recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kai Øvre** (født 21. juni 1937 i Blaker, Sørum, død 28. april 2016) var en norsk billedkunstner og grafisk designer. Øvre hadde svennebrev som modellsnekker og var utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole, Oslo. Han debuterte på Statens Høstutstilling i 1971.

Kollektivutstillinger, et utvalg
--------------------------------

Statens Høstutstilling fra 1971, grafikk, tegning, og maleri. UKS Jubileumsutstilling, Kunstnernes Hus 1971. Young Artists 1973, New York, Saratoga Festival Exhibition 1973. Nasjonal tegneutstilling, Porsgrunn. Nordisk Teckningstriennale, Sverige, Finland, Danmark, Norge 1992.

Separatutstillinger, et utvalg
------------------------------

UKS, debut 1972, maleri og grafikk. Bergen kunstforening, maleri 1974. Tegnerforbundet, konstruksjon og linjetegninger seilbåter 1997. Oslo Kunstforening, 1998 akvarell. Galleri Kampen 1998 akvarell.

Utsmykninger
------------

Av større integrerte arbeider kan nevnes: Akershus adm.bygg, (Oslo Galleri) Trerelieff «Ygdrasil» 7 etg. høyt. «Song of America» Cruisebåt, tegning på fondvegg i spisesal. Ila Landsfengsel, 8 trerelieffer over 16 meter. Boreplattform, Saga Petroleum, tosidig gjennombrutt relieffvegg i aluminium. Sole utredningssenter, veggfrise i acryl på vegg, 25 meter.

Båtkonstruksjon
---------------

Ca 100 seilbåter er bygget etter Øvres tegninger. Mest kjent er Ansø 39 og Ansø 42 langtursbåter i stål.

Referanser
----------

1. ↑   KulturNav, KulturNav-ID 3f1c1cba-1df9-4311-92e8-dc6696f35563, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.aftenposten.no, besøkt 2. juni 2019[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Norsk kunstnerleksikon, Norsk kunstnerleksikon ID Kai\_Øvre[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   arkiveringsdato 9. januar 2019, arkiv-URL web.archive.org, kunstfond.no, besøkt 2. juni 2019[Hentet fra Wikidata]

Kilder
------

* *Norsk kunstnerleksikon: bildende kunstnere, arkitekter, kunsthåndverkere*. [Oslo]: Universitetsforl. 1986. s. 557. ISBN 8200183238.


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Norsk kunstnerleksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** KulturNav
 |
**Arne Strand** (født 1958) er en norsk forsker med Afghanistan som spesialområde. Han er forsker ved Institutt for fredsforskning (PRIO) og ved Chr. Michelsens Institutt og har tidligere jobbet for Afghanistankomiteen, Flyktninghjelpen og Kirkens Nødhjelp.

Biografi
--------

Arne Strand er fra Utne i Hardanger. Etter gymnas gikk han elektrolinja ved Bergen yrkesskole og var deretter lærling ved Haakonsvern. Samtidig tok han kurs i journalistikk. Han var med å starte en *Klassekampen*-redaksjon i Bergen og var leder i Yrkesskoleelevenes og Lærlingenes Interesseorganisasjon (YLI). I 1988 fikk han en stilling ved Afghanistankomiteens kontor i Peshawar i Pakistan.

Strand har en ph.d. fra University of York fra 2004.

Den 20. januar 2018 ble han utsatt for et terrorangrep på Hotel Intercontinental i Kabul. Han ble alvorlig skadet og ble hentet ut av Marinejegerkommandoen.

Referanser
----------

1. ↑   BIBSYS, NORAF-ID 9007091[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   www.prio.org[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2  *Klassekampen*, 21. august 2021, side 38–39.
4. ↑  Arne Strand. PRIO
5. ↑  NRK. «Forsvaret bekrefter: Norske soldater berget Arne Strand ut av terrorangrep i Kabul». *NRK*. Besøkt 16. februar 2018.

Eksterne lenker
---------------

* (no) Publikasjoner av Arne Strand (forsker) i BIBSYS
* (no) Publikasjoner av Arne Strand (forsker) i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** SUDOC **·** CRIStin
 |
**Arne Ungermann Jørgensen** (født 11. desember 1902, død 25. februar 1981) var en dansk tegner. Han ble kjent som en av Danmarks beste illustratør med tegninger til blant annet flere klassiske barnebøker.

Arne Ungermann vokste opp i Odense som sønn av politikommissær Jørgen Christian Jørgensen og Mathilde Theodora født Ungermann. Han ble i 1930 ansatt ved avisa Politikens reklameavdeling. Han leverte ellers poengterte tegninger til flere vittighetsblader og arbeidet med plakater.

Som bokillustratør bidro han med tegninger blant annet til Johan Herman Wessel (1930), Giovanni Boccaccios *Decamerone* (1939), Voltaires *Candide* (1940) og Ovids *Elkovskunst* (1943. Han illustrerte dessuten en lang rekke barnebøker, blant annet Jens Sigsgaards *Palle alene i Verden* (1942, nyillustrert 1968) og hans barnerimsamlinger *Abel Spendabel og andre børnerim* (1945) og *Okker, gokker, gummiklokker og andre børnerim* (1943). Han stod også bak tegneserien om *Hanne Hansen* fra 1935 til 1958. I nyere tid er han kjent for sine små vignetter til rulletekstene til TV-serien *Matador*. Han utgav også sine egne *Efter øjemaal* (1952) og *Efter Hukommelsen* (1972).

Ungermann fikk *Alfred Schmidts legat* i 1936, *Kulturministeriets Børnebogs-pris* i 1961 og *Eckersbergmedaljen* i 1979.

Ungermanns elegante tegninger er preget av stor formsikkerhet og samtidas krav til slående enkelhet.

Referanser
----------

1. 1 2   Autorités BnF, BNF-ID 125294151[Hentet fra Wikidata]
2. 1 2   RKDartists, RKD kunstner-ID 305694, rkd.nl, besøkt 22. august 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Gravsted.dk[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Biografi
* Bibliografi
* Arne Ungermanns priser
* Jens Sigsgaards og Arne Ungermanns *Palle alene i verden* (1942, norsk oversettelse utgitt i antologi 1995)

Portaler: Litteratur | Kunst | Danmark

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Dansk biografisk leksikon **·** Nationalencyklopedin **·** BIBSYS **·** Kunstindeks Danmark **·** Geni **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** LIBRIS **·** SUDOC **·** NDL **·** NKC **·** KulturNav
 |
«Othello» har flere betydninger.

«Othello and Desdemona in Venice», maleri av Théodore Chassériau (1819-1856)
***Othello*** er et tragisk drama av William Shakespeare som i original het *The Tragedy of Othello, the Moor of Venice*, antatt skrevet en gang rundt 1603. Det er basert på en italiensk novelle kalt *Un Capitano Moro* («En maurisk kaptein») av Cinthio, en elev av Boccaccio, først utgitt i 1565. Shakespeares drama ble uroppført den 1. november 1604 i Banqueting House på Whitehall i London.

Verkets handling finner sted i Italia og på Kypros, der venetianerne er i krig med Tyrkia. Stykket er sentrert rundt fire sentrale figurer: Othello, en maurisk general i den venetianske hær; hans hustru Desdemona; hans løytnant Cassio; og hans fenrik Jago. På grunn av stykkets mangfoldige og stadig aktuelle temaer som rasisme, kjærlighet, sjalusi, og forræderi, er Othello fortsatt hyppig satt opp på teatre både i Storbritannia og i andre land, og stykket har også vært grunnlaget for mange operaer, filmer og andre litterære tilpasninger.

Othello beskrives i teksten som maurer (muslim fra Nord-Afrika), men det er usikkert hvilken etnisitet som Shakespeare la i dette. Han har i andre verker benyttet begrepet for å være både araber, berber og afrikaner fra sør for Sahara. Hustruen Desdemona er imidlertid europeisk, og forskjellen i etnisitet dem imellom er en viktig komponent i stykket. Othello er tradisjonelt tolket som en afrikansk, «farget mann» som er kristen. At han «representerer noe visst fremmedartet», er viktigere enn hudfargen, ifølge Erik Bystad, nyere norsk gjendikteren av stykket.

Referanser
----------

1. ↑  Deutsche Nationalbibliothek; Staatsbibliothek zu Berlin; Bayerische Staatsbibliothek; Østerrikes nasjonalbibliotek (på de, en), *Gemeinsame Normdatei*, Wikidata Q36578,
2. ↑  Intervju med Erik Bystad, *Aftenposten* 24. februar 2011, side 7

Eksterne lenker
---------------

* (en) Othello – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Ulike essayer om *Othello* hos det svenske Shakespearesällskapet
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Wikisource | (en) Othello – originaltekster fra den engelskspråklige Wikikilden |

* Wikiquote: Othello – sitater

Portal: Litteratur

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** BBC Things
 |
**Matroska** er et konteinerformat og en åpen, fri standard format for multimedia, et filformat som kan inneholde en ubegrenset antall av video, lyd, bilder eller spor for billedtekster innenfor et enkelt fil. Hensikten er å fungere som et universalt format for oppbevare vanlig multimediainnhold, eksempelvis filmer eller TV-programmer. Matroska tilsvarer lignende konsept i andre konteinerformat som AVI, MP4 eller ASF, men er fullstendig åpen i sine spesifikasjoner, med implementering bestående hovedsakelig av programvare som er åpen kildekode.

Matroska er et engelsk ord som er avledet fra det russiske ordet matrjosjka (russisk: матрёшка), det vil si russiske, sylindriske tredukker som inneholder nye, tilsvarende dukker inni seg i stadig mindre størrelser. Dette henspiller på en konteineraspektet av *matrjosjka* (media innenfor en form av media/en dukke innenfor en dukke). En løs oversettelse kan være forvirrende for russisktalende da det russiske ordet *matroska* (russisk матроска) faktisk viser til en matrosdress.

Referanser
----------

1. ↑  Matroska Format Specifications, *Matroska.org*.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Matroska – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Barclodiad y Gawres
**Barclodiad y Gawres** (walisisk for *Kjempekvinnes forkle*, engelsk *The Giantess's Apronful*) er et neolittisk gravkammer som ligger rundt 3,2 km nordvest for Aberffraw på øya Anglesey i nordlige Wales, og ved Angleseys kyststi. Graven er et eksempel på korsformet ganggrav, kjent for sine dekorative steiner. Den blir bevart av den walisiske organisasjonen for fortidsminner, Cadw.

Gravens plassering på Anglesey er spesiell da steinaldergraver av denne typen helst finnes på Irland. Det finnes dog lignende graver på De britiske øyer, men ikke dekorert som på Anglesey. Det *kan* ha eksistert en lignende grav av «irsk type» ved Calderstones i nærheten av Liverpool, men den er totalt ødelagt uten mulighet for restaurering.

Også Barclodiad y Gawres har blitt forsøkt ødelagt da det meste av dens struktur ble fjernet av ignoranter som et steinbrudd på 1700-tallet. I årene 1952–1953 ble det utført fullstendig utgravning, undersøkelse og utgravning og den dekorerte steinkunsten ble avdekket og bevart for ettertiden.

Det er dog ikke blitt funnet levninger av en eller flere gravlagte, og det er da mulig at monumentet først og fremst var benyttet for rituell aktivitet.

Referanser
----------

1. ↑  Megalithics.com: *Barclodiad y Gawres*
2. ↑  Powell T.G.E. & Daniel G.E. Barclodiad y Gawres: *The Excavation of a Megalithic Tomb in Anglesey*, 1956, Oxford University Press.

Eksterne lenker
---------------

* En del detaljer
* Ytterligere detaljer
* Cadws side
* Kartkilder[*død lenke*] for Barclodiad y Gawres

  

Portal: Arkeologi

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** SUDOC
 |
**Bardh Shala** (født 9. januar 1991) er en norsk fotballspiller. Han er oppvokst i Hallingdal og startet ikke sin aktive fotballkarriere før han flyttet til Hauketo i Oslo. Han gikk som tenåring til Vålerenga og foran 2009-sesongen videre til Skeid. Shala scoret to mål i sin debut for Skeid i 3-0-seieren borte mot Notodden 5. april 2009. Høsten 2011 undertegnet han en treårskontrakt med Strømsgodset gjeldende fra 1. januar 2012. Deler av 2012-sesongen var han utlånt til Notodden. Han spilte 2015-sesongen for 4.divisjonsklubben Rilindja IL, men denne var til dels preget av skader hos spisstalentet. Shala signerte for klubben på Haugerud sommeren 2014 etter å ha vært to og et halvt år hos Strømsgodset. Våren 2016 signerte han for Grorud IL som spiller i 2.divisjon(PostNord-ligaen).

Referanser
----------

1. ↑  «En drømmestart!». Skeid.no. 6. april 2009. Arkivert fra originalen 5. mars 2016. Besøkt 13. september 2013.
2. ↑  «Shala gleder seg til Godset-eventyret». Østkantavisa. 6. september 2011. Arkivert fra originalen 12. november 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bardh Shala – Transfermarkt Rediger på Wikidata
Forside av slektsboka - 1916
**Lars Sundt**, og kjent som **Lorenzo Sundt** (født 28. februar 1839 i Farsund, død 18. januar 1933 i Santiago de Chile) var en norsk gruveingeniør og geolog.

Sundt tok eksamen artium i 1858 og eksamen philosofikum i 1859, og ble utdannet ved Universitetet i Christiania og fikk tittelen *Candidatus Mineralogiæ* i 1867.

Etter et par år ved Kongsberg sølvverk fikk han tilbud fra den danske generalkonsulen i Valparaiso om å overta bestyrelsen av et nytt kobberverk i Chañaral i Chile. Han godtok dette i november 1870, og inngikk en treårskontrakt.

Han reiste i desember 1870, og ankom Valparaiso i begynnelsen av 1871. Etter å ha arbeidet ved forskjellige andre kobber- og sølvgruver i Chile, ble han ansatt som disponent i 1878 ved de store Corocoro-kobbergruvene i Bolivia, som tilhørte et chilensk gruveselskap. I 1880 reiste han tilbake til Chile på grunn av salpeterkrigen (stillehavskrigen) mellom Peru, Bolivia og Chile.

Sundt var en av pionérene i kartlegging av mineralforekomster i Nord-Chile. Han reiste sammen med geologen Francisco San Roman i Nord-Chile, etter oppdrag fra den chilenske regjering, for å foreta studier innen hydrografi, topografi, geologi og mineralogi. Arbeidet ble gjennomført mellom 1883 og 1885. Han skrev flere verk, der det mest omfattende var *Estudios Jeologicos i Topograficos del Desierto i Puna de Atacama* Vol.I, 1909
og Vol.II, 1911.

I Chile ble han kjent som Don Lorenzo Sundt. Han medvirket gjennom flere år i det vitenskapelige tidsskriftet *Boletin Minero*.

Sundt publiserte i 1921 sitt største verk, *Det bolivianske høylands store innsjøers historie*.

Referanser
----------

1. ↑  S.H. Finne-Grønn (1916). *Den vestlandske slegt SUNDT*. Det Mallingske Bogtrykkeri. s. 140.

Kilder
------

* Kilde:*1.- Finne-Grønn,S.H. (1916). Den vestlandske slegt SUNDT. Christiana. Det Mallingske Bogtrykkeri.*

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC
 |
Bardiche, stakevåpen funnet i Telemark. Fra den norske samlingen, Nordiske Museet, Stockholm, fra 1987 deponert på Norsk Folkemuseum, Oslo  Foto: Foto: Reinsfelt, Anne-Lise / Norsk Folkemuseum 
Russiske bardicher i det historiske museet i Suzdal
**Bardiche**, i Norge muligens også kalt bondestridsbile[], var et stakevåpen som var mest brukt øst i Europa.

En bardiche var et stakevåpen som liknet en stridsøks, men med langt skaft og et langt, halvmåneformet blad med spiss ende opptil 60 cm i lengde. Våpenet hadde visse likhetstrekk med en hellebard. I tillegg til den vanlige holken var også den nedre delen av det lange bladet festet til skaftet. Norske væpnede bønder og soldater hadde dette våpenet fram til cirka 1600.[]

Referanser
----------

1. 1 2  Grant, Ford, Walton (2008). «Europeiske stakevåpen». I Erik Braathen. *Våpen – blankvåpen, rustninger og skytevåpen gjennom 4000 år*. Oslo: N.W. Damm & Søn. s. 12-13 og 141. ISBN 9788204135070. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)

Litteratur
----------

* R.G. Grant, Roger Ford og Steve Walton, oversetting og tilpasning til norsk av Erik Braathen *Våpen - blankvåpen, rustninger og skytevåpen gjennom 4000 år*, N.W.Damm & Søn 2008 ISBN 9788204135070

Eksterne lenker
---------------

* (en) Bardiches – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
**Ramree** er en øy utenfor kysten av Burma. Slaget ved Ramree fant sted her i seks uker, januar og februar 1945, under andre verdenskrig. Blant annet ble HMS «Pathfinder» skadet.

Ramree er også ytterste del av et gassledningssystem som er under bygning, som skal føre naturgass til provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina. Byggingen tok til i januar 2008. Fra en dypvannshavn som er under bygging Kyaukphyu i Rakhine-staten og fra Ramree, er det meningen at henholdsvis olje fra Midtøsten og naturgass fra Burmas gassfelter i strandsonen skal føres til Kina. Systemet skal gjøre Kina mindre avhengig av å transport gjennom det utsatte Malakkastredet, og det vil dessuten avkorte transporttiden med to uker. Transportavgiftene for bruken av rørsystemet vil bli en viktig inntektskilde for Burnmas regjering, i tillegg til gassalget i seg selv.

Referanser
----------

1. ↑  «Burmese junta profits from Chinese pipeline - Telegraph». Arkivert fra originalen 11. april 2008. Besøkt 9. august 2021.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames
 |
**Bardufoss fangeleir** og / eller **Nyleira fangeleir** i Målselv kommune, 1944-45 500–600 russiske krigsfanger, fra 16. mars 1944–ut krigen. Her var det også 650 fanger fra Grini og 100 fra Falstad. Leiren var en underleir av Grini. Fangene arbeidet med utvidelse av flyplassen. 

På Rustadhøgda var det gravplass for døde sovjetiske krigsfanger. På denne gravplassen ble det i 1951, i forbindelse med Operasjon Asfalt, gravd opp 71 døde sovjetiske krigsfanger, dette var russiske, ukrainere og hviterussere. Likene ble flyttet til Tjøtta sovjetiske krigsgravplass. Norske eks-fanger fra fangeleiren i Nyleira i Bardufoss reiste sommeren 1945 en minnestein på gravplassen. Minnesteinen ble senere flyttet 100 m sørover og plassert i en innhegnet minnelund. Steinen ble i 2015 tatt ned i forbindelse med at Troms fylkeskommune bygde ny videregående skole. Minnesteinen har teksten: "Minne over russiske krigsfanger Reist av norske fanger Bardufoss 1945" 

> Ødeleggelsen av minnesmerker og hemmelighold av oppgravingsarbeidet gjorde lokalbefolkningen i Nord-Norge til forskrekkede tilskuere til det de beskrev som makabre handlinger. Rent fysisk sett fjernet oppgravingen og ødeleggelsene det eneste som kunne danne grunnlaget for et verdig og varig minne om skjebnen til de tusener av sovjetiske krigsfanger som mistet livet i Norge i løpet av krigsårene. Det er på høy tid å finne et verdig sted for plasseringen av minnesmerket fra Rustadhøgda over de sovjetiske krigsfangene som døde på Bardufoss i krigsårene.
> 
> 
> Marianne Neerland Soleim
> 
>

Referanser
----------

1. ↑
2. ↑  Mariannne Soleim kronikk i Nordnorskdebatt 15.10.2022
3. ↑    besøkt 19.10.2022
Topografisk kart over Vogelsberg.
**Vogelsberg** er en gruppe lave fjell sentralt i Tyskland, omtrent midt i Hessen. De oppstod som følge av vulkansk aktivitet og er skilt fra Rhönfjellene av dalen til elven Fulda. 

Fjellene oppstod for ca. 19 millioner år siden og er Tysklands eineste skjoldvulkan, og den største basaltformasjonen i Sentral-Europa. 

De største toppene i Vogelsberg er Taufstein, 773 m, og Hoherodskopf, 763 m, begge i den lukkede nasjonalparken Hoher Vogelsberg naturreservat.

I de siste årene har gaupe kommet tilbake til området.

Referanser
----------

1. ↑  Peakbagger.com

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Vogelsberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

* (en) Vogelsberg – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Eurasisk gaupe i Vogelsberg

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** NKC **·** GeoNames
 |
**Anatomien på hest og storfe** er ganske lik mellom de to dyrene på de aller fleste delene. Navn på kroppsdeler, og de forskjellige måtene de kan være på, er den samme på alt unntatt på juret på kua.

Navn på delene på dyrene
------------------------

Her er en kjøttokse brukt til illustrasjon. 

Deler på storfe.
* **A:** Hodet
* **B:** Hals med nakke (delen over den rosa linja er nakke)
* **C:** Bog med manke (delen over den rosa streken er manken)
* **D:** Framfot med kne
* **E:** Rygg med lend (lenden er delen bak den rosa streken
* **F:** Bryst
* **G:** Flanken
* **H:** Buk
* **I:** Krysset
* **J:** Lår
* **K:** Bakfot med hase

Detaljanatomi
-------------

### Metacarpal foran,metatarsal joint, bak/kode ledd foran og bak

KodeleddKodeledd
Kodeleddet på en ku tilsvarer det innerste (proximale) finger- eller tåleddet på et menneske. Leddet kan være mykt (lavt), korrekt eller steilt (bilde). Et mykt eller steilt ledd er uønsket, fordi beinene vil bli feil belastet, og det kan føre til slitasjeskader. Ideelt sett skal vinkelen på foten (de gråe strekene på bildet) være om lag 45°.

Hester
------
**Nore** (irsk: *An Fheoir*) er en av de viktigste elvene (sammen med elven Suir og elven Barrow) i den sørøstlige regionen i Irland. Sammen kalles disse elvene «De tre søstre». Nore renner inn i Barrow før den elven møter Suir i Waterford. Den 140 kilometer lange elven drenerer omtrent 2530 kvadratkilometer av Leinster og Munster, som omfatter deler av tre grevskapene (Tipperary, Laois, Kilkenny).

Elven starter i grevskapet grevskapet Tipperary. Den er 140 km lang og er populær blant sportsfiskere, som får både laks og ørret i elva. I årene før den store hungersnøden i Irland 1845-1849 var det en rekke bedrifter langs elva. De gjorde seg nytte av vannet som drivkraft. Disse lå særlig mellom Kilkenny og Thomastown. Her fant man bryggerier, ullvarefabrikker, sagbruk, møller og destillerier. Like nord for Kilkenny produserte man også lin og lintøy.

Navn
----

Elven er kjent på irsk som *An Fheoir*. Elven Nore ble nevnt i *Martyrology of Oengus the Culdee* (*Félire Óengusso Céli Dé*), nedskrevet før år 824. Han snakket, på gammelirsk, om *re taeb Eoire uarglaine* eller «den kald-rene Nore». En mellomirsk referanse, fra før 1420, viser til «Den lyse vide sletten til Feoir» (*Fiond-chlár fairsing na Feoire*).

Navnet antas å stamme fra irsk *feora*, «grønn bredde, kant eller kyst av hav, innsjø eller elv»; den gamle irske *feórann* betyr «grønn bredde eller kystland».

Referanser
----------

1. ↑  Fiontar (2008): «An Fheoir/River Nore (river)»
2. ↑  Irishfisheries River Nore Fishing. Arkivert fra original den 17. november 2007
3. ↑  «South Eastern River Basin District Management System» (PDF), *Serbd.com*, s. 38. Arkivert fra originalen den 3. mars 2016
4. ↑  dil.ie/42762.
5. ↑  *The topographical poems of John O'Dubhagain and Giolla na naomh O'Huidhrin*, moderne oversettelse ved John O’Donovan, 1862. *Archive.org*
6. ↑  EDIL - Irish Language Dictionary

Litteratur
----------

* Fiontar (2008): «Placenames Database of Ireland», *Logainm.ie*. Department of Arts, Heritage, Regional Rural and Gaeltacht Affairs of the Government of Ireland.

Eksterne lenker
---------------

* (en) River Nore – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* «Irishfisheries River Nore Fishing», *irishfisheries.com*,
* «Salmon Ireland, information on the Salmon rivers of Ireland», *salmonireland.com*, arkivert fra originalen on 2011-06-09, besøkt 2023-02-20

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GeoNames
 |
Portal: Alternativ behandling

**Axelsons Gymnastiska Institut** er Skandinavias eldste og største alternativmedisinske skole.[] Det ble etablert i 1962 av Hans Axelson. Axelsons Gymnastiska Institut har ledet utviklingen av moderne svensk massasje og kroppsterapi i Skandinavia. Det har dessuten Nordens bredeste kurstilbud innen komplementær medisin.[] 4000 elever blir utdannet årlig.[] Axelsons Gymnastiska Institut har seks skoler i Norden, blant annet i Oslo, samt tre i Japan. Det har en internasjonal lærerstab på hundre lærere (leger, naprapater, kiropraktorer, massasjeterapeuter med mer).

Referanser
----------

1. ↑  Axelsons Gymnastiska Institut skriver samarbetsavtal med Kroppsterapeuternas Yrkesförbund! MyNewsDesk

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
* Offisiell norsk hjemmeside
* Hans Axelson
* Hans Axelson "årets företagare" -Föreningen Vetenskap och Folkbildning Arkivert 18. oktober 2012 hos Wayback Machine.
* Massage kan rädda den trötta kroppen - Aftonbladet
* Företagare i hälsa stv.se
**Tokyo Disney Resort** er et temaparkkompleks i Japan, rett øst for Tokyo. Tokyo Disney Resort eies av The Oriental Land Company, under en lisensavtale med Walt Disney Company. Dette er foreløpig den eneste av Disney-parkene rundt om i verden som Disney-selskapet ikke eier selv.

Tokyo Disney Resort består av to parker, Tokyo Disneyland og Tokyo DisneySea. Parkene ligger ved siden av hverandre, og har forbindelse via monorail.

Tokyo Disneyland
----------------

Tokyo Disneyland åpnet 15. april 1983, som den første Disney-parken utenfor USA. I 2009 hadde Tokyo Disneyland ca. 13,65 millioner gjester, noe som gjør den til verdens tredje mest besøkte fornøyelsespark. Den ble bare slått av sine søsterparker Disneyland i California og Magic Kingdom i Disneyworld i Florida.

Tokyo DisneySea
---------------

Tokyo DisneySea åpnet 4. september 2001, og hadde ca. 12 millioner gjester i 2009. Dette gjør den til verdens femte mest besøkte fornøyelsespark. Det kostet 4 milliarder amerikanske dollar å bygge Tokyo DisneySea, noe som gjør den til den fornøyelsesparken i verden som kostet mest å bygge. Den er også den fornøyelsesparken i verden som raskest nådde målet om 10 millioner gjester, noe den klarte 307 dager etter åpningsdatoen.

Eksterne lenker
---------------

* (ko) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Tokyo Disney Resort – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NDL
 |
**Ibrahim Aqif Biçakçiu** (også **Ibrahim bej Biçaku**) (født 10. september 1905 i Elbasan, død 4. januar 1977 samme sted) var en albansk landeier, forretningsmann og nasjonalistisk politiker.

Fra venstre: Oberst Willem De Veer, Ibrahim Biçakçiu, Aqif Pasha Biçakçiu og Ali Agjah Bey i 1914.
Han ble født inn i en velstående og innflytelsesrik familie i Elbasan som sønn av den politiske lederen og landeieren Aqif Pasha Biçakçiu. Familien stod sentralt i den albanske uavhengighetsbevegelsen forut for selvstendigheten fra tyrkerne i 1912. Etter skolegang i Elbasan var Ibrahim Biçakçiu elev ved kostskolen Theresianum og en handelsskole i Wien, hvorfra han ble uteksaminert med en jordbruksutdannelse.

Da han kom tilbake til Albania i 1932, gikk han inn i forretningslivet, og utviklet familiens landeiendommer. Han sørget for å føre inn det som angivelig var Albanias første traktor. I 1939 kjøpte han en tobakksfabrikk i Durrës.

Ibrahim Biçakçiu innvalgt i Albanias parlament 1937–1939 og 1943–1944. På denne tiden var landet under fascistisk okkupasjon av Italia og Tyskland. Han var tilsluttet Nasjonal front, som ble etablert i 1942. Nasjonal front anså kommunistene som medløpere for Jugoslavia, og samarbeidet derfor med okkupantene. Biçakçius fortrolighet med tysk kultur gjorde ham velegnet til å overta som statsminister i august 1944. Til tross for at mange partifeller flyktet idet kommunistene grep makten i november 1944, ble Biçakçiu værende i Albania.

Biçakçiu ble arrestert av kommunistene i Shkodër i desember 1944 og dømt til livsvarig fengsel av en spesialdomstol i Tirana i april 1945. Han risikerte dødsstraff, men straffen ble formildet etter et opprop fra over 200 ledende borgere i Elbasan. Biçakçiu sonet mesteparten av straffen i Burrel, og ble løslatt i Elbasan i 1962.

Referanser
----------

1. 1 2 3 4 5  Elsie, Robert (red.) (2012). *A Biographical Dictionary of Albanian History* **(engelsk)**. London: I.B. Tauris. s. 40–41.
2. ↑  Fischer, Bernd Jürgen (1999). *Albania at War, 1939–1945* **(engelsk)**. Purdue University Press. s. 223–224.
3. ↑  Elsie, Robert. «1956. Hermann Neubacher. A Nazi Diplomat on Mission in Albania» **(engelsk)**. Texts and Documents of Albanian History. Arkivert fra originalen 27. januar 2012. Besøkt 18. januar 2015.
4. ↑  Elsie, Robert. «1945. Final Report of the German Wehrmacht in Albania» **(engelsk)**. Texts and Documents of Albanian History. Arkivert fra originalen 27. januar 2012. Besøkt 18. januar 2015.
5. ↑  «1945/Peticioni i qytetarëve elbasanas për gjyqin special ndaj djalit të Aqif Pashës». *Gazeta Metropol* **(albansk)**. 1. september 2011. Arkivert fra originalen 25. september 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Lokalene for International Military Tribunal for the Far East Ichigaya Court i Tokyo (tidligere hovedkvarter for den keiserlige japanske hær).
**Tokyoprosessen** var en krigsforbrytelsesrettssak etter andre verdenskrig mot 28 ledende japanske politikere og militære fra den 3. mai 1946 til den 12. november 1948. Anklagene lød på fredsbrudd, krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten i en spesialdomstol opprettet av de allierte, ved navn *Det internasjonale militærtribunalet for Det fjerne østen*. Nanjingmassakren var blant sakene som ble gransket.

Samtlige tiltalte ble funnet skyldige, og syv av dem ble dømt til døden ved hengning, deriblant Hideki Tojo.

At ikke flere, som for eksempel keiser Hirohito, ble tiltalt, hang sammen med de alliertes, og framfor alt USAs, ambisjon om å raskt normalisere livet i Japan uten å skape for stor motstand mot okkupasjonsmakten.[]

Portal: Andre verdenskrig

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Britannica **·** Encyclopædia Universalis **·** Encyclopædia Universalis **·** VIAF **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NDL
 |
**Koreansk mytologi** er den tradisjonelle mytologien man finner i Korea. Området har tradisjonelt vært preget av kinesisk språk og kultur, men mytologien skiller seg derimot fra kinesisk mytologi. Denne mytologien er rester fra en tidlig periode i Koreas historie, og kan deles inn i to typer myter: *Grunnleggermyter* som forteller om hvordan staten og folket ble til, og *skapelsesmyter* som forteller om verdens opprinnelse. Grunnleggermytene kjenner man bare fra gamle kinesiske og koreanske skrifter, skapelsesmytene blir fremdels sunget av sjamaner som en del av forskjellige ritualer.

Grunnleggermytene
-----------------

Grunnleggermytene handler om det koreanske folkets, den koreanske statens og herskerslektenes opprinnelse. Disse mytene finner man i nedtegnelser fra det første århundret etter Kristus, både i kinesiske og koreanske skrifter.

Grunnleggermytene finnes i dag bare i de gamle nedtegnelsene, med ett unntak, nemlig myten om Tan'gun, som har opplevd en oppblomstring med nasjonalistiske undertoner, og i dag blir dyrket av enkelte som grunnleggeren av den koreanske nasjonen.

Skapelsesmytene
---------------

Skapelsesmytene, eller *mugaer* er i dag en integrert del i sjamanistsike ritualer, der de blir sunget av sjamanene. Disse mytene ble ikke skrevet ned før tidlig på 1900-tallet, og levde fram til dette bare muntlig blant sjamanene.

Litteratur
----------

* *Mytologi*, Spektrum forlag, 2005. ISBN 82-7822-179-0. Side 200-205

  

Portal: Korea

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | NKC
 |
Axeltorv med Palads-kinoene i bakgrunnen og det nå nedrevne Scala til høyre og Axelborg til venstre. Foto: Leif Jørgensen 
**Axeltorv** er en plass i København omkranset av Vesterbrogade, Axelborg, Scala, Cirkusbygningen og Palads Teatret.

Plassen ble anlagt i 1917 og er oppkalt etter Københavns grunnlegger Absalon. Området var tidligere en del av Vester Farimagsgade (tidligere Farimagsvejen) og fungerte som plass for Københavns hovedbanegårds hovedinngang. 

Arkitekt Mogens Breyen sto for en ny plassdannelse i årene 1988–92 sammen med billedhugger Mogens Møller. Arbeidet ble premiert med Københavns Kulturfonds premie i 1993. Plassen består av et gulv med bornholmske granittfliser, en rekke av trær, en speildam eller fontene samt ni vaser av bronse. Dammen og vasene symboliserer solen og planetene, og den relative distanse vasene imellom avspeiler avstander i solsystemet.

Se også
-------

* Axel Towers

Referanser
----------

1. ↑  Mogens Breyen hos Weilbachs kunstnerleksikon
2. ↑  Axeltorvs historie hos København kommune[*død lenke*]
3. ↑  *Axeltorv*, Alt om København

  

Portal: Danmark
*Se også: Ibor og Aion (langobardisk konge)*
**Ibor** og **Aio** var de første langobardiske konger – høyst sannsynlig mytologiske – som regjerte sammen under langobardenes utvandring fra deres opprinnelige hjem i Skandinavia til sørkysten av Østersjøen. De var brødre, sønner av sibyllen Gambara.

Eksistensen av et slikt diarki (dobbeltkongestyre) er et gjennomgående trekk i tidlige germanske stammer: Alle guttebarn hadde de samme arverettigheter uansett fødselsorden og hvem som var førstefødte, noe som førte til at de ofte ble regjert av regentpar, som her med to brødre, eller at kongedømmet ble oppdelt.

Ifølge langobardernes fortellinger fortalt av Paulus Diaconus i *Historia gentis Langobardorum*, ledet Ibor og Aio langobardene (som på dette tidspunkt kalte sig selv *Winnili* – muligvis det samme som vinniler) til *Scoringa* – et område i det nordlige Tyskland, kanskje ved Elbens munning, eller overfor øya Rügen. Langobardene støtte her sammen med sine nye naboer, vandalene, hvis konger Ambri og Assi krevde at de betalte skatt til dem. Langobarderne besluttet at de heller ville kjempe som fri menn enn å være slaver under andre, og beseiret vandalene i et avgjørende slag. 

Ifølge langobardenes legender gjengitt i *Origo gentis Langobardorum* var det Odins kone Frigg (Frea) som sikret langobardernes seier.

Vandalhøvdingene Ambri og Assi hadde vendt seg til guden Wotan (Odin) og ba om seier i kampen mot vinnilene. Wotan svarte at «de jeg først ser ved soloppgang skal jeg gi seier.» Samtidig oppsøkte vinnilenes ledere Frea og ba om seier for sitt folk. Frea instruerte da vinnilene om at alle skulle komme til dem ved soloppgang, og at deres kvinner skulle binde sitt lange hår opp i ansiktet som skjegg. Hun sørget for å ordne det slik ved først å vende Odins seng mot øst, slik at det første han så da han våknet var langobardene og deres koner som hadde sine lange hår opp foran ansiktet. Odin utbrød da overrasket: «Hvem er disse langskjeggede personer?» («*Qui sunt isti longibarbae*»?), hvortil Frigg svarte at nå ettersom han hadde gitt dem et navn (langobard=langskjegg), skulle han også gi dem seieren.

Referanser
----------

1. ↑  *Origo Gentis Langobardum*, kap. 1

Kilder
------

* Paulus Diaconus, *Historia gentis Langobardorum*, første bok
* Origo gentis Langobardorum
***Axinotarsus marginalis*** (Laporte de Castelnau 1840) er en bille i delgruppen (underfamilien) blærebiller i familiegruppen børstebiller, som har oppblåsbare blærer nær forhjørnene av brystskjoldet (pronotum) og på sidene av bakkroppen. 

Den er ikke registret i Norge, finnes lengre sør i Europa, utbredt, men ikke vanlig.   
ikke i Norge
Den tilhører blærebillene

Utseende
--------

Kroppen er 2,2-3 millimeter lang og er metallisk grønnsvart, med sidene av brystskjoldet og spissen av dekkvingene rødgule. Ligner på *Axinotarsus pulicarius*, men skilles på lengden på antennene og hannens dekkvinger. Hodet og brystskjoldet uten lange oppstående hår. Antennene er svarte, men kan ha en rødlig farge. Hos hunnen rekker ikke antennene helt bak. De er festet like foran fasettøynene, de har elleve ledd. Dekkvingene har mørk oppstående behåring sammen med en finere liggende behåring. Dekkvingene slutter ved sidekanten og mangler en innoverbøyd fortsettelse litt inn under bakkroppen. Hos hanner er dekkvingene tvert avskåret bak. Beina er svarte med noen rødgule fargeflekker, de ganske slanke, alle føtter har fem ledd.

Levevis
-------

*Axinotarsus marginalis* er aktive om kvelden, de voksne (imago) finnes i juni og juli. Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Litteratur
----------

* Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). *Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera)* Danmarks Fauna 44. Side 74-75. (344 sider) ISBN 8712166936
* Lindroth, C. H. 1993. *Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem* (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Axinotarsus marginalis* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Axinotarsus marginalis* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Axinotarsus marginalis* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Axinotarsus marginalis* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Axinotarsus marginalis* hos Fauna Europaea Rediger på Wikidata

* (en) *Axinotarsus marginalis* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Axinotarsus marginalis* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata
* *Axinotarsus marginalis* - Fauna Europaea - om europeiske dyr
BNC hann-kontakt
En **BNC-kontakt** (*Bayonet Neill–Concelman-kontakt*) er en koaksialkontakt med hurtigkobling (bajonettkobling) som er relativt vanlig i flere forskjellige sammenhenger. Den leveres i varianter med både 50 og 75 ohm karakteristisk impedans. Oscilloskop og signalgeneratorer har vanligvis BNC hunn-kontakt og det er dermed vanlig å finne slike kontakter på en elektronisk lab. I tillegg til radioapplikasjoner brukes BNC-kontakter for blant annet video og har tidiligere vært brukt for enkelte typer datanettverk.

BNC-kontakten ble konstruert på slutten av 1940-tallet av ingeniørene Paul Neill ved Bell labs og Carl Concelman ved Amphenol .

Den mindre vanlige TNC-kontakten har lik innvendig dimensjon men skrutilkobling i stedet for hurtigkobling.

Maksimal anbefalt frekvens for en BNC-kontakt er ofte spesifisert til 4 GHz og maksimal spenning er 500 volt.

Referanser
----------

1. ↑  «Bayonet Neill Concelman - BNC Products.». *www.accuglassproducts.com*. Besøkt 22. desember 2020.

Se også
-------

* Koaksialkontakt
Origo Gentis Langobardum
Den langobardiske jernkrone
**Ibor** var, sammen med sin bror Aion den første mytiske konge av langobardene. Opphavsmyten om langobardene er nedtegnet i *Origo Gentis Langobardorum*, et kort manuskript fra det 7. århundre som forklarer navnet langobarder med at *Godan* (Odin) har gitt dem navnet, og nevner videre de lombardiske kongene fra Ibor og Aion til Perctarit som regjerte på 670- og 680-tallet.

Langobardenes historie (*Historia Langobardorum*) av Paulus Diaconus forteller at langobardene opprinnelig bodde på «øya» «Skandinavia» (Scadanan), men på grunn av overbefolkning måtte en del av dem flytte ut. Disse emigrantene valgte Ibor og Aion til konger i et diarki (tomannsvelde) sammen med deres mor Gambara. De to kongene ledet sitt folk fra Skandinavia til den sørlige kysten av Østersjøen. Denne første forflytningen skjedde tre-fire århundrer før starten på det som regnes som folkevandringstiden og innledet langobardenes lange marsj til Italia hvor de ble en dominerende folkegruppe fra det 8. århundre.

Folkegruppen ble opprinnelig kalt *winnili* (vinniler), men allerede hos den romerske historikeren Tacitus på slutten av det første århundre brukes navnet langobarder. Sannsynligvis bodde langobardene på denne tida i trakten mellom Elben og Weser. Tacitus beskriver langobardene som «*fryktløse i kamp*».

Langobardene støtte i dette området sammen med folkegruppen vandalene. Legenden forteller at vandalene under kongene Ambri og Assi hadde bedt til guden Godan om seier – Godan lovte at han skulle gi seier til de han først så om morgenen - mens Gambara, Ibors mor, hadde alliert seg med Godans hustru *Frea* (Frigg). Frea ba de langobardiske kvinnene om å binde håret sitt under haken, og Frea snudde Godens seng slik at hans blikk først falt på dem. De fikk da seier i kampen mot vandalene, og fikk også navnet langobarder etter det som Godan oppfattet som et langt skjegg hos dem han så.

Ibor og Aion førte sitt folk videre sørover til et sted som Paulus Diaconus kaller Mauringa, muligens ved dagens Göttingen. Etter at Ibor og Aion var døde, ble Aions sønn Agelmund konge over langobardene, og han regjerte i 33 år.

Referanser
----------

1. ↑  «Origo Gentis Langobardum, engelsk og latinsk tekst». Arkivert fra originalen 18. februar 2015. Besøkt 27. november 2014.
2. ↑  Paulus Diaconus, Historia Langobardum, første bok, kap. 1-3
3. ↑  Diarkier er kjent også hos andre folkegrupper og har sitt opphav i de germanske arverettsreglene som gir alle sønner lik arverett til tronen.
4. ↑  Tacitus, Germania, kap. 40
5. ↑  Trygve Width, fotnote til den norske oversettelsen av Germania (1968), s 89

Eksterne lenker
---------------

* *Origo Gentis Langobardum*, engelsk og latinsk tekst
* Paulus Diaconus, *Historia Langobardum*, engelsk tekst
Raritetskabinettet Barnum's American Museum i New York City fotografert i 1858
**Barnum's American Museum** var et amerikansk museum, menasjeri og raritetskabinett på Broadway i New York City i USA fra 1841 til 1865. Museet var eid av den berømte underholdningentreprenøren P. T. Barnum og John Scudder, samarbeidspartner og opprinnelig eier.

Historikk
---------

Da «humbugkongen» Barnum kjøpte Scudder's American Museum i 1841, døpte han det om i sitt eget navn til Barnum's American Museum. Museet kunne etter hvert tilby det betalende publikum en mengde attraksjoner og ekte og uekte rariteter i en blanding av underholdning og opplysning om kunst, historie og vitenskap. Salene inneholdt blant annet et menasjeri av dyr, både levende og utstoppede, utstillinger av pedagogiske modeller og mekaniske innretninger, daglige turer med varmluftsballong og ikke minst flere bløffer og «freaks», det vil si kortvokste, kjemper, overvektige, albinoer og andre personer med uvanlige kroppslige framtoninger. 

Blant de tidligste hovedattraksjonene i Barnums museum var forfalskninga *Feejee mermaid* («Fiji-havfrua», fra 1842) og *General Tom Thumb* («General Tommeliten»), «sirkusdvergen» Charles Stratton (1838–1883) som Barnum viste fram allerede som fireåring under påstanden om at gutten var elleve. 

I 1846 hadde museumsutstillingene 400 000 besøkende. På det meste skal 15 000 peroner ha vært innom i løpet av én dag. man regner ellers med at rundt 38 millioner besøkte museet fra 1841 til 1865.

### Slutt og arvtakere

Barnum's American Museum opphørte da bygningen brant ned til grunnen i den store bybrannen 13. juli 1865. I 1875 overtok imidlertid Barnum det han kalte *P. T. Barnum's Grand Traveling Museum, Menagerie, Caravan & Hippodrome*. Dette var et omreisende sirkus med en dyre- og museumutstilling med «freaks» og andre rariteter. Mange berømte artister og personligheter var innom i løpet av åra, og sirkuset gjorde Barnums navn ytterligere kjent. Det eksisterer fortsatt, nå under navnet Ringling Bros. and Barnum & Bailey Circus. 

Barnum Museum i byen Bridgeport i Connecticut stod ferdig 1893, to år etter sirkuskongens død. Det har en stor utstilling om P. T. Barnum og byen.

Barnum kjøpte også andre museer.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Barnum's American Museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
* Nettpresentasjon fra 2000

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN
 |
Théâtre Vidy
**Théâtre Vidy-Lausanne E. T. E.** (Espace Théâtral Européen) er et teater i bydelen Vidy i Lausanne i Sveits.

Teaterbygningen ble oppført for den sveitsiske nasjonalutstillingen i 1964 av arkitekten Max Bill. Den skulle opprinnelig brukes i seks måneder og deretter rives, men dette skjedde ikke. Bygningen omfatter en stor sal (*Salle Charles Apothéloz*) med 400 plasser, en liten (*Passerelle*) med noe over hundre plasser og et permanent telt foran bygningen (*chapiteau*) med plass til 200 tilskuere.

Mange berømte regissører som Benno Besson, Peter Brook, Luc Bondy, Heiner Goebbels, Joël Jouanneau, Jacques Lassalle og Robert Wilson har arbeidet ved Théâtre Vidy.

Hvert år har teateret mer enn 20 produksjoner og over 300 forestillinger. Flere er samproduksjoner med andre europeiske teatre, og vises på turnéer i andre deler av verden.

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Théâtre de Vidy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | VIAF **·** GND **·** LCCN **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** TLS
 |
**Konstantin Ivanovitsj Gorbatov** (russisk: Константин Иванович Горбатов, født 5. maijul./ 17. mai 1876greg. i Stavropol, død 24. mai 1945 i Berlin) var en russisk post-impresjonistisk maler.

Liv og arbeid
-------------

Gorbatov ble født i Stavropol i provinsen Samara. Han bodde i Riga fra 1896 til 1903, og studerte ingeniørvitenskap før han gikk i malerlære. Gorbatov flyttet til St. Petersburg i 1904 og studerte ved en høyere skole der han lærte teknisk tegning. Deretter tok han til med arkitektur i St. Petersburgs kunstakademi, før han studerte kunstmaling med Nikolaj Dubovskij. Gorbatov fikk stipend og studerte kunst i Roma og på Capri. Han vendte tilbake til St. Petersburg og deltok på Peredvizjnikis utstillinger.

*Utsikt mot en gammel by*
Gorbatov forlot Russland for godt i 1922 i kjølvannet av oktoberrevolusjonen. Han slo seg ned på den italienske øya Capri, men flyttet i 1926 til Berlin og bodde der til han døde. I Berlin ble han med i en sirkel av russiske emigrantkunstnere, som f.eks. Leonid Pasternak, Vadim Falilejev og Ivan Mjasojedov. Han ble en velkjent og etablert kunstner. Gorbatov reiste i 1930-årene rundt omkring i Europa. Han besøkte Palestina og Syria i 1934 og 1935, og var ofte innom Italia.

Gorbatovs kunst ble erklært uønsket i det nasjonalsosialistiske Tyskland og familien måtte deretter klare seg med lite. Ettersom han var borger av Sovjetunionen hadde han forbud mot å forlate Tyskland mens andre verdenskrig pågikk. Gorbatov døde den 12. mai 1945, kort tid etter den allierte seieren over Tyskland. Kona hans tok livet sitt 17. juni 1945.

Gorbatov testamenterte arbeidet sitt til kunstakademiet i Leningrad. Verkene ble overlevert Moskva regionale museum for historie og kunst, og har siden vært utstilt i Ny-Jerusalem-klosteret.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** SUDOC **·** ULAN
 |