recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Stavanger politistasjon 2007  Foto: Jarle Vines 
**Stavanger politistasjon** har adresse i Lagårdsveien 6. i Stavanger. Politistasjonen har hatt lokaler i nåværende bygning siden 1996. 

Den første politikammeret i byen var i Steinkargata 6 fra oktober 1858 til oktober 1859. De flyttet så til Sjømannskolens bygning på oppsiden av Torget der de bodde først i ett bygg til 1864. De flyttet så inn i et nybygd nabohus. Der var de til 1883. Deretter flyttet det til Bispegården og i 1908 til Hospitalsgata 6. Det brant ned 13. mars 1929 sammen med to nabohus. Et lager av konfiskert brennevin eksploderte og gjorde at brannen ble verre. Det var en fem etasjers murbygning. 44 mennesker og 12 butikker ble husville. Politiet flyttet til Petri skole på Nytorget og det gamle Amtssykehuset i Bergelandsgata. I 1962 flyttet politiet inn i nye lokaler samme sted – i Bergelandsgata 6, men lokalene var allerede da for små og kapasiteten sprengt. 

I 1996 flyttet man inn i det store nye bygget i rød teglstein og hvit betong. Politihuset ble påbygd i sør i 2008. Rogaland politidistrikt som omfatter, namsfogd og 18 politistasjoner, har administrasjonen og seks funksjonelle driftsenheter lokalisert på Politihuset i Stavanger. 

Politimester er Geir Gudmundsen, Hans Vik er visepolitimester og Henry Ove Berg er politiinspektør.

Referanser
----------

1. ↑  Rygh Sigurd: Kleven og Torget, 1991, side 36.
2. ↑  Stavanger Byleksikon side.400
***Alle sammen sammen*** er en norsk komiserie som gikk på NRK Super fra 2014 til 2016. Handlingen går ut på at at det er to familier som må leve sammen i et stort hus, og det går ikke alltid så bra å bo så mange sammen. Sjangeren er komedie, og seriens grunnprinsipp og figurer kan minne om den amerikanske serien *En moderne familie*.[]

Personene
---------

Pamela
Hun er 35 år, en kjærlig mor og krevende kone. Hun er fra Polen og elsker å se på tv, og er også ganske temperamentsfull. Hun har en sønn fra et tidligere ekteskap, Marek og er gift med Stefan. Med Stefan har hun to barn, Tyra og Tobias, som er tvillinger. Pamela spilles av Sylvia Juszczak-Krawczyk.

Stefan
Han er tullete, ungdommelig og har en krevende kone. Han tar farsrollen en god del alvorlig, men blir allikevel aldri helt voksen. Han er far til Tyra og Tobias, og stefar til Marek. Han gjør ofte Marek flau, uten at han helt vet det selv. Stefan spilles av Espen Reboli Bjerke.

Guro
Hun er kjærlig og vil alle det beste. Hun er idealist, blid og sosial. Guro er gift med Åke, og er mor til Bendik og Lea. Hun spilles av Marit Adeleide Andreassen.

Åke
Åke er en kjærlig far, snill og hyggelig. Han er gift med Guro, og prøver og unngå de fleste konflikter. Han er glad i å låte som om han er en superhelt for kona si Guro.

Åke spilles av Teodor Janson.

Marek
Han elsker å spille PC-spill, og omtaler seg selv som en hacker.

Han spilles av Henrik William Høyskel.

**Tyra og Tobias**

Tyra og Tobias er tvillinger og barna til Stefan og Pamela. Tyra er realist og intelligent. Hun ble født først. Tobias er også intelligent, men fantasifull og drømmer om verdensrommet, men når det går for langt, drar Tyra han ned igjen. Tobias spilles av Kristian Verpe Indrebø, og Tyra av Anna Filippa Hjarne.

Bendik
Bendik er adoptert fra India av Guro og Åke, og elsker å spille videospill. Bendik tar ofte skylden for ting han gjerne ikke gjør. Han er veldig rampete. Bendik spilles av Tarun Agnihotri.

Lea
Lea er tretten år og skifter kjæreste like ofte som hun skifter profilbilde på sosiale medier. Hun er kjærlighetsekspert og blogger. Hun omtaler seg selv som pen og populær. Hun elsker sminke, og har klare planer for framtiden sin som hjelpearbeider. Hun spilles av Ida Oldeide Hay.

Referanser
----------

1. ↑  «Alle sammen sammen». *NRK TV*. Besøkt 1. januar 2023.
2. ↑  «Alle sammen sammen». *imdb.com*. NRK Super, Sveriges Television (SVT). 28. februar 2014. Besøkt 1. januar 2023.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Alle sammen sammen* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata

* (no) *Alle sammen sammen* på NRK TV Rediger på Wikidata

* (en) *Alle sammen sammen* på The Movie Database – TV Rediger på Wikidata
* Programmet på NRK Nett-TV
**Østbaltiske språk** er en gruppe språk som sammen med de utdødde vestbaltiske språkene tilhører den baltiske grenen av den indoeuropeiske språkfamilien. Den østlige baltiske grenen har bare to levende språk – litauisk og latvisk. Litauisk tales i Litauen og latvisk tales i Latvia. I noen tilfeller anses lettgallisk og samogitisk også for å være separate språk, men de blir generelt behandlet som dialekter. Østbaltisk omfatter også nå utdødd selisk, zemgallisk og muligens kurersk.

Litauisk er det mest talte østbaltiske språket, med mer enn 3 millioner talere over hele verden, fulgt av latvisk med 1,75 millioner morsmål.

Referanser
----------

1. ↑  Gimbutas, Marija (1963): *The Balts*. Ancient peoples and places **33**. London: Thames and Hudson.
2. ↑  Dahl, Östen; Koptjevskaja-Tamm, Maria; red. (2001): *The Circum-Baltic Languages: Typology and Contact*, bind 1, John Benjamins Publishing
3. ↑  Litauisk språk hos Ethnologue (19. utg, 2016)
4. ↑  Latgalisk språk hos Ethnologue (18. utg. 2015)

Eksterne lenker
---------------

* The Lithuanian Language and Writing
Enos
En Atlas-rakett skyter opp sjimpansen Enos i november 1961
**Enos** (død 4. november 1962) var en sjimpanse som ble skutt ut i verdensrommet under Mercury-programmet.

Enos ble kjøpt av NASA fra «the Miami Rare Bird Farm» 3. april 1960. Han fullførte mer enn 1 250 timer med trening for ferden sin ved University of Kentucky og Holloman Air Force Base. Hans trening var mer intens enn den som Ham gikk gjennom, fordi Enos skulle være utsatt for vektløshet og høyere G-krefter i lengre perioder enn Ham. Hans trening inkluderte blant annet ferder med fly.

Enos ble plukket ut til å være USAs første dyr i bane rundt Jorden bare tre dager før selve oppskytingen. To måneder tidligere hadde NASA akseptert å skyte opp en sjimpanse. NASA hadde skutt opp Mercury Atlas 4 med en astronaut-simulator ombord 13. september 1961. Enos ble skutt opp med Mercury Atlas 5 29. november 1961. Han fullførte sitt første kretsløp etter 1 time og 28,5 minutter.

Enos skulle opprinnelig gjøre tre kretsløp, men ble brakt tilbake etter to, da romskipet ikke holdt riktig høyde. Ifølge de som var der, hoppet Enos omkring på skipet som plukket ham og kapselen opp fra sjøen etter landet, og løp omkring på dekket og hilste på sine redningsmenn. Enos sin ferd var en generalprøve for den neste oppskytingen i Mercury-programmet 20. februar 1962 der John Glenn ble den første amerikaner i kretsløp rundt Jorden.

4. november 1962 døde Enos av dysenteri. Han hadde da vært under observasjon i flere uker. Patologiske undersøkelser viste ingen symptomer som kunne relateres til hans romferd året i forveien.

Eksterne lenker
---------------

* Animal Astronauts
Den røde linjen indikerer det flytende gjennomsnittet som gir en glattere kurve enn den blå som gjengir enkeltmålingene
**Flytende gjennomsnitt** eller **glidende gjennomsnitt** er en statistisk metode for gjennomsnittsberegning av tidsserier. I stedet for å basere seg på sanntidsverdi eller gjennomsnitt fra korte intervaller hentes gjennomsnittet fra en lengre definert tidsperiode. Metoden brukes for å korrigere for tilfeldige variasjoner som kan lede til konklusjoner på feil grunnlag, og ved visualisering gir det et «glattere» bilde som er enklere å tolke.

Et lineært flytende gjennomsnitt vektlegger hele det definerte tidsintervallet likt. Motsatsen er å benytte eksponentielt flytende gjennomsnitt der man kan gjør en vekting av data basert på deres alder.

Referanser
----------

1. ↑  «Time series and moving averages». ACCA.
2. ↑  «3 levels of cherry picking in a single argument». *Sceptical Science*. 21. juli 2010. «A common method to remove short-term variations, revealing any underlying trend, is to plot a moving average.»
3. ↑  «What is a moving average and how can it benefit you?». *Bankrate*. 27. februar 2022.
4. ↑  «What is EMA? How to Use Exponential Moving Average With Formula». *Investopedia*. 31. mars 2023.
*«Ungarsk» kan også referere til Ungarn.*

**Ungarsk** (ungarsk: *magyar nyelv* [ˈmɒɟɒrˈ]) er et finsk-ugrisk språk som tales av omkring 14,5 millioner mennesker, hvorav 10 millioner i Ungarn, hvor det er offisielt språk. Ungarsk tales også i tilgrensende områder i Romania, Slovakia, Serbia, Kroatia og Slovenia (alt områder tapt etter første verdenskrig); dessuten i Østerrike. I Østerrike-Ungarn var ungarsk (sammen med tysk) et av de to offisielle språkene.

Ungarsk er et agglutinerende språk, der bøynings- og avledningsendene blir lagt til ordstammen både foran, bak og begge samtidig. Svært få ord er lånt fra andre språk; «telefon», «bank» og «posta» er eksempel. Ord som datamaskin («számítógép») og kamera («fényképezőgép») viser at ungarsk i høy grad står imot lån av ord fra andre språk. De fleste lån kommer fra slaviske språk og tyrkisk.

Ungarsk er lett å uttale, idet hver bokstav uttales selv når flere vokaler står sammen. Språket har derfor ikke diftonger. Tallet på språklyder og tallet på bokstaver i alfabetet er derfor like. Det som gjør språket svært vanskelig som fremmedspråk er tallet på kasus (18) og den store frekvensen av unntak fra grammatiske regler. Når det gjelder tempus (verbalbøyning i forhold til ytringsøyeblikket), er ungarsk relativt enkelt. Bruken av modus (verbalkategori som uttrykker meninger, følelser, ønsker eller påbud) er derimot stor, noe som gjør det enda vanskeligere for fremmedspråklige å forstå de mange nyansene i det ungarske språket.

Referanser
----------

1. ↑  «ScriptSource - Hungary». Besøkt 21. august 2023.
2. ↑  «ScriptSource - Romania». Besøkt 21. august 2023.
3. ↑  «ScriptSource - Slovakia». Besøkt 21. august 2023.
4. ↑  «ScriptSource - Ukraine». Besøkt 21. august 2023.
5. ↑  «ScriptSource - Serbia». Besøkt 21. august 2023.
6. ↑  «ScriptSource - Croatia». Besøkt 21. august 2023.
7. ↑  «ScriptSource - Austria». Besøkt 21. august 2023.
8. ↑  «ScriptSource - Slovenia». Besøkt 21. august 2023.
9. ↑  Ethnologues tall fra 1995

Eksterne lenker
---------------

* Hungarian - *UCLA Language Materials Project*, University of California Los Angeles (UCLA).

| * v
* d
* r
Den europeiske unions offisielle språk |
| --- |
| 
* Bulgarsk
* Dansk
* Engelsk
* Estisk
* Finsk
* Fransk
* Gresk
* Irsk
* Italiensk
* Kroatisk
* Latvisk
* Litauisk
* Maltesisk
* Nederlandsk
* Polsk
* Portugisisk
* Rumensk
* Slovakisk
* Slovensk
* Spansk
* Svensk
* Tsjekkisk
* Tysk
* Ungarsk

 | EUs flagg |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Encyclopædia Britannica **·** Brockhaus Enzyklopädie **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** NDL **·** NKC
 |
**Oslo og Omegn Turistforening** (**OOT**) ble stiftet i 1936 av på initiativ fra medlemmene i Friluftsklubben. Foreningens formål var å «fremme fotvandring og friluftsliv i Oslo omegn og å utbre kjennskap til disse strøk».

Foreningen skulle videreføre det omfattende arbeidet med skilting og merking av stier i Oslomarka, som Friluftsklubben hadde startet på 1920-tallet. Friluftsklubben mente at dette arbeidet nå burde videreføres av an lokal turistforening, som samtidig kunne arbeide for å forbedre losjiforholdene i Oslomarka og ivareta fotturistenes øvrige interesser, for eksempel ved å publisere årbøker, medlemsblad og arrangere fellesturer.

OOT utga medlemsbladet *Til skogs* fram til 2002. Foreningen drev fra 1955 Kobberhaughytta i Nordmarka (både servering og overnatting).

Skilting av stier i Oslomarka
I 1985 hadde OOT 1500 medlemmer og DNT hadde 35 000 i samme geografiske område, dvs. Oslo og omegn. OOT ble i 2002 slått sammen med Den Norske Turistforening som en del av konsolideringsprosessen blant norske turistforeninger. Da DNT gikkk over til å være alle lokale turistforeningers «paraplyorganisasjon», ble OOT ble slått sammen med DNT, og DNT Oslo og Omegn ble opprettet som en medlemsforening for medlemmer i Oslo og Akershus.

Referanser
----------

1. ↑  Janson, Alfred (1936). *De blå stier*. Oslo: Friluftsklubben. Tilgjengelig i Nasjonalbiblioteket.
**Master of science** (**M.Sc.** eller **MS**) er en tittel og akademisk grad som først ble tatt i bruk i England, men som nå brukes i flere land, inkludert Norge. Graden ble i utgangspunktet gitt for studier i naturvitenskapelige fag, men benyttes nå for mange studieprogrammer uavhengig av fagtilhørighet. Et studieprogram som gir *Master of science*-graden krever som regel ett til to års studier utover bachelorutdanning og kan innebære at man skriver en lengre forskningsbasert avhandling.

Norge
-----

I Norge er *Master of science* ofte den offisielle oversettelsen av tittelen for mastergrader i teknologi eller naturvitenskap. Det var også tidligere vanlig for de med sivilingeniør, cand.scient. og tilsvarende høyere grad å oversette disse til *Master of science* selv om dette var uoffisielt. I dag er dette problematisk, da mastergraden siden innføring av kvalitetsreformen har vært beskyttet og det da kreves at man har fått sin tidligere utdannelse godkjent som minst likeverdig for å bruke tittelen.

Master of science in business brukes ved oversettelse av beskyttet tittel Siviløkonom.

Se også
-------

* Master of arts

Referanser
----------

1. ↑  NTNU. «Grading and credit system > Masters Degrees». Besøkt 21. desember 2008.
2. ↑  UiO. «Forskrift om studier og eksamener ved Universitetet i Oslo». Besøkt 21. desember 2008.
3. ↑  NTNU. «Dagens Universitet, nr 2, 1996 - Sivilingeniør = Master of Science?». Besøkt 21. desember 2008.
4. ↑  Lovdata. «LOV 2005-04-01 nr 15: Lov om universiteter og høyskoler. $ 3.2». Besøkt 5. januar 2008.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi
 |
**H3 Arena**, også kalt **H3 Arena Fornebu**, er et studio- og eventlokale i en tidligere flyhangar på Fornebu i Bærum kommune vest for Oslo. Lokalet er på 2215 kvadratmeter og har plass til 1200 gjester og ytterligere 100 personell og scenemannskaper. Arenaen åpnet for drift i 2014 og arrangerer messer, moteshow, julebord, konserter og bransjefester. Arenaen er også brukt til en rekke større tv-produksjoner som *Stjernekamp* , *Idol* og *Melodi Grand Prix*. Arenaen ligger like ved Telenor Arena.

Bakgrunn
--------

Arenaen ligger i en tidligere flyhangar som ble bygget samtidig med etableringen av Fornebu lufthavn. Den ligger inntil det gamle flytårnet til Fornebu lufthavn. Den første delen av flyhangaren ble bygget i 1940, mens påbygget sto ferdig i 1968. Hangaren var i drift frem til høsten 1998, da Fornebu lufthavn ble lagt ned og erstattet av nye Oslo lufthavn på Gardermoen.

Senere ble hangaren bygget om til konsert- og arrangementslokale, og H3 Arena åpnet for ordinær drift i 2014. Lokalet er 2 215 m² stort og har en takhøyde på 12 meter.

Arenaen huser en rekke ulike tilstelninger, blant annet jobbjulebord, mindre konserter, messer og bransjefester. Produksjonsselskaper og tv-kanaler bruker den også regelmessig ved større tv-produksjoner. Blant programmene som har blitt sendt fra H3 Arena er *P3 Gull*, *Hvem kan slå Aamodt og Kjus?*, *The Voice*, *Idol* og *Stjernekamp*. Delfinalene i Melodi Grand Prix 2020 og alle sendingene i Melodi Grand Prix 2021 og 2022 ble også sendt fra arenaen.

Referanser
----------

1. ↑  «OSLOS NYE INTIME STORSTUE». Starworks. Arkivert fra originalen 15. november 2019. Besøkt 15. november 2019.
2. ↑  «De første bygningene ved flyplassen». *knuterikskarning.priv.no*. Besøkt 15. november 2019.
3. 1 2  «H3 Arena – Oslos storstue for tv-produksjoner, events, kickoffs og julebord». *H3 Arena*. Besøkt 15. november 2019.
4. ↑  «H3 Arena – Oslos storstue for tv-produksjoner, events, kickoffs og julebord». *H3 Arena*. Besøkt 15. november 2019.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Åsne Øysteinsdotter Høgetveit** (født 17. desember 1985) er en norsk politiker (SV). Hun er valgt inn i kommunestyret i Tromsø kommune i perioden 2019-23, og sitter i Kommune- og byutviklingsutvalget.

I 2003 ble hun valgt inn på fylkestinget i Telemark som landets yngste fylkespolitiker.

Høgetveit var leder i Sosialistisk Studentlag UiT 2009–2011. I juli 2009 begynte hun som forsknings- og fagpolitisk ansvarlig i Studentparlamentets studentråd ved Universitetet i Tromsø. Fra mars 2010 tok hun i tillegg over som studentparlamentsleder etter Henrik Riise, fram til slutten av perioden, juni 2010. Etter dette satt hun i universitetstyret ved Universitetet i Tromsø.

I perioden 2011–2012 var Høgetveit fagpolitisk ansvarlig i arbeidsutvalget i Norsk Studentorganisasjon (NSO).

Hun har en doktorgrad i russisk kultur ved Universitetet i Tromsø, og arbeider per 2022 som instituttleder ved Institutt for arkeologi, historie, religionsvitenskap og teologi.

Referanser
----------

1. ↑  Børstad, Sanna Drogset (10. september 2019). «Disse skal styre Tromsø de neste fire årene». *itromso.no*. Besøkt 20. november 2021.
2. ↑  NRK. «Yngst i landet». *NRK*. Besøkt 12. mars 2018.
3. ↑  Åsne Ø. Høgetveit Arkivert 2016-08-18, hos Wayback Machine.; forskning.no
4. ↑  «uit.no». Arkivert fra originalen 7. august 2016. Besøkt 22. juli 2016.
5. ↑  «Høgetveit, Åsne Ø. | UiT». *uit.no*. Besøkt 9. november 2022.
**Pål Julius Skogholt** (født 1. november 1971 i Lofoten) er en norsk politiker (SV). Han har siden 2015 vært kommunerepresentant og 2019 formannskapsmedlem i Tromsø kommune. Han er gruppeleder for Tromsø SV.

Skogholt har studert ved Norges arktiske universitet hvor han har en master i Marine Management, han har også studert noe journalistikk, russisk, rettsvitenskap og mer. Han har tidligere vært medlem av representantskapet Norges Bank, og prosjektleder ved Norges arktiske universitet.

Politisk karriere
-----------------

Skogholt er tidligere fylkesråd for utdanning i Troms fra 2006–2009. Han ble i 2009 utnevnt til statssekretær for Trond Giske i Nærings- og handelsdepartementet.

Referanser
----------

1. ↑   stortinget.no, oppført som Skogholt, Pål Julius (1971-), besøkt 8. august 2021[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* 
* 
* 
* 
* 
*

Eksterne lenker
---------------

* (no) Pål Julius Skogholt hos Stortinget Rediger på Wikidata

* (no) Pål Julius Skogholt hos Norsk senter for forskningsdata politikerarkiv (nedlagt) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Stortinget
 |
Jernbanen i Sandnes i Rogaland i 1953 med blant annet leirbaner og pipene på Graverens teglverk innerst i Vågen i bakgrunnen. Virksomheten ved Graveren begynte i 1852 og opphørte i 1994. Industribygga er i dag revet eller ombygd til kontorer og boliger. Foto: *Billedbladet NÅ*/Arkivverket 
**Graverens Teglverk**, også kalt **Graveren**, var et teglverk i Sandnes i Rogaland. Virksomheten ble etablert som **Østraadts Teglværk** i 1852, men skifta navn som aksjeselskap i 1877. Fram til 1926 produserte fem fabrikkanlegg først og fremst ulike typer bygningsprodukter i tegl (takpanner, drensrør for drenering i blant annet landbruket og murstein), siden også mer kunstnerisk keramikk. I 1976 fusjonerte Graveren med Ganns Potteri & Teglverk til A/S Gann-Graveren, et selskap som seinere ble kalt Sandnes Tegl AS. Det ble lagt ned i 1994.

Teglverks- og pottemakerindustrien i Sandnes
--------------------------------------------

Sandnes 1912 med flere teglverk ved Gandsfjordens leirete strand: Ganns potteri- og teglverk ved jernbanestasjonen midt på kartet, Nynæs og Altona lenger øst, og det omfattende Graverens teglverk innerst i Vågen. Kart: Nicolai Solner Krum / Nasjonalbiblioteket 
Panoramafoto av Sandnes, trolig på 1950-tallet, der en kan skimte fabrikkbygninger og -skorsteiner fra den omfattende teglverks- og pottemakerindustrien i byen. Foto: Nasjonalbibliotekets bildesamlinger 
Det finnes leirgrunn overalt i Sandnes, og den første produksjonen av teglstein på stedet kom i gang allerede 1783–84. Etter hvert som teglverks- og pottemakerindustrien vokste, oppsto byen og en kunne snakke om «de sju teglverka i Sandnes»:

1. Sandnæs teglverk (Gamlaverket, 1784–1916)
2. Graverens teglverk (Østraadts Teglværk, 1852–1997)
3. Ullendals teglverk (Graverens teglverk nr. 3, 1860–1976)
4. Altona Teglverk (1854-1920)
5. Nynæs teglverk (O.C. Østraadt AS) (1873–1959)
6. Ganns potteri- og teglverk (1873–1976)
7. Lura teglverk limit (1900–1917)

Referanser
----------

1. ↑  A/S Graverens teglverk; Teglverk.no
2. ↑  (no) Graverens Teglverk i Store norske leksikon
3. ↑  A/S Gann-Graveren; Teglverk.no
4. ↑  A/S Graverens teglverk; Teglverk.no

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF
 |
**Tor Øystein Vaaland** (født 24. oktober 1959 i Halden) er en norsk prest, journalist og forfatter. Han var generalsekretær i Rådet for psykisk helse 2001–2006, og styremedlem i Helse Øst i 2005. Fra 2014 var Vaaland sokneprest i Asker, og fra 2019 til 2021 prost i Asker prosti. Siden januar 2022 er han kirkefagsjef i Oslo bispedømme.[]

Vaaland vokste opp i Stavanger og tok teologisk embetseksamen ved Universitetet i Oslo i 1986. Han arbeidet i NRKs nyhetsavdelinger 1988–1994 og 1995–1998, og var i flere år programleder i Dagsnytt Atten. Han var nyhetsredaktør i Nationen i 1994–95. Fra 2007 var han frilanser blant annet i NRKs dokumentarredaksjoner *Brennpunkt* og *Radiodokumentaren*. Før han gikk tilbake til presteyrket i 2013 var han journalist i *Morgenbladet* (2011–2012).

I 1991 etablerte Vaaland den norske supporterklubben for den engelske fotballklubben Crystal Palace.

Forfatterskap
-------------

* *På stengte stier*, 2013
* *Intet nytt fra Vestbredden*, 2011
* *Brev til en minister*, sammen med Ansgar Gabrielsen 2007

Referanser
----------

1. ↑  60 års omtale i Aftenposten 24. oktober 2019

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF
 |
**Wenche Andersen** (født 10. juli 1954) er en norsk kokk, kostholdsøkonom og matjournalist. Hun er mest kjent som fjernsynskokk i innslaget «Wenches kjøkken» på *God morgen Norge* på TV 2, et program hun har deltatt i siden 1994. Tidligere har hun arbeidet som freelance-jounalist med matlaging som spesialfelt.

Andersen har fagbrev som kokk fra 1976, i tillegg til at hun studerte to år ved Statens skole for kostholdsøkonomer. Hun har vært kjøkkensjef og husmor ved flere institusjoner, og fra 1980 til 1986 arbeidet hun som fagkonsulent ved Opplysningskontoret for kjøtt. 

Hun har vært forfatter, medforfatter, redaktør og oversetter av en rekke kokebøker, i tillegg til at hun har vært fast bidragsyter i *Kvinner og Klær*, *Mat & Drikke* og *Matlyst*. Under fagmessen Buffet i Stavanger i 2003 fikk hun prisen «Årets matformidler 2002». I 2004 fikk hun Ingrid Espelid Hovigs matkulturpris og høsten 2006 ble hun utnevnt som nordisk matambassadør i prosjektet Ny Nordisk Mat, som skulle gå over tre år og skape internasjonal oppmerksomhet rundt nordisk mat og nordiske mattradisjoner. Hun ble tildelt hedersprisen under Gullruten 2017.

Hun hadde også en liten rolle i julekalenderen *Nissene i bingen* på TVNorge som seg selv.

Bibliografi
-----------

* *Hva skal vi ha til middag?* 1997
* *Wenches raske retter* 1999
* *Matgaver* 2002
* *Wenches ukemenyer* 2003
* *Cappelens nye kokebok* 2003
* *Vi inviterer!* 2007
* *Wenches beste fra God morgen Norge* 2008

Referanser
----------

1. ↑   «Gullrutens historikk for 2012»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑  «Rørt Leo vant sin første Gullrute-pris». *nrk.no*. 12. mai 2017. Besøkt 14. mai 2017.

Kilder
------

* Knut Olav Åmås [red.]: «Andersen, Wenche» i *Hvem er hvem?* (Aschehoug, 2008)

Eksterne lenker
---------------

* (en) Wenche Andersen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) Wenche Andersen på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
* (no) Wenche Andersen på Instagram Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook **·** BIBSYS **·** VIAF
 |
**Al-Hikma-universitetet** i Bagdad i Irak ble grunnlagt i 1956 av medlemmer av New England-provinsen av jesuittordenen. Det lå i Zaafarania, i den sørlige utkant av Bagdad. Universitetet ble nasjonalisert av regjeringen og studentene overført til Bagdad-universitetet. I løpet av den tid det eksisterte, uteksaminerte Al-Hikma om lag 1900 studenter.

Historie
--------

Fire amerikanske jesuitter ble sendt til Irak i 1932 etter pave Pius XIs ønske, etter henvendelse fra patriarken av den kaldeiske katolske kirke, som kongedømmet Irak forberedte seg på å bli selvstendig fra Storbritannia. Der grunnla de *Baghdad College*, som snart fikk ry som et akademisk ledende lærested.

I 1952 ble det besluttet å sørge for undervisning på universitetsnivå for byen. Da det åpnet hadde universitetet 45 studenter. Da det til slutt måtte stenge, opptok det omkring 150 hvert år, og hadde i alt 656 studenter da. Studentene var en svært sammensatt gruppe. Om lag 40 prosent var muslimer, 32 prosent katolikker, 21 prosent ortodokse kristne, og om lag 7 prosent jødiske. Staben var også blandet; om lag halvparten var jesuitter, og eller var det irakiske kristne og muslimer, det var Fulbrightprofessorer og en mindre gruppe utenlandske.

I 1966 omgjorde en lov alle private universiteter til statlige, og i 1968 ble Al-Hikma nasjonalisert ved nok en lov. I november ble det amerikanske fakultetet utvist av Ba'ath-regjeringen, og institusjonen ble integrert i Bagdad-universitetet. Jesuittenes eiendommer ble konfiskert, og året etter ble alle utenlandsake lærekrefter utvist.

Litteratur
----------

* F.Y.M. Qazanchi: *Academic libraries in Iraq*. 1970. *Al-Mustansiriya University Review*, 1, 158-167
* F.I. Qubain: *Education and Science in the Arab World*.1966. Baltimore, MD: Johns Hopkins Press
* V.Y. Zado: *The General Information Programme (PGI) and developing countries: a case study of Iraq*. 1990. PhD thesis, Loughborough University

Referanser
----------

1. ↑  «Al-Hikma University». *Iraqi Jews at Al-Hikma University*. Arkivert fra originalen Bruk av `|arkiv_url=` krever at `|arkivdato=` også er angitt (hjelp). Besøkt 18. august 2014.  «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 14. september 2015. Besøkt 18. august 2014.
2. ↑  MacDonnell, Joseph, S.J. (1994). *Jesuits by the Tigris*. Boston, Massachusetts: Jesuit Mission Press.
3. ↑  MacDonnell, Joseph, S.J. (høsten 2003). «The Jesuits of Baghdad: 1932-69» (PDF). *FairfieldNow*: 32–35. Arkivert fra originalen (PDF) 23. september 2012.  «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 23. september 2012. Besøkt 18. august 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN
 |
**Tusta Wefring** (1925–2014) var en norsk-dansk tekstilkunstner.

Tusta Wefring var datter av billedkunstneren Gunnar Wefring og Signe Ivarsdotter Mortensson Egnund (1898–1977) og vokste opp på Stabekk.

Wefring studerte stofftrykk på *Kunst­hånd­vær­ker­sko­len* i København. På 1960-tallet gjorde hun suksess med malte ryggsekker, kjoler, jakker og busseruller. Hun hadde en rekke utstillinger i 1950 til 1970-årene, deriblant i London og på Me­tro­po­li­tan Mu­se­um i New York. Hun fikk utsmykkingsoppdrag i rådhusene i Bir­ke­rød, Hillerød og Haderslev, i Hvidovre Hospital og i flere av Danske Banks avdelinger.

Tusta Wefring var gift med Steen Bjarnhof fra 1949, og med den danske sølvsmeden og skulptøren Søren Georg Jensen (1917-1982) fra 1956 til 1973.

Utgivelser
----------

* Eigil Hinrichsen, Tusta Wefring, Galerie Långvinkeln: *Inför en ny konstsalong*

Referanser
----------

1. 1 2 3   Weilbachs Kunstnerleksikon[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   dødsannoncer.afdoede.dk, besøkt 17. februar 2022[Hentet fra Wikidata]
3. ↑  *Rundt i dag* 26. mai 2010, Kristeligt Dagblad
4. ↑  Søren Georg Jensen, Dansk biografisk leksikon

Eksterne lenker
---------------

* Lexikon der Textildesigner 1950 - 2000
* Utstilling Vevringen 1994 (oppført som Tusta Vefring)
* Andreas Hansen: *Scener fra et ægteskab*, i kunstavisen.dk. Anmeldelse av utstillingen *Sølv, skulpter og malede stoffer -Et ægteskab*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Kunstindeks Danmark
 |
***Buskerud og Vestfold*** var en norsk avis som utkom i Drammen fra 1923 til 1937.

Bakgrunnen for *Buskerud og Vestfold* var at Bondepartiet i Buskerud og Vestfold hadde kjøpt opp avisa *Drammens Blad* den 15. februar 1923, og ønsket å omdanne denne til en partiavis. De endte opp med en todelt modell, der *Drammens Blad* ble videreført som en avis med et borgerlig Bondeparti-grunnsyn for Drammen og nærmeste omegn, mens *Buskerud og Vestfold* ble organ for Norges Bondelag og fokuserte på landdistriktene (resten av Buskerud, nordre del av Vestfold). Første utgave av *Buskerud og Vestfold* kom 15. mars.

Utgiverne av *Buskerud og Vestfold* kjøpte opp den gamle rotasjonspressa til *Verdens Gang (1868–1923)*, og satset stort med et flersidig format. Dette gikk ikke rundt økonomisk, og i løpet av de 3-4 første leveårene ble hele aksjekapitalen brukt opp to ganger. Bondebevegelsen klarte deretter ikke å reise noen ny finansiering, og *Buskerud og Vestfold* ble deretter drevet på såkalt «forpaktningsbasis», altså at redaktøren og forretningsføreren drev avisa for egen regning mot en avgift.

Siste utgave kom 9. juni 1937, etter at forpaktningsmodellen hadde vist seg ikke å være økonomisk bærekraftig.

Redaktører
----------

* Jul. Sundsvik (1923)
* Leif Jenson (1923, konstituert)
* Gunleik Jenson (1923–1926)
* Halvor Kvisle (1926–1927)
* Thorleif Stablum (1927–1932)
* A. Syverud (1932, konstituert
* Kristian Fahlstrøm (1932–1937)

Referanser
----------

1. 1 2 3  *Pressen i Buskerud*. Buskerud krets av Norsk presseforbund. 1947. s. 30-31.
René Descartes: *Cogito ergo sum*, på norsk «jeg tenker altså er jeg».
Et **individ** (av latin *individuum* = «udelelig») er en enkelt person eller en enkelt organisme, det vil si en unik og mer eller mindre autonom enhet. I det biologiske hierarkiet er individet ett av de mest betydningsfulle nivåene, som ligger mellom cellen og populasjonen. (Hos encellede organismer er individet per definsjon ensbetydende med cellen.)

Det er ikke alltid entydig å avgrense et individ. I dyrekolonier som hos sosiale insekter (for eksempel bier, maur) kan for eksempel enkeltorganismer ikke overleve uten resten av samfunnet, men har likevel autark atferd og betraktes således vanligvis som enkelte individer. I andre kolonier, for eksempel hos mosdyr eller polypper, kan enkeltorganismene i tillegg være genetisk identiske og opprettholde cellulære forbindelser mellom organismene, slik at de utgjør fysiologiske enheter med naboene. Her kan det være nokså vilkårlig å avgrense enkelte individer. Noen av disse koloniene kan med rette betegnes som superorganismer. Det samme gjelder for mange planter som formerer seg ved knoppskyting. Her brukes ofte begrepene genet (for genetisk avgrensede individer) og ramet (for fysiologisk avgrensede individer) for å unngå misforståelser.

Hos de fleste dyr, inkludert mennesket, forekommer ikke slike vanskeligheter. Også eneggete tvillinger er – til tross for at de er genetisk identiske – helt klart to ulike individer, fordi de blir utsatt for ulike miljøpåvirkninger og kan handle uavhengig. Derimot fins det andre tvilstilfeller. Overgangen mellom siamesiske tvillinger og teratomer (svulstaktige dobbeltdannelser av organer) er for eksempel flytende. Likeså er det umulig å angi et nøyaktig tidspunkt for når individualiteten begynner *i tid*. Spesielt i ovipare (levendefødende) arter som mennesket blir fosteret gradvis levedyktig, og blir ikke helt uavhengig før (ev. lenge) etter fødselen.

I filosofien brukes individbegrepet i en mye videre betydning, se partikulare.

Referanser
----------

1. ↑   «Individ», *Bokmålsordboka*
2. ↑  «individ», *NAOB, Det norske akademis ordbok*

Litteratur
----------

* Gracia, Jorge J.E. (1988): *Individuality: An Essay on the Foundations of Metaphysics*. State University of New York Press.
* Klein, Anne Carolyn (1995): *Meeting the Great Bliss Queen: Buddhists, Feminists, and the Art of the Self*. ISBN 0-8070-7306-7.

Eksterne lenker
---------------

* Tunstad, Erik (8. november 2018): «Hva er et individ?», *Forskning.no*

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Universalis **·** GND **·** LCCN **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** BBC Things
 |
**Tessungdalen** er en dal i Tinn i Telemark. Dalen strekker seg fra Austbygde ved Tinnsjå og nordover mot gården Tessung. Der svinger etter hvert dalen vestover og skifter navn til Sandsetdalen. 

Tessungdalen er tilgjengelig via Fv755Fylkesvei 755, veien videre nordover til Uvdal forbi Gavlen, Sønstevatn og Imingfjell er vinterstengt. Fra Skavlebø går en bomvei til Kongsbergseter i Sandsetdalen.

Gjennom Sandsetdalen og den øvre delen av Tessungdalen renner elva Tessungåe, som lenger ned skifter navn til Austbygdåe. Denne elven er ikke regulert. Elva er populær for kajakk og rafting ved høy vannføring på våren.

Tessungdalen har egen kolonialbutikk og bensinstasjon. I dalen finnes dessuten en av landets største produsenter av tresleiver og kjøkkenutstyr i tre.
Palmesøndag hvert år arrangeres skirenn til minne om Snowshoe Thompson (1827–1876), norsk-amerikansk skipioner.

Personer fra Tessungdalen
-------------------------

* Snowshoe Thompson

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
Denne artikkelen omhandler tilhengere generelt.  For sportsentusiaster spesifikt, se supporter.
En større gruppe mennesker bak et gjerde med ansiktsuttrykk som varierer fra entusiastiske til ventende. På gjerdet henger det en banner hvor det står Beatlels.En gruppe Beatles-tilhengere venter på sine idoler ved Schiphol lufthavn 5. juni 1964.
En **tilhenger**, **fan** eller **supporter** er et individ som er viser sterk interesse eller entusiasme ovenfor noe eller noen, som en kjendis, en sport, et sportslag, en sjanger, en politiker, ei bok, en film, et videospill, en kunstner eller en underholder. *Tilhengerskare*, *fans*, *fangruppe*, *fandom* eller *fankultur* er eksempler på begreper som brukes til å omtale en gruppe tilhengere.

En gruppe mennesker samles bak ei utkledd som en fiktig, antropomorf hund for å ta et bilde via hennes mobiltelefon.En gruppe *Animal Crossing*-tilhengere møtes i cosplay for å ta en selfie.
Tilhengere viser entusiasmen sin på forskjellige måter, som ved å starte eller delta i en fanklubb, arrangere eller delta på messer, vedlikeholde tilhengerstyrte nettsteder eller ved å delta i diskusjoner på nett rundt sitt interessefelt. Sosiale medier og internett har gjort det lettere for individer å møte andre tilhengere og delta i tilhengerskarer, også globalt, der det tidligere var vanligere å melde seg inn i en fanklubb. Noen tilhengere skaper også egne verker basert på sin interesse, blant annet i form av fankunst, fanfiction og cosplay, som andre tilhengere eller subjektene kan engasjere seg i.

Se også
-------

* Personkult

Referanser
----------

1. ↑  «tilhengerskare». *ordbokene.no* **(norsk)**. Besøkt 10. oktober 2023.
2. ↑  «fans». *ordbokene.no* **(norsk)**. Besøkt 10. oktober 2023.
3. 1 2  (no) fans i Store norske leksikon, besøkt 10. oktober 2023.

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
**RS 61 «Haakon VII»** er en tidligere redningsskøyte som ble bygget for Redningsselskapet i 1958 ved A/S Stord Verft. Den ble ved overlevering døpt av prinsesse Astrid.

Frem til 2004 var «Haakon VII» i tjeneste som redningsskøyte og berget 135 personer fra «den visse død», 40 fartøyer fra totalforlis, og ga assistanse til totalt 1869 fartøy.

I 2004 ble skøyta solgt til taubåtrederiet *Mørland & Karlsen AS* og samtidig omdøpt til **MS «Torungen»** (ikke å forveksle med redningsskøyta RS «Torungen»). I tillegg til å bli brukt til slepetjenester fungerte den også som praksisplass og avlastning for vanskeligstilte ungdommer.

«M/S Torungen» ble solgt i 2007 til skipsreder Jonny Viggo Olsen i Kristiansand. Båten ble omdøpt til **«M/S Ingrid Alexandra»**, registrert i Kristiansand. Skipet ble brukt til skolebruk ved navigasjon/fagskolen og sleping.

Hjemmehavn var Marvika i Kristiansand

I 2014 ble «M/S Ingrid Alexandra» utkalt til å assistere «Superspeed 1» med innseilingen til Kristiansand på grunn av motorstopp. Skipet hadde for øvring mange slep med besetning fra fagskolen for båter som skulle hogges i Danmark. 

"Ingrid Alexandra" ex "Haakon VII" stasjonert i 9år i Marvika Kristiansand.
«M/S Ingrid Alexandra» førte AI Langfeldts skorsteinsmerke mens den var hjemhørende i Kristiansand.

Skipets kaptein og reder var Jonny Viggo Olsen, frem til skipet ble solgt i 2017 til Levanger i Trøndelag.

Den fikk tilbake navnet **«Haakon VII»**, og fikk i 2019 skorsteinsmerket[*klargjør*] til Nordic Maritime Pte Ltd.

Båtens reder er Morten Innhaug og **Haakon VII** eies per idag av selskapet **Nordic Blu Ocean AS**.

Haakon VII i Levanger sundet 2018

Se også
-------

* Redningsselskapets redningsskøyter

Referanser
----------

1. ↑  RS 61 Haakon VII Redningsselskapet

Eksterne lenker
---------------

* (en) IMO 8133176 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* (en) RS «Haakon VII» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen Rediger på Wikidata
En lesers skildring av Legolas fra *Ringenes herre*.
**Fankunst** (også engelsk *fanart* eller *fan art*) er hovedsakelig billedkunst laget av fans som henter inspirasjon fra blant annet skjønnlitteratur og andre fortellinger eller kjendiser, uten at kunstnerne eller bildene har en formell tilknytning til subjektet. Både amatørkunstnere og profesjonelle engasjerer seg i fankunst, som deles gjennom blant annet sosiale medier, diskusjonsfora og fanzine-utgivelser. Noen tilhengere velger også å ta betalte oppdrag eller å selge trykk i en egen nettbutikk eller en relevant messe. 

Fankunst kommer i mange former. I tillegg til tradisjonelle malerier, tegninger og digital kunst, kan det også forekomme blant annet skulpturer, videokunst, animasjoner, 3D-modeller, avatarer og kollasjer. «Rule 34», idéen at alt er representert i internettporno, forekommer ofte som erotisk fankunst.

Prisen «Hugo Award for Best Fan Artist» («beste fankunstner») har blitt utdelt siden 1967 for å markere merkverdig fankunst i semiprozine- og fanzine-utgivelser eller andre offentlige utstillinger.

Se også
-------

* Pastisj
* Dōjinshi

Referanser
----------

1. ↑  (no) Fankunst i Store norske leksikon, besøkt 11. oktober 2023.
2. ↑  Robinson, Tasha (29. mars 2022). «The fan art for Our Flag Means Death is phenomenal». *Polygon* **(engelsk)**. Besøkt 11. oktober 2023.
3. ↑  «1967 Hugo Awards». *The Hugo Awards* **(engelsk)**. 26. juli 2007. Besøkt 11. oktober 2023.  *Første forekomst av prisen*

Eksterne lenker
---------------

* *Artikkelen mangler oppslag i Wikidata*
**Johan Fredrik Voss** (1883–1966) var en norsk skole- og målmann.

Voss studerte i Oslo og Leipzig. Han ble cand.mag. i 1908. Han etablerte Volda private millomskole og gymnas og var skolestyrer der fra starten i 1910 til 1917. Deretter var han lektor ved Voss landsgymnas frem til 1922. Fra 1922 var han først lektor og deretter – fram til 1945 – rektor ved Eidsvoll landsgymnas. 

Fra 1917 til 1926 var Voss redaktør for *Norsk pedagogisk tidsskrift*. Han var også medlem av flere offentlige skolekommisjoner. I 1933 gav han ut en tysk-norsk ordbok, og han har også skrevet flere andre skolebøker for tyskfaget.

Voss var formann i Studentmållaget i 1906. Han var også den første bladstyreren for *Heimsyn*, en ukentlig spalte laget hadde i avisa *Den 17de Mai*.

Voss var medlem av Nasjonal Samling fra 1940 og sentral i utformingen av Rettskrivingen av 1941. Under landssvikoppgjøret ble han dømt til seks års straffarbeid, delvis rettighetstap i 10 år og fradømt stillingen som rektor ved Eidsvoll landsgymnas.

Referanser
----------

1. 1 2   Slekt og Datas Gravminnebase, «Minneside basert på bilder og gravminnedata for Johan Fredrik Voss»[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Johan\_Fredrik\_Voss[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Folketellingen i Norge i 1900, www.digitalarkivet.no, oppført som Fredrik Voss[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   Aftenposten, type referanse dødsannonse, utgitt 20. august 1966[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Eidsvold Blad, 2. juni 1947

Eksterne lenker
---------------

* (no) Johan Fredrik Voss på NLIs Lokalhistoriewiki.
* Tysk-norsk ordbok som nettordbok og hos Nasjonalbiblioteket
* Norsk-tysk ordbok hos Nasjonalbiblioteket

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Lokalhistoriewiki **·** Historisk befolkningsregister **·** VIAF **·** GND **·** ISNI
 |
**Maroun Elias Nimeh Lahham** (arabisk: مارون لحّام ; født 20. juli 1948 i Irbid i Jordan) er emeritert hjelpebiskop i Det latinske patriarkat av Jerusalem og patriarkalvikar for Jordan.

Liv og virke
------------

Den katolske palestineren Maroun Lahham studerte filosofi og katolsk teologi ved *Beit Jala* latinske seminar. Han ble ordinert til prest 24. juni 1972 i Jerusalem av Giacomo Giuseppe Beltritti, den latinske patriark av Jerusalem. Han var sjelesørger i [[Misdar}}, et distrikt i Amman (1972/75, 1979/81), Fuheis i Jordan (1975/76) og sogneprest i Madaba i Jordan (1981/88). 

Fra 1976 til 1979 var Maroun Lahham en *fidei donum*-prest i Dubai. Der passet han på de katolikker av forskjellig språkbakrunn sammen med Giovanni Bernardo Gremoli, OFMCap, apostolisk vikar av Arabia.[1]

Etter å ha fullført doktorgradsstudier i pastoralteologi og katekese fra 1988 til 1992 ved Det pavelige Lateranuniversitet i Roma, tok han doktorgraden med sitt arbeid innen voksenkatekese. Fra 1992 til 1994 var han daglig leder for skolene til Det latinske patriarkat og i 1994 ble han regent for Det latinske presteseminar i Beit Jala. Han underviste også i pastoralteologi ved seminaret i Beit Jala og i Cremisan, salesianerordenens presteseminar for Palestina i Betlehem, og ved seminaret for kustodiet for Det hellige land i Jerusalem[1] og i 1996 ved Universitetet i Betlehem.[2]

### Biskop av Tunis

Den 8. september 2005 utnevnte pave Benedikt XVI ham til biskop av Tunis. Han mottok sin bispeordinasjon dem 2. oktober 2005 i sognekirken i Beit Jala av den latinske patriark av Jerusalem, erkebiskop Michel Sabbah. Medkonsekratorer var den apostoliske delegat i Jerusalem, erkebiskop Pietro Sambi, og koadjutor for patriarken av Jerusalem, erkebiskop Fouad Twal.

Maroun Lahham ble den 23. september 2009 utnevnt av pave Benedikt XVI til medlem av den andre spesialforsamling i bispesynoden for Afrika (4.–25. oktober 2009).[3] 

### Erkebiskop av Tunis

Den 22. mai 2010 ble bispedømmet Tunis opphøyd til et erkebispedømme, med Maroun Lahham som den første erkebiskopen.[4]

### Patriarkalvikar i Jerusalem

Den 19. januar 2012 utnevnte pave Benedikt XVI ham til titulærerkebiskop av *Medaba* mens han beholdt den personlige tittel erkebiskop, og også utnevnt til til hjelpebiskop i Det latinske patriarkat i Jerusalem og patriarkalvikar for Jordan.[5] Fra januar til november 2021 var han president for Regional Bishops' Conference of North Africa (CERNA), med hovedsete i Rabat i Marokko.

Pave Frans godtok hans førtidige fratreden den 4. februar 2017.[6]
Revers av medaljen i sølv
**Kroningsmedaljen 1906** er en norsk utmerkelse innstiftet i anledning av kong Haakon VIIs kroning i Trondheim 22. juni 1906. Medaljen hadde to klasser, sølv og bronse. Den ble tildelt nordmenn og utlendinger som deltok ved kroningshøytidelighetene 22. juni 1906. Medaljen er den siste kroningsmedalje i Norden.

Utforming
---------

Kroningsmedaljen viser kong Haakon VIIs og dronning Mauds høyrevendte dobbeltportrett.
 Majestetene bærer begge kroner og kroningskapper. Kong Haakon avbildes med ordenskjedet for St. Olavs orden om halsen. Motivet er omsluttet av omskriften «KONG • HAAKON • VII • OG • DRONNING • MAUD». Baksiden prydes av det norske kongevåpenet, det vil si riksvåpenet omgitt av ordenskjedet for St. Olavs orden, satt på en kronet hermelinskappe. Våpenet har omskriften «KRONINGEN • I • TRONDHJEM • 22DE • JUNI • 1906 • ALT • FOR • NORGE •». På toppen har medaljen majestetenes kronede dobbeltmonogram. Medaljen har en diameter på 29,5 mm.

Medaljebåndet er mørkt rødt med smale kantstriper i gult og hvitt. Fargene er hentet fra det norske riksvåpenet, som også er kongens våpen.

Medaljen er utformet av Ivar Throndsen etter tegning av Eilif Peterssen. Medaljongen ble produsert ved Den Kongelige Mynt på Kongsberg, mens monogrammet ble utformet og laget av gullsmedfirmaet Tostrup i Oslo.

Det ble produsert 1 252 medaljer i sølv og 640 i bronse, muligens flere.

Tildeling
---------

Kroningsmedaljen ble tildelt både gjester og personer som hadde vært med på å forberede og gjennomføre arrangementene. Den ble tildelt både nordmenn og utlendinger. Kroningsmedaljen ble tildelt medlemmer av kongefamilien og andre kongelige gjester. Den yngste av disse var den daværende prins Olav. Kroningsmedaljen ble videre tildelt medlemmer av det norske kongelige hoff, Stortinget, regjeringen, biskoper og prester, militæroffiserer, sangere og musikere, politifolk og havnebetjenter. Tildeling fant også sted etter kroningsfestlighetene i 1906.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Thornit, Per: *The royal commemorative and coronation medals of Scandinavia 1892–1982*, København: Ordenshistorisk selskab, 1984, s. 111–112.
2. ↑  Støren, R. og Hans Holst: *Myntgravør Ivar Throndsens medaljer, jetonger og merker*, Publikasjoner fra Universitetets myntkabinett, nr. 3, Oslo: i kommisjon hos H. Aschehoug, 1937, s. 127.

Litteratur
----------

* Serck-Hanssen, Caroline: «Kong Haakon og Dronning Mauds Kroningsmedalje – et hundreårsminne», i Knut Erik Strøm (red.): *Norsk våpenhistorisk selskap, Årbok 2006*, Oslo, 2006, s. 91–102
* Støren, R. og Hans Holst: *Myntgravør Ivar Throndsens medaljer, jetonger og merker*, Publikasjoner fra Universitetets myntkabinett, nr. 3, Oslo: i kommisjon hos H. Aschehoug, 1937
* Thornit, Per: *The royal commemorative and coronation medals of Scandinavia 1892–1982*, København: Ordenshistorisk selskab, 1984. ISBN 8788513025
Special Olympics-utøver foran hoppbakkene i Alpensia Resort, januar 2013.  
Foto: Korean Culture and Information Service
**Alpensia Resort** er et idretts- og turistområde ved byen Pyeongchang i Gangwonprovinsen i Sør-Korea. Området ble planlagt med håp om å få arrangere vinter-OL. Pyeongchang tapte kampen om OL i 2010 (som ble tildelt Vancouver i Canada) og 2014 (som Sotsji i Russland fikk), men idrettsområdet ble likevel bygd, og blir hovedarena for Vinter-OL 2018 som skal arrangeres i Pyeongchang. Området ble åpnet sommeren 2009.

Når det står ferdig, skal området blant annet ha flere golfbaner, skiskytterarena, langrennsarena, hoppbakker, hoteller og konferansesenter. Navnet er sammensatt av *Alpen* (*Alpene* på tysk), *Asia* og *Fantasia*, og skal bety «Asias fantastiske Alper».

Planleggingen av området startet i desember 2003 og byggingen tok til i oktober 2006. Pyeongchang ble tildelt VM i skiskyting 2009, og debuterte med verdenscuprenn vinteren 2008. Mesterskapet ble avviklet i februar 2009.

Alpensia var arena for det sørkoreanske mesterskapet og Far East Cup i langrenn i januar og februar 2009.

Se også
-------

* Alpensia Jumping Park

Referanser
----------

1. ↑  Korea.net: Welcome to PyeongChang, where winter dreams come true[*død lenke*] (15. februar 2007)
2. ↑  «Gangwondo Development Corporation: What is Alpensia?». Arkivert fra originalen 16. juni 2008. Besøkt 5. april 2009.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Alpensia Resort – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Alpensia (koreansk)

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |