recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Politisk reaksjon** er et samlebegrep for krefter som til fordel for en eldre samfunnsmodell motsetter seg eller ønsker å reversere den gjeldende utviklingen eller tilstanden i et samfunn. En tilhenger kalles *reaksjonær*.

Begrepet benyttes særlig om 1800-tallets bevegelse som motsatte seg videreføringen av idéer fra den franske revolusjon, slik som lovreformer, parlamentarisme, borgerrettigheter,[] forfatninger, republikanske styreformer og nasjonalisme. Et historisk eksempel er Klemens von Metternich, som var førende under restaurasjonen.

Den fascismeinspirerte italienske kulturfilosofen Julius Evola brukte *reaksjon* i en positiv betydning: «Etter vår mening er en sann reaksjon mot det liberalistisk-demokratiske forfallet bare mulig på grunnlag av tradisjonelle verdier som hierarki, aristokrati og kongedømme.»[] Nasjonalsosialister brukte på sin side ordet i en negativ betydning, nemlig som betegnelse på konservative, monarkister og kristelig forankrede grupper som var motstandere av nasjonalsosialisme. Også kommunister har klassisk reaksjon som fiendebilde.

Idag betegnes ofte konservative og/eller konservativt religiøse verdiforestillinger som reaksjonære av sine motstandere.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** GND **·** LCCN
 |
**Anton Frederik «Fritz» Winter Jakhelln Prytz** (født 1853 i Alstahaug kommune, død 1937) var en norsk prest og forfatter. Han var gift med Milda Dorothea født Olsen, også fra Nordland, og av samme slekt som «Nordlandsbanens far», Ole Tobias Olsen.

Prytz var cand.theol. fra Universitetet i Oslo i 1883. Han var lærer i to år ved kvinnefengselet i Oslo, hadde tjeneste som kapellan i Valdres før han dro ut og var sjømannsprest i Leith fra 1887 til 1893. Han returnerte til Norge og ble stiftsprest i Bjørgvin i årene 1893 til 1901. Han flyttet deretter til Vereide i Gloppen kommune, og ble sokneprest i Gloppen og Breim fra 1904 til 1911, og var i denne perioden prost i Nordfjord fra 1907 fra 1911. Han flyttet deretter til Porsgrunn hvor han ble sokneprest frem til 1923, da han 70 år gammel trakk seg tilbake. 

I sin tid i Gloppen holdt han tillitsverv i Nordfjord Indremisjon. Han var også en aktiv forfatter og dikter. Han gav ut tre bøker med prekensamlinger om bruk av søndagen som helligdag. Bøkene ble prisbelønnet. Han skrev også fem andre bøker med religiøse emner, og diktet sanger og salmer, som for eksempel «O Jesus min ven, o Jesus min bror».

Prytz' foreldre var Eiler Hagerup Krog Prytz (1812-1900) og Anna Margrethe Thomesen (1820-1900) som var fra Bodø.
Han var far til kjemikeren Milda Prytz (1891–1977) og politiker og forretningsmann Anton Frederik Winter Jakhelln Prytz (1878–1945). Statsråd Torolf Prytz, var Anton Jakhelln Prytz' yngre bror.

Se også
-------

* Prytz for slekta
* Hagerup (slekt)

Referanser
----------

1. ↑   Folketellingen i Norge i 1910, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   Morgenbladet, type referanse dødsannonse, utgitt 6. februar 1937[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  Ifølge dåpsprotokollen til mora (født 1820) var hennes foreldre Thomas Christophersen og Maren M. Nielsdatter. To av fadderne var Christian Jakhelln og Andreas Jakhelln—se Jakhelln (slekt)

Eksterne lenker
---------------

* NRKs fylkesleksikon: *Anton Jakhelln Prytz*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Historisk befolkningsregister **·** Geni **·** VIAF
 |
Et **politisk system** er et samfunnssystem hvor ulike politiske grunnsyn blir satt i senter for styremåten  Et politisk system består av politiske institusjoner. Systemet inndeles i undergrupper. I Danmark er det politiske systemet inndelt i stat, region og kommune. Dimensjonene i det politiske systemet opdeles ofte med utgangspunkt i de engelske begreber policy, *polity* og *politics*.

Model over det politiske system efter Goul Andersen

Kjennetegn
----------

Overordnet kan begrepet politisk system forstås som et uttrykk for en idealtype, hvis grunnleggende struktur utgjør et funksjonelt nettverk som skal bemannes. Generelt handler analyser av politiske systemer om å kartlegge hvorledes det politiske innholdet former seg, hvis de politiske handlinger alene avspeiler rasjonell saksbehandling. Begrepet politisk system er imidlertid komplekst, og det er blant forskere i politiske systemer ikke en entydig avgrensning av dets omfang. I litteraturen om politikk finnes forskjellige modeller, som søker å innfange de vesentligste trekk ved politiske systemer.

Eastons modelEastons model

Referanser
----------

1. ↑  Jacobsen, Hans (07.06.2018). «Politikk i verdensynet». *Vi menn*. s. 31.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** GND **·** NKC **·** NKC **·** BNE
 |
**Frederik Michael Frantz Wilhelm Løvenskiold** (født 12. november 1790 i Porsgrunn, død 28. januar 1869 i Christiania) var kammerherre, eier av herregården Rafnes i Bamble, jernverkseier og stortingsrepresentant fra 1827 til 1832, samt postmester i Christiania. Han var gift med Maren Fransisca Paus. Hun forteller i sin nokså naive ungpikedagbok om sin forelskelse i *Fritz*, som var navnet han brukte til daglig. Hun fryktet for at hun hadde for enkel slektsbakgrunn for ham og hans familie, som hadde fått adelspatent i 1739 (Frederiks 13 år eldre storebror Severin hadde da giftet seg med en dansk komtesse noen år tidligere). Hun var datter til en skipskaptein og proprietær i Skien, og tilhørte en norsk presteslekt som føres tilbake til 1500. Det eksisterer malte portretter av begge. Deres etterkommere eide Rafnes til begynnelsen av 1900-tallet.

Frederik og Maren ble viet i Gjerpen kirke 19. april 1815. Forlovere var kammerherre Severin Løvenskiold (Frederiks far) og Jacob Aall til Borgestad (Marens onkel, som hun hadde vokst opp hos).

Han var far til Henriette Benedicte Christiane Dorothea Løvenskiold (1819–1888), gift med kammerherre Carl Emil Rustad, og Herman Løvenskiold (1822–1910), gift med Wilhelmine Clausine Johanne Heftye.

Heraldikeren og fugleforskeren Herman Leopoldus Løvenskiold er en av deres etterkommere.

Referanser
----------

1. 1 2   Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 575[Hentet fra Wikidata]

Litteratur
----------

* Tallak Lindstøl (1914). «Frederik Løvenskiold». I *Stortinget og statsraadet : 1814-1914*, bd. D2 (L-Ø)

Eksterne lenker
---------------

* (no) Frederik Løvenskiold hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata
**Toril Bjorg** (født 11. august 1944 i Bærum) er en norsk sølvsmed og smykkekunstner.

Hun jobber hovedsakelig med smykker i sølv, men kan også anvende glass og tekstilfibre. Arbeidet hennes er preget av stor fantasi og er gjerne kjent for å eksperimentere med det tradisjonelle, både når det gjelder materialkombinasjoner og ulike teknikker. Det har blitt uttalt at smykkenes hennes er «(...)skulpturale objekter samtidig som de er funksjonale bruksforemål».

Utdannelse
----------

* Læretid hos gullsmed Albert Carlsen, Oslo
* Statens Håndverks- og kunstindustriskole, Oslo, 1964–1968

Kunstnerisk virke
-----------------

I 1968 debuterte Bjorg ved en utstilling på Maihaugen, og startet sitt eget verksted samme år. Tidlig i sin kunstnerkarriere viste hun seg som en særpreget sølvsmed, og fikk så tidlig som i 1968 premie i en internasjonal konkurranse arrangert av Dansk Guldsmedsforbund. Fra 1972 til 1978 jobbet hun som designer hos David-Andersen, hvor hun tegnet korpusarbeider og smykker. Her var arbeidene preget av enkle og sikre former.

Utstillinger
------------

### Separatutstillinger

* 1972: Galleri 12B, Fredrikstad

### Kollektivutstillinger (utvalg)

* 1969: Utstilling på Maihaugen, Lillehammer
* 1971: Utstilling på Maihaugen
* 1973: Utstilling på Maihaugen
* 1977–1979: Norsk kunsthåndverk
* 1978: Tendenser 78, Galleri F15, Moss

Familie
-------

Toril Bjorg er datter av gullsmed og billedhugger Roar Bjorg og Ada Nielsen.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5 6  Opstad, Jan-Lauritz (20. februar 2017). «Toril Bjorg». *Norsk kunstnerleksikon*. Besøkt 31. oktober 2020.
2. ↑  Linder, Mats (25. februar 2020). «Toril Bjorg». *Store norske leksikon*. Besøkt 31. oktober 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Norsk kunstnerleksikon **·** KulturNav
 |
***Fast i salen*** (originaltittel: *The Lusty Men*) er et amerikansk western-drama fra 1952 regissert av Nicholas Ray med Susan Hayward, Robert Mitchum, Arthur Kennedy, og Arthur Hunnicutt i hovedrollene.

Handling
--------

En profesjonell rodeo-utøver Jeff McCloud (spilt av Robert Mitchum) blir skadd av en okse som han forsøker å ri på. Han bestemmer seg deretter for å slutte. Han reiser til barndomshjemmet sitt, et forfallet sted som nå eies av Jeremiah. Dette er også drømme-hjemmet til Wes Merritt og hans kone Louise. Wes anerkjenner Jeff som en fremtredende rodeo-rytter, og hjelper Jeff med å få jobb ved en ranch.

Wes begynner å konkurrere ved en lokal rodeo, men uten å fortelle hans kone. Han ansetter også Jeff som sin partner og trener. Jeffs gamle venn Booker Davis, tidligere en kjent rodeo-konkurrent selv, er nå en lammet gammel mann. Buster Burgess blir drept av en okse, og etterlater seg en bitter enke, og da orker ikke Louise å se mannen sin konkurrere lenger. Wes liker imidlertid sin økende suksess, og alle pengene han vinner.

Medvirkende
-----------

* Susan Hayward - Louise Merritt
* Robert Mitchum - Jeff McCloud
* Arthur Kennedy - Wes Merritt
* Arthur Hunnicutt - Booker Davis
* Frank Faylen - Al Dawson
* Walter Coy - Buster Burgess
* Carol Nugent - Rusty Davis
* Maria Hart - Rosemary Maddox
* Lorna Thayer - Grace Burgess
* Burt Mustin - Jeremiah

Referanser
----------

1. ↑  «Filmen på filmweb.no» **(norsk)**. Besøkt 10. januar 2016.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Fast i salen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Fast i salen* hos Filmfront Rediger på Wikidata

* (sv) *Fast i salen* i Svensk Filmdatabas Rediger på Wikidata

* (da) *Fast i salen* i Danmark Nationale Filminstitut Rediger på Wikidata

* (en) *Fast i salen* på AllMovie Rediger på Wikidata

* (fr) *Fast i salen* på Allociné Rediger på Wikidata

* (nl) *Fast i salen* på MovieMeter Rediger på Wikidata

* (en) *Fast i salen* på Turner Classic Movies Rediger på Wikidata

* (en) *Fast i salen* på American Film Institute Rediger på Wikidata

* (en) *Fast i salen* på Rotten Tomatoes Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica
 |
**Politisk psykologi** er et flerfaglig akademisk felt som søker å forstå politikk, politikere og politisk atferd ved anvendelsen av psykologiske teorier. Selve begrepet har aner tilbake til Adolf Bastian og Hippolyte Taines tidlige sosialteori samt en tidlig representant i Gustave Le Bons massepsykologi. Videre foretok Sigmund Freud med sine studier *Totem und Tabu* (1913) og *Massenpsychologie und Ich-Analyse* (1921) en kobling også av psykoanalyse og politikk. Wilhelm Reich videreførte tekningen i sin bok *Fascismens massepsykologi* (1933). Utgangspunktet for den politiske psykologi er hvordan tradisjonelle psykologiske emner som tro, motivasjon, persepsjon, tenkning etc. kan anvendes for å kaste lys over politisk liv. I dette arbeidet trekkes det gjerne veksler på en vid rekke tilstøtende disipliner, slik som sosialantropologi, sosiologi, økonomi, filosofi og historie.

Eksterne lenker
---------------

* International Bulletin of Political Psychology
* The Center for the Study of Political Psychology
* The Center for Research in Political Psychology (Queen's University Belfast)
* The International Society of Political Psychology
* Political Psychology at The George Washington University
* Facebook Page in Political Psychology

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
«Allington» har flere betydninger.

**Allington** er en landsby og verdslig sogn i Dorset i England. Den ligger 1,6 km nordvest fra byen Bridport som den fysisk er blitt en del av; mye av Allington ligger innenfor sognet Bridport. Landsbyen ble hovedsakelig grunnlagt på 1200-tallet, og dets sogn grenser mot Symondsbury, Bridport, Bradpole og Dottery. I henhold til folketellingen i 2011 har sognet 371 boliger, 339 husholdninger og befolkning på 766 innbyggere.

Historie
--------

I *Domesday Book* for 1086 ble Allington omtalt som Adelingtone; den hadde 21 husholdninger, 3 plogland, 10 acre (4 hektar) med gressland og en mølle.

I senere år har det, etter lang tid med stillstand, vært en del byggeprosjekter i utkantene av landsbyen. På Allington Hill anla sir William De Legh en kirkegård, Bridport Cemetery, hvor han betalte en penny for hvert lepraoffer som ble gravlagt der for å sørge for at de fikk en kristen begravelse. 

Det er hele 15 merkede turstier som går gjennom landsbyen.

Referanser
----------

1. ↑  «Area: Allington (Parish). Dwellings, Household Spaces and Accommodation Type, 2011 (KS401EW)» Arkivert 21. oktober 2016 hos Wayback Machine. *Neighbourhood Statistics*, Office for National Statistics.
2. ↑  «Area: Allington (Parish). Key Figures for 2011 Census: Key Statistics» Arkivert 21. oktober 2016 hos Wayback Machine. *Neighbourhood Statistics*, Office for National Statistics.
3. ↑   «Dorset A-G», *The Domesday Book Online*

Eksterne lenker
---------------

* Allington Parish Council

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Vision of Britain **·** GeoNames
 |
*Denne siden handler om spillet. For begrepet om identitetspolitisk debatt, se politisk korrekthet*
***Politisk ukorrekt*** er et brettspill som er laget og utgitt av Vennerød Forlag. Hensikten med spillet er å utforske grensen for ytringsfriheten på humoristisk grunnlag. Ett kort leses høyt, f eks: "På Julaften liker Erna Solberg å ..." Deretter prøver deltagerne å finne en morsom, overraskende eller politisk rammende fortsettelse blant de ti alternative forslagene hver og en sitter med på hånden. 

To hundre tusen Politisk Ukorrekt har i løpet av få år funnet sin vei til norske hjem. Det vil si at trolig så mye som 2 millioner nordmenn har spilt «Politisk Ukorrekt. Det er sannsynligvis den største suksessen blant norske selskapsspill gjennom tidene. 

Spillet har likhetspunkter med det amerikanske brettspillet *Cards Against Humanity,* men *Politisk Ukorrekt* handler om mer enn å være frekk, nemlig om ytringsfriheten og dens grenser. For å finne grensen må nødvendigvis noen alternativer være over grensen.

Kontroverser
------------

Spillet handler om ytringer på grensen, og innheholder derfor muligheter for spøk med emner som religion, rasisme, pedofili, politikk, dyresex, incest og voldtekt. Derfor har *Politisk ukorrekt* blitt gjenstand for en rekke kontroverser, og enkelte forhandlere valgte å trekke spillet fra varebeholdningen inntil det ble merket med 18-års grense.

Referanser
----------

1. ↑

Kilder
------

* 
*
**Panenteisme** (gresk: *pan*= «alt», *en*=«i», *teisme*=«gud») tanken om at Gud er både immanent og transcendent på samme tid, ved at universet er immanent for Gud, i Gud og omfattet av Gud. Gud og den materielle verden interagerer ved at verden er i Gud og Gud er i verden. Gud er større enn universet og omfatter hele universet.

Panenteismens mål er å unngå å *isolere* Gud fra verden (i motsetning til teismen) og på den andre siden unngå å *identifisere* verden med Gud (i motsetning til panteismen).

Opp gjennom historien er det lagt fram ulike fortolkninger av Gud som har hatt panenteistiske trekk, både i filosofiske og teologiske skrifter. Fra 1900-tallet har det hovedsakelig i den kristne tradisjonen utviklet seg en rekke panenteistiske forståelsesmåter med siktemål å komme vitenskapelige tanker i møte.

Kilder
------

* John Culp: «Panentheism» i Edward N. Zalta (red.): *Stanford Encyclopedia of Philosophy*
* *What is panentheism?*, gotquestions.org

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Stanford Encyclopedia of Philosophy **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** Nationalencyklopedin **·** GND **·** LCCN **·** NKC
 |
**«Another Girl»** er en sang av The Beatles som ble skrevet av Paul McCartney (men offisielt kreditert Lennon/McCartney). Den ble innspilt 15. og 16. februar 1965 og første gang utgitt 6. august 1965 på gruppens femte britiske album *Help!*. Syv dager senere ble den utgitt på den amerikanske utgaven av *Help!* (som ikke har helt identisk innhold av sanger som den britiske).

Musikere og instrumenter
------------------------

* Paul McCartney: bass, sologitar, vokal
* John Lennon: akustisk gitar, kor
* George Harrison: rytmegitar, kor
* Ringo Starr: trommer

McCartney og hans kjæreste Jane Asher var på ferie i Hammanet i Tunisia 4. – 14. februar 1965. De bodde i Sebastians' Villa hvor McCartney skrev «Another Girl». Teksten handler om en mann som erklærer at han har forhold til andre damer enn sin kjæreste. Teksten kan muligens tolkes som en slags refleksjon over forholdet han hadde til Asher. De var ikke gift og McCartney skal visst nok ha hatt en hemmelig leilighet i London som han benyttet for bekjentskap med andre damer enn Asher.

The Beatles mimer til «Another Girl» i filmen *Help!* Dette ble filmet 27. februar 1965 på Balmoral Island i Bahamas. I filmen ser man at McCartney først mimer på sin bass, men etter hvert blir bassen byttet ut med en bikini-kledd dame i stedet, som han «spiller» på.

Første dag gruppen spilte inn «Another Girl», spilte Harrison sologitar, men den ble spilt over dagen etter og da var det McCartney som spilte i stedet.

«Another Girl» ble aldri spilt i offentlig konsert sammenheng av The Beatles. Paul McCartney spilte den 7. juli 2015 da han holdt konsert i Telenor Arena.

Referanser
----------

1. ↑  Lewisohn, Mark (1988). *The Beatles Recording Sessions*. New York: Harmony Books. ISBN 0-517-57066-1 s. 54/200/201
2. ↑  MacDonald, Ian (2005). *Revolution in the Head: The Beatles' Records and the Sixties* (andre utgave). London: Pimlico. ISBN 1-844-13828-3 s. 115
3. ↑  Lewisohn, Mark (1990) *The Beatles Day By Day*. New York, Harmony Books. ISBN 0-517-57750-X s. 58/59
4. ↑  Turner, Steve (2009) *The Stories Behind the Songs 1962 – 1966*, Carlton Books Limited ISBN 978-1-847-32267-8
5. ↑  MacDonald, Ian (2005). *Revolution in the Head: The Beatles' Records and the Sixties* (andre utgave). London: Pimlico. ISBN 1-844-13828-3 s. 115
6. ↑  Lewisohn, Mark (1992). *The Complete Beatles Chronicle: The Definitive Day-By-Day Guide To The Beatles' Entire Career*. London: Pyramid Books. ISBN 1-855-10021-5 s. 185
7. ↑  Lewisohn, Mark (1988). *The Beatles Recording Sessions*. New York: Harmony Books. ISBN 0-517-57066-1 s. 54
8. ↑  Sett-liste Telenor Arena 7. juli 2015

Eksterne lenker
---------------

* Sangteksten (presentert på The Beatles' offisielle webside)
**Rakkelfugl** (fra tysk *rackelhahn*) er en krysning, eller hybrid, mellom storfugl og orrfugl. Krysningen foregår trolig kun mellom røy og orrhane. Avkommet er som oftest infertilt, men det er registrert avkom mellom rakkelhane og orrhøne.

Hannen kalles rakkelhane og er på størrelse med en røy og kan være vanskelig å skille fra en tiur, selv om den er noe mindre. Den har gjerne en svartfiolett glans i brystet tilsvarende en tiur. Stjerten er svakt kløftet, men fjærene er normalt ikke buet utover med unntak av de ytterste fjærene som kan være lyreformet. Den røde øyekammen er mer markant enn hos tiuren, men mindre enn hos en orrhane. Rakkelhøna er lik orrhønen, men gjerne noe større og en stjert som er tvert avskåret.

Referanser
----------

1. ↑  snl.no: *rakkelfugl*, hentet 7. juni 2011
2. ↑  jagarnasriksforbund.se (svensk): *TJÄDER* Arkivert 18. august 2010 hos Wayback Machine. hentet 7. juni 2011

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Kategori:Hybrid Lyrurus × Tetrao* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* *Rakkelhanen, hvorfor opptrer denne hybriden mellom storfugl og orrfugl?* av Geir Olav Toft / Stavanger museum

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
En prest i inngangen til kirken
**Abuna Yemata Guh** er en monolitisk kirke (steinhugget kirke) som ligger i Hawzen woreda i Tigray-regionen i Etiopia. Den ligger i en høyde av 2580 meter og man må klatre for å nå den. 

Kirken er kjent for sine vegg- og kuppel-malerier, de kan dateres tilbake til 500-tallet og er bevart i bra stand.

Kirken er en av 35 steinhuggede kirker i Etiopia, og i dette området finnes flere av dem.

Om kirken
---------

Det er ingen vei frem til kirken, den første delen er en ca. 30 minutters tur oppover en sti med trapper. Når man har tatt seg frem til fjellet starter oppstigningen til inngangen til kirken, det er en bratt og farlig stigning. Her er det først en ca. 30 meter høy vertikal fjellvegg hvor man må klatre, det er laget noen små fottrinn i fjellet og etter som dette er et hellig sted må man klatre barbeint. Videre oppover er det mer som en sti som først kommer til et dåpskapell i fjellet. Videre går den oppover og over en 50 cm bred naturlig "bro" med et stup på omtrent 250 meter på begge sider, og deretter over en smal trebro.

Fjellet og steinpilarene består av Enticho og Adigrat sandstein, dette er restene etter erosjonen av prekambrium landmasser.

Historie
--------

Ifølge lokal historier ble kirken hugget ut 500-tallet og viet til Abuna Yemata en av de ni helgener.

De ni hellige antas tradisjonelt å ha sin opprinnelse fra Roma, Konstantinopel og Syria mellom slutten av det femte og begynnelsen av det sjette århundre.

Maleriene i kirken
------------------

Den tørre luften har bevart disse kalkmaleriene i sin opprinnelige perfeksjon. 

Maleriene er noen av de første sporene etter kristendommen i Etiopia og det er temaer rundt de ni hellige og tolv apostler. De eldste ikonene er i form av diptykhon og triptykon som dateres tilbake til det femtende århundre.

Det er flere malerier som viser figurer fra Det gamle testamente enn det er fra Det nye testamente.

* Klatreruten til inngangenKlatreruten til inngangen
* På vei til inngangenPå vei til inngangen
* Klatringen oppKlatringen opp
* Inngangen til kirkenInngangen til kirken
* KuppelmaleriKuppelmaleri
* VeggmaleriVeggmaleri

Se også
-------

* Addis Abeba erkeeparki
* Den etiopisk-ortodokse kirke

Referanser
----------

1. ↑  Briggs, Philip (2001). *Ethiopia*. Chalfont St. Peter : Bradt. ISBN 978-1-84162-035-0.
2. ↑  Guardian, The (14. desember 2017). «Ethiopia's living churches – in pictures». *The Guardian* **(engelsk)**. ISSN 0261-3077. Besøkt 24. oktober 2021.
3. ↑  Noll, Audrey Scott and Daniel. «In Ethiopia, an adrenaline-filled act of faith». *www.bbc.com* **(engelsk)**. Besøkt 24. oktober 2021.
4. ↑  «Abuna Yemata Guh church (Hawzen, Etiopia) - Anmeldelser». *Tripadvisor*. Besøkt 24. oktober 2021.
5. ↑  Gebremariam, Kidane Fanta; Kvittingen, Lise; Nicholson, David Graham (28. september 2016). «Multi-analytical investigation into painting materials and techniques: the wall paintings of Abuna Yemata Guh church». *Heritage Science*. 1. 4: 32. ISSN 2050-7445. doi:10.1186/s40494-016-0101-6. Besøkt 24. oktober 2021.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
Bo Obama som valp.
**Bo Obama** (født 9. oktober 2008, død 8. mai 2021) var USAs førstehund, tilhørende tidligere president Barack Obama og hans familie. Bo Obama var en hann og tilhørte rasen portugisisk vannhund. Bo Obama var en gave fra senator Ted Kennedy og kone. Bo Obama etterfulgte tidigere president George W. Bush og hans kone Laura Bushs hunder Barney og Miss Beazley som USAs førstehund. Presidentens valg av hund vakte stor oppmerksomhet i den amerikanske pressen siden Obama i løpet av presidentvalgkampen hadde lovet sine døtre en valp. Bo pleide ofte ha på seg en blomsterkrans som er typisk for Hawaii, ettersom Barack Obama kommer derfra. Bo ble navngitt av Barack Obamas døtre.

I 2013 skaffet familien også hunden Sunny, en tispe av samme rase.

Referanser
----------

1. ↑   Maria Pasquini, «Michelle and Barack Obama Mourn the Death of Beloved Dog Bo: He 'Was a Constant, Comforting Presence'», publisert i People, verkets språk engelsk, utgitt 8. mai 2021, besøkt 6. juni 2021[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  *New York Daily News* article: "The Portugese Water Dog ... finally out of the shadows thanks to Bo Obama?"
3. 1 2  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 24. april 2012. Besøkt 17. desember 2015.
4. 1 2

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bo (dog) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Bo – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
Telebutikken på Kuben Hønefoss i 2010.
**Telebutikken** var en butikkjede etablert i 1995 i Larvik. De to første årene het kjeden Mobilexperten. Fra en sped begynnelse vokste selskapet slik at kjeden Telebutikken i 2008 hadde 65 butikker. I 2008 hadde kjeden en omsetning på 290 millioner.

Telebutikken var opprinnelig et familieeid selskap, med Ole-Johan Svensen, Jan Svensen og Dag Rusti som eiere. Investoren Stein Matre (MTU Telecom), Gard Eriksrud kjøpte opp kjeden i 1998. De inngikk samtidig et strategisk samarbeide, hvor fokus skiftet fra salg av mobilabonnement for Telenor og over til NetCom, fra 2016 Telia Norge. Innen kort tid ble kjeden svært viktig for NetComs salg av mobilabonnement, noe som førte til at kjeden gradvis ble kjøpt opp av NetCom og til slutt overtatt i sin helhet i 2008. Morselskapet skiftet navn til ComHouse, og overtok samtidig kjeden Klart Svar. Telebutikken var lokalisert på nesten alle de største kjøpesentrene i Norge. I 2007 kjøpte Telebutikk-kjeden fotokjeden Preus Foto.

I 2011 endret Telebutikken navn til NetCom da NetCom ønsket å integrere nettbutikken og de fysiske butikkene og la det fysiske butikkene være selskapets ansikt utad.

iPhone-eksklusivitet
--------------------

11. juli 2008 kom Apple sin suksesstelefon iPhone 3G i salg for første gang i Norge, via Telebutikken. Da telefonen ble lansert i Norge, solgte kun 15 butikker denne telefonen, spredt rundt i landet. iPhone var i Norge operatørlåst til NetCom, men etter 2009 selges telefonen også gjennom andre operatører og butikker som tilbyr mobiltelefoner.

Referanser
----------

1. 1 2  «Selskapet». Telia. Arkivert fra originalen 14. desember 2016. Besøkt 14. desember 2016.
2. 1 2  «Om Telebutikken (arkivert)». Arkivert fra originalen 27. februar 2010. Besøkt 15. desember 2016.
3. ↑  Anette Haldorsen og Ellen Johannessen (5. mai 2013). «Leif Preus er død». Tønsbergs Blad. Besøkt 15. desember 2016.
4. ↑  Marius Valle (11. april 2011). Teknisk Ukeblad. Besøkt 15. desember 2016.  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
5. ↑  Anders Brenna (9. juli 2008). «Selger iPhone i egne butikker og på nett». Digi.no. Besøkt 15. desember 2016.
6. ↑  Frode Singsaas (20. juni 2014). «Husker du dette bildet fra 2007?». Adressa. Besøkt 15. desember 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Balders Hage** (opprinnelig **Baldershage**) er navnet på en eiendom og bygning i Larvik. Eiendommen har gnr/bnr 4058/4 i Larvik kommune og ligger innerst i Larviksfjorden, rett sørvest for Langestrand. Den ble utskilt gnr/bnr 4058/1 Fritzøehus ved skylddeling 18. november 1879, men arealene hadde opprinnelig tilhørt gården Jordfallen. Ved skjøte datert 7. august 1880 ble eiendommen overdratt fra kammerherre Frederik Wilhelm Treschow til grosserer, tobakksfabrikant og disponent ved Fritzø kornmøller Jakob Wilhelm Falch. Falch reiste bygningen Balders Hage som bolig for seg og sin familie.

Falchs enke og seks barn solgte eiendommen i 1905 til Fritz Michael Treschow, som samme år endret eiendommens navn til Fritzøe Villa. Eiendommen fulgte siden familien Treschow, inntil den på 1980-tallet ble kjøpt av Iver Bugges rederi ved Jan Bugge, som pusset opp bygningen for 20 millioner kroner. Oslomannen Hans Svarstad Hansen overtok like etterpå eiendommen. Albert Bøe AS kjøpte boligeiendommen i 2000 for vel 14 millioner kroner. Trygve Bøe kjøpte Balders Hage av Albert Bøe AS i 2004.

Bygningen fikk en kommunal byggeskikkpris etter en restaurering i 1991.

Kilder
------

* SAKO, Larvik sorenskriveri, G/Gb/Gbf/L0001b: Panteregister nr. V 1b, s. 361.

Eksterne lenker
---------------

* «Tidligere nazi-reir kan bli ditt for 45 millioner», artikkel om Balders Hage på nettstedet e24.no 26. juli 2014
En halfpipe i Leysin i Sveits
En halfpipe i Talma i Sibbo.
**Halfpipe** (engelsk, *halvt rør* eller *halvrør*) er en gren innen snøbrett og freestyle og også den spesielle banen av snø som brukes.

Banens navn kommer av at formen på banen minner om et rør saget i to på langs. I halfpipen kjører man frem og tilbake mellom sideveggene på banen, og gjør tricks ved veggene. Triksene består vanligvis av hopp opp i luften over veggenes kant, kombinert med rotasjoner, volter og ulike håndgrep på brettet, innen man igjen lander ved samme vegg som man hoppet fra. Triksene kan også bestå av at man står på en hånd på veggens kant, kombinert med rotasjoner og håndgrep som på snowboardspråket kalles *grabs*, *spins* og *handplants*.

Halfpipe i snø ble oppfunnet av Doug Waugh som også lagde pipene som ble brukt under vinter-OL i 1998 og 2002.

Ved konkurranser bedømmes resultatet av flere, vanligvis fire, dommere.

*Halfpipe* brukes også som navn på rullebrettrampe, vanligvis av tre, som anvendes ved rullebrettkonkurranser, BMX eller rulleskøyter.

Referanser
----------

1. ↑  «The Dragon Lives On: Pipe Dragon inventor Doug Waugh passes away». Transworld Snowboarding. 29. februar 2000. Besøkt 13. juni 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Gylfi Einarsson** (født 27. oktober 1978 i Reykjavík) er en islandsk fotballspiller som spiller for Fylkir. Han har tidligere spilt for Lillestrøm, Leeds United FC og Brann.

Han signerte treårskontrakt med Brann 25. januar 2008. Siden han var klubbløs ble han tilbudt en svært lukrativ kontrakt og han har vært en av Brann sine best betalte spillere. Sommeren 2010 fikk Einarsson beskjed om at han ikke hadde noen fremtid hos Brann og at han kunne se seg om etter en ny arbeidsgiver. Oktober samme året ble Einarson klar for moderklubben Fylkir og spilte for klubben fra Reykjavik fra sesongen 2011. I løpet av sin karriere hos Brann spilte han 52 kamper og scoret fem mål.

Han har spilt 24 landskamper for Island.

Referanser
----------

1. ↑   transfermarkt.com, Transfermarkt spiller-ID 26944, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  nrk.no Gylfi Einarsson ferdig i Brann

Eksterne lenker
---------------

* (en) Gylfi Einarsson – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Gylfi Einarsson – national-football-teams.com Rediger på Wikidata

* (en) Gylfi Einarsson – FBref Rediger på Wikidata

Portal: Island
**Gyllenbrunt metallfly** (*Autographa macrogamma*) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den finnes i indre strøk av Østlandet og Trøndelag i Norge.

Utseende
--------

Et middelsstort (vingespenn 36–42 mm), gulgrått nattfly med en gyllen fargetone. Arten kan kjennes på fargen, på den y-formede flekken midt i vingen, som er krum og tykk, og på at bakvingen er temmelig lys. Forkroppen (thorax) er gulgrå med en høy tverrkjøl av oppstående, hårlignende skjell. **Forvingen** er gulgrå med gyllen glans, bakre del av midtfeltet mørkere og litt rødlig. Midt i vingen er det en kraftig, krum, y-formet, sølvhvit flekk (tydelig kraftigere enn tilsvarende flekk hos gammafly). Denne er noen ganger delt i to. Mellomlinjene, som avgrenser midtfeltet, er lyse, kantet med brunt på begge sider. Bølgelinjen, som går langs vingens ytterkant, er mørk og uregelmessig. Det er tre til fire små, mørke flekker langs framkanten, én i vingespissen og én midt på ytterkanten. **Bakvingen** er lyst grågul med litt grålig bestøvning mot ytterkanten, lysere på farge enn hos de fleste andre *Autographa-*artene.

Levevis
-------

Denne arten finnes på blomsterenger og blomsterrike bakker i barskogs- og bjørkeskogs-sonene. Larvene er funnet på rogn (*Sorbus aucuparia*) og ballblom (*Trollius europaeus*), men kan trolig gå på en rekke ulike planter. De voksne sommerfuglene flyr om natten fra slutten av juni til august.

Utbredelse
----------

Den er utbredt i Nord-Europa og videre østover gjennom Russland til Mongolia og Amur. I Norge er den forholdsvis vanlig i indre og høyereliggende strøk på Østlandet og i Trøndelag. Den er også funnet i Rana i Nordland og ved Oslofjorden, i alle fall i det sistnevnte tilfellet dreier det seg trolig om streifende individer.

Kilder
------

* Aarvik, L. Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Norges sommerfugler, gyllenbrunt metallfly:
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri:

Eksterne lenker
---------------

* (en) *gyllenbrunt metallfly* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *gyllenbrunt metallfly* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *gyllenbrunt metallfly* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *gyllenbrunt metallfly* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *gyllenbrunt metallfly* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *gyllenbrunt metallfly* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Autographa macrogamma* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Autographa macrogamma* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
**Bob Harper** (født 18. august 1965 i Nashville, Tennessee) er en personlig trener som har vært med i flere sesonger av den amerikanske versjonen av reality-TV-serien *The Biggest Loser*. Sammen med Jillian Michaels, var Harper også trener i den australske versjonen av samme program.

Harper studerte ved Austin Peay State University i Clarksville, Tennessee. Etter å ha lest boken Skinny Bitch i 2010 ble Harper vegetarianer. Samme år kåret PETA ham til den mest sexy mannlige vegetarianer dette året. Harper har jobbet som personlig trener for flere kjendiser, blant disse er Jennifer Jason Leigh. I begynnelsen av 2010 lanserte Harper nettstedet www.mytrainerbob.com, et nettsted der abonnenter kan diskutere vekttap og motta trening. Suksessen til nettstedet hans førte til utgivelsen av hans første trenings-DVD i mai 2010.

Referanser
----------

1. ↑   Social Networks and Archival Context, oppført som Bob Harper (personal trainer), SNAC Ark-ID w6q31cr5, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bob Harper på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (en) Bob Harper hos The Movie Database Rediger på Wikidata
* (en) Bob Harper på Twitter Rediger på Wikidata

* (en) Bob Harper på Facebook Rediger på Wikidata

* (en) Bob Harper på Instagram Rediger på Wikidata
* MyTrainerBob.com
* YouTube Channel
* Facebook
* Myspace

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** NKC
 |
Telefoniens far, Alexander Graham Bell, arrangerte den første telefonsamtalen 10. mars 1876.
**Telefoni** (av *tele* – avstand, og *foni* – tale) er et begrep innen telekommunikasjon. Telefoni er bruk av utstyr for stemme-kommunikasjon over avstand. Telefoni utføres ved hjelp av telefoner, og kalles også en «telefonsamtale».

Telefoni brukes både ved hjelp av linjenett med fast-telefon, og ved hjelp av radiosending i mobiltelefon eller satellittelefon. Samtaler i mobiltelefon vil i praksis bæres gjennom luft bare til og fra senders og mottakers nærmeste basestasjon, mens talesignalene mellom basestasjonene normalt fremføres i linjenett (kabel eller fiber). 

Den første telefonsamtalen ble arrangert av den skotske oppfinneren Alexander Graham Bell den 10. mars 1876. Før dette benyttet man telegrafi, det vil si morse-kommunikasjon gjennom kabel. Norges Telegrafvesen ble opprettet i 1845, og introduserte telefoni til Norge allerede i 1879, bare tre år etter Bells oppfinnelse ble lansert.

Historisk var telefoni manuell – samtalene ble ringt inn til en telefonsentral hvor operatører manuelt forbandt (vekslet) senderens linje med linjen til den som skulle ringes opp. Historisk har en telefonioperatørs yrkestittel vært «telefonist». Etter andre verdenskrig ble telefonsentralene automatisert.

IP-telefoni er en teknologi for å føre telefonsamtaler over et IP-nettverk der talen overføres som datapakker. 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Canadian Encyclopedia **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |
***Gyllenhaleus*** er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.

Utseende
--------

Middeslsstore til nokså store (9,5 - 16 millimeter), avlange og slanke, ganske flate, blanke, brunrøde bladbiller med svarte tegninger. Antennene er noe kortere enn hode + pronotum med 11 ledd. Hodet har en forlenget "snute" mellom antennefestene, denne er firkantet og omtrent så lang som resten av hodet. Pronotum er avrundet firkantet, dekkvingene nokså lange og nesten jevnbrede, med 8-10 rader av nokså grove punkter, uten opphøyde lengderibber. Beina er temmelig korte.

Levevis
-------

Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Artene lever på planter i familiene Costaceae og Zingiberaceae.

Utbredelse
----------

Artene lever i Sentral-Afrika.

Systematisk inndeling
---------------------

Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.

**Treliste**
* orden **biller** (Coleoptera)
	+ underorden **Polyphaga**
		- overfamilie **Chrysomeloidea** Latreille, 1802 (=Phytophaga)
			* familien bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
				+ underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
				+ underfamilien **Hispinae**, Gyllenhal, 1813 – ikke i Norge, én art i Norden
					- stamme **Cryptonychini** Chapuis, 1875
						* slekten ***Gyllenhaleus*** Weise, 1903
							+ *Gyllenhaleus bipunctatus* (Baly, 1858)
							+ *Gyllenhaleus feae* Gestro, 1904
							+ *Gyllenhaleus macroshinus* (Gestro, 1906)

Litteratur
----------

* Hispines of the world - *Gyllenhaleus*
* *Gyllenhaleus* på ITIS

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Gyllenhaleus* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Gyllenhaleus* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (en) *Gyllenhaleus* hos ITIS Rediger på Wikidata
**Bob Loughman Weibur** (født 8. mars 1961) er en vanuatisk politiker som var statsminister i Vanuatu fra 20. april 2020 til 4. november 2022.

Politisk karriere
-----------------

Bob Loughman Weibur er medlem av det sosialdemokratiske partiet *Vanua'aku Pati* («Vårt lands parti») og han ble innvalgt som parlamentsmedlem fra øyprovinsen Tanna ved valget 6. juli 2004. Han ble gjenvalgt i 2008 og 2012. I mars 2013 etter et regjeringsskifte ble Loughman utnevnt til utdanningsminister i Moana Carcasses Kalosils regjering.

Den 15. mai 2014 forlot medlemmene av *Vanua'aku Pati* regjeringen og støttet Joe Natuman som ny statsminister. Loughman fortsatte som utdanningsminister.  Regjeringen Natuman måtte gå av 11. juni 2015. 

Loughman har vært leder for partiet *Vanua'aku Pati* siden 2018. Han ble valgt til statsminister i Vanuatu 20. april 2020.

Den 18. august 2022 oppløste den nyvalgte presidenten Nikenike Vurobaravu parlamentet midtveis i perioden etter anmodning fra statsminister Loughman. Loughman ønsket dette for å unngå et mistillitsforslag i parlamentet. Oppløsningen møtte sterk motstand blant opposisjonen, og opposisjonslederen Ralph Regenvanu kunngjorde at de ville ta beslutningen til retten.

Ifølge konstitusjonen skal nyvalg holdes innen 60 dager. Valget ble avholdt 13. oktober 2022. De nyvalgte 52 parlamentsmedlemmene representerer 18 ulike partier (pluss en uavhengig). Regjeringsforhandlingene resulterte i at Ishmael Kalsakau fra Union of Moderate Parties ble valgt til ny statsminister etter Loughman.

Referanser
----------

1. 1 2  Vira Isno (18. juni 2019). «Hon. Bob Loughman». Parliament of the Republic of Vanuatu. Arkivert fra originalen 30. november 2019. Besøkt 18. februar 2021.
2. ↑  «Nation's interest first: Carcasses». Vanuatu Daily Post. 26. mars 2013. Arkivert fra originalen 29. mars 2013. Besøkt 18. februar 2021.
3. ↑  «Arkivert kopi». Vanuatu Digest. 16. mai 2014. Arkivert fra originalen 17. mai 2014. Besøkt 18. februar 2021.
4. ↑  «Vanuatu announces new cabinet after new prime minister Sato Kilman is elected». Australian Broadcasting Corporation. 12. juni 2015.
5. ↑  «Natuman makes way for new Vanua'aku Pati leader». Radio New Zealand. 2. november 2018.
6. ↑  «Vanuatu elects new prime minister as country reels from devastating cyclone». The Guardian. 20. april 2020.
7. ↑  Koroi Hawkins (19. august 2022). «Vanuatu president dissolves parliament». RNZ.
8. ↑  Melissa Maykin, Prianka Srinivasan (4. november 2022). «Alatoi Ishmael Kalsakau becomes Vanuatu's prime minister after country elects first female MP in 14 years». Australian Broadcasting Corporation.  Teksten «ABC» ignoreres (hjelp)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bob Loughman – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Jane Wynne Willson** (født 1933) er en britisk lærer, forfatter, aksjonist og humanist. Hun er visepresident i det britiske humanistiske forbundet.

Willson har arbeidet som lærer og ble først aktivt involvert i den sekulære humanistiske bevegelsen da hennes eldste barn begynte på skolen. Hun etablerte lokale humanistgrupper i Bristol og Cheltenham, og har siden vært leder for Birminghams humanister i over 30 år. Hun var medlem av humanistforbundets hovedstyre fra 1966 til 1972, og på nytt fra 1988 til 1994, ledet styret fra 1989 til 1992. Hun var forkvinne i Den internasjonale humanist og etiske union fra 1993 til 1996, og dens visepresident fram til 2002. Hun er også direktør av Rationalist Press Association.

Hun er også kjent for sine bøker om ikkereligiøse seremonier som blant annet begravelser, bryllup, og barnenavn. Disse omfatter blant annet:

* *Sharing the Future* (første gang utgitt som *To Love and to Cherish*, 1988, flere senere ugaver)
* *Funerals Without God* (første gang utgitt 1989, flere senere utgaver, ISBN 0-901825-14-X)
* *New Arrivals* (første gang utgitt 1991; senere revisjon av Robert Ashby, 1999)
* *Parenting without God: Experiences of a Humanist Mother* (1998)
* *The Chain of Love - A Victorian Family History* (2007)

Referanser
----------

1. ↑  Jane Wynne Willson hos ISBNdb.com Arkivert 13. mars 2012 hos Wayback Machine.
2. 1 2 3  British Humanist Association: Jane Wynne Willson Arkivert 30. oktober 2010 hos Wayback Machine.
3. ↑  Wynne Willson, Jane (1998): "Parenting without God: Experiences of a Humanist Mother", Educational Heretics Press, Nottingham. ISBN 1-900219-11-5
4. ↑  Smith, W.H.: *The Chain of Love* Arkivert 28. september 2011 hos Wayback Machine.

Portal: Litteratur
***Vikingtid, motstandsrett og folkestyre*** er en bok av Torgrim Titlestad, utgitt i 2016. Den inngår i en serie bøker med tittelen *Den komplette guiden til Vikingtidens utbrudd, maktkamp og motstandsrett*.

Innhold
-------

I boken belyses den såkalte Motstandsretten, som er nedfelt i Frostatingsloven som allmuens siste forsvarsinstans mot korrupte og diktatoriske stormenn. Titlestad mener at kampen for selvråderett og frihet er den røde tråden i sagaene og en drivkraft i den norrøne sivilisasjonens utvikling. I denne sammenheng fremheves det norrøne tingsystemet og allmuens deltakelse i det som en sentral kime til vårt moderne folkerettslige demokrati. Drikkelaget, hvor deltakerne var forventet å være veltalende og oppføre seg, og dets sosiale og politiske betydning er i denne forbindelse viet betydelig omtale.

Bokanmeldelser
--------------

I *Nationen* skriver Erling Kjekstad at:

«Titlestads prosjekt er å løfte fram tingordningene som en demokratisk tradisjon vi nordmenn skal være stolte av og beviste på. Hvilket han fortjener ros og ære for.
Titlestad kritiseres for at han framstiller tingene som for demokratiske og folkelige – og for lite som dominert av lokale stormenn. Den debatten lar vi ligge her, siden tingene uansett er veldig demokratiske, målt med samtidens mål. Det er mer interessant når Titlestad forteller hvor utbredt ordningen med ting var. Vi hadde ikke bare de kjente landsdels-tingene, som Frostating, Gulating og Borgarting. Det var også lokale ting, og spesialiserte ting. Som manndrapsting i mordsaker og «ved masten ting» på skip.
Og så trekker Titlestad altså fram den motstandsretten som er nedfelt i mange av tingordningene. Som det sto i Frostatingsloven: «Ingen mann skal gjøre voldsverk mot en annen, verken kongen eller en annen mann. Hvis kongen gjør det, skal man skjære hærpil» – altså mobilisere mot ham.»
Stavanger Aftenblads litteraturkritiker, Jahn Zahl, peker på noe av det samme i sin omtale av boken. Lokalhistorikeren Øystein Walberg skriver i en kronikk i *Innherred* at boken viser at sagatidens nordmenn ikke var ikke så forskjellige fra vår tids mennesker i Norge.

Referanser
----------

1. ↑  «Den komplette guiden til Vikingtidens utbrudd, maktkamp og motstandsrett». *Saga Bok hjemmeside*. Arkivert fra originalen 8. oktober 2019. Besøkt 16. september 2019.
2. ↑  «Kjekstad På Fredag: «Vikinger og norsk motmakt»». *Nationen 11.02.17*. Arkivert fra originalen 13. september 2017. Besøkt 16. september 2019.
3. ↑  ««Hjelper år 1017 i 2017?»». *Stavanger Aftenblad 12.01.2017*. Besøkt 16. september 2019.
4. ↑  ««Sagatidens mennesker var ikke så forskjellige fra vår tids mennesker»». *Innherred 07.01.2017*. Besøkt 16. september 2019.
«Englenes andel» sverter murene og vinduskoddene, her i franske Jarnac, Charente.
**Englenes andel** (fransk: *La part des anges*; engelsk: *Angels' share*) er de ca. 3% av alkohol som fordamper fra lager- og modningsfatene i blant annet Cognac og Armagnac. Uttrykket stammer derfra, men er kjent og i bruk også i Whisky-produserende områder.

Alt brunt brennevin er lagret i kortere eller lengre tid på eikefat. Selv om disse tidligere kan ha blitt brukt til lagring av vin, eksempelvis Sherry, er det ikke til å unngå at fuktighet, inklusive alkohol trenger gjennom porene og fordamper. For produsenten er dette rent tap, som tas inn ved at vellagret brennevin blir dyrere.

I større lagerhaller og -kjellere er atmosfæren merkbart preget av dette i en grad som kan få en besøkende til å undres på hvilken promille en kan puste seg til.

Englenes andel er synkende når alkoholinnholdet i det som lagres blir lavere. Vinprodusentene merker derfor mindre til svinnet.

Kultur
------

* *La Part des anges* er en detektivroman av den franske forfatteren Hubert Monteilhet, utgitt i 1990, som blant annet dokumenterer framstillingen av cognac og profesjonens praksis.
* *La Part des anges* er en roman av den belgiske forfatteren Alain Bertrand, utgitt i 2000.
* *The Angels' Share*, er skotsk spillfilm av Ken Loach fra 2012 om den beste whisky i verden, og de som forsøker å stjele den.
* *La Part des anges* er en dansefestival som skjer i området Artigues-près-Bordeaux i Frankrike.

Referanser
----------

1. ↑  La part des anges, *Babelio.com*
2. ↑  Part des anges (La), *Castorastral.com*
3. ↑  The Angels' Share (2012), IMDb
4. ↑  Site du Centre de Développement chorégraphique d'Aquitaine Le Cuvier
**Viksefjorden** er en fjord i kommunene Sveio og Haugesund. Fylkesgrensa mellom Hordaland og Rogaland går langs fjorden. Den er rundt 5,5 kilometer lang, fra Sletta til Våge. Viksefjorden har innløp fra Sletta gjennom Sørasundet og Nordresund ved øyene Smørsundsholmen og Trettøya, som ligger i innløpet. Den ytterste delen av fjorden, som kalles Smørsundet, er svært smal, og her ligger grenda Straumen hvor vannet synker veldig ofte og bidrar til sterk strøm som er vanskelig å navigere seg igjennom uten en tilstrekkelig båt med minst 4hk motor. Etter Smørsundet blir fjorden langt bredere, og strekker seg i flere retninger.

Det ligger flere små bygder langs fjorden. Hagland ligger i øst, i nord ligger Vikse, som har gitt navn til fjorden, og Våga ligger i sørøst. Mot nordøst ligger en våg kalt Øyr, og innerst i denne vågen ligger grenda Våge. Det ligger flere små øyer i denne indre delen av Viksefjorden, hvorav den største er Støleøya som er 500 meter lang. Det er også holmer som er kalt Krokene hvor de før var beboere. Nå er det en mer turist attraksjon med jevnlige turer fra diverse Turlag.

Referanser
----------

1. ↑  Viksefjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |