recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bengalvaran** er en stor øgle som er vanlig i Sør- og Sørøst-Asia.

Den kan ha en totallengde på opptil 180 cm, og halen er omtrent halvannen gang så lang som kroppen. Neseborene ligger halvveis mellom øyet og snuten, noe som er et godt kjennetegn for å skille arten fra båndvaran, som forkommer i det samme området. Den har en brungrå grunnfarge med gule flekker.

Arten lever hovedsakelig på marka, men av og til klatrer den opp i trær. Føden består hovedsakelig av virvelløse dyr, men det hender at bengalvaranen tar små virveldyr. Den finnes i ulike habitater fra halvørken til tropisk regnskog, og trives også i landbruksområder.

Det er to underarter: *V. b. bengalensis* er utbredt i sørøstre Iran, Afghanistan, Pakistan, India, Sri Lanka, Nepal, Bangladesh og vestre Burma. Den østlige *V. b. nebulosus* betraktes ofte som en egen art, og finnes i østre Burma, sørlige Kina, Laos, Kambodsja, Vietnam, Thailand, Malakkahalvøya, Sumatra og Java.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Bengalvaran* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Bengalvaran* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Bengalvaran* hos Fossilworks Rediger på Wikidata

* (en) *Bengalvaran* hos Reptile Database Rediger på Wikidata

* (en) *Bengalvaran* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Bengalvaran* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Varanus bengalensis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Varanus bengalensis* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Varanus bengalensis* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Lizards of Southeast Asia: Clouded monitor – *Varanus bengalensis nebulosus*
**Lockheed Martin X-44** – også kalt MANTA (**M**ulti-**A**xis **N**o-**T**ail **A**ircraft) – er et haleløst jetdrevet eksperimentfly designet av Lockheed Martin. Flyet er fremdeles på tegningsstadiet, og det er uvisst når – og om – flyet vil bli bygget.

Historie
--------

Under utviklingen av Lockheed Martin F-22 Raptor ble flere tekniske løsninger vurdert, blant annet et haleløst design som skulle kontrolleres ved hjelp av vektorstyrte jetstråler. Meningen var å modifisere en av prototypene til F-22. Flyet er fremdeles på prosjektstadiet, men er blitt tildelt betegnelsen X-44. USAs flyvåpen USAF og NASA har vurdert å finansiere konstruksjonen av flyet, men hittil (august 2008) er ingen kontrakt offentliggjort.

Formål
------

X-44 skal teste ut en deltavinget konfigurasjon uten vertikale halefinner. For å kontrollere flyet skal det utstyres med styrbare dyser på hovedmotorene (vektorstyring av jetstrålen). Et avansert styreprogram må utvikles for å styre og stabilisere flyet.

Design
------

X-44 er i prinsippet tenkt som en F-22 Raptor med deltavinger, uten vertikale halefinner, og med vektorstyring av jetdsysene på de 2 hovedmotorene. Designet har ingen bevegelige aerodynamiske kontrollflater, noe som betyr at de vektorstyrte jetstrålene er eneste styremiddel.

Spesifikasjoner
---------------

**Dimensjoner**

* **Mannskap:** 1
* **Lengde:** Ukjent
* **Høyde:** Ukjent
* **Vekt:** Ukjent

**Ytelse**

* **Motor:** 2 turbojetmotorer
* **Skyvekraft:** Ukjent kN
* **Toppfart:** Ukjent
* **Maks operasjonshøyde:** Ukjent

Kilder
------

* NASA – American X-vehicles, An Inventory—X-1 to X-50 (side 54) Utgitt 2003 (pdf) Besøkt 20. mars 2015
* GlobalSecurity.org: X-44 MANTA (sist oppdatert 7. juli 2011) Besøkt 20. mars 2015

| * v
* d
* r
USAs X-fly (eksperiment-fly) |
| --- |
| 
* X-1
* X-2
* X-3
* X-4
* X-5
* X-6
* X-7
* X-8
* X-9
* X-10
* X-11
* X-12
* X-13
* X-14
* X-15
* X-16
* X-17
* X-18
* X-19
* X-20
* X-21
* X-22
* X-23
* X-24
* X-25
* X-26
* X-27
* X-28
* X-29
* X-30
* X-31
* X-32
* X-33
* X-34
* X-35
* X-36
* X-37
* X-38
* *X-39*
* X-40
* X-41
* X-42
* X-43
* X-44
* X-45
* X-46
* X-47
* X-48
* X-49
* X-50
* X-51
* *X-52*
* X-53
* X-54
* X-55
* X-56
* X-57
* *X-58*
* X-59
* X-60
* X-61
* X-62
* *X-63*
* *X-64*
* X-65
* X-66

 |
**Mathias Råheim** (født 14. september 1951 i Viksdalen) er en norsk politiker for Høyre.

Han har vært medlem av kommunestyret i Gaular kommune i Sogn og Fjordane siden 1979, med unntak av perioden 1991-1995. I kommunestyret har han vært Høyres gruppeleder (1995–2011) og varaordfører (1995–2003). Fra 2011 til 2019 var han ordfører i Gaular.

Råheim har også vært medlem av Sogn og Fjordane fylkesting (1983–2011), hvor han var fylkesvaraordfører fra 1999 til 2003 og Høyres gruppeleder fra 1999. Han var fylkesleder i Sogn og Fjordane Høgre og medlem av partiets sentralstyre fra 1990 til 2000 og vararepresentant til Stortinget fra 1997 til 2005.

Foruten sine politiske verv og diverse styreverv (Helseregion Vest (1987–1995), Firda Billag (2000–2010), Sogn og Fjordane Energi AS (1997–), Fjord1 (2001–), Vestlandsrådet (2003–) m.fl.) har Råheim jobb innen trygdeetaten og er bonde.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Mathias Råheim hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Mathias Råheim hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
* (no) Mathias Råheim - Allkunne, levande leksikon
* (no) NRK Sogn og Fjordane


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Forgjenger:**Jenny Følling** | **Gaulars ordfører**(2011–2019) | Etterfølger:**-** |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
**Bengt Algotsson** (født ca. 1330, død 1360) var en svensk ridder, riksråd, hertug av Halland og Finland og stattholder i Skåne.

Han var en av kong Magnus VII nærmeste rådgivere, og prøvde å styrke kongemakten mot Hansaen, kirken og den svenske høyadelen. Han ble derfor en populær skyteskive for høyadelen og kirken, som var misfornøyd med kongen. Etter et opprør på vegne av Erik Magnusson av Sverige ble Algotsson i en proklamasjon fra 17. oktober 1356 kalt «rikets skademann». Han flyktet til Danmark samme år, og kom ikke tilbake før etter Eriks død i 1359. 

Han ble overfalt og drept ved Rönneholms slott i 1360. Omstendighetene er uklare, men den svenske slektsforskeren Rasmus Ludvigsson, som levde på 1500-tallet, utpekte Karl Ulfsson (herre over Tofta) og Magnus Nilsson Røde som de skyldige.

Referanser
----------

1. ↑   Svenskt biografiskt lexikon, «Bengt Algotsson», Svensk biografisk leksikon-ID 18480[Hentet fra Wikidata]

Portal: Sverige

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Svenskt biografiskt lexikon **·** Nationalencyklopedin
 |
**Jonas Rist** (født 18. juli 1692 i Saltdal, død 16. november 1737 i Ullensaker) var en norsk prest og forfatter av et historisk skrift om beleiringene av Frederikshald, *Frederikshalds Æreskrans*.

Han var sønn av Knud Larsen Rist, som var visepastor i Saltdal i 45 år inntil sin død 1727, og Susanne Jensdatter Todal. I 1707 kom han i skole i Bergen, gikk ut 1713, og ble året etter hører ved Frederikshalds skole. Da Carl XII falt inn i Norge 1716, tok han straks tjeneste ved Peder Colbjørnsens kompani, som han fulgte på dets forskjellige ekspedisjoner. Da fienden var borte og skolebygningen var brent, ble han huslærer i Christiania til 1719, da han dro til København og tok attestas 1720. Samme år leverte han en beretning om Frederikshalds beleiringer, under navn av *Frederikshalds Æreskrans*, etter offisielle dokumenter, gamle folks meddelelser og egne opptegnelser. Etter å ha bodd i København i fire år og lidt stor nød, ble han 1723 sogneprest i Ullensaker, hvor han døde ugift.
**Lockout** (arbeidsstengning, utestengelse) er et middel i en arbeidskonflikt der en arbeidsgiver hindrer ansatte fra å jobbe, i motsetning til en streik der ansatte nekter å jobbe.

Hensikten med en lockout er en utvidelse og dramatisering av arbeidskonflikten, på samme måte som streik. Utvidelsen medfører gjerne at arbeidere som ikke er i streik, blir permittert. Dermed blir det en interessekonflikt mellom de streikende, som får streikebidrag, og de permitterte, som får dagpenger. Under en lockout vil arbeidsgiverorganisasjonen som går til dette skrittet, gjerne kompensere for tapene de berørte medlemmene får av konflikten, slik som streikende arbeidere får av sin fagforening.

Konflikten blir også kostbar for staten gjennom produksjonsstansen. Resultatet blir gjerne økt press fra staten på partene til å lempe kravene, eller i ytterste konsekvens tvungen lønnsnemnd.

Norge
-----

Den største lockouten i Norge var storlockouten i 1931, som varte fra februar til august det året. Norsk Arbeidsgiverforening (NAF) ville sette ned lønnen, noe LO ikke godtok, og NAF svarte med lockout. 60 000 arbeidere ble utestengt fra arbeidsplassene, og 7,5 millioner arbeidsdager gikk tapt. Det kjente Menstadslaget, en kamp mellom arbeidere og politistyrker på Menstad mellom Porsgrunn og Skien, var en del av denne lockout-konflikten.

I 1986 ble 102 500 LO-organiserte utestengt fra sitt arbeid ved lockout fra Norsk Arbeidsgiverforening, den første store lockout i norsk arbeidsliv siden 1931. Administrerende direktør i den daværende Norsk Arbeidsgiverforening, Pål Kraby, måtte gå av.

Transportarbeiderstreiken i 2004 ble kraftig opptrappet ved lockout i andre sektorer.

Heiskonflikten i 2005 er et eksempel på at de tre trinn i prosessen går helt ut:

* Etter at partene ikke kommer til enighet går 112 heismontører ut i streik.
* Like etter går arbeidsgiver til lockout av 362 heismontører
* Med henvisning til ILO-konvensjonens artikkel G, som gir betinget hjemmel, griper staten inn med tvungen lønnsnemnd.

Referanser
----------

1. ↑  Norgeshistorie.no, Knut Kjeldstadli: «Fra gatekamper til faste forhandlinger». Hentet 30. des. 2016.
2. ↑  Jens Solli (1986). *Lockout og streik 1986*. Tiden. s. 12 og 15. ISBN 8210029274.
3. ↑  «Pål Kraby». «Kraby måtte gå av som leder for arbeidsgiverforeningen etter en mislykket lockout mot LOs medlemmer i 1986»

Kilder
------

* Arbeidslivet.no (LO): Fakta: Streik, lockout og lønnsnemnd (publisert 16. mars 2015) Besøkt 9. april 2015
* NHO: Lockout (Arbeidsstengning) Besøkt 9. april 2015
* Riksmekleren: Lockout (arbeidsstengning) (publisert 10. juni 2005) Besøkt 9. april 2015

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** NDL
 |
**Bengkulu** er provinshovedstaden i provinsen Bengkulu på Sumatra i Indonesia. Befolkningen anslås (2005) til 309 800.

Den var tidligere en britisk garnisonsby kalt *Bencoolen* på engelsk.

Historie
--------

Det britiske Ostindiakompaniet gjorde i 1685 Bengkulu/Bencoolen til et viktig handels- og utskipningssted for pepperhandelen. I 1714 bygde britene Fort Marlborough i byen; det står der fremdeles. Denne handelsposten ble aldri den suksessen som britene hadde ønske seg; europeerne syntes det var et utrivelig sted som man helst ikke ville komme til – man ønsket slett ikke å «dra dit pepperen gror». Men det var heller ikke nok pepperproduksjon i området til at handelsstedet var særlig rentabelt. Til tross for disse vanskelighetene holdt britene ut, og holdt på byen og området i 150 år. Så, ved en anglo-hollandske traktat av 1824 avgav de stedet til Nederland og det gikk over til å bli en del av Nederlandsk Ostindia. Britene konsentrerte sine regionale handelsinteresser om Malacca i stedet. Som resten av dagens Indonesia forble nederlenderne koloniherrer frem til avkoloniseringen etter annen verdenskrig, bare avbrutt av noen års japansk styre.

Referanser
----------

1. 1 2  Roberts, Edmund (1837). *Embassy to the Eastern Courts of Cochin-China, Siam, and Muscat*. New York: Harper & Brothers. s. 34.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
**Curia** betegnet i tidlig romersk historie en underavdeling av folket, eller en stamme. Ordet ble etterhvert også brukt om stedet der stammen eller gruppen møttes for å diskutere viktige saker. Etymologisk stammer ordet kanskje fra det gammellatinske uttrykket *co-viria* («samling av menn»).

Til å begynne med var det 30 curieavdelinger, trolig bare for patrisiere. Disse avdelingene dannet grunnlaget for *comitia curiata*, der avstemningene ble gjort etter curier.

Curia Hostilia i Roma var bygningen der det romerske senat møttes. Senatet var opprinnelig et råd av de eldste (*senex* betyr «gammel mann») i stammene som utgjorde romerfolket, men ble med republikkens vekst et stadig mektigere organ hovedsakelig av patrisiere og posisjoner som gikk i arv. Ettersom riket vokste fikk alle byer som fikk status som municipium sitt eget senat etter modellen fra Roma.

I keisertiden betegnet Curia enhver bygning der de lokale myndigheter holdt hus og holdt sine møter og høringer, og ordet omfattet etterhvert også dem som arbeidet der, som ble kalt *curiales*.

Med Vestromerrikets fall i 476 gikk begrepet ut av bruk for verdslige institusjoner, men i geistlig sammenheng brukes ordet fortsatt: den romerske kurie er navnet på den katolske kirkes sentrale forvaltningsorgan.

Referanser
----------

1. ↑  «curia (n.)», *Online Etymology Dictionary*
2. ↑  *Webster's Third New International Dictionary* (1966).
3. ↑  «senicide (n.)», *Online Etymology Dictionary*
4. ↑  Code of Canon Law, can. 360

Eksterne lenker
---------------

* «Curia». *Encyclopædia Britannica* (11. utg.). 1911.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Curaçaos marinpark** er et område på sørøstkysten av øya Curaçao i det sørlige Karibia. Parken ble til i 1983, men har ikke offisiell vernestatus gjennom lov. Parkens område strekker seg over 20 kilometer langs kysten, fra utkanten av Willemstad og til sørspissen av øya. Området fra høyvannsmerket og ned til 60 meters dyp er en del av parken. Marinparken har 6 km² med korallrev. Parkområdet omfatter også ei av de store buktene på øya, et areal på til sammen 4,36 km² med mangrove og sjøgrasområder. Parken er åpen for besøkende. 19 steder er markerte for snorkling og dykking.

Curaçaos marinpark forvaltes av Caribbean Research and Management of Biodiversity Foundation (CARMABI).

Referanser
----------

1. ↑  «Curacao Marine Park» Arkivert 19. august 2017 hos Wayback Machine. Caribbean Research and Management of Biodiversity Foundation. Lest 19. august 2017.
2. ↑  «Curaçao Underwater Park» Arkivert 20. mars 2016 hos Wayback Machine. Dutch Caribbean Nature Alliance. Lest 19. august 2017.

Eksterne lenker
---------------

* Curacao Marine Park
**Jonas Rein Landmark** (født 13. november 1848 i Bergen, død 24. september 1917 i Førde) var en norsk sogneprest og hageentusiast.

Han var sønn av sogneprest Johan Daniel Stub Landmark og hustru Elisabeth Laurentia Rein. Farfaren var sorenskriver og stortingsmann Nils Landmark, og morfaren var sogneprest og eidsvollsmann Jonas Rein.

Etter artium i 1867 og teologisk embedseksamen i 1872 var han lærer ved en jenteskole på Lillehammer 1873–1875, personellkapellan hos sin far i Selje i 1875 og vikar ved farens tidligere sogneprestembede i Beitstad 1875–1876. Han giftet seg i 1875 med Catharina Amalie Hirsch, datter av distriktslege Hirsch i Steinkjer. Blant deres ti barn var filosof Johan Daniel Landmark.

I 1877 ble han utnevnt til sogneprest i Målselv, i 1885 til sogneprest i Flakstad i Lofoten. I 1895 ble han også prost i Lofoten. I 1900 ble han utnevnt til sogneprest i Førde, i 1907 også til prost i Sunnfjord.

Landmark engasjerte seg i hagedyrking og botanikk, og ble en foregangsmann for hagebruk i Nord-Norge da han bodde der. Han ble tildelt Kong Oscar IIs medalje til belønning for det norske landbruk. Landmark testamenterte et herbarium med 4 000 tørkede planter til Bergen Museum.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4  Starheim, Ottar. «Jonas Rein Landmark». *Allkunne*. Opprinnelig publisert av NRKs Fylkesleksikon for Sogn og Fjordane. Besøkt 1. september 2018.
2. 1 2 3 4  Landmark, A. (1924). *Landmark. Stamtavle over en norsk slegt*. Kristiania: Cammermeyers boghandel. s. 167–168.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
**Isle of Sheppey** er en øy utenfor nordkysten av Kent i England, ved utløpet av Themsen, rundt 74 km øst for det sentrale London. Øya, som er en del av distriktet Swale, har et areal på 94 km² og høyeste punkt er 73 meter over havet. Navnet Sheppey kommer fra det angelsaksiske «Sceapige», som betyr «øy med sauer», og selv i dag er det store områder på øya som benyttes til sauebeite.

Dagens øy var historisk kjent som «Isles of Sheppey», bestående av tre hovedøyer: Sheppey, øya Harty og øya Elmley. Over tid har kanalene som skilte øynene blitt avleiret med silt og gjort dem til én sammenhengende øy, ganske likt som mye nordlige Kent. Sheppey består hovedsakelig av londonleire og er rik med fossiler. Øya er stort sett lavtliggende, men ved landsbyen Minster på nordkysten av øya stiger den opp til det høyeste punktet, 76 moh.

En del av beboerne på Sheppey likte å kalle seg selv for *swampies* («sumperne»), et begrep som begynte som en fornærmelse, og for enkelte fortsatt er det, men for andre har det blitt en inkluderende betegnelse på en felles identitet.

Dagens Sheppey
--------------

Stranden mellom Leysdown og Shell Ness.

Den største byen på øya er Sheerness. Andre landsbyer er Minster som har en strand bestående av smågrus, og Leysdown-on-Sea som har sandstrand. Hele nordkysten er spekket med husvogner, campingvogner og feriehus. Det er også en strand for naturister bortenfor Leysdown, mot Shellness, og et fuglereservat ved Elmley Marshes.

Det er tre fengsler på øya, alle lokalisert sør for landsbyen Eastchurch: HMP Elmley, HMP Standford Hill, og HMP Swaleside. Antallet innsatte er på rundt 2200.

I henhold til 2001 hadde øya et innbyggerantall på 37 852, et antall som har økt til rundt 40 300 ved 2011. Mange pendler til fastlandet med jernbaneforbindelsen Sheerness-Sittingbourne og den nye brua Sheppey Crossing.

Referanser
----------

1. ↑   «The intrepid explorer’s guide to Sheerness on the Isle of Sheppey», *Ilivehere.co.uk*
2. ↑   «Sheppey is always the butt of other Kent residents' jokes», *Kent Online* 4. februar 2015
3. ↑  Official 2011 Census, England

Eksterne lenker
---------------

* Sheppeys offisielle nettsted Arkivert 20. mars 2020 hos Wayback Machine.
* Swale Borough Council's Sheppey, for turister og besøkende

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Vision of Britain **·** VIAF **·** LCCN **·** GeoNames **·** BBC Things
 |
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Japans flagg Japan |
| Friidrett |
| Friidrett Verdensmesterskap |
| Bronse | 2013 Moskva | Maraton |

**Kayoko Fukushi** (født 25. mars 1982) er en japansk friidrettsutøver som konkurrerer i mellomdistanse- og langdistanseløping som tok bronse i maraton ved VM i friidrett 2013 i Moskva.

Fukushi gjennombrudd kom da hun kom på fjerdeplass på 5 000 meter ved VM for juniorer i 2000. Som senior deltok hun ved VM 2003 der hun var i finalen på 10 000 meter og sluttet på ellevteplass. Ved Sommer-OL 2004 kom hun på 26.-plass på 10 000 meter.

Hun var i finalen på både 5 000 meter og 10 000 meter ved VM 2005 og ble heholdsvis nummer tolv og elleve. Også ved VM 2007 var hun i finalen på begge distansene og ble den gangen heholdsvis nummer 14 og nummer 10.

I Sommer-OL 2008 var Fukushi i finalen bare på 10 000 meter og ble denne gangen nummer 11.

Hun har også hatt suksess på lengre distanser og innehar verdensrekorden på 15 km.

Personlige rekorder
-------------------

* 5 000 meter - 14.53,22
* 10 000 meter - 30.51,81
* 15 km - 46.55

Referanser
----------

1. ↑   World Athletics Database, World Athletics utøver-ID 179923[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Kayoko Fukushi – Olympics.com Rediger på Wikidata

* (en) Kayoko Fukushi – Olympic.org Rediger på Wikidata

* (en) Kayoko Fukushi – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Kayoko Fukushi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Kayoko Fukushi – World Athletics Rediger på Wikidata

* (en) Kayoko Fukushi – Track and Field Statistics Rediger på Wikidata
**Mølsterprisen** var en pris i gitaristen, næringslivslederen og livskunstneren Morten Mølsters navn. Prisen ble delt ut fem ganger i perioden 2013 til 2018. Bak prisen, som ble tildelt en kunstner med lokal tilknytning, stod MaiJazz. Den oppnevnte komitéen la følgende kriterier til grunn for tildeling: høy instrumental kompetanse, innovative dimensjoner, improvisatoriske egenskaper samt være positiv bidragsyter til regionens musikkliv.

Prisen bestod av en sum på kr. 40.000,- (redusert siste tildelingsår) samt et oppdrag om å gjennomføre en konsert på MaiJazz påfølgende år.

Prisvinnere
-----------

* 2013 Stein Inge Brækhus
* 2014 Vidar Schanche
* 2015 Simen Kiil Halvorsen
* 2016 Cloroform
* 2017 ikke utdelt
* 2018 Gjertrud Økland

Referanser
----------

1. 1 2  «Gjertrud Økland vant Mølsterprisen». *dagsavisen.no*. 6. mai 2018. Besøkt 12. oktober 2019.

Kilder
------

* nrk.no/rogaland: For første gang deles en pris ut i avdøde Morten Mølsters navn
* nrk.no/rogaland: Vidar Schanche fikk Mølsterprisen
* webavisen.no: Mølsterprisen til Simen Kiil Halvorsen
* dagsavisen.no: Stavanger-bandet Cloroform er tildelt Mølsterprisen 2016
* webavisen.no: Mølsterprisen til Gjertrud Økland
**Møns Klint** er Danmarks høyeste klippevegg helt øst på øya Møn sør for Sjælland. Selve veggen (klinten) er seks kilometer lang og opptil 128 meter høy. Bak klinten innover på øya er høyden opptil 143 meter.

Området er en samling biotoper. Kombinasjonen av kalkstein i grunnen, et tørt lokalklima og begrensninger i landbrukets utnyttelse av området har bidratt til en biologisk avgrensning som gir besøkende en anelse av hvordan landet så ut før industrialiseringen av landbruket startet.

Klippeveggen er en severdighet med trapp ned til havoverflaten. Helt ufarlig er det ikke, flere ganger de siste hundre årene er det observert at store biter av veggen har falt ned i Østersjøen.

Geologi
-------

Møns Klint
Møns Klint ble dannet i slutten av krittiden for 75 millioner år siden. Den består av kritt, en kalkstein som er dannet av skallene til mikroskopiske alger (kalkflagellater) som fantes i havet. Senere har istider og annen erosjon formet landskapet slik det er i dag.

Eksterne lenker
---------------

* visitvordingborg.dk Møns klint
* Møns klint et 75 millioner år gammelt landskap Arkivert 16. desember 2005 hos Wayback Machine.
* GeoCenter Møns klint

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GeoNames
 |
**Mølleåen** er ei elv øst på Sjælland i Danmark. Den har sitt utspring i Hettings Mose nord for Ganløse Eged, mellom Buresø og Bastrup Sø. Fra Bastrup Sø løper Mølleåen mot øst og passerer gjennom tre innsjøer: Farum Sø, Furesøen og Lyngby Sø. Den munner ut i Øresund vest for Nærum, og har en lengde på ca. 30 kilometer.

Fallet er på 29–30 meter noe som har gitt mulighet for vannmøller samt industriell produksjon langs elven, blant annet Brede klædefabrik og knivfabrikken i Raadvad. Den eldste danske industri oppsto ved Mølleåen. Noen av møllene, så som den øvre Hestetangsmølle, har eksistert siden middelalderen, men de fleste ble anlagt eller kraftig utvidet i forbindelse med etablering av virksomheter på 1600- og 1700-tallet.

Et eldre navn på elva er *Lughn*, som betyr «den rolig flydende».

Referanser
----------

1. ↑  Inge Wohlert, «Lughn, Fuglevad og Raadvad» i: *Lyngbybogen* (1963)

Litteratur
----------

* Jan Møller, *Mølleåen*, Forlaget Cicero, 1992. ISBN 87-7714-108-3.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Mølleå – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Om Mølleåen fra Kulturarvsstyrelsen
* Mølleåen - et nationalt industriminde

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GeoNames
 |

Portal: Danmark
**Mønstringsvesenet** var en etat som registrerte sjømenn som reiste i utenriks tjeneste på skip. Disse fikk utstedt et mønstringsbevis som anga tidspunkt, stilling, skip og påmønstringssted. Ommønstring og avmønstring i utlandet skjedde ved norske utenriksstasjoner. Mønstringsbeviset dokumenterte tjeneste i utenriksfart. Ved lengre fartstid fikk man sjøfartsbok, og fartstiden ble tellende i en egen sjømannspensjonsordning.

Mønstringsvesenet var delt i mønstringsdistrikter som hadde en mønstringssjef. Mønstring skjedde iht. Mønstringsreglementet.

Rundt 1960 er det anslått at det var 20 000 norske menn i alderen 15-19 år på norske skip i utenriksfart. Samlet var det trolig mer enn 200 000 norske sjøfolk som arbeidet utenriks. Det ble anslått omkring 1970 at ca. hver fjerde nordmann av hankjønn hadde minst en utmønstring bak seg.

Skipene hadde for en stor del en lasteevne på rundt 5 000 til 15 000 dødvekttonn, og tendensen var stadig større skip. Den norske handelsflåten var betydelig i størrelse, i perioder i verdenstoppen med hensyn til antall skip og samlet tonnasje.

Besetningen på store handelsskip var rundt 50 mann avhengig av skipstypen.

Kilder
------

* statsarkivet.no om Mønstringsvesenet
*Angrep av persiske stridsvogner med ljå i slaget ved Gaugamela*, illustrasjon ved Andre Castaigne (1898-1899).
**Stridsvognen med ljå** var en modifisert hestetrukket stridsvogn som trolig ble oppfunnet av den persiske keiseren Kyros den yngre senest 401 f.Kr. Den hadde kniver montert på begge sider av akslingen. Bladene gikk horisontalt ut en meter på sidene av vognen og roterte etter som vognen ble trukket.

Historie
--------

Stridsvogner med ljåer var en modifisert stridsvogn. Knivbladene strakte seg ut på rundt 1 meter på begge sider av hjulene. Den greske hærføreren Xenofon (430−354 f.Kr.), som var vitne til slaget ved Kunaxa, fortalte om dem: «Disse hadde tynne ljåblader som strakte seg ut i vinkle fra akslene og dessuten ut under førerens sete, vendt mot bakken.» Xenofon tilskrev denne nyvinningen til den første persiske konge, Kyros den yngre (død 401 f.Kr.), skjønt moderne historikere har bestridt dette, og mener de ble innført ved et senere tidspunkt, under perserkrigene mellom 467 og 458 f.Kr. som svar på persernes erfaring i å bekjempe tungt gresk infanteri.

Stridsvognen ble trukket av fire hester og bemannet av opp til tre mann, en fører og to krigere. Teoretisk ville stridsvognen pløye gjennom infanteriets linjer og kutte de kjempende i to, eller i det minste skape åpninger i linjene som kunne utnyttes. I praksis var det flere problem med disse stridsvognene. Det var vanskelig å få hestene til å angripe inn i de tette falanksformasjonene til de greske/makedonske hoplittene (infanteri). I tillegg kunne en disiplinert hær dele seg når stridsvognen ankom og så slutte seg sammen når den hadde passert, og på denne måten slippe stridsvognen gjennom uten at den anrettet vesentlig skade. For det tredje hadde stridsvognen begrensede militære muligheter. De var kun et offensivt våpen og var best mot infanteri i åpne angrep hvor stridsvognene hadde plass til å manøvrere.

Til tross for begrensningene ble stridsvogner med ljå brukt med noe suksess av perserne, kongedømmene i den hellenske perioden og senere Romerriket.

Sent i den imperiets periode eksperimenterte romerne med en uvanlig variant som brukte lanser i katafrakt-stil som ble montert på en eller flere av hestene som trakk stridsvognen for å øke effekten i angrepet. Enheten ble ikke brukt lenge, noe som antyder at ideen ikke var særlig effektiv.

Referanser
----------

1. ↑  Nefiodkin, Alexander K. (2004): «On the Origin of the Scythed Chariots», s. 369−371
2. ↑   Nefiodkin, Alexander K. (2004): «On the Origin of the Scythed Chariots», s. 371−378

Litteratur
----------

* Nefiodkin, Alexander K. (2004): «On the Origin of the Scythed Chariots» i: *Historia: Zeitschrift für Alte Geschichte*, **53** (3), s. 369–378
* Rivet, A.L.F. (1979): «A note on scythed chariots» i: *Antiquity* **53**, York, UK: University of York, ISSN 0003-598X, s. 130–132
**Palass** er et bygg som svarer til slott, dog med den forskjellen at palasset ligger i en by eller i et bymiljø. Palasset har som hovedregel ingen park. Palass har dog ofte en hage. Et palass kan ligge helt ut mot gaten som vi kan se i Stockholm Arvefyrstens palass eller tilbaketrukket som Det kongelige slott i Oslo, Buckingham Palace i London eller Elyséepalasset i Paris.

Versailles var opprinnelig et slott, men urbaniseringen gjorde det til et palass over tid. At ordet slott brukes om Det kongelige slott og Akershus slott i Oslo og Kungliga slottet i Stockholm er av tradisjonsmessige årsaker.
Ordet *palass* kommer av latinets *palatium*, etter *Palatium* eller Palatinen, den av Roms syv åser som keiserne oftest bygde sine boliger i.

Det finnes en spesiell variant av palasset som kalles palé, dette er altså ikke noe palass, men en større praktfull bygning (eller mindre palass om en vil) i bymiljø.

Eksempel på utenlandske palass
------------------------------

* Kungliga slottet
* Arvefyrstens palass
* Axel Oxenstiernas palass
* Bondeska palasset
* Bååtska palatset
* Gustav Horns palats (Hornska palatset)
* Hessensteins palass
* Ryningska palatset
* Schering Rosenhanes palass
* Stenbocks palass
* von Rosenska palatset
* Wrangels palass
* Chaillotpalasset
* Buckingham Palace
* Den forbudte by
* Palazzo Barberini
* Palazzo Farnese
* Palazzo Venezia
* Palazzo dei Normanni
* Topkapipalasset
* Versailles
* Vinterpalasset

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC **·** BNE
 |
Bilde av Eta Carinae fra Hubble Space Telescope.
**Eta Carinae** er en av de lyssterkeste stjernene i Melkeveien. Den har en masse på mellom 100 og 150 ganger solens, og ligger på en avstand av 7500 lysår. På 1840-tallet gjennomgikk den en voldsom eksplosjon som sendte mer enn 10 solmasser materie ut i verdensrommet. Eta Carinae var da en kort tid den nest mest lyssterke stjerna på nattehimmelen sett fra jorda. Eta Carinae er en binær stjerne. Man regner med at Eta Carinae vil eksplodere som en supernova når den går tom for kjernebrensel.

Referanser
----------

1. ↑  «NASA's Hubble Space Telescope Resolves Eruption of a Massive Star». Besøkt 29. november 2008.
2. ↑  «Eta Carinae: New View of Doomed Star». Besøkt 29. november 2008.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Eta Carinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* ESO: Observasjoner av Eta Carinae i rekordhøy oppløsning Arkivert 17. september 2017 hos Wayback Machine. incl. Fotos & Animation

  

Portal: Astronomi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data)
 |
**CureVac AG** er et tysk legemiddelselskap som utvikler og produserer legemidler og vaksiner.

CureVac ble grunnlagt i 2008 i Tübingen i Tyskland av biologen Ingmar Hoerr (født 1968) for å utvikle vaksiner baserte på budbærer-RNA som agens, en mulighet som Ingmar Hoerr hadde oppdaget som doktorand. Det innebærer at den menneskelige kropp instrueres ved hjelp av budbærer-RNA til å aktivere immunforsvaret. Denne nukleinsyre programmeres med informasjon om et spesifikt virus, injiseres i kroppen og instruerer celler til å produsere antistoffer og T-celler mot det. 

Selskapet har hovedkontor i Tübingen og har virksomhet med kliniske forsøk i Frankfurt am Main samt har siden 2015 et datterselskap i Boston i Massachusetts i USA.

Koronavirusvaksine CVnCoV
-------------------------

Curevac utvikler siden våren 2020 med støtte fra Coalition for Epidemic Preparedness Innovations en koronavaksine med budbærer-RNA-teknologi, det vil si en RNA-basert vaksine. Den europeiske union finansierer, med opp til 80 millioner euro, utvikling og en oppskalering av produksjonen. CureVac fikk i midten av juni 2020 tillatelse av myndigheter i Tyskland og Belgia til å gjennomføre en klinisk fase 1-studie med sin vaksinekandidat CVnCoV.

Referanser
----------

1. ↑  ; besøksdato: 22. april 2021; utgiver: CureVac.
2. ↑  *Vom Zufallsfund zum Impfstoff-Kandidaten – Wie eine vermeintliche Laborpanne zur Hoffnung in der Pandemie wurde* i Tagesspiegel den 26. mai 2020
3. ↑  *CureVac Receives Regulatory Approval from German and Belgian Authorities to Initiate Phase 1 Clinical Trial of its SARS-CoV-2 Vaccine Candidate* på CureVacs webdide den 17. juni 2020
4. ↑  *Vaccine candidate against SARS-CoV-2 being tested* på Science Daily den 3. april 2020

Eksterne lenker
---------------

* Curevacs nettside

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
*Strickers Batteri*, tegnet 29. juli 1801 av Prünst
**Strickers Batteri** var et kystbatteri som ble oppført under Englandskrigene 1801–1808 etter planer av Heinrich Ernst Peymann. Det lå på Amager i Kløvermarkens sydlige ende tett på Prøvestenen ut mot Øresund, og var navngitt etter dets premierløytnant Justus Alexander Stricker (1775–1841).

Anlegget forsvarte Københavns havn sammen med Trekroner fort (anlagt 1787–1827) og Lynetten (anlagt 1767–1780). Senere ble Prøvestensfortet (anlagt 1858–1863) og Mellemfortet (anlagt 1860–1863) bygget i nærheten av batteriet. 

Strickers Batteri ble i 1954 sprengt i luften, da det var blitt vurdert at anlegget ikke var bevaringsverdig. Det ga siden plass til De Danske Spritfabrikker og Pyrolyseværket. Mellemfortet ble også fjernet, og her befinner seg nå Amagerværket.

Referanser
----------

1. ↑  *Strickers Batteri*, denstoredanske.dk

Eksterne lenker
---------------

* *Københavns befæstning*, danskbyggeri.dk[*død lenke*]
* *Københavns befæstning 1880-1920*, vestvolden.dk Arkivert 12. januar 2012 hos Wayback Machine.

Portal: Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
En **etat** er en del av offentlig forvaltning, enten statsforvaltningen eller kommuneforvaltningen. I Norge kan en etat også være fylkeskommunal.

Statlige etater
---------------

En statlig etat er et forvaltningsorgan som har et sentralt hovedkontor med underliggende regionale og/eller lokale kontor. Etater har ansvar innen et begrenset område og ledes av embedsmenn og ikke politikere og kan ha betegnelser som direktorat, vesen, verk, tilsyn, styrelse, forvaltning og tjeneste. 

En slik «ytre» etat er et utførende og rådgivende organ som opptrer på vegne av det departementet det er underlagt. Dette departementet er også klageorgan for vedtak som er fattet av det underliggende organet. Den ytre etaten er slik sett forvaltningens spesialistenhet, mens det overliggende departementet skal da tilse at spesialistene opptrer innenfor gjeldende politiske rammer. Slik sett blir til syvende og sist statsråden for det overliggende departementet politisk ansvarlig for det arbeid som utføres i den ytre etaten. NAV og Skatteetaten er eksempler på statlige etater.

Kommunale etater
----------------

Kommunale etater er en del av kommuneforvaltningen. Områder som vann/avløp, renovasjon, parkering, kinoer og havnevesen kan være organisert som kommunale etater.

Referanser
----------

1. ↑  Om organisering av kommunal og fylkeskommunal virksomhet – Kommunal- og regionaldepartementet

Eksterne lenker
---------------

* Direktoratsboka kap. 6, Direktoratet og egen etat – Fornyings-, administrasjons- og kirkedepartementet
> Farlige folk stiller tidens store samfunns- og livssynsspørsmål klarere enn noen tidligere norsk roman, og den knytter dem til levende, individuell menneskeskildring
> 
> 
> Edvard Beyer i *Norges litteraturhistorie*, 1975
> 
> 

***Farlig folk*** er en roman fra 1881 av den norske forfatteren Kristian Elster (1841–1881). Romanen ble utgitt etter Elsters død, og regnes blant hans beste arbeider. 

Romanen er en ironisk og satirisk skildring av religiøst, politisk og sosialt liv i en liten kystby. Hovedpersonene (og tittelens farlige folk) er *Arne Holt* og sønnen *Knut Holt*; begge er frisinnede, radikale venstremenn som står utenfor byens gode selskap, er positive til arbeidernes sak, og skeptiske til «alt tyranni, fyrstenes og prestenes og de herskende klasser».

Mot dem står byens konservative krefter representert ved blant andre overlærer og redaktør *Kristoffer Bjørnholt*, skipsreder og banksjef *Klaus Hamre*, den autoritære piestisten grosserer *Jakob Vik* og legpredikanten snekkermester *Vildhagen*. Handlingen følger for det meste legen Knut Holt, i hans dannelsesreise ut i verden, hans desillusjon og hans energigivende kjærlighetsforhold til den sterke *Kornelia Vik*. Romanen avsluttes med en epilog hvor Arne og Kornelia er døde, og hvor Knut resignerer og bosetter seg «som lege et eller annet sted».

Romanen var med i 1967-utgaven av Norges nasjonallitteratur.

Referanser
----------

1. ↑  Ivar Holm. «Innledning». I: Elster, Kristian (1841-1881) (1967). *Farlige folk ; En korsgang*. Oslo: Gyldendal.
**Curaçao International Trust Company** (Citco) er et finansselskap på Curaçao. Det har drevet med forvaltning av internasjonale selskaper og med verdipapirfond, inkludert hedgefond. Selskapet ledet an i å etablere De nederlandske Antiller som et lavskatteland.

Bakgrunn og virksomhet
----------------------

Med utbruddet av andre verdenskrig ønsket mange nederlandske selskaper å unngå å komme under tysk kontroll. Flytting av juridiske adresse til Curaçao var en måte å oppnå dette på. I denne situasjonen etablerte notaren Anton Smeets en virksomhet som kunne hjelpe til med dette og forvalte selskaper på vegne av eierne. Virksomheten startet i 1940. Denne type virksomhet dro nytte av at oljesektoren hadde ført personale med juridisk utdannelse og regnskapskompetanse til øya. 

Da andre verdenskrig var over vendte mange selskaper tilbake til Nederland. Selskapet Curaçao International Trust Company (CITCO) ble etablert i 1948. Det forsøkte å finne måter å videreføre krigsårenes virksomhet på. Etter at De nederlandske Antiller ble etablert i 1954, overtalte Smeets myndighetene til å etablere et lavskatteregime for utenlandske selskaper formelt registrert på Curaçao. De nederlandske Antiller var først ute med å etablere det som senere ble kjent som ring-fencing, med svært lav skatt for internasjonale selskaper. Skatteavtalen mellom Nederland og USA fra 1955 gjaldt også for de nederlandske områdene i Karibia og gjorde det attraktivt for amerikanske selskaper å etablere seg på Curaçao.

Citco engasjerte seg senere i forskjellig slags bank- og finansvirksomhet, inkludert hedgefond. Sønnen Christopher G. Smeets overtok selskapet etter sin far i 1987.

Referanser
----------

1. ↑  Craig M. Boise og Andrew P. Morriss: «Change, Dependency, and Regime Plasticity in Offshore Financial Intermediation: The Saga of the Netherlands Antilles», *Texas International Law Journal*, bd. 45, nr. 2, 2009, s. 393–394.
2. ↑  Andrew P. Morriss: «The Rise and Fall of Curaçao's Offshore Financial Sector», Foundation for Economic Education, 23. september 2009. Lest 27. september 2009.
3. 1 2  «Citco popular among American hedge funds», Dutch Caribbean Legal Portal, 9. august 2013. Lest 27. september 2017.
4. ↑  «Our History and Values», The Citco Group Limited. Lest 27. september 2017.
5. ↑  Boise og Morriss 2009, s. 404–405.
6. ↑  Morriss 2009.
7. ↑  Boise og Morriss 2009, s. 405.

Eksterne lenker
---------------

* Citcos nettsted
| Medaljeoversikt |
| --- |
| Konkurrerte for Etiopias flagg Etiopia |
| Friidrett: |
| Friidrett Juniorafrikamesterskapet i friidrett |
| Gull | Addis Abeba 2015 |  5000 m |
| Friidrett VM i terrengløp |
| Bronse | Guiyang 2015 |  Junior |
| Gull | Guiyang 2015 |  Jr, lag |

**Etagegn Woldu Mamo** (født 10. mai 1996) er en etiopisk friidrettsutøver som konkurrerer i mellom- og langdistanseløp. Hun konkurrerer også i gateløp og terrengløp. Hun har gull på 5000 meter fra Juniorafrikamesterskapet i friidrett 2015 som fremste internasjonale meritt.

Idrettskarriere
---------------

2014
Woldu satte personlig rekord på 3000 meter, med tiden 9:02,17, ved et stevne i Sotteville-lès-Rouen i Frankrike 14. juni. Hun satte også personlig rekord på 5000 meter 5. juni, med tiden 15:11,42. Hun ble dermed tatt ut til å delte ved junior-VM i friidrett 2014 på denne distansen. Der løp hun på 9:06,42 og kom på 5.-plass, cirka åtte sekunder bak Mary Cain som vant løpet. 

I november vant hun terrengløpet *Le Maine Libre - Allonnes - Sarthe*, foran sin landsmanninne Senbere Teferi.

2015
Woldu startet 2015 med terrengløpet Campaccio i San Giorgio su Legnano i Italia 6. januar. Her kom hun på fjerdeplass.

Ved Juniorafrikamesterskapet i friidrett 2015 i mars vant Woldu 5000 meter, med tiden 17:02,71, foran Sintayehu Lewetegn og Stella Chesang. I slutten av mars deltok hun også ved VM i terrengløp 2015, der hun kom på 3.-plass i juniorklassen. Etiopia vant her lagkonkurransen for kvinner.

Hun kom på 2.-plass ved terrengløpet *Cross d'Allonnes* i Frankrike, bak Dera Dida.

2016
Den 31. januar vant hun juniorklassen ved terrengløpet Jan Meda International i Addis Abeba.

Referanser
----------

1. ↑  All-Athletics - *Etagegn Woldu Mamo* (arkivert 15. januar 2015), besøkt 3. februar 2016.
2. ↑  American Track and Field - *EME NEWS (NOV 23, 2014)* (arkivert), besøkt 3. februar 2016.
3. ↑  IAAF - *Ritzenhein returns as Kisa leads kenyan sweep at Campaccio* (arkivert), besøkt 3. februar 2016.
4. ↑  African Athletics - *Nigerian defending champions Brume, Oduduru prevail-African Junior Champs Day Four*, besøkt 3. februar 2016.
5. ↑  IAAF - *World Cross Country Championships - Junior Race Women*, besøkt 3. februar 2016.
6. ↑  FFA - *22/11/15 - Cross Le Maine Libre Allonnes Sarthe*, besøkt 3. februar 2016.
7. ↑  Africathle - *33rd Jan Meda International Cross-Country, Addis-Ababa (Ethiopia) 31/1/2016*, besøkt 3. februar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Etagegn Woldu Mamo – World Athletics Rediger på Wikidata
* (en) Profil hos All-Athletics Arkivert 15. januar 2015 hos Wayback Machine.
**Henry Oliver Johannessen** (født 12. desember 1923 i Glemmen, død 1. mars 2005 i Fredrikstad) var en norsk fotballspiller som var aktiv for Fredrikstad FK i årene 1946 til 1961.

Henry Johannessen kom fra Lisleby FK og debuterte for FFK våren 1946 og spilte på landslaget samme sommer mot Luxembourg.

Han spilte 139 kamper og scoret 96 mål i perioden 1948 til 1960 for FFK, noe som tilsvarer 0,7 mål per kamp.

På landslaget spilte han 14 A-landskamper for Norge og scoret 7 mål totalt.

Henry Johannessen ble kjent langt utenfor landets grenser da Norge skulle spille landskamp mot Nederland i Rotterdam i juni 1950. Hele 65 000 fotballgale nederlendere og visstnok 150 nordmenn hadde betalt for å se kampen. Dette som skulle bli en enkel kamp for Nederland endte med tap 2-3 mot Norge, med to mål av Henry Johannessen. Henry gav Norge ledelsen 0-1, og han scoret det avgjørende målet på stillingen 2-2 med et knallhardt skudd oppe i vinkelen.

Etter denne kampen ble det et hysteri rundt Henry Johannessen, som ble tilbudt proffkontrakt av Fiorentina i 1951, og en sum på 150 000 kroner. Henry takket nei til kontrakten men fikk tilbudet på nytt i form av 180 000 kroner som var ekstremt mye penger på den tiden, med tanke på at en gjennomsnittlig industriarbeider tjente 3,48kr pr. time, ca. 7 000 kr i året. I tillegg ville han få egen leilighet i Italia for seg og forloveden Ingrid, en fast ukelønn på 1000 kr, bonuser for spilte kamper og mål. På nytt takket han nei til kontrakten.

Han ble spillende i Fredrikstad FK, og var med på å vinne to Norgesmesterskap og fem seriemesterskap.

Referanser
----------

1. ↑   National-Football-Teams.com spiller ID 52026, www.national-football-teams.com, besøkt 28. mai 2020[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* Odd Ellingsen, Egil Sankey Hansen, Fritz P. Karlsen, Sten W. Karlsen, Svenn Poppe og Sveinung Svanberg (2003). *Fredrikstadgutter våre veier. Fredrikstad Fotballklubb gjennom 100 år.* CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)[*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Henry Johannessen – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Henry Johannessen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Henry Johannessen – FIFA Rediger på Wikidata

* (en) Henry Johannessen – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Henry Johannessen – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Henry Johannessen – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (no) Henry Johannessen – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
* (en) Henry Johannessen på Eu-Football.info
* FFKsupporter.net: Henry Johannessen

| * v
* d
* r
Fotball piktogram 0 Norges herrelandslag i fotball – Sommer-OL 1952 0 De olympiske ringer |
| --- |
| 
* 1 A. Hansen (gk)
* 2 Holmberg
* 3 Boye Karlsen
* 4 Olsen
* 5 Svenssen
* 6 Spydevold
* 7 Hvidsten
* 8 Thoresen
* 9 Wang Sørensen
* 10 Johannessen
* 11 Dahlen
* 12 Blohm (gk)
* 13 O. Hansen
* 14 Henriksen
* 15 Nilsen
* 16 Pedersen
* 17 Ødegaard
* 18 Jevne
* 19 Kristiansen
* 20 Orre
* Trener: Frank Soo (ENG)

 | Norges flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
*Se pekerside for andre forekomster av Møllerveien.*
**Møllerveien** (2–6; ingen oddetallsnumre) er ei kort gate på Fredensborg i bydel Grünerløkka i Oslo. Den er en fortsettelse av Nordre gate etter Grünerbrua over Akerselva og går opp en bakke til ei rundkjøring, der den møter Maridalsveien og Fredensborgveien.

Navnet er gammelt og knytter seg til Nedre Foss mølle, som lå like ved.

På vestsida av veien ligger først et industribygg i Brenneriveien 11. Deretter følger det store komplekset Maridalsveien 3, som var vært bryggeri og næringsmiddelfabrikk fra 1855 til 1972, seinere småindustri, kulturvirksomhet og kontorer. På hjørnet av Brenneriveien er det gamle bruslageret om- og påbygd til lokaler for Oslo byarkiv (arkitekter Telje-Torp-Aasen).

På østsida av veien ligger Vulkan-området. Flere av husene her har adresse Møllerveien 2, blant annet Dansens hus. Nr 4 lenger opp i bakken er et kontorbygg (Fredensborg kontorsenter).

Litteratur
----------

* Knut Are Tvedt, red. (2010). «Møllerveien». *Oslo byleksikon* (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 376. ISBN 978-82-573-1760-7.

Eksterne lenker
---------------

* Oslo kommunes bydelsoversikt

Portal: Oslo

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Oslo Byleksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Sentralt stedsnavnregister
 |