recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Stiftelsen Akvariet i Bergen** - Det Nasjonale Akvariet er et akvariumsanlegg fra 1960 som viser fisk, vannlevende dyr og pingviner. Akvariet har i tillegg en tropisk avdeling med slanger, krokodiller, edderkopper og andre tropiske dyr. Anlegget ligger på Nordnes i Bergen sentrum. Nordnesparken og Nordnes sjøbad ligger like ved Akvariet.

Beskrivelse
-----------

Akvariet ble finansiert ved en innsamlingsaksjon i Bergen, og det ble bygget sammen med Havforskningsinstituttet. Det ble tegnet av Hans Chr. Gaserud og Helge Simers og ble åpnet 27. august 1960. Det var da Nord-Europas største og mest moderne akvarium. Aslak Sverdrup er administrerende direktør siden 1. mars 2019. 

Akvariet har mer enn 300 arter og over 60 store akvarium. I 2016 ble det åpnet et havakvarium som kan sees fra utsiden og innsiden. I fire utendørdammer holder pingvinger, sjøløver, oter[*død lenke*] og stor fisk til og i den tropiske avdelingen holder slanger, krokodiller, edderkopper, øgler og andre eksotiske dyr til. Sommeren 2018 åpnet en ny stor oterdam på Akvariet, hvor de to oterne Gizmo og Bella bor. Oteren på Akvariet er Europeiske otere - et semi-akvatisk rovpattedyr i mårfamilien. På samme tid åpnet og en stor lekeplass for barn og voksne på takterrassen til Akvariet.

Det nye akvariet
----------------

I 2018 la akvariet fram ideer og planer for utvidelse og flytting til Dokken, sammen med Havforskningsinstituttet og Fiskeridirektoratet.
Det nye akvariet vil, avhengig av finansiering, kunne stå ferdig i 2025.

I juni 2022 ble det offentligjort at det nye akvariet skal etableres som et *verdenshavsenter* og skal være et kunnskaps- og formidlingssenter for havet. Det nye senteret skal få navnet «O».

Bilder
------

* Akvariet i Bergen  Foto: Nina Aldin ThuneAkvariet i Bergen  Foto: Nina Aldin Thune
* Bøylepingvin i Akvariet  Foto: Tor-Egil FarestveitBøylepingvin i Akvariet  Foto: Tor-Egil Farestveit
* Steinbit, Akvariet i Bergen  Foto: Tor-Egil FarestveitSteinbit, Akvariet i Bergen  Foto: Tor-Egil Farestveit
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Referanser
----------

1. ↑  «Et år med forandring på Akvariet». *www.fanaposten.no*. Arkivert fra originalen 18. januar 2017. Besøkt 11. januar 2017.
2. ↑  «Akvariet i Bergen har fått to nye beboere». *www.ba.no* **(norsk)**. 16. februar 2018. Besøkt 28. august 2018.
3. ↑  «Vil bruke én milliard på nytt «isfjell»-signalbygg». *Aftenposten*. Besøkt 28. august 2018.
4. ↑  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 16. februar 2022. Besøkt 16. februar 2022.
5. ↑  «Verdenshavsenteret i Bergen skal hete O». *www.akvariet.no* **(norsk)**. Besøkt 9. juni 2022.

Litteratur
----------

* Welle-Strand, Erling (1916-2013) (1974). *Museums in Norway*. Oslo: Royal Ministry of Foreign Affairs. ISBN 8271770039.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Bergen Aquarium – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Bergen byleksikon på nett, om Akvariet

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Bergen byleksikon **·** VIAF
 |
**Fjæraskjer naturreservat** består av et lite skjær nordøst for Fjelbergøy i Kvinnherad kommune. Området ble som ett av 69 naturreservater i daværende Hordaland fylke, vernet 3. april 1987 og inngår i verneplan for sjøfugl. Fra og med 15. april til og med 31. juli er det forbud mot ilandstiging.

Verneforskriften sier at formålet med vernet er 

«å sikre best mogelege vilkår for sjøfuglane i området samt å ta vare på ein viktig hekkelokalitet med dei plante- og dyrearter som naturleg er knytta til området.»
Registrering av hekkende arter i 2014 (7. juli) viste 1 par svartbak.

Referanser
----------

1. ↑  «faktaark». Naturbase. Besøkt 25. mars 2024.
2. 1 2  «Forskrift om vern for Fjæraskjer naturreservat, Kvinnherad kommune, Hordaland». Lovdata. Besøkt 25. mars 2024.
3. ↑  Stein Byrkjeland (1. november 2015). «Hekkande sjøfugl i Hordaland 2014. Forvaltingsplan for 69 sjøfuglreservat, samt oppdatert bestandsoverslag for dei ulike sjøfuglartane i fylket.» (pdf). Fylkesmannen i Hordaland, miljøvern- og klimaavdelinga. s. 99. Besøkt 25. mars 2024.
**Jiang Ying** (født 19. juli 1963), kinesisk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles og 1988 i Seoul

Ying ble olympisk mester i volleyball under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Hun var med på det kinesiske laget som vant volleyballturneringen for damer foran USA og Japan.

Det var åtte lag som deltok i damenes volleyballturnering. To grupper med fire lag der de to beste lagene gikk videre til semifinale. Kina vant semifinalen med 3-0 i sett over Japan og finalen vant de også med 3-0, motstandere var USA. Ying spilte tre kamper i turneringen. 

Fire år senere, under sommer-OL 1988 i Seoul, vant hun en bronsemedalje i volleyball med det kinesiske damelaget. Sovjetunionen vant turneringen foran Peru og Kina. Ying spilte alle fem kampene

OL-medaljer
-----------

* Gull 1984 USAs flagg Los Angeles - **Gull** i volleyball, damer Kinas flagg Kina
* Bronse 1988 Sør-Koreas flagg Seoul - Bronse i volleyball, damer Kinas flagg Kina

Referanser
----------

1. 1 2 3   Olympedia[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   (på en) *Olympedia*, 2006, Wikidata Q95606922,
3. ↑   Volleybox[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (en) Jiang Ying – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Jiang Ying – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

* (cn) Jiang Ying – Kinas olympiske komité Rediger på Wikidata

* (en) Jiang Ying – Volleybox Rediger på Wikidata
**Høyskolen for Ledelse og Teologi (HLT)** startet høsten 2008 og eies av menigheten Filadelfia Oslo og Det Norske Baptistsamfunn. Skolen tilbyr bachelor- og årsstudier innen teologi og ledelse, ungdomsarbeid, menighetsledelse og verdibasert endringsledelse. Skolen ligger i St. Olavs gt. 24, i Oslo. Rektor er Arne Mella.

Historie
--------

På grunn av endrede rammebetingelser for offentlige tilskudd, for lav studenttilgang og derav anstrengt økonomi i Baptistenes Teologiske Seminar vedtok Det Norske Baptistsamfunn å gå sammen med pinsebevegelsens Pentekostalt Senter for Ledelse og Teologi for å etablere Høyskolen for ledelse og teologi.
Baptistenes teologiske seminar ble etablert i 1910. Skolen hadde på det tidspunktet godkjennelse som høyskole med undervisning og eksamensrett på bachelornivå. Kai Tore Bakke var den siste rektoren ved Baptistenes Teologiske Seminar, og ble også den første rektoren ved HLT. I dag er Karl Inge Tangen rektor. Peder A. Eidberg var ansatt ved Baptistenes Teologiske Seminar fra 1960 til 2002 og var i 11 år rektor. Eidberg er den læreren som har vært ansatt lengst tid ved Baptistenes Teologiske Seminar. 

Pentekostalt Senter for Ledelse og Teologi (forkortet PTL) var et kompetanssenter grunnlagt i 2002 som utviklet og arrangerte kurs. Pentekostalt Senter for Ledelse og Teologi ble etablert i 2002, etter at det under pinsebevegelsens predikantkonferanse i februar 2002 ble gitt en utfordring til Filadelfia Oslo om å arbeide for at det skulle etableres en høyskole for pinsebevegelsen i Norge.

Referanser
----------

1. ↑   kff.no[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* (no) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Høyskolen for Ledelse og Teologi på Instagram Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Nasjonalt skoleregister
 |
**Kjeåsen** er en fjellgård (med to bruk) i Eidfjord kommune i Hordaland. Gården ligger på en avsats i fjellet ca. 530 moh innerst i Simadalsfjorden. Gården er ikke lenger i drift, men er bosatt av en person i sommerhalvåret. Den er mye besøkt av turister, særlig fra Sverige. Gården er blitt kalt «verdens mest utilgjengelige».

Kjeåsen kan nås til fots opp den bratte stien fra Sima kraftverk. Dette var gårdsveien helt fram til 1974, turen tar ca. 1,5–2 timer hver vei. Kjeåsen har også det som av noen blir kalt «verdens dyreste gårdsvei», 5 km vei hvorav ca. 2,6 km tunnel fra Simadalen opp til gården. Tunnelen har ett kjørefelt, med oppkjøring hver hele klokketime og nedkjøring hver halve klokketime. Veien og tunnelen til Kjeåsen ble bygd i 1974 i forbindelse med kraftutbyggingen i Simadalen. Tunnelen har nå fått lys. Det er ikke tillatt å gå eller sykle i tunnelen.[]

Navnet Kjeåsen kommer av *kje* (geitekilling) og *ås*. Gården har vært bebodd i hvert fall siden 1650-tallet. Fram til veien opp til gården ble bygd, gikk all transport på den bratte stien fra fjordbotnen. På 1930-tallet ble det bygd en taubane som kunne frakte mat og andre varer opp til gården. Beboerne på Kjeåsen måtte imidlertid bruke stien som før. Det ytre bruket på Kjeåsen ble fraflyttet i 1962, men det andre bruket har siden 2010 vært bebodd bare i sommerhalvåret. Det ytre bruket ble i 2016 solgt etter flere hundre år i samme slekt.[]

Den svenske forfatteren Bror Ekström besøkte Kjeåsen på 1950-tallet, og skrev senere bok om folket på Kjeåsen. Boka *Folket på Kieåsen* kom første gang ut i 1958, og ble svært populær. I Norge ga Halldor O. Opedal i 1980 ut boka *Kjeåsfolket i Hardanger – soga om eit utkantfolk*. NRK laget tv-program om blant annet Kjeåsen i serien *Der ingen skulle tru at nokon kunne bu* i 2002. Sveriges Radio har også laget et dokumentarprogram om gården.

Referanser
----------

1. ↑  «Rainer Stalvik: Norge – «Fjordarnas Land»». Arkivert fra originalen 31. august 2007. Besøkt 9. november 2006.
2. ↑  Bror Ekström: *Folket på Kieåsen*. 1958, 1974, 1985, 1988. 1988-utgaven: Guteböcker, Visby. ISBN 91-87524-01-5
3. ↑  Halldor O. Opedal: *Kjeåsfolket i Hardanger - soga om eit utkantfolk*. Fonna Forlag, Oslo, 1980. ISBN 82-513-0064-9
4. ↑  «Der ingen skulle tru at nokon kunne bu - sesong 1, episode 4». NRK. 25.12.2002.
5. ↑  SR: *Du ligger verkligen platt mot marken*

Eksterne lenker
---------------

* Aftenposten: Svensk favoritt
* haugalandet.net – Ørneredet Kjeåsen
* campingsverige.se - Stigen upp till Kjeåsen Arkivert 30. september 2007 hos Wayback Machine.
* Williams Torg: Kjeåsen
* Video: Vandring opp den stupbratte stien til Kjeåsen, med kommentarer til stedsnavn og kulturhistorie.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** LCCN **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
**Terje Torkildsen** (født 10. juni 1971) er en norsk skuespiller, komiker, miljøverner, skribent og forfatter.

Torkildsen er utdannet norsklektor og skrev hovedfagsoppgave om forfatteren Jens Zetlitz. Han har arbeidet som komiker siden 1990-tallet, med første soloshow *Morolog* i 2002. Siden 2003 har han fast spalte i Stavanger Aftenblad. Som skuespiller har han medvirket i spillefilmene Mongoland, Alt for Egil og Monstertorsdag. I perioden 1998–2007 var han prosjektleder i Miljøheimevernet og Grønn Hverdag. Ved kommunevalget i 2007 var han kandidat for Bymiljølista i Stavanger. 

I 2008 debuterte Torkildsen som forfatter med ungdomsboka *Marki Marco*, utviklet i samarbeid med 10. klasse ved St. Svithun skole i Stavanger. Boken ble belønnet med UPrisen 2009. Fra 2009 til 2012 utkom fire bind i ungdomsromanserien *Dystopia*. I 2014 utga han sjøromanen *Arrfjes*.

Bibliografi
-----------

* *Marki Marco*, Samlaget (2008)
* *Dystopia I*, Samlaget (2009)
* *Dystopia II*, roman, Samlaget (2010)
* *Dystopia III*, roman, Samlaget (2011)
* *Dystopia IV*, roman, Samlaget (2012)
* *Arrfjes*, roman, Samlaget (2014)
* *Stavanger stories I. Novellekrans*, ungdomsbok, Samlaget (2016)
* *Humorboka*, Gyldendal (2017)
* *Stavanger stories II. Novellekrans*, ungdomsbok, Samlaget (2018)
* Isla Bonita, roman, Samlaget (2019)

Priser
------

* UPrisen 2009, for *Marki Marco*
* UPrisen 2011 for *Dystopia III*

Kilder
------

* Presentasjon av Terje Torkildsen i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Terje Torkildsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

  

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI
 |
**Psyonix LLC** er en amerikansk videospillutvikler med hovedkontor i San Diego i California. Selskapet er mest kjent for spillet sitt *Rocket League* som ble lansert i 2015. Psyonix ble etablert av Dave Hagewood i 2000, og ble i 2019 ervervet av Epic Games.

Historikk
---------

Dave Hagewood startet egentlig opp med å utvikle forretningsapplikasjoner, men fant raskt ut at dette ikke var noe spennende for ham. Han ønsket heller å følge drømmen sin om å styre et videospillstudio. Hagewood hadde derimot lite erfaring med videospillutvikling, og det tok derfor lang tid for selskapet hans å etablere seg i den nye bransjen.

Psyonix sitt første prosjekt var *Proteus*, som ble kansellert. I 2008 lanserte selskapet sine 2 første spill til Playstation 3: *Supersonic Acrobatic Rocket-Powered Battle-Cars* og *Monster Madness: Grave Danger*. De fortsatte å jobbe på andre prosjekter over de neste årene inkludert kontraktarbeid på noen store titler, men det var først i 2015 det gunstige gjennombruddet kom for Psyonix da de lanserte *Rocket League*, som ble en stor kommersiell suksess. Suksessen til *Rocket League* førte til en justering i forretningsmodellen til selskapet, hvorved de ville fokusere mer på å utvikle egne spill i stedet for å akseptere mer kontraktarbeid fra andre studioer.

Psyonix annonserte i mai 2019 at de hadde blitt ervervet av Epic Games. De forutså blant annet at flyttingen vil hjelpe dem med å bedre støtte *Rocket League* e-sport eventer i framtiden.

Utviklede spill
---------------

| År | Tittel | Plattform(er) | Utgiver |
| --- | --- | --- | --- |
| Kansellert | *Proteus* | N/A | N/A |
| *Vampire Hunter: The Dark Prophecy* | N/A | N/A |
| *Nosgoth* | Microsoft Windows | Square Enix |
| 2008 | *Monster Madness: Grave Danger* | PlayStation 3 | SouthPeak Games |
| *Supersonic Acrobatic Rocket-Powered Battle-Cars* | PlayStation 3 | Psyonix |
| 2009 | *Whizzle* | Microsoft Windows |
| 2012 | *ARC Squadron* | iOS |
| 2013 | *ARC Squadron: Redux* | Android, iOS |
| 2015 | *Rocket League* | Linux, macOS, Microsoft Windows, Nintendo Switch, PlayStation 4, Xbox One |

Referanser
----------

1. ↑  «BU Interviews: Psyonix - BeyondUnreal». *www.beyondunreal.com*. Besøkt 23. februar 2020.
2. 1 2  Statt, Nick (1. mai 2019). «Epic buys Rocket League developer Psyonix, strongly hints it will stop selling the game on Steam». *The Verge* **(engelsk)**. Besøkt 23. februar 2020.
3. ↑  «Psyonix Studios Interview». *Gaming Nexus* **(engelsk)**. Besøkt 23. februar 2020.
4. ↑  «Rocket League Dev Has "Exciting" New Games in the Works». *GameSpot* **(engelsk)**. Besøkt 23. februar 2020.

Portal: Videospill
Engelsk kart over Thrakike Khersonesos. Kardia avmerket øverst.
**Kardia** (gresk: Kαρδία) var den fremst oldtidsbyen i historiske Trakia på halvøya Thrakike Khersonesos (dagens Gallipoli i Tyrkia). Den lå ved enden av bukta Melas (dagens Sarosbukta). 

Kardia var opprinnelig en koloni av greske bosettere fra Miletos og Klazomenai, men senere, i tiden under tyrannen Miltiades den yngre (slutten av 500-tallet f.Kr.), mottok stedet også kolonister fra Athen, noe som ble bevist av Miltiades' tyranni (515–493 f.Kr.). Det gjorde ikke Kardia nødvendigvis pro-Athen: da Athen i 357 f.Kr. tok kontroll over halvøya Khersonesos, var Kardia, da under styret til en trakisk fyrste, den eneste av halvøyas byer som holdt seg nøytral, men det avgjørende året var 352 f.Kr. da byen inngikk en vennskapsavtale med kong Filip II av Makedonia. En stor krise brøt ut da Diopeithes, en athensk hærfører og leiesoldat, i 343 f.Kr. brakte bosettere fra Attika til byen. Da Kardia ikke var villige til å ta imot dem, sendte Filip øyeblikkelig hjelp til byen. Kongen foreslo å avgjøre striden mellom de to byene ved voldgiftsdom, men Athen avslo.

Da Karrdia ble ødelagt av byen Lysimakeia en gang rundt 309 f.Kr. og selv om den senere ble bygd opp igjen, kom den aldri tilbake til sin tidligere grader av framgang da Lysimakeia, som lå i dens nærheten og befolket med innbyggere fra Kardia, ble den fremste byen i området. Kardia var fødestedet for Aleksander den stores sekretær Eumenes og historikeren Hieronymos.

Referanser
----------

1. ↑  Herodot: *Histories*, vii. 58, vi. 34, ix. 115; Demosthenes: *Speeches*, «On the Chersonese», 58, 64, «On the Halonnesus», 41, 43, 44
2. 1 2   Pausanias: *Description of Greece*, i. 9
3. ↑   Strabon: *Geography*, vii. 7; Pausanias, i. 10; Appian: *The Civil Wars*, iv. 88; Klaudios Ptolemaios: *Geographia*, iii. 12; Stephanos fra Bysants: *Ethnica*, s.v. «Cardia»
4. ↑   Cornelius Nepos: *Lives of Eminent Commanders*, «Miltiades», 1

Litteratur
----------

* Curtius, Ernst (1874): *The history of Greece*, oversatt av Adolphus William Ward, New York,
* Smith, William (red) (1854): *Dictionary of Greek and Roman Geography*, "Cardia", London
**Vågsskjeret naturreservat** består av et skjær ved Risasjøen i Alver kommune. Området ble som ett av 69 naturreservater i daværende Hordaland fylke, vernet 3. april 1987 og inngår i verneplan for sjøfugl. Fra og med 15. april til og med 31. juli er det forbud mot ilandstiging.

Verneforskriften sier at formålet med vernet er 

«å sikre best mogelege vilkår for sjøfuglane i området samt å ta vare på ein viktig hekkelokalitet med dei plante- og dyrearter som naturleg er knytta til området.»
Det var ingen registrerte hekkende arter i 2014.

Referanser
----------

1. ↑  «faktaark». Naturbase. Besøkt 2. april 2024.
2. 1 2  «Forskrift om vern for Vågsskjeret naturreservat, Lindås kommune, Hordaland». Lovdata. Besøkt 2. april 2024.
3. ↑  Stein Byrkjeland (1. november 2015). «Hekkande sjøfugl i Hordaland 2014. Forvaltingsplan for 69 sjøfuglreservat, samt oppdatert bestandsoverslag for dei ulike sjøfuglartane i fylket.» (pdf). Fylkesmannen i Hordaland, miljøvern- og klimaavdelinga. s. xxx. Besøkt 2. april 2024.
**Skanksters** er et norsk skaband som ble startet i 1991. I 1995 ga bandet ut en EP med tittelen *Skanksters*. Bandet er inspirert av britiske skaband fra slutten av 70-tallet, som Madness, The Specials og Selecter. I tillegg var de inspirert av pønk og blue-eyed soul som Dexy's Midnight Runners.[]

Fra samme periode de senere årene har interessen for 60-talls Jamaica ska og rocksteady samt reggae vist tydeligere i bandets lydbilde. Etter noen 7 tommere på vinyl og nye EP-er kom et helt album i januar 2000. Bandet hadde da i nesten ti år vært et fast innslag i det stavangerske musikkmiljøet,[] særlig rundt klubben Checkpoint Charlie. Etter noen stille år ga bandet i august 2004 ut en ny EP. Skanksters har også deltatt på flere samleplater. I januar 2010 deltok bandet i Melodi Grand Prix med låten «Life is here today», som gikk videre til Sistesjansen. Der tapte de duellen mot Bjørn Johan Muri.

Medlemmer
---------

* Karen Haugsgjerd Reme-Stiegel – saksofon
* Frode Gundersen – trommeslager
* Ingvar Mjelde Olsen – bassist
* Hans Morten Eckhoff – trombone
* Knut Fjellvang – tangenter
* Gunnar Dybvig – gitarist
* Tom Brekke – vokalist

Tidligere medlemmer
* Heidi Solheim – trombone
* Sigurd Holter – bass
* Line Sørås – trompet
* Petter Fadnes – saksofon
* Carl Nilssen Love – trompet
* Matthijs Holter - trommeslager, låtskriver, med-grunnlegger[]

Diskografi
----------

* *Skanksters* (EP, 1995)
* *Shaven, Not Stirred* (1999)
* *This Man* (EP, 2004)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Skanksters på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Skanksters på MusicBrainz Rediger på Wikidata

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
**Time vidaregåande skole** var en videregående skole ligger på Bryne i Time kommune. Den ble etablert i 1976 da Bryne handelsskole (etablert 1957) og Bryne yrkesskole (etablert 1964) ble slått sammen. Yrkesskolen hadde bakgrunn i en privat teknisk aftenskole, etablert i 1943.

I 2014 ble skolen slått sammen med Bryne vidaregåande skule til en stor kombinert skole. Rektor ved Time vgs, Lars Tore Helgeland, tok over som rektor ved den sammenslåtte skolen.

Skolekomplekset bestod av fem bygg (A-D). Skolen hadde i 2009 cirka 900 elevplasser innenfor 

* Teknikk og industriell produksjon
* Restaurant- og matfag
* Medier og kommunikasjon
* Helse- og sosialfag
* Byggteknikk
* Alternativ opplæring i mindre grupper

Rektorer
--------

* 2009-2014: Lars Tore Helgeland
* 2003-2009: Jan Ole Rød
* 1996-2003: Egil Vinningland

Referanser
----------

1. ↑  *Time herad*. Dreyer bok. 1987. s. 266-269. ISBN 8270961868.
2. ↑  Bryne lærlingeskule Arkivert 12. november 2023 hos Wayback Machine.; Arkivportalen
3. ↑  Skulen si historie; bryne.vgs.no
4. 1 2

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF
 |
**Tine Aamodt** (født 1969) er en billedkunstner utdannet fra Kunstakademiet i Trondheim. Hun bor og arbeider i Oslo. Hun har siden 1997 vært medlem av kunstnergruppen Acme.

Omtale av kunsten
-----------------

Aamodt arbeider med interiør som ikke umiddelbart fremtrer som et interiør for tilskuerens blikk. Det minner kanskje mer om spor etter interiør; et skyggespill, et forsøk på å snu innsiden ut, på å vise frem negativet av interiørbildet. Utgangspunktet er fotografier av interiører, som er manipulert slik at de blir liggende i grenselandet mellom det konkrete og det abstrakte. Arbeidet blir en illusjon av et rom som bryter med det reelle fysiske rommet slik at det forvirrer oss, og samtidig skaper en bevissthet om det reelle rommets grenser. Uttrykket har referanser til våre dagligdagse og kanskje trivielle omgivelser.

Tine Aamodt har også sammen med Line Løkken produsert kunstboken *MANUAL*. 28 kunstnere er bidragsytere med spesialproduserte verk til denne boken. Arbeidene er alt fra fysiske ting som kan klippes ut og settes sammen, til oppskrifter og beskrivelser av noe som skal lages eller gjøres.

Aamodt er medlem Norske Billedkunstnere, Unge Kunstneres Samfund og Landsforeningen Norske Malere.

Fra 2016 har Aamodt sittet i styret i Landsforeningen Norske Malere.

Utstillinger
------------

* 2017 Bærum Kunsthall
* 2016 Skiens Kunstforening
* 2015 Galleri 21, Malmø
* 2012 Galleri LNM, Oslo
* 2009 Galleri Rom for Kunst, Oslo
* 2002 Akershus Kunstnersenter
* 2003 KunstnerSenteret i Buskerud
* 2004 Nordnorsk Kunstnersenter
* 2004 Rogaland kunstsenter Nytorget
* 2004 Trøndelag Senter for Samtidskunst
* 2005 Hamar Kunstforening
* 1998 Galleri F15 / Punkt Ø
* 1999 Galleri Christian Dam
* 2001 Hordaland Kunstsenter

Tine Aamodt har også deltatt på Høstutstillingen, og vant Høstutstillingsprisen i 2014. Verk av Aamodt er innkjøpt av Norsk kulturråd.

Referanser
----------

1. ↑  «Omkonst - Tine Aamodt, Galleri 21, Malmö». *www.omkonst.com*. Besøkt 13. juni 2017.
2. ↑  «Landsforeningen Norske Malere | Emma Wright og Tine Aamodt: Error perfection». *emp-web-55.zetcom.ch*. Besøkt 13. juni 2017. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* tineaamodt.no
* oslopuls.no Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine.
* samtidskunst.no
* Tine Aamodt i LNM Arkiv[*død lenke*]

  

Portal: Kunst
Det store dagbruddet i Torbjørnsbu gruver er tilgjengelig for publikum via Bomuldsfabriken Kunsthall 
Påbegynt, men ikke fullført, stoll ved Torbjørnsbu gruver. Stollen er laget med fyrsetting, og må være fra gruvens eldste tid.  Foto: Karl Ragnar Gjertsen  

**Torbjørnsbu gruver** er en nedlagt jerngruve ved Langsævannet i Arendal og en del av det såkalte Arendalsfeltet. Torbjørnsbu gruve er det største dagbruddet i Arendalsfeltet. Gruven ligger på grunn som tilhørte Torbjørnsbu gård. Denne gården var lenge distriktets viktigste gruvegård; herfra ble gruvene som hørte til Fritzøe jernverk i Larvik administrert.

Historie
--------

I 1574 fikk lensherre Erik Munk tillatelse av kong Frederik II til å opprette ei *jernhytte* i Nedenes len. Tidligere ble det laget jern av myrmalm, men nå startet så smått utnyttelsen av de svære forekomstene av jernmalm i distriktet. Barbu jernverk startet opp. Verket lå i Barbudalen, ved elva fra Langsævannet, og det ble opprettet gruver ganske nær smeltehytta, både i Steinsås og Torbjørnsbu. Dette er den første kjente jernverksdrift i Aust-Agder, og også det første eksemplet på gruvedrift.

Omkring 1660 ble verket nedlagt – visstnok på grunn av ujevn vannføring i Barbuelva, og deler av det ble flyttet til Båseland i Holt. Verket ble flyttet enda en gang og ble da hetende Næs Verk. Gruvedriften fortsatte imidlertid i området ved Langsæ gård, og malm fra gruvene her ble fraktet til jernverk også i fjernere områder enn Nedenes. Blant annet gikk det malm fra Solborg gruver til Bærums Verk, og på slutten av 1600-tallet fikk Fritzøe Verk i Larvik hånd om noen av de beste gruvene i distriktet.

I tillegg til Næs Verk var både Egelands jernverk i Gjerstad, Frolands verk og Moss Jernverk avhengige av malm fra Arendalsdistriktet.

Rundt 1860–1870 ble de fleste norsk jernverk nedlagt, og gruvedriften avtok markert. Men Næs fortsatte masovnsproduksjon helt fram til 1909, og overtok en del av gruvene fra andre verk. Ved gruvene på Klodeborg og Bråstad var det drift fram til 1975, som ble det endelige punktum for 400 års jerngruvehistorie i Aust-Agder.

Langsæ gård og Aust-Agder kulturhistoriske senter ligger midt i dette første norske jerngruvemiljøet. I gangavstand fra AAks ligger både Steinsås gruve og de godt bevarte Torbjørnsbu gruver. Der ble store deler av malmen brutt ved hjelp av fyrsetting, en teknikk som gir gruvegangene en lett gjenkjennelig profil.

Kunst
-----

Bomuldsfabriken Kunsthall (som ligger inntil gruvene) ble tildelt bevilling av Arendal kommune og økonomiske midler av Norsk kulturråd til utvikling av nytt uteområde ved Torbjørnsbu gruver i 2011. Kunsthallen ønsker å tilrettelegge for bruk av gruveområdet til kunstprosjekter. Første kunstprosjekt er en gangvei gjennom gruvene. Denne er skissert av Sami Rintala, Dagur Eggertsson og Vibeke Jenssen ved Rintala Eggertsson Arkitekter.

Referanser
----------

1. ↑  Fvn – Gammel gruve blir kunstsentrum
2. ↑  Agderposten – Får 1,5 mill kroner til gangvei

Eksterne lenker
---------------

* Kunstarena Torbjørnsbu gruver
Denne artikkelen mangler kildehenvisninger, og opplysningene i den kan dermed være vanskelige å verifisere. Kildeløst materiale kan bli fjernet. Helt uten kilder. *(10. okt. 2015)*
**Gjerd** var en skatteytelse som statsmakten påla bøndene. Gjerden var hjemlet i det gammelnorske lovverket og kunne anta spesifikke former, som smørgjerd (skatt betalt med smør eller verdien av smør) og gjengjerd.

Gjengjerd
---------

Gjengjerden (også kalt *veitslegjerd* og *sølvskatt*) var en avløsning av kongens veitslerett, altså kongens rett til underhold for seg selv og sitt følge når han drog i gjestebud gjennom landet. Den avløste også den såkalte bordleidangen, en leidangsskatt til mat for kongens bord.

Gjengjerden oppsto i norsk senmiddelalder (1400–1536). I 1405 ble det blant annet gitt gjengjerd da Erik av Pommern kom til Norge, likeledes da Christian II kom hit i 1514. Likeledes ble det gitt gjengjerd til kroningen av Frederik I i 1528 og til hyllingen av kronprins Frederik, den senere Frederik II, i 1548.

Fra oppkrevingen av gjengjerden på Østlandet er det bevart skattelister som er en viktig kilde til bosetningshistorien i denne delen av landet. Skattelistene forteller at bøndene i grupper av forskjellig størrelse ble stilt ansvarlig for innbetalingen av skatten.

Se også
-------

* Leidang
Panorama
 Kart over Cape Le Grand
**Cape Le Grand nasjonalpark** er en nasjonalpark i delstaten Vest-Australia. Den ligger 631 kilometer sørøst for delstatshovedstaden Perth og 56 kilometer øst for havnebyen Esperance. Parken dekker et areal på 318 km². Området er et eldgammelt landskap som har vært over havnivået i godt over 200 millioner år uten å ligge under isbreer i istidene. Som et resultat av dette finnes det mange primitive reliktarter her. Parken ble etablert i 1966. Navnet Le Grand kommer fra en av offiserene på *L'Espérance*, et av skipene som deltok på ekspedisjonen til Bruni d'Entrecasteaux i 1792.

Geografi
--------

De hvite strendene er det mest karakteristiske og kjente ved området. Parken brukes mye til fiske, offroading, og fotturer. Strendene i parken inkluderer Lucky Bay, Rossiter Bay, Hellfire Bay, Le Grand Beach og Thistle Cove. Øyene og havet sør for parken er verna som *Recherche Archipelago Nature Reserve*. Cape Arid National Park ligger like øst for parken. Den sørvestlige delen av nasjonalparken domineres av fjellknauser av gneis og granitt. Disse danner en særegen rekke med topper, som inkluderer Mount Le Grand (345 m), Frenchman Peak (262 m), og Mississippi Hill (180 m, oppkalt etter *Mississippi*, en fransk hvalbåt). Lenger inn i landet består parken for det meste av lyngdekkede sandsletter, ispedd sumper og ferskvannsbassenger.

Dyr- og planteliv
-----------------

Sandslettene har tette bestander av arter i *Banksia*-slekta (særlig *Banksia speciosa* og *Banksia pulchella*).

Typisk fauna som i parken er bandikuter, snabelpungdyr, ringhalepossumer og mørke kjempekenguruer. En rekke endemiske frosker finnes i parken, blant annet *Crinia georgiana*, *Limnodynastes dorsalis* og *Neobatrachus pelobatoides*.

Fasiliteter
-----------

Fasilitetene i parken inkluderer toaletter, griller, campingplasser, bord, skjermede områder, turstier, informasjonstavler og vanntanker. To parkvoktere bor permanent i parken.

Galleri
-------

* Overlooking Lucky Bay, one of the beaches at Cape Le GrandUtsikt over Lucky Bay
* Lucky Bay is a popular destination for touristsLucky Bay er et populært reisemål for turister
* Frenchman PeakFrenchman Peak

Referanser
----------

1. ↑  .
2. 1 2   www.protectedplanet.net[Hentet fra Wikidata]
3. ↑
4. 1 2  «Cape Le Grand». Arkivert fra originalen 22. august 2016. Besøkt 2. mai 2010.
5. ↑  Kenneth Morgan. *Australia Circumnavigated*. Ashgate. s. 266. ISBN 978-1-4724-6085-1. «In 1841 this was named Mississippi Hill after the explorer Edward John Eyre and an Aboriginal companion were rescued nearby by a French whaler called the *Mississippi*.»
6. ↑  «Cape Le Grand National Park». Arkivert fra originalen 7. juli 2007. Besøkt 13. mai 2007.
7. ↑  «Esperance Trail Map» (PDF). Arkivert (PDF) fra originalen 18. juli 2011. Besøkt 2. mai 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
**Longumvannet** er en innsjø ved Longum i Arendal kommune. Vannet ligger like ved E18s motorveistrekning forbi Arendal og Harebakken. Det er ca. fem kilometer langt, og forbindes med Langsævannet med Rånakanalen. Vannet fra Longumvannet dreneres gjennom Barbuelva. Vannet er underlagt privat eiendomsrett.

Longumvannet har en pH-verdi på 6 – 6,5 (1996).

Fiske
-----

Vannet er et attraktivt fiskevann. Særlig med hensyn til :

* Gjedde – Gammel *(ubekreftet*) rekord: 27 kg.
* Sudre – registrert fangst på 1.8 kg.
* Abbor.
* Ål.

I mai 1989 ble sørv for første gang observert i vannet ved Thorne *(sannsynligvis brukt som levende agn av sportsfiskere på jakt etter gjedde)*. På kort tid har sørven blitt en svært tallrik fiskeart. Grunneierne krever ikke at det utstedes fiskekort for fiske i vannet.

Referanser
----------

1. 1 2  «NVE Atlas». *Vassdrag – Innsjødatabase.*  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 21. mai 2015

Longumvannet ved Frednes (Sprøkilen)  Foto: KEN 

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |
Antikke sverd, fig. 1-3: Xiphos, fig. 4: Makhaira.
**Xiphos** (ξίφος) er et tveegget sverd brukt med en hånd av grekerne. Det var et primært slagvåpen for de greske hærene sammen med spydet eller kastespyd. Bladet var rundt 60 cm langt. Xiphosen kunne både brukes til å hogge og stikke med på grunn av sin bladformede blad. Det ble vanligvis kun brukt når spydet var ødelagt. En av fordelene med dette sverdet var at man kunne hogge over sverdet noe som er veldig effektivt i nærkamp i en tett formasjon.

På grunn av kampformen til krigføring til hest, anbefalte Xenofon å bruke den buede makhaira i kavaleriet i *On Horsemanship* 12.11.

Det ser ut til at spartanerne utviklet et kortere sverd, rundt 30 cm langt, men som ellers lignet hoplittenes generelle xiphos. Denne kortere versjonen av xiphosen var nyttig i nærkampen til gresk krigføring og ble brukt av alle grekerne under og etter peloponneserkrigen slik det kommer frem av kunst fra den perioden. Men det lengre hoplittsverdet sluttet aldri å eksistere.
**Kråko naturreservat** består av en holme på østsiden av Huglo syd for Skorpo i Tysnes kommune. Området ble som ett av 69 naturreservater i daværende Hordaland fylke, vernet 3. april 1987 og inngår i verneplan for sjøfugl. Fra og med 15. april til og med 31. juli er det forbud mot ilandstiging.

Verneforskriften sier at formålet med vernet er 

«å sikre best mogelege vilkår for sjøfuglane i området samt å ta vare på ein viktig hekkelokalitet med dei plante- og dyrearter som naturleg er knytta til området.»
Det var tomt for sjøfugl i 2014 (7. juli)

Referanser
----------

1. ↑  «faktaark». Naturbase. Besøkt 25. mars 2024.
2. 1 2  «Forskrift om vern for Kråko naturreservat, Tysnes kommune, Hordaland». Lovdata. Besøkt 25. mars 2024.
3. ↑  Stein Byrkjeland (1. november 2015). «Hekkande sjøfugl i Hordaland 2014. Forvaltingsplan for 69 sjøfuglreservat, samt oppdatert bestandsoverslag for dei ulike sjøfuglartane i fylket.» (pdf). Fylkesmannen i Hordaland, miljøvern- og klimaavdelinga. s. 110. Besøkt 25. mars 2024.
**Tom Leonard** (født 22. august 1944 i Glasgow, død 21. desember 2018[]) var en britisk lyriker og forfatter, kjent for sine dikt på Glasgow-dialekt, særskilt hans *Six Glasgow Poems* og *The Six O'Clock News*. Hans tekster omhandler hyppig forholdet mellom språk, samfunnsklasser og kultur. I 2001 ble han utnevnt til professor i kreativ skriving ved Universitetet i Glasgow og trakk seg tilbake i 2009.

Leonard fikk sitt litterære gjennombrudd med diktsamlingen *Glasgow Poems* i 1976.[] Diktsamlingen ble toneangivende for en generasjon unge skotske diktere.[] Diktsamlingen *Intimate Voices*, utgitt i 1984, inneholdt en rekke dikt og essayer fra perioden 1965 til 1984. Et sentralt tema for Leonard som kommer til syne i denne samlingen er betydningen og verdien av lokale språk og dialekter. Leonard angriper det britiske synet på standard engelsk som det dominerende statusspråket og forbindelsen mellom språk og makt i Storbritannia. Ved å skrive om språk på lokal dialekt demonstrerer Leonard dilemmaene for de som snakker lokale varianter. *Intimate Voices* ble kåret til Scottish Book of the Year i 1984 men ble likevel ikke kjøpt inn av skotske skolebibliotek på grunn av «upassende» språkbruk.[] Senere har flere av diktene, spesielt *The Six O'Clock News* fra *Unrelated Incidents* blitt innlemmet som en del av pensum i GCSE-kvalifiseringen i skolene i England, Wales og Nord-Irland.

Biografi (utvalg)
-----------------

* *Six Glasgow Poems* (1969)
* *A Priest Came on at Merkland Street* (1970)
* *Poems* (1973)
* *Bunnit Husslin* (1975)
* *Three Glasgow Writers* (1976), sammen med James Kelman og Alex Hamilton.
* *Intimate Voices* (1984)
* *Radical Renfrew: Poetry from the French Revolution to the First World War* (1990)
* *On the Mass bombing of Iraq and Kuwait, commonly known as The Gulf War with Leonard's Shorter Catechism* (1991)
* *Places of the Mind* (1993)
* *Reports From The Present* (1995)
* *Access to the Silence* (2004)
* *Outside the Narrative* (2009)

Referanser
----------

1. 1 2 3   www.heraldscotland.com[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2 3 4 5  .
3. ↑  «Inventory of Leonard's work at the National Library of Scotland» Arkivert 2. februar 2013 hos Wayback Machine. (PDF), April 2010

Eksterne lenker
---------------

* Tom Leonards nettside
* «Tom Leonard» Arkivert 12. desember 2009 hos Wayback Machine. *Writing Scotland*-prosjektet, BBC, September 2004.
* «Interview with Tom Leonard for the BBC», YouTube

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Gazetteer for Scotland **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NLA **·** NKC **·** MusicBrainz **·** Discogs **·** AllMusic
 |

Portal: Litteratur
Salhus kirke
**Salhus prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Arna og Åsane prosti. Det omfattet sogn i Bergen kommune i Hordaland fylke, og hovedkirken var Salhus kirke.

Salhus kirkesogn er nå en del av Bergen kirkelige fellesråd, og underlagt Åsane prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.

Historikk
---------

Bygden Salhus sognet fra gammelt av til Hamre sogn og sognekall. Den utviklet seg fra 1850-tallet med fabrikketableringene raskt fra et strandsted til et gryende industristed og derved stor økning i folketallet i løpet av få tiår. Med dette fulgte også ønske om egen kirke på stedet, som inntil 1924 sognet til Hamre kirke. Salhus kirke ble vigslet 27. august 1924.

Ved kronprinsreg.res. av 20. april 1956 ble Åsane sogn opprettet som eget Åsane prestegjeld, med Eidsvåg og Salhus. Den store befolkningsøkningen som fant sted i Åsane bydel i løpet av 1970- og 80-årene gjorde etterhvert at et deling av prestegjeldet var nødvendig. Følgelig, den 1. januar 1982 ble Åsane prestegjeld delt, ved at Eidsvåg og Salhus menigheter ble utskilt som egne sognekall.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

Kirkesogn
---------

Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

* Salhus

Referanser
----------

1. ↑  *Kirken i Salhus*. [Salhus menighet, jubileumsskriftkomiteen]. 1999. s. 9,19. ISBN 8299540909.
2. ↑  Forskrift om utskillelse av Åsane prestegjeld, lovdata.no
3. ↑  *Kirken i Salhus*. [Salhus menighet, jubileumsskriftkomiteen]. 1999. s. 36. ISBN 8299540909.
4. ↑  Fornyings-, administrasjons-og kirkedepartementet (20. desember 2011). «Endringer i gravferdsloven og kirkeloven». *Regjeringen.no* **(norsk)**. Besøkt 5. mars 2023.
5. ↑  «Kirkelig enheter og endringer i prosti og menigheter». *docplayer.me*. Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste AS. 2009. Besøkt 5. mars 2023.
Steppelandskap i Nord-Kasakhstan
**Saryarka – steppe og innsjøer i Nord-Kasakhstan** ({{Lang-kk|Сарыарқа - Солтүстік Қазақстан даласы мен көлдері|translit=Sarstanıarqa - Soltүстік Қазақстан даласы мен көлдері|translit=Sarstanıarqa - Soltүстік Qa, Solteriqüstik-landet, Qa, oppover i Kazakhıs-landet [) ]] (kjent på kasakhisk som *Saryarka*, eller *gult område*. Området har blitt utpekt til et verdensarvsted av UNESCO.

Verdensarvstedet ble registert 7. juli 2008.

Området omfatter Naurzum naturreservat som ligger i Kostanay-provinsen og Korgalzhyn naturreservat som ligger i Aqmola-regionen). De to reservatene inneholder våtmarker som fungerer som viktige stoppesteder for trekkfugler fra Afrika, Europa, og Sør-Asia. Det anslås at 15–16 millioner fugler, inkludert mange *utrydningstruede arter*, bruker stedet som foringsplass.

Spesielt er rosenflamingoene en stor attraksjon i innsjøen Korgalzhyn.

Området er også hjemsted for dyreliv som vanligvis finnes på kasakhisk steppe, inkludert murmeldyr, ulver, og den truede saiga. Korgalzhyn naturreservat, som er en del av verdensarvstedet, er et av de mest populære områdene i Kasakhstan når det gjelder fugletitting.

Referanser
----------

1. ↑  Mal:Sitere web
2. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
3. ↑  «Åtte nye naturunder for verdensarvlisten». Arkivert fra originalen 3. oktober 2011. Besøkt 9. juli 2008.
4. 1 2   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)
5. ↑   .  Manglende eller tom `|tittel=` (hjelp)

Se også
-------

* Liste over verdensarvsteder i Kasakhstan

Eksterne lenker
---------------

* Saryarka – Steppe og innsjøer i Nord-Kasakhstan UNESCO
**Håvarden og Klubben naturreservat** består av en del av Håvarden og en nærliggende holme. Naturreservatet ligger like ved Mongstad i Alver kommune. Området ble som ett av 69 naturreservater i daværende Hordaland fylke, vernet 3. april 1987 og inngår i verneplan for sjøfugl. Fra og med 15. april til og med 31. juli er det forbud mot ilandstiging.

Verneforskriften sier at formålet med vernet er 

«å sikre best mogelege vilkår for sjøfuglane i området samt å ta vare på ein viktig hekkelokalitet med dei plante- og dyrearter som naturleg er knytta til området.»
Registrerte hekkende arter i 2014:

* Svartbak 1 par.

Referanser
----------

1. ↑  «faktaark». Naturbase. Besøkt 3. april 2024.
2. 1 2  «Forskrift om vern for Håvarden og Klubben naturreservat, Lindås kommune, Hordaland». Lovdata. Besøkt 3. april 2024.
3. ↑  Stein Byrkjeland (1. november 2015). «Hekkande sjøfugl i Hordaland 2014. Forvaltingsplan for 69 sjøfuglreservat, samt oppdatert bestandsoverslag for dei ulike sjøfuglartane i fylket.» (pdf). Fylkesmannen i Hordaland, miljøvern- og klimaavdelinga. s. 214. Besøkt 3. april 2024.
**Hangö** (finsk: *Hanko*) er en by og kommune i landskapet Nyland i Finland. Den har cirka 9 905 innbyggere. Hangö grenser til kommunene Kimitoön og Raseborg.

Hangö er språklig nærmest delt på midten; finsk er majoritetsspråk (ca. 54,0 %) og svensk minoritetsspråk (ca. 44,3 %). 

Hangö er Finlands sørligste by og ligger helt ytterst på Hangö udd. Byen ble grunnlagt i 1874, først og fremst fordi den har lengst periode med isfri havn om vinteren, og den er en viktig havneby. 

Næringslivet dreier seg mest om handel og sjøfart, men noe industri finnes også i byen. De største fabrikkene er Helkama sykkelfabrikk, Konecranes havnekraner, og Finska Forcit & Dynamit. Ellers er byen en typisk sommerby, og innbyggertallet fordobles om sommeren. Hangöregattaen trekker seilere fra hele den finske kysten og resten av Østersjøen.

Etter vinterkrigen i 1940 ble Finland tvunget til å avstå Hangö til Sovjetunionen som marinebase i 30 år. Hele befolkningen i området ble da evakuert, og da fortsettelseskrigen brøt ut i 1941 var det en rekke kamphandlinger på Hangöfronten. Natten til 2. desember 1941 forlot de siste sovjetiske troppene Hangö. Under sin tilstedeværelse hadde de sovjetiske styrkene bygget en stor flyplass som i dag benyttes av «Hangö Flygklubb». Etter fortsettelseskrigen fikk Finland beholde Hangö, mens Sovjetunionen i stedet tok Porkalaområdet.

Yttre hamnen/Frihamnen er Finlands eneste frihavn, og er idag den viktigste bilimporthavnen i Finland.

Referanser
----------

1. ↑   (på fi) *Suomen pinta-ala kunnitain 1.1.2023*, Lantmäteriverket, Wikidata Q117800624,
2. ↑  «Kaupunkien ja kuntien lukumäärät ja väestötiedot». Finlands kommunförbund. Besøkt 15. februar 2019.
3. ↑  Finlands Frihamn Ab

Eksterne lenker
---------------

* (sv) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Hanko – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Hanko – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Hangö havn
* Hangö frontmuseum

| * v
* d
* r
Kommuner i landskapet Nyland |
| --- |
| Landskapets våpen | 
* Askola
* Borgnäs
* **Borgå**
* **Esbo**
* **Grankulla**
* **Hangö**
* **Helsingfors**
* **Hyvinge**
* **Högfors**
* Ingå
* **Kervo**
* Kyrkslätt
* Lappträsk
* **Lojo**
* **Lovisa**
* Mäntsälä
* Mörskom
* Nurmijärvi
* Pukkila
* **Raseborg**
* Sibbo
* Sjundeå
* **Träskända**
* Tusby
* **Vanda**
* Vichtis

 | Finlands flagg |
| 
* **Tidligere kommuner:** Borgå landkommune
* Bromarv
* Brändö
* Degerby
* **Ekenäs**
* Ekenäs landkommune
* Haga
* Hoplax
* Hyvinge landkommune
* **Karis**
* Karis landkommune
* Karislojo
* Liljendal
* Lojo kommune
* Nummi
* Nummi-Pusula
* Pernå
* Pojo
* Pusula
* Pyhäjärvi
* Sammatti
* Snappertuna
* Strömfors
* Tenala
* Åggelby

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Uppslagsverket Finland **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** NKC **·** GeoNames **·** MusicBrainz
 |
Dette gamle bolighuset fra 1700-tallet ligger i Riska. Huset har registreringsnummer 114854 i Riksantikvarens kulturminnedatabase.  Foto: Jarvin (2011) 
**Riskekverven** eller **Riska sognekommune** var en selvstendig kommunal enhet i Norge som eksisterte fra den 27. november 1877 til opphevelsen av sognekommuner den 15. desember 1950. Sognekommunen opererte som en del av Hetland herred i Stavanger og hadde sitt utspring i et ønske om selvstendighet fra innbyggerne i Riska, en bygd som tidligere hadde vært underlagt Stavanger.

Styresett
---------

Riska ble utskilt som en egen sognekommune den 27. november 1877, samtidig med innvielsen av Riskekverven kirke. Denne utskillelsen ga Riska selvstendig styring over kirke, skole, og fattigvesen. Sognekommunen opererte som en del av Hetland herred i Stavanger. Denne administrative strukturen fulgte den nye kommuneloven fra 1837, som ga sogn med egen kirke rett til selvstyre.

Fra 1877 av hadde Riska sitt eget kommunestyre, valgt ved ordinære kommunevalg. Riska ble styrt av et formannskap, og kommunestyret tok seg av kirke, skole, og fattigvesen, samt andre offentlige funksjoner. Navnet Riskekverven ble brukt om bygda og sognekommunen inntil det offisielt ble endret til Riska i 1936.

Kommunehus
----------

I 1912 ble et nytt kommunehus innviet. Det var bygget av Gabriel Aanensen, og sognekommunens kommunestyremøter ble avholdt der. Huset ble også brukt som lasarett under krigen, og mange barn ble født der. Etter krigen rommet huset helsestasjon og spebarnskontroll. Kommunen kjøpte huset i 1939.

Etter avviklingen av landets sognekommuner ble andre etasje i huset ledig og ble overdratt til privat bruk.

Referanser
----------

1. ↑  «Den gang Riska var egen kommune». *Riska historie og museumslag*. 21. januar 2024. Besøkt 21. januar 2024.

Litteratur
----------

* *Træk av Hetlands historie 1814-1914*. Dreyers boktrykkeri. 1914.
Laboratorieframstilling av diazometan.
En **kjemisk substans** eller et **kjemisk stoff** er enhver materiell substans brukt i eller brakt tilveie gjennom en kjemisk prosess. Det kan være et grunnstoff, en forbindelse eller en blanding av dette:

* En **kjemisk forbindelse** er en substans som består av to eller flere grunnstoffer som er kjemisk forbundet i faste proporsjoner.
* Et **molekyl** er den minste partikkelen i et element eller en forbindelse som beholder grunnstoffets eller forbindelsens kjemiske egenskaper.
* Et **ion** er et atom eller gruppe av atomer med en elektrisk netto ladning, etter å ha mistet (*kation*) eller mottatt (*anion*) et elektron.

Begrepet **kjemikalie** kan vise til enhver kjemisk substans, selv om det i populær språkbruk menes «et produkt av den kjemiske industrien». Kjemikalier forekommer i naturlig tilstand eller fremstilles industrielt. En del stoffer kan ha viktige funksjoner i produksjonsprosessen eller i ferdig bearbeidede produkter. Andre oppstår som forurensninger i selve tilvirkningsprosessen. Noen kjemiske stoffer, for eksempel sink og kobber, er helt nødvendige for mennesker og dyr i lave konsentrasjoner. 

Farlige kjemikalier omfatter kjemiske stoffer og stoffblandinger som kan medføre helse-, miljø-, brann- eller eksplosjonsfare. Miljøgifter er kjemikalier som er lite nedbrytbare, kan hope seg opp i levende organismer og er giftige.

Kjemikalier brukes i mange forskjellige produkter og produksjonsprosesser. Enkelte kjemikalier kan forårsake skader på helse og/eller miljøet og kan inngå i produkter vi ikke er vant til å forbinde med helse- og miljøfare, for eksempel tekstiler, møbler, elektronisk utstyr, byggevarer og kosmetiske produkter. I hvilken grad et gitt stoff forårsaker negative effekter på helse og miljø, avhenger av de konsentrasjonene stoffet forekommer i og hvordan man blir eksponert for stoffet.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Chemical substances – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Miljødirektoratet: Kjemikalier Arkivert 3. oktober 2013 hos Wayback Machine.
* Miljøstatus Miljøgifter

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GND **·** LCCN **·** NDL **·** NKC
 |