt Lintao. På samme tid ble Yu Chao'en utnevnt til hærens sensor (监军/監軍) av keiserhoffet. Senere ble han kommandant av Shence-hæren.

I 763 angrep Tubo Chang'an, hvorpå keiser Daizong av Tang flyktet til Sanmenxia. Yu Chao’ens hær og Sanmenxia-hærene ble sammenslått, og ble så kollektivt omtalt som Shence-hæren. Da Daizong senere vendte tilbake til hovedstaden, ble Shence-hæren en av enhetene i Keisergarden og ble gradvis større.

Ettersom lønn og goder var relativt gode for Shence-hærens soldater, tilkom det etterhvert styrker fra andre enheter fra Keisergarden. Da keiser Dezong av Tang besteg tronen hadde styrken vokst til 150 000 mann og den var blitt den viktigste militærmakt både i Chang'an og den omliggende Guanzhongsletten.
Etter Zhu Cis opprør i 784 ble kommandoen over Shence-hæren overført til hoffevnukkene, og den ble keiserens viktigste militære redskap. Da Xuānzong besteg tronen fikk Ma Yuanzhi (马元贽/馬元贄) kommando over Shence-hæren. 

Under den påfølgende keiser Shunzong av Tang forsøkte hoffmannen Wang Shuwen forgjeves å tilrive seg kontrollen over hæren fra evnukkene. I de siste årene av Tangdynastiet ble Shence-hæren ille plaget av korrupsjon, og tapte i innflytelse.

Under keiser Xizong av Tang (873–888) led Shence-hæren et knusende og ødeleggende nederlag under Huang Chao-opprøret Mens keiseren flyktet til kretsen Xichuan (西川路) med hovveskvarter i det som i dag er Chengdu i Sichuan, oppstilte evnukken Tian Lingzi Shence-hæren på nytt. Enheten ble endelig oppløst i 903 da Zhu Wen, grunnleggeren av det senere Liang, myrdet samtlige palassevnukker i Chang’an.

Referanser
----------

1. ↑  «Huang Chao Rebellion - Leading to the Downfall of Tang Dynasty». Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 27. november 2010.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 18. juni 2011. Besøkt 11. oktober 2018. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)

Litteratur
----------

* Chen, Yong (2006), *Túshuō Zhōngguó lìshǐ*, Taipei: Mingtian guoji tushu youxian gongsi, ISBN 978-986-7256-81-2
Fra Muyu i Shennongjia
Beliggenhet i Hubei
**Shennongjia** (kinesisk: 神农架林区; pinyin: *Shénnóngjià Línqū*) er et skogsdistrikt i provinsen Hubei i Folkerepublikken Kina. Den er umiddelbart underlagt provinsen, det vil si ikke under et prefektur.

Her er Naturreservatet Shennongjia, som ble etablert i 1986 i et vanskelig tilgjengelig skogdekket fjellområde. UNESCO vedtok i 2016 å oppføre to skogsområder Shennongjia som verdensarvsted.

Administrative enheter
----------------------

Shennongjias administrative status er temmelig enestående ved det at det regnes som «skogsdistrikt», og som sådan Kinas eneste på dette nivået. 

Diostriktet ble til i 1970 med territorium tatt fra de tilgrensende fylker Badong, Xingshan og Fang.

Shennongjia er videre inndelt i 

**Storkommunene**

* Songbai (|松柏镇, *Sōngbǎi Zhèn*), Yangri (阳日镇, *Yángrì Zhèn*), Hongping (红坪镇, *Hóngpíng Zhèn*), Muyu (木鱼镇, *Mùyú Zhèn*), Xinhua (新华镇, *Xīnhuá Zhèn*);

**Kommunene**

* Songluo (宋洛乡, *Sòngluò Xiāng*), Jiuhu (九湖乡, *Jiǔhú Xiāng*), Xiaguping for tujiaene (下谷坪土家族乡, *Xiàgǔpíng Tǔjiāzú Xiāng*).

Referanser
----------

1. ↑  «Eight new sites inscribed on UNESCO’s World Heritage List» **(engelsk)**. UNESCO World Heritage Centre. 17. juli 2016. Besøkt 18. juli 2016.

Eksterne lenker
---------------

* Lokalregjeringens hjemmesider Arkivert 3. august 2009 hos Wayback Machine.
* Fiche UESCO de la réserve naturelle de Shennongjia
* Une visite dans la région montagneuse de Shennongjia de la province du Hubei, Radio Chine Internationale, 4 décembre 2002

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Vannfarge** kan bety både vannløselig maling og farge på vannet eller sjøen.

Vannløselig maling
------------------

Vannfarger er en populær maleteknikk fordi den er så enkel og reinslig.
**Vannfarge** eller **vannfarger** betegner vanligvis en maleteknikken der en bruker vannløselig farge farge for å lage bilder. Fargepulveret eller pigmentet finnes i et vannløselig bindemiddel, ofte basert på gummi arabicum.

* Akvarell er en vannfargeteknikk der malinga er gjennomsiktig, ikke dekkende. Pigment uten hvitt fargestoff.
* Gouache er vannløselig maling med hvitt fyllstoff som gjør malinga tett og dekkende.
* Freskomaleri blir utført med vannfarge på våt murvegg.

Vannfarger fins i praktisk talt alle fargenyanser og både som våt maling (på tube), som blekk (flytende) og som blokker (tørre biter) eller i fargeblyanter.

Sepia er en mørkebrun vannfarge som utvinnes av blekksprutblekk. 

Både i kunsten og industrien blir vannfarger ofte betraktet som en motsetning til olje- og akrylbasert maling.

Farge på vannet
---------------

**Vannfarge** kan også bety «fargen på vannet» ute i naturen. Det er særlig mengden og typen av mikroalger som bestemmer sjøens gjennomskinnelighet og farge. 

Lite alger gir blått hav. Når algetettheten blir høy nok, kan sjøen bli både hvit, grønn, brun og rød etter hvilke alger som blomstrer opp.

Se også
-------

* Akvarell
* Gouache
* Freskomaleri
* Blekk

  

Portal: Kunst
***Sphinx chersis*** er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Denne nordamerikanske arten ligner den europeiske ligustersvermeren (*Sphinx ligustri*).

Utseende
--------

En stor (vingespenn 90 – 130 mm), lysgrå svermer. Kroppen er kraftig og spoleformet, antennene kraftige og noe mindre enn halvparten så lange som forvingene. Disse er lyset grå med en svart flekk bakerst ved roten og fem korte, svarte lengdestreker utover i vingen. Bakvingen er brunsvart med to grå tverrbånd, bakkroppen er tverrstripet i grått, svart og hvitt med en bred, grå lengdestripe. **Larven** er blekgrønn, ofte litt blålig, ellers nokså varierende i farge. Den har markerte skråstriper på sidene.

* Sphinx chersis ♂*Sphinx chersis* ♂
* Sphinx chersis ♂   △*Sphinx chersis* ♂ △
* Sphinx chersis   ♀*Sphinx chersis* ♀
* Sphinx chersis  ♀ △*Sphinx chersis* ♀ △

Levevis
-------

Larven lever på ask, syrin, liguster, kirsebær og amerikaosp. De voksne sommerfuglene, som flyr i skumringen og gjerne besøker dype blomster for å drikke nektar, flyr i en generasjon i nord, to generasjoner hver sommer lenger sør.

Utbredelse
----------

*Sphinx chersis* finnes i det nordlige Mexico og gjennom det meste av USA.

Kilder
------

* Oehlke, W. Sphingidae of the Americas – *Sphinx chersis*.  Arkivert 20. august 2010 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sphinx chersis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Sphinx chersis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Sphinx chersis* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Sphinx chersis* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Sphinx chersis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Sphinx chersis* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Sphinx chersis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
Fra Gålå i Sør-Fron juni 2005
Solnedgang ved Gålå oktober 2003
**Gålå** er et lite tettsted og en setergrend i Sør-Fron kommune i Gudbrandsdalen i Innlandet fylke. Gålå ligger på et fjellplatå 930 meter over havet og er særlig kjent som vintersportssted. Det bor omkring 100 mennesker på stedet.

Gålå er et alpint tettsted med blant annet hotellene Wadahl Høgfjellshotel og Gålå Høgfjellshotell. Der ligger også Gålå Ski og Sommer Arena som har sju skiheiser og 15 nedfarter. De tilbyr aktiviteter sommer og vinter. Gålås langrennsløypenett holder høy kvalitet og er en del av det 630 km lange løypenettet i området. 

Gålå er også det stedet der Peer Gynt-stemnet ved Gålåvatnet blir fremført om sommeren og Nissene på Gålå om vinteren.

Tettstedet har egen småflyplass, Wadahl flyplass. Per Gyntveien passerer forbi Gålå.

Se også
-------

* Gålåvatnet
* Peer Gynt Alpinklubb

Eksterne lenker
---------------

* Turistinformasjon fra Gålå Arkivert 8. juli 2006 hos Wayback Machine.
* Historiske fotografier fra Gålå i Nasjonalbibliotekets arkiv

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** GeoNames
 |
**Prosentpoeng** eller **prosentenhet** brukes til å angi den absolutte endringen mellom to prosentverdier. For eksempel er en endring fra 16 prosent til 20 prosent en økning på 4 prosentpoeng. Samtidig er det en relativ økning på 25 prosent, siden 4 er 25 prosent av 16. Prosentpoeng deles videre inn i basispunkter eller basispoeng, der 100 basispunkter er 1 prosentpoeng.

I sammenheng med meningsmålinger blir dette av og til omtalt feil. Man sier at oppslutningen til et parti går opp med 5 prosent når det egentlig er 5 prosentpoeng.

Det forekommer også ofte feil når det gjøres beregninger på målinger med prosent som benevning, som for eksempel vekst, avkastning eller medisinske mål som ejeksjonsfraksjon. Blant annet vil standardavviket til en slik måling ha benevnelsen prosentpoeng, men skrives ofte feilaktig med prosent. Dette er uheldig og forvirrende, siden standardavvik også kan måles i prosent av estimatet, såkalt relativt standardavvik.

Prosentpoeng forkortes på ulikt vis, som *pp.*, *p.p.*, *pstp.* eller *pst.p.*. Språkrådet anbefaler forkortelsen *pp.* - med punktum.

Referanser
----------

1. ↑  Samfunnsspeilet 2009/3 (Statistisk sentralbyrå): «Praktiske prosenter: Andeler og endringer»
2. ↑  «Hvordan bør man forkorte prosentpoeng?», *Statsspråk* nr. 2 2015, side 2

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MathWorld
 |
**Gålaskarven naturreservat** er et område i Stor-Elvdal på sørsiden av Imsdalen og rundt fjelltoppen Gålaskarven, unntatt en kile fra øst langs bilveien fra Gålaveien. Området henger sammen med Imsdalen naturreservat ved Bjørnskarven og kommunegrensa mot Ringebu i vest.

Området er verdifullt da det omfatter gammel og nesten urørt barskog. Deler av området ligger i mellomboreal vegetasjonssone, det øvrige i nordboreal sone. Her finnes flere rødlistede arter av lav, herunder taiganål og granseterlav, samt soppene taigaskinn, rynkeskinn og rosenkjuke.

Plante- og dyrelivet er vernet mot skade og ødeleggelse. Motorisert ferdsel er forbudt. Utenom spesielt avmerkede stier og veier er også sykling og ridning ulovlig.

Referanser
----------

1. ↑  «Norgeskart». Kartverket. Besøkt 7. oktober 2021.
2. ↑  (no) Gålaskarven naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
3. ↑  «Forskrift om vern av Gålaskarven naturreservat, Stor-Elvdal kommune, Hedmark». Lovdata. Besøkt 7. oktober 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister **·** Naturbase
 |
***Sphenocassis*** er en slekt biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).

Utseende
--------

Middelsstore, ovale, halvblanke, gule til brunrøde (i død tilstand) skjoldbiller, sett fra siden moderat hvelvede. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er noe utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen oval. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" lite framskytende. Oversiden er kraftig og ganske jevnt punktert.

Levevis
-------

Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen.

Utbredelse
----------

Slekten er utbredt på Madagaskar.

Systematisk inndeling
---------------------

Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien **Skjoldbiller**, Cassidinae Stephens, 1831
					- stamme (tribe) **Cassidini** Gyllenhal, 1813 – eneste gruppe som er representert i Europa
						* slekten ***Sphenocassis*** Spaeth, 1911
							+ *Sphenocassis anosibensis* Borowiec, 2002
							+ *Sphenocassis humerosa* (Fairmaire, 1898)
							+ *Sphenocassis imerina* (Spaeth, 1926)
							+ *Sphenocassis impressipennis* Borowiec, 2002
							+ *Sphenocassis incisicollis* (Spaeth, 1911)
							+ *Sphenocassis praerupta* (Spaeth, 1918)
							+ *Sphenocassis punctatissima* (Weise, 1910)
							+ *Sphenocassis rotundella* Borowiec, 2002

Referanser
----------

Litteratur
----------

* Borowiec, L. 1999. *A world catalogue of the Cassidinae (Coleoptera: Chrysomelidae)*. Biologica Silesiae, Wroclaw.
* *Sphenocassis* på ITIS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Sphenocassis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Sphenocassis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Sphenocassis* hos ITIS Rediger på Wikidata
* Cassidinae of the world – an interactive manual (Coleoptera: Chrysomelidae)
* (en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons