recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Arena Fredrikstad** er en multifunksjonsarena, hvor Stjernen Hockey vil spille sine hjemmekamper når arenaen er ferdig. Arenaen vil ligge på Værste-området i Fredrikstad.

Bygg og funksjon
----------------

Navnet «Arena Fredrikstad» er ikke endelig, men det har vært arbeidstittelen siden Stjernen lanserte ideen om ny byarena i 2011. Ishockeyklubben, som holder til i Stjernehallen, et utdatert og økonomisk belastende anlegg, tok initiativ til arenaen, slik klubben kunne komme ut av en økonomisk krevende situasjon, få en oppsving i en dalende supporterkultur og samle innbyggerne i en ny og moderne storstue.

Bygging av Arena Fredrikstad ble vedtatt i Fredrikstad bystyre i desember 2016, og byggingen skal i utgangspunktet starte i løpet av 2020 og stå ferdig sommeren 2024.

Kapasiteten vil være på ca. 4.000 tilskuere, har en prislapp på rundt 600 millioner kroner (i 2016-kroner), og skal inneholde to isflater. Den ene flaten vil inneholde kamparenaen med tilknyttede serveringsarealer, restaurant og VIP-bokser. Den andre flaten vil være en treningshall, som vil ta et par hundre mennesker på tribunene. Kamparenaen vil bli stor nok for å arrangere landskamper i både ishockey, innebandy og håndball. Det skal også bedrives kunstløp i anlegget.

Se også
-------

* Arena Østfold
* Stjernehallen
* Fredrikstad stadion

Referanser
----------

1. ↑  «(+) Bystyret: Arena Fredrikstad på Værste endelig vedtatt». *www.f-b.no* **(norsk)**. 8. desember 2016. Besøkt 18. mars 2019.
2. ↑  «Arena Fredrikstad blir ferdig ett år senere enn planlagt». www.f-b.no. 29.10.2020.
**Kolsås-Dælivann naturvernområde** er et landskapsvernområde på 5300 dekar med fire naturreservater på Kolsås i Bærum kommune.

Verneår 1978 på følgende grunnlag:

> 
> Berggrunnsgeologien er internasjonalt kjent på grunn av helheten av fossile siluriske sedimenter og permiske lavaer på selve Kolsåsplatået. Svært rik og variert vegetasjon med edelløvskog. 98 sjeldne plantearter er registrert. Rikt fugleliv – av de arter som hekker i Bærum finnes 4/5 i dette området. Området har også stor kulturhistorisk betydning. Blåveis og barlind er fredet i hele området.
> 
>

Naturreservater i Kolsås-Dælivann naturvernområde
-------------------------------------------------

* Dalbo naturreservat
* Kolsåstoppen naturreservat
* Kolsåsstupene naturreservat
* Skotta naturreservat

Se også
-------

* Bærums geologi
* Oslofeltet
* Dælivannet

Referanser
----------

1. ↑   (på en) *Nationally designated areas (CDDA)*, Wikidata Q1116062,

Eksterne lenker
---------------

* (no) Kolsås-Dælivann landskapsvernområde i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
* (no) Fylkesmannen i Oslo og Akershus, Opplysningsark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
De taksonomiske nivåene i biologisk klassifikasjon.
**Familie** (Latin: *familia*) er en kategori brukt i den biologiske systematikken;
en familie kan omfatte én eller flere beslektede slekter, og én eller flere beslektede familier sammenfattes som orden. En gruppe av nært beslektede familier omtales som en *overfamilie*, og er en mellomgruppe, mellom *orden* og *familie*. Likedann ordnes slekter innen familien, som er nært beslektet som *underfamilier*.

Noen kjente familier
--------------------

Familier er tradisjonelt svært viktig i botanikken, der mange av de de kjente gruppene har navnet -familie også på norsk, slik som rosefamilien og kurvblomstfamilien. Også i dyreriket utgjør familiene ofte velkjente og lett identifiserbare grupper, slik som hundedyr, kattedyr (to familier av rovdyr), kvegdyr, hjortedyr (to familier av klovdyr) og marihøner og løpebiller (to familier av biller).

Som hos andre kategorier (med unntak av arten) er det ingen allmenne regler for hva som utgjør en familie, selv om de mest kjente familiene (som den over) har vært fastsatt og ankerkjent i flere hundre år. Høyere systematiske kategorier som slekt og familie vil imidlertid ofte representere tydelige episoder med radiasjon. Systematikere etter Charles Darwin har forsøker å skape systematikk som reflekterer det underliggende stamtreet, likevel vil spørsmålet om en art eller gruppe tilhører den ene eller andre familien eller om en beskrevet familie skal anerkjennes i det hele tatt – være et resultat av tradisjon og praksis. Innenfor fylogenetisk nomenklatur brukes derfor ofte begreper som «gruppe» og «clade» i stedet for formalenheter som familie.

Navnetradisjoner
----------------

Vitenskapelige navn er laget slik at en kan kjenne igjen hvor i det systematiske hierarkiet plante- eller dyregruppen er plassert. Det gjøres ved at roten på typusslektens er lik.

* Plantefamilier  
 familie: -aceae,   
underfamilier: -oideae

* Dyrefamilier  
 familie: -idae,   
underfamilier: -inae,   
overfamilie: -oidea

Se også
-------

* Liste over plantefamilier

Referanser
----------

1. ↑  Humphreys, A.M.; Barraclough, T.G. (2. april 2014). «The evolutionary reality of higher taxa in mammals». *Proceedings of the Royal Society B: Biological Sciences*. 281 (1783): 20132750–20132750. doi:10.1098/rspb.2013.2750. Besøkt 29. november 2016.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata*

|  |  |
| --- | --- |
|  | Wiktionary: Familie (biologi) – ordbokoppføring |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND
 |
**Knardal naturreservat** ligger på vestsiden i hellingen ned mot den innerste delen av Bunnefjorden i Frogn kommune. Formålet med fredningen av Knardal naturreservat er å bevare en liten, variert forekomst av edellauvskog. Dagens edellauvskogslokaliteter er restbiotoper fra et tidligere varmere klima og skogene utgjør også nordlige utposter av mellomeuropeiske skogtyper. Norge har derfor verdens nordligste edellauvskoger, men disse er sterkt redusert ved at områdene er tatt i bruk til andre formål.

På et nokså begrenset areal er vegetasjonsforholdene meget varierte. I tørre partier øverst i lia vokser alm-lindeskog med hegg. Lenger ned kommer gråor-askeskog inn, mens små arealer med den sjeldne skogtypen snelle-askeskog finnes nederst i lia. Tresjiktet er også variert med arter som alm, lind, sommereik, ask, lønn, bjørk og gråor.

Referanser
----------

1. ↑  (no) Knardal naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
**Smihagen naturreservat** ligger på en liten åsrygg mellom Årungen og Frogn kirke i Frogn kommune. Formålet med fredningen er å bevare et større areal med edellauvskog. Dagens edellauvskogslokaliteter er restbiotoper fra et tidligere varmere klima og skogene utgjør også nordlige utposter av mellomeuropeiske skogtyper. Norge har derfor verdens nordligste edellauvskoger, men disse er sterkt redusert ved at områdene er tatt i bruk til andre formål.

Skogen består i hovedsak av alm-lindeskog og gråor-askeskog med mye lønn, ask og alm i tresjiktet. Busksjiktet har i hovedsak ask, hassel og osp. Eik forekommer på grunnlendte partier, og har til dels mektige dimensjoner. Forekomsten av eik utgjør et relikt fra eldre beitehager som lå i den øvre delen av reservatet. I sammenheng med omkringliggende kulturlandskap og forekomsten av eik, har reservatet stor verdi for insekter og fugler. 

Et hogstinngrep på midten av 1970-tallet har ført til sterkere innvandring av gran. Området skjøttes med hensikt å bevare edellauvskogsamfunnene, samt å ta vare på gjenværende eiketrær.

Referanser
----------

1. ↑  (no) Smihagen naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Naturbase
 |
Under byggingen av Mjøstårnet var Moelven prosjektutvikler og underentreprenør. Selskapet leverte limtre, CLT og Trä8 gulvelementer.
**Moelven Industrier ASA** er et skandinavisk industrikonsern som eies av Glommen Mjøsen Skog SA (78,84 %), Viken Skog SA (20,80 %) og Allskog SA (0,08 %). De resterende 0,28 % eies i hovedsak av privatpersoner. Selskapet ble etablert i 1899 under navnet *Moelven Brug AS*. I 1987 ble selskapet omorganisert og Moelven Brug ble morselskap i et større konsern, Moelven Industrier AS.

Konsernet produserer og leverer bærekraftige produkter og tjenester til byggebransjen. Det inkluderer interiørprodukter, trelast til industri, limtre, byggmoduler, fleksible kontorløsninger, flis og bioenergi.  

Moelven består av 34 produksjonsselskaper fordelt på 41 produksjonssteder i Norge og Sverige. Moelven har også et større antall kontorer for marked, salg, service og montering.

Moelvens produkter og tjenester selges til kunder innenfor tre hovedsegmenter: foredlingsindustri, handel og byggevirksomhet. Moelven er derfor organisert etter disse kundegruppene, og ikke etter prosessene:

1. **Divisjon Timber**, som produserer skurlast, samt foredlede industrikomponenter.
2. **Divisjon Wood**, som utvikler og produserer et stort utvalg trebaserte bygg- og interiørprodukter med høy foredlingsgrad.
3. **Divisjon Byggsystemer**, som består av virksomhetsområdene limtre, byggmoduler og systeminnredning.

Konsernet har ca. 3200 medarbeidere og omsetter årlig for NOK 11 milliarder NOK

Referanser
----------

1. ↑   GRID-ID grid.458310.b[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Moelven Industrier – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (no) Moelven Industrier på Twitter Rediger på Wikidata

* (no) Moelven Industrier på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) Moelven Industrier på Instagram Rediger på Wikidata

* (no) Moelven Industrier på LinkedIn Rediger på Wikidata

* (no) Moelven Industrier på YouTube Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** Brønnøysundregistrene
 |
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
**Gråheia kommandoplass** var en del av planene for Kristiansand festning helt fra starten i 1891. En orografstasjon ble bygget i 1905, og en framskutt kommandoplass i 1917. Forslag om et 15 cm kanonbatteri ble lagt frem i 1921, og vedtatt av Stortinget i 1937, men våren 1940 var man ikke kommet lenger enn til begynnelsen av planarbeidet. 

Tyskerne foretok en kraftig utbygging av kommandoplassen. Denne skulle både betjene batteriet i Laksevika og være reservemulighet for ildledning av Vara-batteriet på Møvik. Senere brukte man denne bunkeren som reserveildledningssentral for hovedbatteriet på Randøya, med en reserve varslingsradar.

Gråheia var foreslått nedlagt i 1989. Så kom nye planer i 1990 om et moderne ildledningssystem, men da Randøya fort var besluttet nedlagt, fant man ingen grunn til å beholde Gråheia lenger. I 1998 forelå rapport om gjennomført riving og sikringsarbeider. Stedet har vært igjennom flere stadier med sikringsarbeider som har gjort at bunkeren tilslutt mistet sitt opprinnelige utseende.
Ekeberg gård
**Ekeberg gård** er en stor gårdseiendom i Enebakk kommune. Hovedbygningen er trolig fra 1770-årene.

Jølsen og industri
------------------

Den er kjent som et kunstnerhjem ettersom forfatteren Ragnhild Jølsen (1875–1908) ble født og vokste opp her 1875–89 og igjen bodde her fra 1897. Gårdens historie avspeiler også deler av norsk industrihistorie, ettersom forfatterens far Holm Jølsen (1833–1906) drev ulik industrivirksomhet her i årene fra 1860 til 1893. Gården kom i familien Holmsens eie i 1634, og ble solgt ut av familien i 1904 etter økonomiske vanskeligheter.

Klaveness' landsted
-------------------

Den ble i 1914 kjøpt fra Harald Jensen av skipsreder Anton Fredrik Klaveness (1874–1958) og siden vært familiens landsted. Under den andre verdenskrig holdt familien til her. I 1948 ble den, sammen med naboeiendommen Skjønhaug, overtatt av sønnen Dag Klaveness.:s.70 I 2017 står Dag Klaveness (1976–) som eier. Familiegravstedet *Thereselund* tegnet av Magnus Poulsson ble anlagt her i 1958.

I litteraturen
--------------

Huset er direkte eller indirekte skildret i flere av Jølsens bøker. I *Rikka Gan* (1903) er hovedpersonen opprørt over at *Gan gård* selges ut av slekten, i *Brukshistorier* (1907) skildres livet blant arbeidere og husmenn tilknyttet gården, og i den posthume *Etterlatte arbeider* (1908) gis et personlig portrett av moren, og av hennes rolle i husholdningen. Forfatteren Jens Bjørneboe skrev den halvt biografiske romanen *Drømmen og hjulet* (1964) om Ragnhild Jølsen, og om hennes liv på og ut fra Ekeberg. Et av maleren Erling Engers hovedverk er «Gammel gård»; her maler han tunet på den nærliggende Børter gård, med Ragnhild Jølsens gjenferd. Hun fremstilles som et symbol på bygdas kulturarv.

Musikkspillet *Fyrstikkfolket*, som er basert på Jølsens *Brukshistorier*, ble framført som friluftsteater i nærheten av Ekeberg i 2006 og 2008.

Referanser
----------

1. ↑  Ekeberg gård i Enebakk hos Store Norske Leksikon.
2. ↑  Thv. Klaveness (1951). *Sandarslekten Klaveness*. Oslo: Cammermeyer.
3. ↑  Ekeberg gård hos proff.no, sist lest 17. mars 2017.

Kilder
------

* Hilde Diesen. *Dikterhus*. Tell forlag, 1994 (*bokhylla.no – fulltekst)*
* «Forfatterinnen Ragnhild Jølsen og Østmarka» av Lise Henriksen
* Akershusmuseet: *H. Jølsens Tændstikfabrik*
* Østmarkas Venner, medlemsblad nr 4, 2008 «Ragnhild Jølsen – bohemen fra Østmarka» av Cathrine Søberg[*død lenke*]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Enebakk bygdetun** ligger i Kirkebygda i Enebakk kommune og ble åpnet i 1948. 

Bygdetunet ligger sentralt midt i Enebakk og er omgitt av kulturminner, med Enebakk kirke som et midtpunkt. Tunet består i dag av 4 hus som er flyttet hit fra andre gårder i bygda. Bygninger, inventar og redskap gir et innblikk i hvordan husliv og hverdagsliv kunne være på en middels stor gård i Enebakk på slutten av 1800-tallet.

Enebakk bygdetun eies av Enebakk kommune, men de fleste forbinder nok helst tunet med Enebakk historielag. Flere av historielagets stiftere var sterkt involvert i prosessen frem mot åpningen av tunet i 1948, og laget har alltid hatt ledervervet i det mangeårige bygdetunutvalget (1948–2003). 

Siden 1997 har Enebakk historielag hatt driftsansvaret for tunet alene, gjennom en avtale med kommunen. Det tradisjonelle bygdetunutvalget ble nedlagt i 2003, men gjenoppsto i 2006 som en egen bygdetungruppe direkte underlagt styret i Enebakk historielag. 

Enebakk historielag arrangerer omvisning på tunet fire søndager i sommerhalvåret, og det holdes Olsokgudstjeneste her årlig. Den tradisjonelle bygdedagen i Enebakk arrangeres på bygdetunet i september hvert år.

Litteratur
----------

* Welle-Strand, Erling (1916-2013) (1974). *Museums in Norway*. Oslo: Royal Ministry of Foreign Affairs. ISBN 8271770039.
**Sør-Koreas arbeiderparti** (hangul: 남조선로동당, hanja: 南朝鮮勞動黨) var et kommunistisk politisk parti i Sør-Korea.

Partiet ble stiftet den 23. november 1946 ved sammenslåingen av Sør-Koreas kommunistparti, Sør-Koreas nye folkeparti og deler av Koreas folkeparti. Det nye partiet ble forbudt av de amerikanske okkupasjonsmyndighetene, men organiserte et nettverk av lokale partigrupper med tilsammen 360 000 medlemmer. Pak Hon-yong, tidligere formann i Sør-Koreas kommunistparti, ble Sør-Koreas arbeiderpartis formann. Partiet var imot opprettelsen av Republikken Korea (Sør-Korea). Kommunistene i Sør-Korea ble forfulgt under Syngman Rhees styre, og store deler av partiledelsen flyttet etterhvert til Pyongyang i Nord-Korea.

Den 30. juni 1949 ble Sør-Koreas arbeideparti slått sammen med Nord-Koreas arbeiderparti til Koreas arbeiderparti, hvor Kim Il-sung og Pak Hon-yong ble henholdsvis formann og viseformann. Pak Hon-yong og andre fra ledelsen i Sør-Koreas arbeiderparti i Nord-Korea ble senere drept.

Referanser
----------

1. ↑  Chong-sik Lee (1963). «Politics in North Korea: Pre-Korean War Stage». *The China Quarterly* (26): 3–16.
2. ↑  Millett, Allan (1995). «Understanding Is Better Than Remembering: The Korean War, 1945-1954». *The Dwight D. Eisenhower Lectures in War & Peace* (7).

  

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** NKC **·** NKC **·** NKC **·** NKC
 |
Gamle Holstad skole står i dag på Follo museum. Foto: Ståle Johnsen 
**Follo museum** er regionmuseum for Follo-kommunene. Museet er en del av museumssammenslutningen MiA - Museene i Akershus. Follo museum har tre avdelinger - Det opprinnelige Follo museum på Seiersten ved Drøbak, Roald Amundsens hjem Uranienborg (museum) på Svartskog og Son kystkultursenter i sentrum av Son. 

Follo museum på Seiersten er et friluftsmuseum med flere eldre bygninger fra folloregionen, bl.a. et gårdstun med driftsbygning fra Skoklefall på Nesodden, våningshus fra Børsum i Ås og bryggerhus fra Skjellerud i Frogn. Langs "landeveien" på museet ligger også gamle Holstad skole (fra 1869) og skysstasjonen Korsegården fra 1700-tallet. Friluftsmuseet ligger i et attraktivt rekreasjonsområde med Seiersten skanse (en del av forsvarsanlegget Oscarsborg festning), Ullerudtjernet og Drøbak Golfklubb.

På Seiersten ligger også Follo museums utstillingsbygg med kafé, museumsbutikk, administrasjon og magasiner. Utstillingene har fokus på folloregionens kulturhistorie, og museet har omfangsrike gjenstandssamlinger og arkiver.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
MiA – Museene i Akershus |
| --- |
| 
* Asker Museum
* Aurskog-Høland bygdetun
* Avistegnernes hus
* Eidsvoll museum
* Fetsund Lenser
* Follo museum
* Gamle Hvam Museum
* Hurdal Historielags Samlinger
* Linderud gård
* Lommedalsbanen
* Lørenskog Bygdemuseum
* Nes samlinger
* Oslofjordmuseet
* Rælingen Bygdetun
* Skedsmo Bygdetun
* Museumsfabrikken Strømmen
* Ullensaker museum
* Urskog–Hølandsbanen

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** VIAF **·** KulturNav
 |
Furua er et av husa på Ullensaker museum.
**Ullensaker museum** ligger på Gardermoen. Museet holder til ved en av Norges eldste ekserserplasser, Lilleplassen, som ble anlagt i 1740. Området innhar en sentral rolle i norsk militærhistorie, noe som avspeiles i bygningene fra den gamle militærleiren som er blitt bevart. Tunet består av flere verneverdige bygninger: Kornmaga­sinet, Depot 148, Telthuset, Østerrikegata 13, Ballonghuset, Rawindhuset, Posthuset og Furua. Museet åpnet i juni 2005.

Ullensaker museum forvalter gjenstandssamlingen til Ullensaker bygdesamling. Museet har fokus på temaene samferdselshistorie, militærhistorie og lokalhistorie. Da arbeides med å bygge opp et dokumentasjonssenter.

Utbyg­gingen av hovedflyplassen markerte slutten på en 250 år lang militær aktivitet på Gardermoen, og historien knyttet til utviklingen av hovedflyplassen er et annet av museets ansvarsområder.

Eksterne lenker
---------------

* Ullensaker museums hjemmesider Arkivert 11. desember 2013 hos Wayback Machine.

| * v
* d
* r
MiA – Museene i Akershus |
| --- |
| 
* Asker Museum
* Aurskog-Høland bygdetun
* Avistegnernes hus
* Eidsvoll museum
* Fetsund Lenser
* Follo museum
* Gamle Hvam Museum
* Hurdal Historielags Samlinger
* Linderud gård
* Lommedalsbanen
* Lørenskog Bygdemuseum
* Nes samlinger
* Oslofjordmuseet
* Rælingen Bygdetun
* Skedsmo Bygdetun
* Museumsfabrikken Strømmen
* Ullensaker museum
* Urskog–Hølandsbanen

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Adolf Monsen** (født 1878 på Hommersåk i Sandnes Kommune, død i 1945 i Logansport, Indiana.) var en norsk-amerikansk oppfinner og motormann som satte sitt tydelige preg på bilindustriens tidlige dager. Oppvokst i den idylliske bygda Hommersåk, utviklet Monsen tidlig en fascinasjon for teknologi og hastighetsløp som senere skulle føre ham til suksess og anerkjennelse i Amerikas pulserende industrielle miljø. Hans bemerkelsesverdige karriere strakte seg fra produksjonen av banebrytende racersykler til grunnleggelsen av ReVere-bilene, og gjorde ham til en sentral figur i utviklingen av tidlig 1900-talls bilteknologi.

Adolf var sønn av Rakel og Mons Monsen, og vokste opp i HommersåkVågen.
Rakel Monsen, Adolfs mor, var en driftig kvinne som startet handel i huset sitt, i Vågen, i 1878. Familien levde i nært samfunn med møllen i vågen i Hommersåk, et område som på den tiden hadde en viktig plass i lokalsamfunnet.
Rakel giftet seg med Mons Monsen, en mann involvert i arbeid og fiske nedi Vågen.

Emigrasjon til Amerika
----------------------

Livet tok en tragisk vending for familien Monsen da de mistet et av barna, og i 1890 døde faren Mons.
Etter disse tapene tok Rakel en dristig beslutning og reiste med sine fire gjenværende barn, Kasper, Adolf, Johanne, og Mons, til Amerika for å søke lykken.
Familien slo seg ned i Chicago, hvor Rakel etablerte et pensjonat med tilhørende restaurant på Wentworth Avenue.

Tidlig Karriere og Interesser
-----------------------------

Adolf Monsen viste seg tidlig å være en allsidig og kreativ person.
Han markerte seg i hastighetsløp på sykkel og ble en gullvinner før århundret var omme.
Han gjorde seg bemerket som produsent av den letteste racersykkelen i verden.

Overgang til Biler og Fabrikasjon
---------------------------------

Adolf begynte deretter å eksperimentere med små biler drevet av dampmaskiner.
Etter utfordrende erfaringer og nær-ulykker, skiftet han fokus til bensindrevne motorer.
I 1908 bygde han en fabrikk for å produsere kjøretøy, inkludert "The Monsen Roadster" og lastebiler.

Fra Monsen til ReVere
---------------------

Monsens biler var av høy kvalitet, men ble aldri en kommersiell suksess.
Han produserte biler under agentur for selskaper som "Marion" og "Bergdorf".
Etter "Bergdorf"s konkurs lanserte han sin egen bil under navnet "ReVere" i 1919.

Suksess og Nedgang av ReVere
----------------------------

Produksjonen av "ReVere" ble en suksess, med internasjonal etterspørsel og spesialbestillinger fra kong Alfonso XIII og det britiske kongehuset.
Gleden var kortvarig, og i årene som fulgte, falt bestillingene dramatisk. Selskapet ble erklært konkurs i 1922.
Adolf forsøkte å gjenopplive virksomheten noen år senere, men lyktes ikke fullt ut. Han produserte reservedeler til tidligere modeller av ReVere.

Senere Liv og Arv
-----------------

Adolf Monsen døde i 1945 i Logansport, Indiana, etter å ha etterlatt seg et viktig bidrag til bilindustrien gjennom sitt innovative arbeid og kreative pågangsmot.

kilder
------

-Artikler i aviser hos Newspapers.com/

- Hans Gangstø, "Fra Hommersåk til Chicago," magasinet "SYDVESTEN" utgave nr. 1, 2000, Rogaland Historielag
Promilletester
**Alkoholpromille** betegner mengden av alkohol et menneske har i blodet, oppgitt i promille (‰). 1,0 promille betyr således at det finnes 1 gram alkohol i 1 kilo blod.

I tilfeller hvor det er mistanke om «promillekjøring», eller føring av motorvogn i alkoholpåvirket tilstand, er dette relevant.
I Norge er den øvre lovlige grense for alkoholpromille ved føring av trafikalt kjøretøy (bil, motorsykkel, moped osv.) 0,2 ‰, og for fritidsbåt under 15 meter er den 0,8 ‰. For skip og båter over 15 meter er grensen 0,2 ‰.

Et gjennomsnittlig menneske føler seg påvirket av alkohol når alkoholpromillen overskrider 0,5. Når den kommer over 0,8, vil en føle seg beruset, og når den kommer over 1,5 mister en både kritisk tenkning og handlingsevne. Ved alkoholpromille rundt 3 kan hjernens pustesenter slutte å fungere, og død kan inntreffe.

Referanser
----------

1. 1 2  «Virkning av alkohol i kroppen». Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet. Arkivert fra originalen 18. juli 2014. Besøkt 26. juli 2014.
2. ↑  «Vegtrafikkloven § 22». Lovdata. Besøkt 26. juli 2014.
3. ↑  «Småbåtloven § 33». Lovdata. Besøkt 26. juli 2014.
4. ↑  «Temahefte 3: Rett og vett på sjøen» (PDF). Sjøfartsdirektoratet. Arkivert fra originalen (PDF) 9. august 2014. Besøkt 26. juli 2014.

Se også
-------

* Kjøring i påvirket tilstand
* Alkoholenhet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**Frambu** er et landsdekkende kompetansesenter for sjeldne diagnoser. Det er et statlig finansiert supplement til det ordinære hjelpeapparatet og en møteplass for familier og fagpersoner, og er et tilbud både til voksne og barn. Frambu ligger på Siggerud like øst for Oslo og har ca 80 ansatte.

Mål
---

Frambu skal samle, utvikle og spre kunnskap om sjeldne diagnoser til personer med aktuelle diagnoser, pårørende og fagmiljøer slik at barn, unge og voksne med nedsatt funksjonsevne kan leve mest mulig i tråd med egne forutsetninger, ønsker og behov.

Kommunikasjons- og dokumentasjonsarbeid
---------------------------------------

Å ha tilgjengelig, relevant og kvalitetssikret informasjon om de sjeldne funksjonshemningene er høyt prioritert på Frambu. Alle kan henvende seg til Frambu via e-post, telefon eller chat for å få informasjon om diagnosene Frambu gir et tilbud til.

Senteret deler diagnose- og temainformasjon på sine nettsider, i sosiale medier, i informasjonsmateriell og i artikler. Fagbiblioteket på Frambu kan gi veiledning om relevant litteratur om diagnosene senteret jobber med.

Forskning og utviklingsarbeid
-----------------------------

Frambu kartlegger, samler og systematiserer kunnskap og erfaringer både fra praksisfeltet og fra Frambus virksomhet gjennom forskning og utviklingsarbeid. I tillegg til drive egne forskningsprosjekter, deltar senteret også i andres forskning. Utviklingsarbeidet på Frambu har som mål å styrke kunnskapen om diagnosene senteret arbeider med og om hvordan det er å leve med en sjelden tilstand. i arbeidet samarbeider Frambu med en rekke kompetanse- og utdanningsmiljøer i Norge og andre land.

Kurs og leirer
--------------

Frambu arrangerer gratis kurs for personer med diagnose og familiene deres. Kursene tar utgangspunkt i enkeltdiagnoser, diagnosegrupper og diagnoseovergripende tema og planlegges i nært samarbeid med respektive brukerorganisasjoner. For barn og unge med sjeldne diagnoser arrangeres det hver sommer leirer. I forlengelsen av kurs og leirer kan det også gis støtte til nettverksbygging i deltakernes lokalsamfunn ved at personer fra Frambu deltar på møter, konferanser og seminarer.

Sjeldne diagnoser
-----------------

En diagnose defineres i Norge som sjelden når det er færre enn 2700 som har den (ny definisjon fra sommeren 2019, frem til dette var tallet færre enn 500). Frambu gir tilbud til over 400 ulike diagnoser og diagnosegrupper.

Eksterne lenker
---------------

* Frambus hjemmeside
* Oversikt over diagnoser som får tilbud fra Frambu
* Helsenorge om sjeldne diagnoser
**Tryggve Aakervik** (1893–1951) var en norsk anarkist og syndikalist. Aakervik og den senere formann for pølsemakerne, Ola Storaa, sto i spissen for *Trondhjems ungsocialistiske klub* (Revolt). Her var han med å starte det ungsosialistiske bladet *Revolt* i 1914. Han var redaktør 1918-21 og ble stadig dømt og fengslet.

I 1918 var Aakervik formann i Norges Ungsocialistiske Forbund.

*Spitsbergen syndikalistiske federation* (SSF) ble stiftet 16. juni 1917 med 100 medlemmer. Et fast kontor ble etablert i Tromsø med Aakervik som fastlønnet sekretær.

I 1920-årene var Aakervik agitator for Norges Ungsocialistiske Forbund/Norges Sosial-Anarkistiske Forbund, så vel som for Norsk Syndikalistisk Føderasjon (NSF). Han ble medlem av NSF allerede fra stiftelsen i 1916.

Aakervik var medlem av Oslo Stein-, Jord- og Sementarbeideres forening. Han tapte formannsvalget i foreningen i 1924.

Tryggve Aakervik gikk over til Arbeiderpartiet i 1928, og ble ansatt i *Arbeiderbladet*. Han skrev ofte under pseudonymet Robert Rein.

I 1935/1936 var Aakervik formann i Oslo Fritenkerforening.

Tryggve Aakervik har et privatarkiv på Arbeiderbevegelsens arkiv og bibliotek (ARK-nr.1028), hvor bla.a. hans fengselsdagbok finnes. Der finnes også et utklippsarkiv.

Referanser
----------

1. ↑   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no, oppført som Trygve Aakervik[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Dagsavisen, utgitt 17. september 1951[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Dagsavisen, type referanse dødsannonse, utgitt 18. september 1951[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Om Aakervik, Trygve, fra Arkivportalen

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister
 |
**Diamminae** er en underfamilie av stilkvepser. Larvene snylter på jordsirisser. Gruppen omfatter bare én art fra Australia, *Diamma bicolor*.

Utseende
--------

Middelsstore (15-25 millimeter), avlange vepser. Det er stor utseendemessig forskjell mellom kjønnene. Hunnene er større (ca. 25 millimeter) og vingeløse, hannene er betydelig mindre (ca. 15 millimeter) med vinger. Det er et svært uvanlig trekk for Thynnidae at hunnene er større enn hannene. Denne arten er slående farget: kroppen er metallisk blå, antennene og de korte beina skarpt røde.

Levevis
-------

Disse artene er parasitoider som stort sett snylter på jordsirisser (Gryllotalpidae) som har larver i jorden. Hunnen graver seg ned til byttet, lammer det med et stikk og legger et egg på det. Vepselarven utvikler seg så på den paralyserte larven. Hunnene har giftbrodd og de denne arten kan gi smertefulle stikk som i verste fall kan medføre fare for anafylaktisk sjokk hos mennesker.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i det sørøstlige Australia (Tasmania, Victoria og New South Wales).

Systematisk inndeling
---------------------

**Treliste**
* Ordenen vepser (vepser, humler, bier og maur) (Hymenoptera)
	+ Underordenen stilkvepser (Apocrita)
		- delgruppe broddvepser (Aculeata)
			* Overfamilien Thynnoidea
				+ Familien Thynnidae
					- Underfamilien **Diamminae** - bare én kjent art:
						* *Diamma bicolor* Westwood, 1835

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Diamminae* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Diamma bicolor* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Diamma bicolor* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* Atlas of Living Australia - Diamminae
**Helleristningene på Dalbo**, Bærum kommune, er det største helleristningsfeltet i Akershus. De første av ristningene ble oppdaget sent på 1950-tallet, men flere er kommet til opp gjennom årene, og det er ikke umulig at det kan ligge flere ukjente felt i området.

På slutten av 1980-tallet ble helleristningene gjennomgått og beskrevet av Einar Østmo, som kunne fastslå at det dreier seg om i alt 83 figurer fordelt på ett større og sju mindre felt rundt tunet på Dalbo. Det største, Dalbo I, inneholder 37 figurer. Samtlige går inn i den tradisjonen som kalles jordbruksristninger, og som skriver seg fra bronsealderen. Motivene domineres av skipsristninger, skålgroper, enkelte fotsåler og ett enkelt solkors samt en del mer ubestemmelige figurer. Feltene er skiltet av Akershus fylkeskommune.

Litteratur
----------

Einar Østmo: Helleristninger av sørskandinaviske former på det indre Østlandet. *Universitetets Oldsaksamlings Skrifter. Ny rekke nr. 12.* Oslo 1990

Eksterne lenker
---------------

* (no) «Helleristningene på Dalbo». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* (no) «Helleristningene på Dalbo». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
* (no) «Helleristningene på Dalbo». *Kulturminnesøk*. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
**Lensebåten** går også under navnene "Skørebåt", og er en båttype fra nedre Glommavassdraget.

Lensebåten er forbundet med båtbyggeren Jens Fredriksen Skår, men kan ha sine aner fra Skår sin kontakt med båtbygger Rasmus Hansen som lagde båter til lensa på Hvitsten, men kan også ha aner fra Nersetterbåten i Drammensvassdraget.

Båten er bygget med spisse stevner og brede bord, noe som ga færre bord og dermed færre omlegg og lavere vekt. Til oppstiving av båten brukte han grodde emner, det vil si krokete greiner og røtter av eik og furu.

Skår var ansatt som tømmerfløter og arbeidet i elven, han begynte å bygge robåter på Baadstangen, i Tune, i ca. 1860. Båtene ble bruk under fløtingen av tømmer i Nes, Glennetangen og Eidet lenser fram til nedleggelsen av fløtingen i Nedre Glomma i 1980 årene. Jens Fredriksen flyttet båtbyggeriet til Skår i Skiptvet, og tok etternavnet Skår, slik skikken var den gang.

En av sønnene tok over produksjonen, og båtproduksjonen fortsatte til den dukket under for plastbåtenes inntog.

Lensebåter finner man i dag ved Fetsund Lenser.

Referanser
----------

1. ↑  «TUNE HISTORIELAG | Båtbygging langs Tunes vassdrag». *TUNE HISTORIELAG*. Besøkt 23. januar 2021.
2. ↑  «VELKOMMEN TIL ODDVAR PINÅS SIN HJEMMESIDE ~». *VELKOMMEN TIL ODDVAR PINÅS SIN HJEMMESIDE*. Arkivert fra originalen 25. januar 2021. Besøkt 23. januar 2021.
**Bjørnemyr skole** er en barneskole i Nesodden kommune i Akershus, beliggende på Bjørnemyr i tettstedet Nesoddtangen. På skolen går det rundt 230 elever fordelt på 7 trinn og rundt 15 klasser.

Opprinnelig var det bare 4 trinn på skolen, men takket være stor innflytelse i lokale media fikk skolen tak i nok penger til å bygge ut til en full syv trinns barneskole, som da sto ferdig til skoleåret 2003. De første elevene til å begynne på 6. og 7. trinn ved skolen var elever født i 1991, som året før hadde gått 5. trinn på Fjellstrand skole.

Skolen har en egen avdeling tilpasset funksjonshemmede barn i grunnskolealderen, kjent som *Lillebjørn*. Her går det barn fra hele Nesodden kommune. I tillegg har skolen også opprettet sitt eget elevråd, og elevene er representert av foreldrene gjennom både FAU og SU.

Referanser
----------

1. ↑  «Bjørnemyr skole - Skolen vår» **(norsk)**. Nesodden kommune. 7. desember 2015. Arkivert fra originalen 28. januar 2016. Besøkt 28. januar 2016.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Langhus videregående skole** var en vedtatt videregående skole beliggende på Langhus i tidligere Ski kommune. Skolen ble vedtatt bygget av fylkesutvalget i tidligere Akershus fylkeskommune i 2001, men skrinlagt i 2005.

Den nye skolen skulle ha en kapasitet på 800 elever, og stå ferdig til skolestart høsten 2006.  Fra fylkeshold var skolen på Langhus beregnet å kose rundt 300 millioner kroner etter datidens prisnivå. Den tiltenkte tomten, tilbudt av tidligere Ski kommune, lå vest for Vevelstadveien, omtrent en kilometer nord for Vevelstad stasjon.

Den økonomiske situasjonen i fylket viste derimot at det ikke fantes økonomisk rom til å bygge en ny skole på Langhus i den daværende økonomiplanperioden. Høsten 2005 satt derfor fylkestinget ned foten for ny videregående skole på Langhus, og prosjektet ble skrinlagt.

Nedleggelse av Drømtorp vgs
---------------------------

At det ikke fortsetter å være skole på Drømtorp, men at denne integreres i den nye skolen på Langhus var en forutsetning for byggingen av skolen. Fylkestinget la stor vekt på at en ny videregående skole på Langhus ikke vil øke kapasiteten nevneverdig fordi videre drift av Drømtorp videregående skole i så fall hadde blitt lagt ned. Samtidig var det et ønske å utvide Oppegård videregående skole, men fylkesrådmannen mente det blir svært kostbart å utvide og rehabilitere på Oppegård. I stedet ville han overføre de 100 nye elevplassene til skolen på Langhus.

Som en del av skrinleggelsen av Langhus vgs, ble det lagt stor vekt på at en modernisering av Drømtorp blir langt billigere enn å bygge nytt på Langhus.

Referanser
----------

1. ↑  JOHANSEN, CARINE (7. juni 2001). «Ny Langhus-skole vedtatt». *Østlandets Blad* **(norsk)**. Besøkt 18. mars 2021.
2. ↑  NYLAND, ANDERS (17. mai 2001). «Ja til Langhus - nei til Oppegård». *Østlandets Blad* **(norsk)**. Besøkt 18. mars 2021.
3. ↑  SANDNESS (FOTO), HENNING A. JØNHOLDT BJØRN V. (9. februar 2001). «Ny videregående skole på Langhus». *Østlandets Blad* **(norsk)**. Besøkt 18. mars 2021.
4. 1 2  «Ingen ny skole på Langhus». *Østlandets Blad* **(norsk)**. 17. juni 2005. Besøkt 18. mars 2021.
5. ↑  NYLAND, ANDERS (17. mai 2001). «Ja til Langhus - nei til Oppegård». *Østlandets Blad* **(norsk)**. Besøkt 18. mars 2021.
**Befalsskolen for kavaleriet (BSK)** ble opprettet i 1818, og utdannet befal til kavaleriet. Befalsskolen het først **Underoffisersskolen for kavaleriet**, og har også i en periode hett «Skoleeskadronen».

Kong Harald V (da prins Harald) var elev ved BSK fra januar 1956 til desember samme år. 

Skolen holdt til i egen bygning i Myntgtata 2 til 9. april 1940.
Under felttoget i Norge i 1940 satte skolen opp en eskadron til hest under kommando av skolesjefen Harald Broch, og ble tilsluttet gruppen Mork. Eskadronen deltok under kampene på Ringerike. Skolen ble gjenopprettet på Trandum i 1945.

I 1997 Flyttet Befalsskolen for kavaleriet fra Trandum leir til Rena leir.

BSK var en del av Søndenfjeldske dragonregiment fra 1987 til 2002.

Siste kull fra ble uteksaminert våren 2002. Da ble Befalsskolen for kavaleriet slått sammen med Befalsskolen for feltartilleriet til Befalsskolen for Hærens kampvåpen. Denne skolen eksisterte frem til Hærens befalsskole ble etablert i 2005, som samlet alle Hærens befalsskoler.

Linjer
------

* Oppklaringslinjen
* Stormerlinjen
* Stridsvognlinjen
* Panservernlinjen

Litteratur
----------

* Harald Broch: Kavaleriets skole- og garnisonsavdeling 1796-1940, Oslo 1956
**Bekkestua skole** Bekkestua skole er en av Bærums største ungdomsskoler med omtrent 580  elever fordelt på seks til sju paralleller på hvert trinn. Skolen ligger i naturskjønne omgivelser med kort avstand til offentlig transport (T-bane og buss ved Bekkestua stasjon). Nærmeste nabo er Nadderud stadion og Nadderudhallen som fungerer som gymsal for skolens elever.

Skolen har partnerskap med Institutt for Lærerutdanning og Skoleforskning (ILS) ved Universitetet i Oslo, og mottar hvert år flere studenter som har sin praksis på Bekkestua skole.

Bekkestua skole ble bygget som Bærums første ungdomsskole i 1967, og tok i mot sine første elever høsten 1968, men gjennomgikk en stor forvandling da den ble pusset opp skoleåret 2011-2012 og nå siste kapasitetsutbygging som stod ferdig desember 2021.

Trinnene har hver sin etasje av skolen, og hvert klasserom har (med få unntak) tilstøtende grupperom på halv klasseromsstørrelse. Alle klasserom er utstyrt med AppleTV koblet til skjerm og det er åpent trådløst nett tilgjengelig. I vrimlearealene har elevene tilgang til bordtennisbord, airhockey, fussball, gitarer og spillkort, og bibiiotek og kantine er åpen hver dag. "Spansketrappen" i mellombygget har plass til rundt 250 personer, i tillegg har vi auditorium og Multisal.

Bekkestua skole finner du også på instagram

Skolens pedagogiske plattform

Eksterne lenker
---------------

* Hjemmeside

| * v
* d
* r
Offentlige grunnskoler i Bærum |
| --- |
| Barneskoler: | 
* Anna Krefting
* Bekkestua
* Blommenholm
* Bryn og Hammerbakken
* Eikeli
* Eiksmarka
* Emma Hjorth
* Evje
* Grav
* Gullhaug
* Haslum
* Hosle
* Høvik
* Høvik Verk
* Jar
* Jong
* Levre
* Lommedalen
* Lysaker
* Løkeberg
* Oksenøya
* Rykkinn
* Skui
* Snarøya
* Stabekk
* Storøya
* Tanum

 |  |
| Ungdomsskoler: | 
* Bekkestua
* Bjørnegård
* Eineåsen
* Gjettum
* Hauger
* Hosletoppen
* Hundsund
* Mølladammen
* Ramstad
* Ringstabekk
* Vøyenenga
* Østerås

 |
| Spesialskoler: | 
* Glassverket
* Haug
* Sandviksbukta
* Skarva
* Solberg

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Sentermenigheten** er en pinsekarismatisk menighet i Asker som ble plantet i 1994. Menigheten har vært tilsluttet den norske pinsebevegelsen siden januar 2014 og nettverket Livets Ord Family siden 2019.

Sentermenigheten er en flergenerasjonsmenighet bestående av mennesker i alle aldre og fra forskjellige kulturer. Menigheten hadde 122 tilskuddstellende medlemmer i 2022.

Menigheten holder til i Solbråveien 49 ved E-18, rett vest for Asker sentrum. Menighetssenteret inneholder hovedsal med plass til 600-700 mennesker, kafeteria med storkjøkken, undervisnings- og grupperom i forskjellige størrelser og kontoravdeling. Gudstjenester arrangeres søndager kl. 11:00, og parallelt med gudstjenesten holdes søndagsskole.

Sentermenigheten driver misjonsarbeid i flere land, og et større bistandsarbeid gjennom Skap en forandring, som ble etablert i 2002.

I 2005 fortalte tidligere medlemmer av menigheten om «åndelige og psykiske overgrep» og streng kontroll av medlemmenes livsførsel. Dette ble den gang avvist av ledelsen i menigheten. I 2016 bad ledelsen om unnskyldning for overgrepene.

Referanser
----------

1. 1 2  «40 eks-medlemmer anklager Sentermenigheten for overgrep»[*død lenke*], Asker og Bærum Budstikke, 3. juni 2016
2. ↑  Sentermenigheten. «Om oss: Vår historie». Besøkt 12. april 2020.
3. ↑  Regjeringen (13. mai 2022). «Antall tilskuddstellende medlemmer i tros- og livssynssamfunn i 2022» (PDF). regjeringen.no. Besøkt 11. mars 2023.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Sentermenigheten på Twitter Rediger på Wikidata

* Sentermenigheten på Facebook Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Bergh-Berskog gård** er en lystgård på Åssiden i Drammen. Den fredete hovedbygningen ble oppført i 1801 for kjøpmann Hans Kirkegaard og er den eneste gjenværende bygningen på eiendommen. Tidligere var tunet omgitt av en stor hage med frukttrær og store løvtrær, men mesteparten av jord og skog har nå blitt lagt ut til boliger og industri. Tidligere har tunet hatt en hesteskoform med åpning mot nord, og hovedbygningen mot sør. I øst var det en sidebygning, som tidlig ble tatt ned. I vest var det en sidebygning i tømmer-panel med bryggerhus og drengestue, sammenbygd med en driftsbygning, som inneholdt fjøs i naturstein. Disse bygningene brant i 2001. Gården var fra 1823 til 1857 eid av Paul og Hans R. Bergh. 28. november 2012 fikk gården drammenhistorielags kulturminneskilt, 1. februar 1923 ble den fredet. Tidligere lå adkomsten til tunet øst for hovedbygningen, men er nå på vestsiden. KulturminneId: 86456 Stedsnummer: 143585

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 9. februar 2022. Besøkt 9. februar 2022.
3. ↑
4. ↑

Kilder
------

* byleksikon.drmk.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Drammen byleksikon **·** Riksantikvaren kulturminne **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Omanbukta
Satellittbilde av Persiabukta (venstre) og Omanbukta (høyre), skilt av Hormuzstredet.
**Omanbukta** (arabisk خليج عُمان, *Ḫalīdj ʾUmān* eller خليج مکران, *Ḫalīdj Makrān*; persisk دریای عمان *Daryā-ye Ommān*, دریای مکران *Daryā-ye Makrān* eller دریای پارس *Daryā-ye Pārs*) er ei havbukt (egentlig et sund) mellom Det arabiske havet og Persiabukta, som det grenser til gjennom Hormuzsundet. Bukta ligger med landene Oman og De forente arabiske emirater i sør og Iran og Pakistan i nord. Innerst i Omanbukta danner Hormuzstredet innløpet til Persiabukta.

Omfang
------

Den internasjonale hydrografiske organisasjon definerer grensene til Omanbukta som følgende:

* *I nordvest.* Ei linje fra Ràs Limah (25°57'N) ved kysten av Arabia og Ràs al Kuh (25°48'N) på kysten av Iran.
* *I sørøst.* Den nordlige grensa til Arabiahavet. Ei linje fra Ràs al Hadd, østpunktet i Arabia (22°32'N) og Ràs Jiyùni (61°43'E) på kysten av Pakistan.

* Omanbukta ved Muskat i Oman.Omanbukta ved Muskat i Oman.
* Havna i Gwadar i Pakistan med utsyn over Omanbukta.Havna i Gwadar i Pakistan med utsyn over Omanbukta.
* Et amerikansk marineskip seiler gjennom bukta.Et amerikansk marineskip seiler gjennom bukta.

Referanser
----------

1. ↑  «Limits of Oceans and Seas, 3rd edition» Arkivert 8. oktober 2011 hos Wayback Machine. (PDF), International Hydrographic Organization. 1953

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Øvre Rendal kirke
**Rendalen prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Nord-Østerdal prosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Rendalen kommune i Hedmark fylke, og hovedkirken var Øvre Rendal kirke.

Rendalens prestegjeld og dets sogn er nå en del av Rendalen kirkelige fellesråd underlagt Nord-Østerdal prosti.

Historikk
---------

*Hreinudal sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Rendalen antas å være lagt under Åmot i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.

Ved kgl.res. av 6. oktober 1741 ble Aamodt prestegjeld delt i to, ved at Rendalen ble fradelt som eget sognekall. Rendalen skulle bestå av Øvre og Ytre Rendal annekssogn.

Rendalen prestegjeld dannet grunnlaget for Rendalen formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Ved kgl.res. av 3. mars 1910 ble Engerdal prestegjeld opprettet av de områder fra Trysil, Rendalen, Tolgen og Røros prestegjeld, gjeldende fra 1. januar 1911, og skulle betjenes av hjelpepresten for "Østerdalens nordlige fjelddistrikter".

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Øvre Rendal
* Ytre Rendal
* Hanestad
* Sjøli

Referanser
----------

1. ↑  Rygh, O. (Oluf) (1900). *Norske Gaardnavne*. Kristiania: Fabritius. s. 306.
2. ↑  Dietrichson, L. (Lorentz) (1888). *Sammenlignende Fortegnelse over Norges Kirkebygninger i Middelalderen og Nutiden*. Malling. s. 36.
3. ↑  Hole, Ivar (1950). *Hosanger kyrkje og Hosanger prestegjeld gjennom 200 år*. s. 18-19.
4. 1 2  Prestegjeld og sogn i Hedmark, arkivverket.no
5. ↑  *Kommune- og fylkesinndelingen i et Norge i forandring*. no#: Statens forvaltningstjeneste, Seksjon Statens trykking. 1992. s. 364-70. ISBN 8258302612.
6. ↑  Endringer i gravferdsloven og kirkeloven - Rundskriv 20.12.2011. regjeringen.no
7. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
**Kristen videregående skole Bygland**, **KVS-Bygland**, er en privat videregående internatskole i Bygland, Setesdal, etablert i 2002 og eid av Indremisjonsforbundet.

Skolen ble etablert i 1916 og har i årenes løp vært husmorskole, landbruksskole og skogskole under navnet Bygland skogskule. Skogskolen var en av flere fylkeskommunale skogskoler som utelukkende utdannet skogsarbeidere. Stadig synkende elevtilgang gjorde at skogskolen i 2000 måtte legge ned og skolelokalene stod uten aktivitet et par år før Indremisjonen i 2002 takka ja til et tilbud om å overta eiendommene mot å sørge for fortsatt skoledrift på Bygland. I starten ble skolen drevet under KVS-Lyngdal, men tok etter kort tid over driften selv.

Det første året hadde skolen 28 elever, men elevtallet har steget til 79 elever i 2010 med en stab på 21 ansatte. Ansatte ved skolen må bekjenne seg kristen tro og delta i det sosialpedagogiske arbeidet på skolen. Skoledagene starter gjerne med en kort andakt.

Tilbud
------

* Byggfag
* Naturbruk
* Idrettsfag

Plassering
----------

Skolen ligger på Åkhus på østsiden av Byglandsfjorden, ved veien mot Jordalsbø og Skreland i tettstedet Bygland.

Kilder
------

* Skolens hjemmeside
* Artikkel om skolen på Setesdalswiki

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) KVS Bygland på Facebook Rediger på Wikidata

* (no) KVS Bygland på Instagram Rediger på Wikidata

* (no) KVS Bygland på YouTube Rediger på Wikidata

| * v
* d
* r
Videregående skoler i Agder |
| --- |
| Videregående skoler: | Akademiet  **·** Arendal  **·** Byremo  **·** Dahlske  **·** Eilert Sundt  **·** Drottningborg  **·** Flekkefjord  **·** KKG  **·** Kvadraturen  **·** KV Vennesla  **·** KVS Bygland  **·** KVS Lyngdal  **·** Lillesand  **·** Mandal  **·** Risør  **·** Sam Eyde  **·** Setesdal  **·** Sirdal  **·** Søgne  **·** Tangen  **·** Tvedestrand  **·** Vennesla  **·** Vågsbygd  **·** Øvrebø |  |
| Tidligere videregående skoler: | Blakstad  **·** Hornnes  **·** Hovden  **·** Lister  **·** Valle  **·** Strømsbu |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister **·** Brønnøysundregistrene
 |



1. ↑   kff.no[Hentet fra Wikidata]