recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
«Halifax» har flere betydninger.

**Halifax** er en kirkeby (*minster town*) i administrativte distriktet og status som *metropolitan borough* Calderdale i West Yorkshire i det nordlige England. Den vokste fram som et sentrum for ullproduksjon fra 1400-tallet. Byen er administrasjonssenter for den nevnte enhetlige myndigheten Calderdale. Byen har en befolkning på 88 134 innbyggere i henhold til folketellingen i 2011, og har således hatt en negativ vekst fra 91 069 innbyggere i 1991.

Navnet sies å være en forvanskning av gammelengelske ord for *holy* (*hellig*) og *face* (*ansikt*), en referanse til en legende om at Johannes Døperen ble gravlagt der. Legenden oppsto i middelalderen, og ble så viktig for byen av byvåpenet har et bilde av helgenen. Sognekirken, som ble reist på 1100-tallet, er viet til Johannes Døperen.

Beskrivelse
-----------

Halifax Piece Hall var en markedshall hvor stykker av ullstoff ble solgt. Den ble åpnet 1. januar 1779, og var bare åpen to timer i uken, på lørdag morgen. I den korte perioden var det hektisk aktivitet i de 315 rommene som ble leiet av handelsmenn. Etter mekaniseringen av ullindustrien ble hallen omgjort til et offentlig marked, noe den fortsatt brukes som. Tidligere lå Calderdale industrimuseum i hallen, men det har blitt nedlagt.

Rådhuset ble bygget i 1863 av Charles Barry, som også sto bak den moderne utformingen av Parlamentsbygningene i London. Wainhouse Tower fra 1871 er en underlig fabrikkpipe, bygget som en kuriositet for en tøyfargefabrikk som aldri ble tatt i bruk. Den har en indre vindeltrapp som leder opp til en observasjonsplattform med utsikt over byen.

Halifax var beryktet for *Halifax gibbet*, en tidlig form for giljotin som ble brukt til å halshugge forbrytere. Den ble sist brukt i 1650, og er altså langt eldre enn den mer kjente franske halshuggingsmaskinen. En kopi har blitt satt opp i Gibbet Street, der originalen engang sto. Rettsvesenet i Halifax var kjent for å være spesielt strengt, og den korte bønne som kalles *Tiggerlitaniet* lyder: «From Hull, Hell and Halifax, Good Lord deliver us!» («Fri oss, Herre, fra Hull, helvete og Halifax»).

Referanser
----------

1. ↑  «Halifax (West Yorkshire)», *City Population*
2. ↑  «Census information: 2011 Census» Arkivert 29. januar 2016 hos Wayback Machine. *Calderdale Council*
3. ↑  Halifax Town in Calderdale, West Yorkshire
4. ↑  «From Hell, Hull and Halifax», *Shortfinals*
5. ↑  Fabricius, Jørn (2014): «The Halifax gibbet» Arkivert 12. juni 2008 hos Wayback Machine. *The Guillotine Headquarters*

Litteratur
----------

* Hargreaves, John A. (1999): *Halifax*. Edinburgh University Press. ISBN 1-85331-217-7.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Halifax, West Yorkshire – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Halifax, West Yorkshire – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Offisielt nettsted

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames **·** BBC Things **·** MusicBrainz
 |
**Vikse** er en skolekrets i Sveio kommune i Vestland fylke. Den ligger helt sør i kommunen og grenser mot Haugesund kommune i Rogaland fylke. Vikse har fått en ny barneskole. Vikse skule som har ca. 100 elever fordelt på 1.- til 7. klassetrinn som ligger på Vikse. Flere skoler i området ble lagt ned og elevene ble flyttet til vikse skole.

Vikse har flere fritidsmuligheter, både når det gjelder fiske og turgåing. Man kan fiske både i sjøvann og i ferskvann, henholdsvis Viksefjorden , Rongavatnet, Straumsvollsvatnet, Mørkavatnet og Vavatnet. I Vavatnet er det gode muligheter for å få ørret på kroken.
Et eksempel på en turløype i Vikse er turen rundt Vavatnet, der begynnelsen av løypen er på grusveien ved Vikse skule.

Vikse er for det meste preget av gårdsbruk, men det har i den siste tiden dukket opp flere byggeprosjekter som Ropus nær by grensen til Haugesund, der småbarnsfamilier bygger hus fra grunnen av og flere boligfelt bygges og utvides. Befolkningstallet på Vikse er økende og en av de mest populære vekst områdene i Sveio kommune.

Eksterne lenker
---------------

* Vikse skole: hjemmeside
***Dynastes maya*** er en bille som hører til gruppen hornbiller (Dynastinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

Utseende
--------

En stor (kroppslengde hos hannene 65-90 millimeter), kraftig bille. Kroppen er sylindrisk, glatt og skinnende, dekkvingene gulgrå bortsett med brune flekker. Pronotum er ofte brunsvart. Beina er svarte. Hannen har et krumt horn på hodet som danner en klype mot et krumt horn, med en gul hårbrem på undersiden, på pronotum. Hornene er en del mindre enn hos de største artene, hornet i pannen har et par tenner i midten, hornet på pronotum er kløvd i spissen. På hver side av pronotum er det en rett pigg.

Levevis
-------

Hannene bruker hornene på hodet og pronotum til å kjempe om hunnene. De prøver å gripe motstanderen mellom hornet på hodet og det på pronotum, og vippe ham over på ryggen. Billene er svært sterke for sin størrelse.

Utbredelse
----------

Arten lever i Mexico, Guatemala og Honduras.

Systematisk plassering
----------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Slekten *Dynastes* MacLeay, 1819 – åtte arter, Mellom- og Sør-Amerika
						* *Dynastes maya* Hardy, 2003

Kilder
------

* University of Nebraska, Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Dynastes maya*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dynastes maya* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Dynastes maya* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Dynastes maya* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Dynastes* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Dynastes maya* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
***Dynastes neptunus*** er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Den er en av verdens største biller om man legger kroppslengden inkludert horn til grunn.

Utseende
--------

En meget stor, svart bille, arten er nesten like lang som den mer kjente slektningen *Dynastes hercules*, men spinklere. Hannen har et langt, oppoverkrummet horn på hodet som danner en klype mot et langt, nedoverkrummet horn på pronotum - det siste har en brem av korte, stive, gulaktige hår på undersiden. Dessuten er det et kort, rett horn på hver side av pronotum. Med hornene kan hanner av denne arten bli minst 16 centimeter lange. Hunnene mangler hornene og er dermed mye kortere selv om kroppen ikke er så mye mindre. Hos noen individer er hornene sterkt krummede, kroppslengden blir da betydelig mindre. Hannen er blankt svart eller mørkt rødbrun, hunnen mer ruglete og mattere. Beina er kraftige med 2-3 pigger på yttersiden av leggene (tibiae). Hos hannen er det ytterste fotleddet kølleformet fortykket. Undersiden er kledt med gule hår.

Levevis
-------

Denne arten holder til i høytliggende tåkeskoger. Hannene bruker hornene på hodet og pronotum til å kjempe om hunnene. De prøver å gripe motstanderen mellom hornet på hodet og det på pronotum, og vippe ham over på ryggen. Billene er svært sterke for sin størrelse.
Larveutviklingen tar flere år, de voksne billene kan lever i flere måneder. De voksne billene er aktive om natten, det ser ut til at de flyr mest like før soloppgang. Dette er trolig årsaken til at de sjelden blir fanget ved tradisjonelle lysfelle-fangster, som gjerne er avsluttet før dette. Arten ble antatt å være ganske sjelden, men dette er kanskje ikke reelt.

Utbredelse
----------

Arten er utbredt i Sør-Amerika, i skråningene av Andesfjellene.

Systematisk plassering
----------------------

**Treliste**
* Ordenen biller, Coleoptera
	+ Underordenen Polyphaga
		- Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
			* Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
				+ Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
					- Slekten *Dynastes* MacLeay, 1819 – åtte arter, Mellom- og Sør-Amerika
						* *Dynastes neptunus* (Quensel, 1805)
							+ *Dynastes neptunus neptunus* (Quensel, 1805) - Colombia, Venezuela, Peru og Ecuador
							+ *Dynastes neptunus rouchei* Nagai, 2005 - Venezuela

Kilder
------

* Natural History Museum: *Dynastes neptunus*
* Bilder av arten

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Dynastes neptunus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Dynastes neptunus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Dynastes neptunus* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Dynastes neptunus* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Dynastes neptunus* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Dynastes neptunus* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Radikal Portal** er et nettsted for politiske nyheter, kommentarer og analyse, grunnlagt i 2013. Det er partipolitisk uavhengig, men publiseres fra et venstreorientert ståsted. Nåværende redaktør er Joakim Møllersen, og virksomheten finansieres ifølge nettsidene deres gjennom støtte fra Fritt Ord og donasjoner fra leserne.

Nettstedet har arrangert flere åpne møter for foredrag og debatt.[]

Historikk
---------

Radikal Portal ble lansert 7. januar 2013, med Rødt-politiker Vegard Velle som redaktør. Lanseringen ble omtalt en måned senere i en reportasje i Klassekampen, der Velle siteres på at motivet for lanseringen var en opplevd mangel på sterke venstremedier på nett. Aftenpostens Knut Olav Åmås omtalte i en kommentar nettstedet som en «venstre-tankesmie», mens Bård Larsen omtalte det som en del av den radikale venstresida.

I 2016 tok Joakim Møllersen, inntil da redaksjonsmedlem og dessuten styremedlem i Attac Norge, over som redaktør etter Vegard Velle, som seinere ble redaktør i VårtOslo.

16. mars 2018 vedtok styret i Norsk Presseforbund at nettsteder uten tilknytning til forbundet, blant dem Radikal Portal og Resett, ikke lenger kunne klages inn for Pressens Faglige Utvalg (PFU). Radikal Portal hadde før dette ikke ønska å la seg behandle av PFU,[] og har heller ikke erklært forpliktelse til Vær Varsom-plakaten.

Per mai 2019 består styret i Radikal av fem personer: redaktør Møllersen, Kristian Jørgensen, Lene Auestad, Oscar Dybedahl og Tormod Fjeld Lie.

Politisk ståsted
----------------

På egne nettsider beskriver Radikal Portal seg som «drevet av personer som ønsker et mer rettferdig og miljøvennlig samfunn, både i Norge og verden» og et nettsted med et tydelig redaksjonelt ståsted. Det har erklært mål om blant annet å søke sannheten, være maktkritiske og stå sammen med de svake i samfunnet.

En del av innholdet skrives av eksterne bidragsytere. Blant skribenter som har skrevet for Radikal Portal er Øivind Bergh, Jonas Gahr Støre og Pål Steigan. Nettstedet har også fungert som publiseringskanal for grupperingen *Researchkollektivet INFO.*

Referanser
----------

1. 1 2  Klassekampen 26.02.2013, Ny giv for nettdebatt, s. 24-25
2. 1 2  «Om oss». *Radikal Portal*. 28. oktober 2012. Besøkt 28. mai 2019.
3. ↑  kultur-, Knut Olav Åmås; Forskningsredaktør, Debatt-Og. «Snakk med, ikke bare om». *Aftenposten*. Besøkt 28. mai 2019.
4. ↑  «Kronikk: Den autoritære impuls». *www.vg.no* **(norsk)**. Besøkt 28. mai 2019.
5. ↑  Lindebø, Kristine (16. mars 2018). «Nå skal Resett, HRS og Radikal Portal holdes utenfor PFU». *journalisten.no* **(norsk)**. Besøkt 28. mai 2019.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* (no) Radikal portal på Twitter Rediger på Wikidata

* (no) Radikal portal på Facebook Rediger på Wikidata
Banff Avenue
Jernbanestasjonen
**Banff** er en by i provinsen Alberta i Canada. Banff er omringet av fjell og er den høyestliggende byen i Canada. Banff ligger 126 kilometer vest for Calgary og 58 kilometer øst for Lake Louise på den trans-canadiske motorveien.

Banff er en av Canadas mest populære turistdestinasjoner, kjent for det omliggende fjellandskapet og sine varme kilder. To store skianlegg ligger i nærheten av byen.

Historie
--------

De første innbyggerne kom til Banff i 1880-årene, etter at jernbanen fra Atlanterhavet til Stillehavet ble anlagt gjennom Bow Valley. I 1883 oppdaget tre jernbanearbeidere flere varme kilder i fjellsiden til Sulphur Mountain. To år senere ble et 26 km² stort reservat opprettet rundt de varme kildene og området ble promotert som et internasjonalt ferie- og spa-anlegg for å øke kundegrunnlaget for den nye jernbanelinjen. I 1887 ble området utvidet til 673 km² og kalt «Rocky Mountain Park». Dette regnes som en av Canadas første nasjonalparker.

Området fikk navnet Banff i 1884 etter Banffshire i Skottland, som var hjemstedet til George Stephen, en tidligere direktør i Canadian Pacific Railway.

Banff sentrum utviklet seg rundt jernbanestasjonen som et turistkontor for de tilreisende til nasjonalparken. I 1985 kom Banff nasjonalpark inn på UNESCOs liste over verdens kultur- og naturarvsteder som en av nasjonalparkene i Rocky Mountains.

Referanser
----------

1. ↑  History of the Town of Banff
2. ↑  Banff Heritage Tourism Corporation Arkivert 20. august 2008 hos Wayback Machine.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Banff, Alberta – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Banff, Alberta – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Offisiell side for Banff Lake Louise Tourism
* Banffs lokalavis «Crag and Canyon»

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Canadian Encyclopedia **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Torgsin** (russisk: **Торгсин**) var statsdrevne butikker som fantes i Sovjetunionen mellom 1931 og 1936. Navnet var et akronym av **torgovlia s inostrantsami** (russisk: торговля с иностранцами), «handel med utlendinger». I motsetning til de senere Beryozka-butikkene var Torgsin-butikker åpne for sovjetiske borgere, forutsatt at de hadde adgang til hard valuta, gull eller juveler. Torgsin ble etablert etter Sovnarkom-formannen Vjatjeslav Molotovs ordre 5. juli 1931 og oppløst 1. februar 1936. .

Andre land hadde senere lignende hard valuta-butikker, som Intershop i DDR og Vennskapsbutikkene i Kina.

Eksterne lenker
---------------

* "Sklar's Stores," *Time*, November 9, 1931 Arkivert 20. oktober 2012 hos Wayback Machine.
* Short page on Torgsin stores from website devoted to Bulgakov's *Master & Margarita*
* Homepage of Prof. Elena Osokina of the University of South Carolina who is writing a book on Torgsins.

Liknende butikkjeder
--------------------

* Intershop – DDR
* Beryozka – Sovjetunionen
* Genex (postordre) – Øst-Tyskland
* Baltona – Polen
* Pewex – Polen
* Tuzex – Tsjekkoslovakia
* Corecom – Bulgaria
* Vennskapsbutikkene – Folkerepublikken Kina
**Radio 3 Bodø** er en lokalradiostasjon i Bodø. Radioen ble opprinnelig startet som Radio Nord, men skiftet i slutten av april 1994 navn til Radio 1. I 1997 skulle Radio 1 bli storbyradio og Bodø var den første kanalen som forlot franchisekonseptet til Radio 1. Navnet ble Radio 3 Bodø, og navnebyttet skjedde 16. mai 1997, det gjør Radio 3 Bodø til den eldste nåværende mediebedriften i Bodø. Kanalen hadde i sine første år Radio8000 som konkurrent, men de gikk konkurs under ett år etter at Radio 1 ble Radio 3. Kanalen var eid av forretningsmenn fra Nordland, men ble solgt til Nordlandsposten og Harstad Tidende Gruppen i 1998. Kanalen var en av de aller første avisradioene i landet. Da Nordlandsposten ble lagt ned ble kanalen solgt til Johnsengruppen, som senere har solgt deler av kanalen til Avisa Nordland. Ansvarlig redaktør i Radio 3 Bodø er Benjamin Tvervik Solås. 

Kanalen sender på både FM og DAB i Bodødistriktet, i tillegg til nettradio. I Bodø finner du kanalen på FM 104,9 og DAB 6c. Kanalen har flere sendere både på FM og DAB spredt over hele Salten-området. 

Radioen har forskjellige sendinger som radiobingo hver mandag og onsdag, Tippelaget, Blå Resept og lokalsendinger som inkluderer nyheter, musikk, vær og traffikkmeldinger hele uken. I tillegg sendes alle Bodø/Glimt sine kamper direkte på kanalen.

Frekvenser
----------

Bodø: FM 104,9 og DAB

Saltstraumen: FM 107,4

Klettkovfjell: FM 103,3 og DAB

Rognan: FM 105,8

Sørfold: FM 106,8

Sulitjelma: FM 106,8

Kanalen ligger på 2.-plass i daglig oppslutning i sitt område, ifølge 3.kvartalstallene til Kantar TNS (2019).

Det gjør Radio 3 Bodø til den største lokalradioen i Nordland og den nest største radiokanalen i Bodø i oppslutning, kun slått av NRK Nordland.

Eiere
-----

* Radio Tromsø AS ( 50,0 %)
* Avisa Nordland AS ( 34,0 %)
* Johnsen Gruppen ( 16,0 %)

Referanser
----------

1. ↑  «Radio 3 – 25 år i Bodø!». *Radio 3 Bodø*. 16. mai 2022. Besøkt 20. juni 2022.
2. ↑  «Om oss». *Radio 3 Bodø*. Besøkt 20. juni 2022.

Eksterne lenker
---------------

* Radio 3 Bodø
**Baneservice AS** er et norsk statlig selskap som leverer maskin- og entreprenørtjenester til jernbanerelatert virksomhet i Skandinavia. Selskapet bygger og vedlikeholder spor, kontaktlednings-, signal- og teleanlegg.

Baneservice ble etablert i 1992 ved at byggherre- og entreprenørfunksjonene ble skilt ut fra Norges Statsbaner. Selskapet ble i 1996 overført til Jernbaneverket som en selvstendig forretningsenhet. I 2005 ble Baneservice et statsaksjeselskap med Samferdselsdepartementet som eier. 1. januar 2016 ble forvaltningen av statens eierskap i Baneservice AS overført fra Samferdselsdepartementet til Nærings- og fiskeridepartementet.

Baneservice har også tidligere hatt virksomhet i Sverige, der selskapet blant annet har driftsansvar for kombiterminalen i Göteborg, der datterselskapet Baneservice Skandinavia AB holder til. Baneservice AS solgte seg ut av Baneservice Skandinavia i 2022. Arkivert 26. september 2022 hos Wayback Machine.

Konsernet hadde i 2022 ca. 630 ansatte.

Referanser
----------

1. ↑   Brønnøysundregistrene, «Nøkkelopplysninger fra Enhetsregisteret», besøkt 7. oktober 2022[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Likestillingsredegjørelse 2021» (PDF). Baneservice. Besøkt 7. oktober 2022.

Kilder
------

* Melding til Stortinget nr 13, 2010–11: *Aktivt eierskap – norsk statlig eierskap i en global økonomi*, avgitt 1. april 2011, side 75 ff.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Baneservice – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** Forvaltningsdatabasen **·** Brønnøysundregistrene
 |
**Stožice stadion** er et flerbruksanlegg i Ljubljana i Slovenia. Den fungerer som hjemmebane for fotballklubben NK Olimpija Ljubljana, som spiller i landets øverste divisjon, og for Slovenias herrelandslag i fotball. Stožice stadion ble bygget i perioden 2009 til 2010 og er en del av et større sportkompleks under navnet *Športni park Stožice*. Stožice stadion har en tilskuerkapasitet på rundt 16 000, og er et av få i Slovenia som per 2019 tilfredsstiller krav fra UEFA når det gjelder tilretteleggelse av internasjonale fotballkamper.

Stadionanlegget ble formelt åpnet den 11. august 2010 med en vennskapskamp mellom Slovenia og Australias herrelandslag i fotball, en kamp som for øvrig endte 2–0 til vertsnasjonen. Ved kulturell bruk som for eksempel konserter har anlegget en kapasitet på rundt 20 000 tilskuere.

Referanser
----------

1. ↑  Soccerway.com – Slovenia-Australia 11 August 2010 (Besøkt 4. september 2019)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Stožice Stadium – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Stožice stadion hos Footballtripper.com
* Stožice stadion hos Soccerway.com
**Ulrike Stanggassinger** (født 22. februar 1968 i Berchtesgaden, død 1. juli 2019 samme sted) var en tysk alpinist.

Hun gjorde seg først internasjonalt bemerket under junior-VM 1986, der hun vant bronsemedalje i utfor og kom på 4.-plass i super-G.

Fra slutten av 1980-årene til 1994 kjørte hun for det tyske landslaget, og oppnådde størst suksess i disiplinene utfor og super-G. Hennes beste enkeltresultat kom i 1987, der hun fra startnummer 50 tok tredjeplassen i det andre utforrennet i Val-d’Isère, bak Chantal Bournissen og Marina Kiehl.

Under VM 1993 i Morioka kom hun på 6.-plass i utfor. Ulrike Stangassinger ble tysk mester i super-G i 1992.

Referanser
----------

Eksterne lenker
---------------

* (en) Ulrike Stanggassinger – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Ulrike Stanggassinger – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Ulrike Stanggassinger – FIS (alpint) Rediger på Wikidata

* (en) Ulrike Stanggassinger – ski-db.com Rediger på Wikidata
Gjenstøpt gruveinngang Ulrikdal
Stoll i Ulriksdal
**Ulriksdal gruver** er ei nedlagt gruve som ligger i Trondheim kommune. Gruva ligger like sør for fylkesvei 704 i Sjøla.

Gruvedrifta ble starta av ridder og baron William Davidson i 1670 for å utvinne kobber. Engelskmannen drev samtidig Mostadmarkens Jærn-Værk i Malvik. Gerhard Schøning skriver om Davidsons privilegier ved sitt besøk i Klæbu i 1773: «Privilegiene indeholdte blant andet, at i Værkernes Cirkumference, af 4 Mile, alt Savbrug og alt Tiære-Brænderie afskaffes, men dette gav Anledning til Trætte og Processer, og det nye Ulrichsdalske Værk svarede ei til det Haab, man havde giort sig derom». Etter 5 års drift ble virksomheten innstilt.

Driften ble tatt opp igjen noen år senere, men ble også da innstilt etter kort tid. Schøning rapporterte i 1773 at det var store gråfjellshauger utafor de to gruveinngangene etter kort tid. Han konkluderte med at gruvedrifta «maae have været temmelig vidt dreevet», gruvene var full av vann. Smeltinga av malmen foregikk først ved Sjølbekken på gården Nideng, senere ble det bygd smeltehytte ved Hyttfossen.

I 1901 til 1903 var det et nytt forsøk på gruvedrift i Sjøla. Nordenfjeldske Grubeselskap sto bak drifta, denne gang etter svovelkis. I 1902 var 17 mann sysselsatt ved gruva og årsproduksjonen var ca. 800 tonn svovelkis.

Neste driftsforsøk var i 1909, da ble det tatt ut 1650 tonn eksportkis. Det siste driftsforsøket var mellom 1916 til 1918 i regi av A. Huitfeldt & Co. Kisen som ble tatt ut ble frakta til Ilsvika og blanda med kisen fra Kjøligruvene fra Ålen.

Ulriksdal gruver ligger i grønsteinsfeltet i Vassfjellet. Dette grenser til gabbroforekomsten på gården Jesmo, der Franzefoss driver steinbrudd og pukkverk.

Kilder
------

* Stene, Kristine: *OPPDAG Tillermarka, Vassfjellet og øvre Nidelva*, 2007. ISBN 978-82-997588-0-2.

Portal: Trondheim
**Samverkansrådet mot terrorism** er et samarbeidsorgan bestående av etatssjefene for 14 svenske statlige etater som anses relevante i arbeidet med å bekjempe terrorisme. Organet ledes av generaldirektøren i Säkerhetspolisen (Säpo), og ble opprettet i 2005 på Säpos initiativ.

Deltagende etater
-----------------

Følgende etaters sjefer inngår i organet:

* Ekobrottsmyndigheten
* Försvarets radioanstalt
* Försvarsmakten
* Kriminalvården
* Kustbevakningen
* Migrationsverket
* Myndigheten för samhällsskydd och beredskap
* Polismyndigheten
* Strålsäkerhetsmyndigheten
* Säkerhetspolisen
* Totalförsvarets forskningsinstitut
* Transportstyrelsen
* Tullverket
* Åklagarmyndigheten

Nationellt centrum för terrorhotbedömning
-----------------------------------------

Nationellt centrum för terrorhotbedömning (NCT) er en permanent etablert arbeidsgruppe under Samverkansrådet mot terrorism som har til oppgave å gjøre vurderinger av terrortrusler. I NCT er representanter for Militära underrättelse-och säkerhetstjänsten, Försvarets radioanstalt og Säpo.

Referanser
----------

1. 1 2  sikkerhetstjenesten: det felles råd mot terrorisme Arkivert 10. oktober 2016 hos Wayback Machine. hentet på 2015-11-22
**WinCapita** (tidligere **WinClub**), var et finsk nettbasert pyramidespill som opererte årene 2005 til 2008.

Selskapet markedsførte seg selv som et investeringsselskap som skulle hente avkastning på valutahandel. I all hovedsak var medlemmene finske borgere, men det var også et mindre antall svensker med. I mars 2008 kom selskapet i finske myndigheters søkelys etter anklager om pyramidespill eller Ponzi-svindel. Politimyndigheter i Thailand har vært involvert i etterforskningen av svindelen ettersom både bakmenn og penger ble mistenkt å være forsvunnet dit.

Totalt var mer enn 10.000 personer involvert i selskapet, og disse tapte tilsammen rundt 100 millioner euro, noe som trolig gjør dette til den største svindelen i finsk historie. I 2010 ble det tatt ut tiltale mot ledelsen i selskapet. Hovedmannen Hannu Kailajärvi ble dømt til 4 års fengsel, mens hans samboer fikk ett år. Kailajärvi fikk i tillegg inndratt 6 millioner euro til fordel for den finske statskassen.

I 2015 krevde den finske staten inn totalt 1,6 millioner euro fra 21 deltakere som hadde gjort gevinst på pyramidespillet.

Referanser
----------

1. ↑  «WinCapitan toiminnasta käynnistetty esitutkinta». *Keskusrikospoliisi* **(finsk)**. 25. mars 2008. Arkivert fra originalen 31. mars 2008.  «Arkivert kopi». Archived from the original on 31. mars 2008. Besøkt 27. september 2010. CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
2. ↑  Thaimaan erikoisjoukot jahtaamaan WinCapita-tekijöitä Iltalehti
3. ↑  Helsinki Times Over 700 criminal complaints on WinCapita - Finsk politi, 13. august 2008
4. ↑  Gigantisk pyramidespill avdekket i Finland E24
5. ↑  WinCapita crook gets hard time YLE
6. ↑  Karlebybor krävs på Wincapita-miljoner YLE
**Tvangsmedisinering** er en behandlingsform og et tvangsmiddel innen psykisk helsevern. Gjennom tvangsmedisinering påtvinges mennesker å ta kjemiske legemidler mot sin vilje. Bruken av psykofarmakologisk virkende substanser tar ofte sikte på å stabilisere individers tankeprosesser, atferd og/eller følelsesliv, men kan ha mer eller mindre alvorlige bivirkninger.

Tvangsmedisinering er regulert gjennom psykisk helsevernloven, og både oral og injektiv forskrivning er mulig. Behandlingen kan være av lengre eller kortere varighet og være av enten planlagt eller av mer akutt karakter. Tvangsmedisinering kan videre utføres både under tvangsinnleggelse på sykehus, og under poliklinisk behandling.

Kritikk
-------

Det har vært debattert om samfunnet har for lav terskel for hva som kan anses for å være normalt hva angår tanker, følelser, opplevelser og atferd. Diskusjonen har ofte vært preget av en viss polarisering fra en sterk vektlegging av individets selvstendige rett og autonomi til selv fritt å bestemme over sitt eget liv under alle eller de fleste omstendigheter, til de som mener samfunnet har en plikt og rett til å ivareta individer som utgjør en fare for seg selv eller andre. Noen pasienter eller tidligere pasienter har gitt uttrykk for at de har hatt nytte av tvangsmedisinering, mens andre har gitt uttrykk for at tvangsmedisinering har blitt opplevd som dypt krenkende og nedbrytende for egen selvfølelse. Det har for øvrig vært rapportert bivirkninger av tvangsmedisinering slik også andre medikamenter enn psykofarmaka har bivirkninger. Selv om tvangsmedisinering er omstridt er det stort sett enighet om at frivillighet er det beste alternativet for behandling med psykofarmaka, da frivillighet også som regel gir best effekt av medisineringen. Diskusjonen dreier seg altså ofte mer om hva som er rett å gjøre når individer motsetter seg behandling med psykofarmaka, enn om psykofarmaka kan være nyttig i seg selv.

Sivilombudsmannens (SOM) uttalte 21.1.2019 (2017/3156) "Fylkesmannens vedtak om tvangsmedisinering – krav om «stor sannsynlighet» for vesentlig positiv effekt og enkelte andre vilkår ":

*"Ettersom Fylkesmannen har lagt til grunn en uriktig forståelse av kravet til stor sannsynlighet og dermed en uriktig rettsanvendelse, er vedtakene om tvangsmedisinering ulovlige. Ombudsmannen ber dessuten Fylkesmannen vurdere hvordan det kan bøtes på den urett som er begått overfor klageren."*

Klageordning
------------

Tvangsmedisinering kan påklages til Fylkeslegen hos Fylkesmannen, som kan oppheve vedtak om tvangsmedisinering. Ved behandling av klagesaker hos Fylkesmannen har man rett til bistand fra advokat. Fylkesmannens avgjørelse kan påklages til Sivilombudsmannen.

Referanser
----------

1. ↑  www.lovdata.no
2. ↑  phlsvl. § 4-4a
3. ↑  phlsvl. § 4-8c
4. ↑  phlsvl. § 3-5
5. ↑  Sivilombudsmannens (SOM) uttalelse 21.1.2019 (2017/3156)
Tvedes Bryggeri i N. Malmgrens *Danmarks industrielle Etablissementer*, ca. 1888
**Tvedes bryggeri** var et bryggeri som lå på Vesterbrogade 140 i København. Bryggeriet var grunnlagt av Hans Jørgen Tvede i 1852 og oppnådde i 1880-årene å være Nordens største hvidtølsbryggeri. Bryggeriets bygninger finnes fremdeles og er gjort om til boliger som inngår i en andelsboligforening med samme navn.

Bryggeriets opprinnelse var et bryggeri etablert på Ørholm ved Kongens Lyngby som Tvede flyttet til København i 1852.

Etter Tvedes død i 1878 overtok sønnene Jørgen Christian Tvede og Peter Valdemar Tvede samt svigersønnen Jørgen Henrik Bruhn ledelsen. Jørgen Henrik Bruhn var, som Jørgen Martin Tvede før ham, medlem av styret i Kongens Bryghus.

For å motstå konkurransen fra alle bryggeriene i København gikk Tvedes Bryggeri inn i organisasjonen De forenede Bryggerier, som ble opprettet i 1891, og som også inkluderte Tuborg fra 1894. I forbindelse med bryggeriets inntreden i De forenede Bryggerier trådte Jørgen Chr. Tvede og Jørgen Henrik Bruhn inn i selskapets styre. De utgjorde ledelsen inntil 1905.

Bryggeriet ble reddet fra riving på begynnelsen av 1990-tallet og arkitekt Kristian Isager sto for ombygging til leieboliger i 1992–1993. I 2006 ble eiendommen solgt til andelsboligforeningen av eieren, Dyrlægernes og Agronomernes Pensionskasser.

De gamle produksjonsbygningene er ikke fredet, men erklært bevaringsverdige. Til gjengjeld ble det østre forhuset fra 1862 og det vestre forhuset med sidehus fra 1884 av arkitekt Christian L. Thuren fredet i 1980. Sistnevnte ble restaurert i 2008.

Eksterne lenker
---------------

* «Sag: Tvedes Bryggeri (tidl.) Vesterbrogade 140-142, København» **(dansk)**. Fredede & bevaringsværdige bygninger / Slots- og Kulturstyrelsen. Besøkt 15. juli 2018.
* A/B Tvedes Bryggeris hjemmeside
* Beskrivelse på teknologiportalen PAST[*død lenke*]

Portal: Danmark
Tvare spikket til av toppen på et juletre.
**Tvare**, også kalt *tvore*, *tvøre*, *toro*, *turu*, *tvuru* og *tvørel*, er et gammelt kjøkkenredskap eller en visp til å røre i gryter eller stampe grøt med. Den kan også dreies hurtig rundt mellom håndflatene.

Det finnes to hovedtyper av tvarer, og begge har et rett rundt skaft. Den ene typen er laget av hel ved i gran eller furu slik at det står en krans av avskårne kvister i enden. Den andre har et innfelt kryss som man rører med. Lengden ble tilpasset bruken – og en stor, god tvare (40–50 cm) var brukt til ysting eller koking av store grøtporsjoner. Tvaren var også et godt redskap ved tilbereding av kålrot- eller potetstappe. 

* Tvare i gran laget i 1946 i Vestre Slidre i Oppland. Lengde 43 cm.  Foto: Anne-Lise Reinsfelt / Norsk Folkemuseum NF.1946-1207Tvare i gran laget i 1946 i Vestre Slidre i Oppland. Lengde 43 cm.  Foto: Anne-Lise Reinsfelt / Norsk Folkemuseum NF.1946-1207
* Tvare i bjørk med innfelt kryss. Lengde 27 cm.  Foto: Anne-Lise Reinsfelt, Norsk Folkemuseum NF.1953-0630Tvare i bjørk med innfelt kryss. Lengde 27 cm.  Foto: Anne-Lise Reinsfelt, Norsk Folkemuseum NF.1953-0630

Se også
-------

* Visp

Litteratur
----------

* Østby, Jon Birger (1984). *Nomenklatur for melkestell*. Oslo: [Norske kunst- og kulturhistoriske museer].  [e-bok fra bokhylla.no]

Eksterne lenker
---------------

* Wiker, Lars Johan: Slik lager du tvare Arkivert 5. august 2020 hos Wayback Machine.
* Se tvarer i DigitaltMuseum

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
Slektsvåpen tegnet i 1800-talls stil
**Tolstoj**, også skrevet **Tolstoi** eller **Tolstoy** (russisk: Толсто́й) er en prominent russisk, grevelig adelsslekt. «De ville Tolstojene», som de ble kalt, har hatt stor innflytelse innen russisk politikk, militær historie, litteratur og kunst.

Noen kjente representanter
--------------------------

* Pjotr Andrejevitsj Tolstoj (1645–1729), statsmann
* Fjodor Ivanovitsj Tolstoj (1782–1846) med tilnavnet *Amerikaner*, tippoldebarn til Pjotr Andrejevitsj
* Fjodor Petrovitsjolstoj (1783–1873), kunstner; nevø til Fjodor Ivanovitsj
* Lev Nikolajevitsj Tolstoj (1828–1910), forfatter
* Aleksej Konstantinovitsj Tolstoj (1817–1875), forfatter
* Aleksej Nikolajevitsj Tolstoj (1883–1945), forfatter
* Tatjana Nikititsjna Tolstaja (\* 1951), forfatterinne

Verdensvide utbredelse
----------------------

Grev Leo Tolstoj regnes som Russlands mest kjente forfatter. Etter den russiske revolusjon dro slekten Tolstoj i eksil, og medlemmer lever i dag i Sverige, Tyskland, Storbritannia, Frankrike og USA. Utenfor Russland bruker de selv engelske transkriberte skrivemåten *Tolstoy*. Leo Tolstojs sønn Lev Tolstoj var også forfatter, var svensk gift og har etterkommere med familienavn Tolstoy, Paus og Ceder.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**«I Can't Tell a Waltz from a Tango»** er en amerikansk populærmusikksang med melodi og tekst av Al Hoffman og Dick Manning. Den ble publisert i 1954.

Den best kjente versjonen i USA ble spilt inn på plate av Patti Page, den best kjente versjonen i Storbritannia av Alma Cogan. Begge ble spilt inn i 1954.

Innspillingen med Page ble utgitt av Mercury Records med katalognummer 70458. Den andre siden var «The Mama Doll Song».

Innspillingen med Cogan ble utgitt av His Master's Voice som 78-plate med katalognummer B10786 og som single med katalognummer 7N 271. Den andre siden var siden var «Christmas Cards».

Rita Williams with Jacques Leroy and his Orchestra har også spilt inn sangen. I Norge ble den utgitt på 78-platen Harmoni 606.

Den ble ofte anvendt i komedieprogrammet, *The Goon Show*, på BBC radio, med Ray Ellington and his quartet. Denne fremførelsen la til ekstra humor i Goons-stil, hvor medlemmer av rollebesetningen sluttet seg til den.

Norsk versjon
-------------

Erik Diesen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Danser jeg vals eller tango?». Frank Robert med orkester har spilt inn sangen. Den ble utgitt på 78-platen Columbia GN 1550 i 1955.

Listeplasseringer
-----------------

| Artist | Liste | Høyeste  plassering | Uker på listen | Dato for listeplassering |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Alma Cogan | Storbritannias flagg Storbritannia | # 6 | 11 | 4. desember 1954 |
| Patti Page | Storbritannias flagg Storbritannia | # 30 | 1 | 16. oktober 1954 |

Referanser
----------

1. ↑  Se plateetiketten
2. ↑  Chart Stats - Alma Cogan - I Can't Tell A Waltz From A Tango
3. ↑  Whitburn, Joel: *Top Pop Records 1940-1955*. Record Research
**Toril Berge Flatabø** (født 31. august 1978) er en norsk politiker (V). Hun var leder i Oslo Venstre fra 2008 til 2013 og har også vært Venstres gruppeleder i Oslo bystyre. 

Berge Flatabø er utdannet samfunnsøkonom, og har tidligere arbeidet som rådgiver i NAV og informasjonsrådgiver i Venstres Hovedorganisasjon. Hun har hatt en rekke tillitsverv i Unge Venstre og Venstre, blant annet har hun sittet i Oslo Venstres styre 2006 – 2013. Hun er Oslo Venstres tredjekandidat ved bystyrevalget 2015.

Ved bystyrevalget i 2007 ble hun valgt inn i Oslo bystyre og satt en periode i Samferdsels- og miljøkomiteen før hun etter valget i 2011 ble nestleder i Helse- og sosialkomiteen.

Berge Flatabø bor i bydel Østensjø.

Referanser
----------

1. ↑  «Oslo Venstres bystyreliste». Besøkt 22.07.2015.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Toril Berge Flatabø hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Toril Berge Flatabø hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* Venstres offisielle side om Toril Berge


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Ola Elvestuen** | **Leder i Oslo Venstre**(2008–2013) | Etterfølger:**Espen Ophaug** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
The Yundum College (1959)
Studenter ved Yundum College (1959)
**The Gambia College** er en gambisk høgskole med campus lokalisert i Banjul og Brikama. Skolen ble etablert i 1952 som *Yundum Teachers Training College*. Skolen fikk navnet *Yundum College* i 1955 med avdelingene *Gambia School of Nursing and Midwifery* og *School of Agriculture og School of Public Health*. I 1978 ble det vedtatt en parlamentslov som krevde at avdelingene ble slått sammen og samlet under Gambia College.

Høyskolen tilbyd studier innen helsefag ved Banjul campus, med hovedvekt på sykepleier og jordmor. Ved Brikama campus tilbys agrikultur og lærerutdanning.

Referanser
----------

1. 1 2  gc.edu.gm/: *Key Facts*[*død lenke*]
2. ↑  Perfect, David (27. mai 2016). *Historical Dictionary of The Gambia*. Rowman & Littlefield Publishers. s. 451–452. ISBN 978-1-4422-6526-4.
3. ↑  gc.edu.gm/: *About The Gambia College*[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Offisiell hjemmeside for The Gambia College
Propyleene på Akropolis i Athen.
**Propyleene** (gresk: Προπύλαια, *Propylaea*, *Propylea* eller Propylaia) er en seremoniell portalbygning til helligdommen Parthenon på Akropolis i Athen.

Ordet *propylaea*, latin *propylaeum*, norsk *propyleene*, er en forening av forstavelsen *pro* («foran») pluss flertallet av det greske *pylon* eller *pylaion* («port», «åpning»), bokstavelig mening det som er foran portene, men ordet har fått betydningen portbygning. Brandenburger Tor i Berlin og Propylaea i München er særskilt kopiert fra den sentrale delen av propyleene i Athen.

Så snart oppføringen av Parthenon i Athen ble sluttført i 433 f.Kr. begynte byggingen av Propyleene. Bygningen ble dog aldri sluttført ettersom arbeidet ble avbrutt av Peloponneskrigen. For den besværlig byggplassen konstruerte arkitekten Mnesikles en sammensatt bygning med to doriske fasader som så ut som kortsidene på et tempel, og forente de med en jonisk søylegang.

Propyleene overlevde intakt gjennom de gresk, romerske og bysantinske periode, men i perioden til det latinske riket fungerte det som palass for familien de la Roche som tok tittelen hertug av Athen fra 1204 til 1311. Det ble under den osmanske okkupasjonen hardt skadet av en eksplosjon fra kruttmagasin i 1656, overskygget av en enda mer bitter ødeleggelse av Parthenon fra en tilsvarende årsak i 1687. En tårn av fransk eller osmansk oppførelse ble reist i den sørlig vingen, men fjernet i 1874.

Referanser
----------

1. ↑  Ioanna Venieri (2012). «Propylaea». Ministry of Culture and Sports. Arkivert fra originalen 3. mars 2016. Besøkt 12. oktober 2015.
2. ↑  «Propyleene». Store norske leksikon. Besøkt 12. oktober 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Torshaug idrettsforening** (Torshaug IF) var en idrettsklubb på Torshov i bydel Sagene i Oslo. Klubben ble etablert 30. juni 1909. 

For klubben har friidrett vært den sentrale idretten, men er den hadde perioder med tilbud innen fotball, boksing, bryting og sykling. I 1914 slo klubben seg sammen med Bjølsen IF. 

Fra 1926 fikk klubben tilgang til Sagene gymnastikksal som treningslokale for boksing. Dette gjorde at klubbens satsing på boksesporten tok seg opp i påfølgende årene, og klubben kan vise til en rekke norgesmestere inne boksing og friidrett. 

Blant klubbens mest kjente boksere er Felix Dobbertin og Aage Andersen, mens det innen friidrett er Charles Hoff og Thorvald Minde som er de mest kjente. Torshaug IF ble formelt avviklet 10. juni 1999, dette kom etter minimal aktivitet siden 1960-tallet.

Litteratur
----------

* Nils Andreas Wiborg, Sigurd Pedersen og Sverre Lie (red.) (1949). *Torshaug Idrettsforening Gjennom 40 år* – Oslo.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
***Win, Lose or Draw*** er et album av den amerikanske rockegruppa The Allman Brothers Band fra 1975.

Etter det sterke albumet *Brothers and Sisters* to år tidligere opplevde gruppa i 1975 sterke indre spenninger. Dickey Betts hadde i realiteten tatt over som gruppas leder etter Gregg Allman, og begge hadde i mellomtida utgitt soloalbum. Magasinet *Rolling Stone* kunne melde fra studio om musikalske uoverensstemmelser: Pianisten Chuck Leavell ville nærme seg en jazzrockstil, mens Betts ville bevare det preget som gruppa opprinnelig var blitt kjent for.

Allaman prøvde å mekle, men hadde fullt opp med sine egne, private problemer. Han var plaget av å være i medias søkelys på grunn av sitt stormfulle forhold til artisten Cher. Stoffmisbruk var i ferd med å sette sitt preg på flere bandmedlemmer. 

Mange av opptakene måtte gjøres uten at hele gruppa var samla i studio; Allman befant seg på Vestkysten og mye av hans vokal og instrumental ble gjort i Record Plant Studios i Los Angeles, mens resten ble tatt opp i Capricorn Studios i Macon, Georgia. 

Like fullt resulterte arbeidet i noen høydepunkter: Muddy Waters-låta «Can't Lose What You Never Had», den lange instrumentallåta «High Falls», foruten tittelsporet. Kritikkene var imidlertid lunkne; albumet mangla energi, med et likegyldig sound og formelprega låter.

Sporliste
---------

1. «Can't Lose What You Never Had» (Muddy Waters) – 5:49
2. «Just Another Love Song» (Richard Betts) – 2:44
3. «Nevertheless» (Gregg Allman) – 3:32
4. «Win, Lose or Draw» (Gregg Allman) – 4:45
5. «Louisiana Lou and Three Card Monty John» (Richard Betts) – 3:45
6. «High Falls» (Richard Betts) – 14:28
7. «Sweet Mama» (Billy Joe Shaver) – 3:32

Besetning
---------

* Gregg Allman — vokal, orgel, clavinet og akustisk gitar
* Richard Betts — gitar, slidegitar, vokal og akustisk gitar
* Jaimoe — trommer og perkusjon
* Chuck Leavell — piano, elektrisk piano, Moog synthesizer og clavinet
* Butch Trucks — trommer, congas, perkusjon og pauker
* Lamar Williams — bass

Medvirkende:

* Johnny Sandlin — akustisk gitar, trommer og perkusjon
* Bill Stewart — trommer

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Win, Lose or Draw* på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) *Win, Lose or Draw* på MusicBrainz Rediger på Wikidata

* (en) *Win, Lose or Draw* på Spotify Rediger på Wikidata

* (en) *Win, Lose or Draw* på AllMusic Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | MusicBrainz
 |
**Winchester Model 70** er et repetergevær med sylinderlås produsert av Winchester Repeating Arms. 

Model 70 har vært i produksjon siden 1936. Riflen har opp gjennom årene kommet i forskjellige utførelser og i forskjellige kaliber. Riflen har vært meget populær i USA til sivilt bruk.

De første modellene som ble produsert fra introduksjonen i 1936 frem til 1963, kalles idag for Pre-64. Disse har en boltmekansime som er svært lik en Mauser M98 mekanisme, som har en stor klo-utdrager og kontrollert mating. Etter denne kom en modell som istedet har skyvemating. I de senere år gikk man nesten tilbake til originalen som da fikk navnet Classic. En Classic og en Pre-64 er altså ikke det samme.

De senere år ble kvaliteten særdeles variabel, og i 2006 ble den gamle fabrikken i New Haven, Connecticut lagt ned. Det var Browning som eide den gamle Winchester fabrikken, og Browning eies igjen av FN Herstal. Så i 2008 startet Browning opp med nyproduksjon av Winchester M-70 på FN Herstal's fabrikk i Columbia, South Carolina.

De nye modellene produseres etter høyere kvalitetskrav enn på den gamle fabrikken. Den nye modellen har også fått en helt ny avtrekkermekanisme som er svært god. 

Det kan nevnes at eldre våpen av typen Pre-64, er i USA ettertraktet blant samlere.

Kamring
-------

Modell 70 har blitt levert i følgende kamringer: .22 Hornet, .22-250 Remington, .223 WSSM, .225 Winchester, .220 Swift, .243 Winchester, .243 WSSM, .250-3000 Savage, .25-06 Remington, .25 WSSM, .257 Roberts, 6,5 x 55 mm Mauser, .264 Winchester Magnum, .270 Winchester, .270 WSM, 7 x 57 mm Mauser, .284 Winchester, 7 mm Remington Magnum, 7mm WSM, .300 Savage, .30-06 Springfield, .308 Winchester, .300 H&H Magnum, .300 Winchester Magnum, .300 WSM, .300 RUM, 7,92 x 57 mm Mauser, .325 WSM, .338 Winchester Magnum, .35 Remington, .358 Winchester, .375 Holland & Holland Magnum, .416 Remington Magnum og .458 Winchester Magnum.
**Assalsjøen** (arabisk: بحيرة عسل‎ *Buḥayrah ʿAsal* («honningsjøen»), fransk: *Lac Assal*) er en kratersjø og saltsjø i Djibouti i Øst-Afrika.

Assalsjøen utgjør det laveste punktet i Afrika med sine 155 meter under havet. I verden ligger bare Jordandalen lavere. Sjøen ligger i Danakilørkenen, nord i Afartriangelet, i den nordlige enden av Riftdalen.

Assalsjøen er den tredje salteste sjøen i verden; bare to dammer i Antarktika er saltere. Saliniteten er på 34,8 %, 10 ganger mer enn saltnivået i havet. Innsjøen ligger i et endorheisk bekken omgitt av fjell i alle retninger. Sletten der innsjøen ligger har et areal på 115 km², hvorav om lag 60 km² er saltsletter. Området har de største forekomstene av havsalt i verden, og blir kommersielt utnyttet av selskaper som ble tildelt konsesjoner av myndighetene i fire områder i den sørøstlige delen av innsjøen. På slutten av 2002 var *Société d’Exploitation du Lac* og *Société d’Exploitation du Salt Investment S.A de Djibouti* de største produsentene, med en markedsandel på 80 %.

Kilden til vannet er underjordiske geotermiske kilder som blir fôret av sjøvann gjennom basaltakviferer knyttet til havbukten som ligger 10 kilometer sørøst for innsjøen. Siden Assalsjøen ligger under havnivået, sørger tyngdekraften for at sjøvannet blir presset gjennom til sjøen.

Området er et av de varmeste stedene på kloden. På dagtid kan temperaturen stige til over 50° C, og temperaturen øker nær innsjøen.

Djibouti anser Assalsjøen for å være en «nasjonal skatt» som skal være i et beskyttet område (Nasjonal miljøhandlingsplan, 2000). Saltet er blir imidlertid ikke utnyttet forsvarlig, dvs. ukontrollert utnyttelse, noe som har en negativ innvirkning på sjømiljøet. Nasjonal handlingsplan for biologisk mangfold (2000) understreker behovet for å styre utnyttelsen av
saltet.

Assalsjøen blir regnet blant Djiboutis fremste turistattraksjoner.

Referanser
----------

1. 1 2  Assalsjøen *Store norske leksikon*
2. 1 2 3 4  Lake Assal *Lakepedia.com*
3. 1 2  Mckenzie, Kevin Hinton & Ryan. «The Five Saltiest Lakes on Earth - InfoBarrel». *InfoBarrel* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 30. desember 2017. Besøkt 30. desember 2017.
4. 1 2 3  «Lake Assal Salt Project, Djibouti» (PDF). Salt Investment S.A.Z.F. november 2008. s. 1. Arkivert fra originalen (PDF) 24. mars 2012. Besøkt 30. desember 2017.
5. ↑  «Lake Assal». *Natural Wonders of Africa* **(engelsk)**. Besøkt 31. desember 2017.
6. ↑  «Lake Assal - Djibouti Tour and Travel Agency». *Djibouti Tour and Travel Agency* **(engelsk)**. Arkivert fra originalen 1. januar 2018. Besøkt 31. desember 2017.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Lake Assal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames
 |
Piauís tidligere flagg. Flagget har nå fått datoen 13 DE MARÇO DE 1823 påskrevet under stjernen
**Piauís flagg** består av en flaggduk med sju grønne og seks gule striper, samt en blå kanton med en hvit stjerne og datoen 13. mars 1823 skrevet på portugisisk. Flagget er i størrelsesforholdet 7:10. 

Flaggets hovedfarger, grønt og gult, er Brasils nasjonalfarger og symboliserer at Piauí hører til det brasilianske sambandet. Kantonen med stjernen representerer delstaten Piauí. Datoen viser til dagen for slaget ved Jenipapo, da Portugal kjempet mot brasilianske uavhengighetstilhengere i delstaten. 

Piauís flagg ble første gang innført i 1922. Det hadde da kun den hvite stjernen i kantonen. Datoen ble påført flagget ved lovendring av 17. november 2005.

Flagget til Piauí er basert på flagget som ble benyttet for Brasils Forente Stater i kort tid i 1889, i forbindelse med at keiserdømmet ble styrtet. Dette var igjen til etter forbilde av USAs flagg. To andre delstater, Goias og Sergipe, har lignende flagg som også er basert på det republikanske flagget fra 1889.

Kilder
------

* "Brasil: Uavhengighetskrigen minnes i Piauís delstatsflagg", *Nordisk Flaggkontakt*, nr. 43, 2007, s. 59.