recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Vanntårn i El Dorado
First Financial Bank i sentrum av El Dorado
Newton House Museum i El Dorado
**El Dorado** er en by i Union County i Arkansas i USA. Ifølge folketellingen i 2010 var byens befolkning på 18 884. Byen er fylkessete for Union County, og er hovedkvarteret til Arkansas Oil and Gas Commission samt konserner og Fortune 500 selskaper som Murphy Oil Corporation, Deltic Timber Corporation og Lion Oil Refinery. Byen har også en høyskole, South Arkansas Community College («SouthArk»), ett flerkulturelt kunstsenter: South Arkansas Arts Center (SAAC), et prisvinnende bysentrum sant en rekke sport-, handle- og spisemuligheter. El Dorado er sentrum for befolkningen, kulturen og forretningslivet til et 11,748.21 km² stort regionalt område. Byen er best kjent som hjertet av 1920-årenes oljeeventyr i de sørlige Arkansas, som har gitt det klengenavnet «Arkansas’s Original Boomtown». El Dorado ligger cirka 160 km fra Little Rock i Arkansas.

Geografi
--------

El Dorado ligger på koordinatene 33°12′49″N 92°39′45″V (33.213521, -92.662553). i Union County i de sørlige delen av Arkansas. Union County er det største fylket i delstaten Arkansas og har grense mot delstaten Louisiana. Området har en unik grense, som den deler med åtte andre fylker og sogn: I Arkansas; Ouachita County, Calhoun County, Bradley County, Columbia County og Ashley County; i Louisiana Claiborne Parish, Union Parish og Morehouse Parish. Byen El Dorado er det største urbane befolkningssentret i regionen.

Referanser
----------

1. ↑  El Dorado Map, Population, Information, and City Statistics – Juggle.com Arkivert 15. mars 2012 hos Wayback Machine.
2. ↑  «Find a County». National Association of Counties. Besøkt 7. juni 2011.
3. ↑  «US Gazetteer files: 2010, 2000, and 1990». United States Census Bureau. 12. februar 2011. Besøkt 23. april 2011.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) El Dorado, Arkansas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** VIAF **·** LCCN **·** SUDOC **·** BNE **·** GeoNames **·** MusicBrainz **·** GNIS **·** GNIS
 |
***Fin de réveillon*** er en fransk stumfilm fra 1908, regissert av Georges Méliès.

Handling
--------

En ung mann som hadde vært på fest hele natten, går endelig hjemover. Det å tilbringe mesteparten av natten sammen med kameratene sine, resulterer selvfølgelig i at mannen drikker mye mer enn han egentlig burde. Når han kommer til døren til hjemmet sitt, forsøker han å finne igjen nøkkelhullet. Han klarer endelig å finne låsen og får opp døren, hvorpå han ramler inn i leiligheten hans.

Men der er han så alkohol-påvirket at han ser dobbelt av alle tingene han ser. Selv når tjeneren kommer inn, tror mannen at det er to av dem der. Om ikke lenge kommer han i krangel med sin kone og jager henne rundt i rommet. I et forsøk på å rømme fra mannen, hopper hun fra et vindu, men han kommer etter henne. Mannen faller ned på fortauet nedenfor, samtidig som hun faller på en krok på veggen og blir sett hengende fra kroken.

Referanser
----------

1. ↑  Philippe Rège. *Encyclopedia of French Film Directors, Volume 1*

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Fin de réveillon* på Internet Movie Database Rediger på Wikidata
**Fimose**, **trang forhud**, (*phimosis*), er en forsnevring av forhuden (prepucium) på penis, slik at den ikke kan trekkes tilbake over penishodet. Tilstanden trang forhud er oftest medfødt.

Lettgradig fimose der mobilisering og tilbatrekking av forhud proksimalt for glans penis er mulig.
Dersom forhuden er så trangt at urinen får ekstra motstand ved vannlatning vil urinen presses mellom penishodet og forhuden slik at forhuden «blåses opp» under vannlatning. Dette kan gi betennelse av forhud og penishode, kalt balanitt. 

I USA, samt i jødiske og muslimske miljøer, er det vanlig at forhuden fjernes raskt etter fødsel ved et inngrep som kalles omskjæring. I flere land er det vanlig å behandle fimose med omskjæring.

Ved fire-års kontrollen hos barn oppvokst i Norge, er det prosedyre at man på helsestasjonen kontrollerer gutter for å se om det om det kan dannes en liten åpning i forhuden hvis denne trekkes litt bakover. Dersom det ikke kan skapes noen åpning, kan det være aktuelt å henvise til operasjon, som ofte er vanlig å gjøre i 6-7 års alder. I Norge er det vanlig å gjøre et inngrep som kalles "Y til V plastikk".

Fra puberteten kan trang forhud være plagsom ved reisning/ereksjon. Da kan det være smertefullt å trekke forhuden bakover over penishodet, og det kan gi smerte ved samleie. 

Etter puberteten er det viktig å kunne trekke forhuden tilbake for rengjøring siden det dannes smegma (hudtalg), som kan bli betent.

Se også
-------

* Parafimose

| * v
* d
* r
Helsemessige forbehold |
| --- |
| Helsenotis | Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store medisinske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica **·** NKC
 |
**Alf Erling Kjellman** (født 17. januar 1938 i Tromsø, død 14. september 2010) var en norsk jazzmusiker (tenorsaksofon), arrangør og komponist.

Han ledet eget revyorkester i hjembyen (1955 og 56), medlem av «Swinging Quartet» (1956-57), Sverre Lunds kvartett (1958-59), spilte tenorsax og skrev arrangementer for det lokale jazzklubborkestret (1958-59).

Høsten 1959 flyttet han til Oslo og ble med i Oslos jazzmiljø, først hos Kjell Karlsen (1959), dernest hos Ditlef Eckhoff (på første Moldejazz i 1961). Kjellman bidro også til filmmusikk på *Line (film)* (1961) med forøvrig
Atle Hammer, Frode Thingnæs, Mikkel Flagstad, Eilif Holm, Einar Iversen, Erik Amundsen og Egil Johansen.
På 60- og 70-tallet bidro han i Club 7-miljøet, var med på utgivelser med Arild Wikstrøm, samt bluesgruppen Sapphires, Han flyttet til Molde i 1975 og deltok på LP-en *Østerdalsmusikk* , flyttet så til Bodø og spilte med Kjell Bartholsen (1976). Flyttet tilbake til Oslo og spilte blant annet med Ola Calmeyer (1977–79). Han har også medvirket på utgivelser av Søyr (2000), samt et kutt med bl.a Ola Calmeyer på Nordnorsk jazzforums samleplate *Distant Reports* (Gemini Records, 2001.

Selv ledet han **The Alf Kjellman Project** med plateutgivelsen *You'll always need friends* (Gemini Records, 1998), der Kjellmans komposisjoner ble fremført med musikerne Frode Nymo saksofon, Harald Johnsen bass, Inge Stangvik vokal, Jørn Øien piano, Kevin Dean og Ole Jacob Hansen trommer. Selv spilte han ikke. Fram til 2006 hadde han ennå ikke spilt på en eneste plateutgivelse i eget navn. Dette ble det forandring på da kollega og venn, trombonisten Øystein B. Blix startet opp plateselskapet Reflect for å gi ut platen *June 1999,* som varradioopptak med Kjellman, tatt opp av NRK under Festspillene i Nord-Norge i 1999. I 2000 ble det gjort studioopptak på. NRK i Tromsø, noe som resulterte i artistens eneste studioinnspilling: Feather, But No Wings.

Blix bidro også til artistens 70-årsfeiring med konsert på Vertshuset Skarven i Tromsø. Ifølge Bjørn Hansen var Kjellmann

«*... blitt kalt jazzmusikernes musiker. Alf Erling Kjellman tilhører legendene i norsk jazz, en instrumentalist, komponist og arrangør som alle samtidige utøvere kjenner, men som er nesten totalt ukjent av det store publikum»*
Til Nordlysfestivalen 2011 komponerte Henning Gravrok *Fire variasjoner over Alf Kjellmans gode råd*, fremført av Nordnorsk Storband med Tomasz Stanko.

Referanser
----------

1. ↑  biografi fra Norsk Musikkinformasjon
2. ↑  Alf Kjellman – endelig på CD fra NRK (21.9.07)
3. ↑  NRK

Eksterne lenker
---------------

* (en) Alf Kjellman på Discogs Rediger på Wikidata

* (en) Alf Kjellman på MusicBrainz Rediger på Wikidata
* Diskografi fra Jazzbasen
* Biografi fra Jazzbasen

  

Portal: Jazz

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** MusicBrainz **·** Discogs
 |
Lokaler i Eidsvollsgata
**Klippen Sandnes** eller **Pinsemenigheten Klippen** er en pinsemenighet i Sandnes kommune i Rogaland. Menigheten hadde sine første samlinger i 1932 og er den største pinsemenigheten i Rogaland med 772 tilskuddstellende medlemmer i 2022.

Historie
--------

Klippen Sandnes ble etablert 7. januar 1932. Det var Lars Wetteland, Evert W. Evertsen og Knut Marklund som tok intiviativet til menighetsetableringen, de ble også de første ledere. Som menighetstjenerinne ble Anna Seldal valgt. Den første tiden var preget av evangelisering og bønn. Ofte var det samling og bønn på lørdagskvelden, av og til fortsatte bønnemøtet helt til kveldsmøtet på søndag. Det var ikke uvanlig å gå ut i byen i forkant av møtene og be folk med inn.

Fra etableringen i 1932 har menigheten vokst. Lokalet er utbygd flere ganger. I 1985 ble lokalet i Eidsvollgate 20 i Sandnes innviet.

Misjon
------

Misjon har alltid vært viktig for menigheten. I 1945 sendte de ut den første misjonæren, det var Aagot Berge. Senere har flere misjonærer blitt utsendt. Annenhver søndag er det kollekt til misjonsarbeidet. Høsten 2006 ble Louise Ehrenberg utsendt til Tunisia.

Rusomsorgsarbeid
----------------

Menigheten har etablert et kontaktsenter for byens rusmisbrukere. Hver måned er omtrent 500 personer innom «nr. 13», som kontaktsenteret kalles.

Barne- og ungdomsarbeid
-----------------------

Fra 1957 har onsdag vært barnedagen, med samling og aktivitet for barn. Fredagskveld er det ungdomssamling.

Tidligere forstandere (pastorer)
--------------------------------

Listen er mangelfull, kan du hjelpe wikipedia med å gjøre den mer komplett, hadde det vært fint.

* Lars Wetteland, Evert W. Evertsen og Knut Marklund - var menighetens aller første ledere.
* ............
* Jan Berg
* Arne Pedersen
* Ivar Gudbrandsen
* Ingvald Skretting
* Fred Håberg
* Håkon Vestersjø (nåværende pastor)

Referanser
----------

1. ↑  Regjeringen (13. mai 2022). «Antall tilskuddstellende medlemmer i tros- og livssynssamfunn i 2022» (PDF). regjeringen.no. Besøkt 26. mars 2023.

Kilder
------

* Hasseløy, Anders. 2007.  *Framtidsrettet 75-åring.* Korsets Seier. 12. januar 2007 side 10.

Eksterne lenker
---------------

* www.klippen.net/ - hjemmeside
**Alfred «Alf» Klingenberg** (født 8. september 1867 i Trondheim, død 20. april 1944 i Østre Gausdal) var en norsk pianist og komponist.

Klingenberg var elev av Erika Nissen og deretter ved MH i Berlin. Han debuterte i Kristiania i 1896. Deretter virket han fra 1903 i USA, hvor han etter flere års lærergjerning i 1912 åpnet sin egen musikkskole, DKG Institute of Musical Art i Rochester, New York. Skolen vakte industrimannen George Eastmans interesse, at han i 1919 kjøpte hele skolen. I 1921 ble den gjort om til Eastman School of Music, med Klingenberg som skolens første rektor. Han ble værende i stillingen til 1923.

Klingenberg kjente mange av samtidens musikere i Europa, og han prøvde å få flere av dem knyttet til Eastman School of Music. Blant annet ble Christian Sinding tatt inn som lærer i komposisjon i årene 1921–1922. Ravel kom på en konsertturne, mens studiekameraten Jean Sibelius flere ganger lovte å komme, men stadig ombestemte seg og forble i Finland. Skolen ble meget raskt kjent over hele verden, og studentene strømmet til. I 1924 overtok komponisten Howard Hanson som skolens nye rektor.

Fra 1924 var Klingenberg for det meste bosatt i Frankrike.

Litteratur
----------

* Helge Bergh Kragemo 1979: «Klingenberg, Alf». I: Kari Michelsen (red): *Cappelens musikkleksikon*, bind 4. Oslo: Cappelen. ISBN 82

Referanser
----------

1. ↑   Ministerialbok for Trondheim prestegjeld, Domkirken sokn 1866-1877, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Folketellingen i Norge i 1885, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]
3. 1 2   Statistisk Sentralbyrå, Folkemengdens bevegelse (Serie FB) 1944, nr. 15: Oppland og Buskerud, www.digitalarkivet.no[Hentet fra Wikidata]

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Lokalhistoriewiki **·** Prabook **·** Historisk befolkningsregister **·** Geni
 |
Fredsmonumentet fra 1914 i Morokulien, et park- og campingområde på riksgrensa mellom Norge og Sverige som ble erklært som egen republikk under beskyttelse av den svenske radiomannen Lennart Hyland i 1959. 
Infosenteret ved Morokulien
**Morokulien** er et seks mål stort område på riksgrensen mellom Norge og Sverige, der den norske riksvei 2 møter den svenske riksväg 61 fra henholdsvis Eidskog kommune i Innlandet og Eda kommune i Värmland. Grensebanen krysser også grensen ved Morokulien. Grenseovergangen ved Morokulien er etter Svinesund den mest trafikkerte grenseovergangen mellom Norge og Sverige.

Fredsplassen
------------

I forbindelse med markeringen av 100 år med fred mellom Norge og Sverige i 1914 ble et 18 meter høyt granittmonument skapt av steinhuggeren Johansen Berglund reist midt på grensen. Fredsmonumentet består av to søyler, én på hver side av grenselinjen, men med felles fundament. På toppen står to figurer som holder hverandre i hendene på tvers av grensen. Freden mellom naborikene siden unionen mellom Sverige og Norge ble inngått i 1814, ble heller ikke brutt under unionsoppløsninga 1905, men samme uke som monumentet ble reist, brøyt første verdenskrig ut. Under andre verdenskrig var Fredsplassen den eneste plassen der svensk-norske par kunne gifte seg.

Fredsplassen er Eidskog kommunes tusenårssted.

Morokulien
----------

Navnet Morokulien ble skapt i 1959 av radiomannen Lennart Hyland fra Sverige og Randi Kolstad fra Norge i forbindelse med et radioprogram som het *Över alla gränser*. Navnet er bygget opp av det norske ordet *moro* og det svenske ordet *kul*, som begge har samme betydning. Hyland utropte Morokulien til en egen stat med seg selv som statssjef. Ingen har siden tatt dette alvorlig, men det er mulig å få kjøpt morokuliske pass i butikken i infosenteret. Passets legitimitet er riktignok tvilsomt med tanke på at hvem som helst kan kjøpe et og at ingen annen stat har anerkjent Morokulien.

Annet
-----

Foruten fredsmonumentet finnes det flere andre attraksjoner og fasiliteter på Morokulien. Infosenteret, som også ligger midt på grensen, selger souvenirer og sørger for guiding. I tillegg er det et sted for formidling av arbeid på tvers av grensen. Morokulien har også campingplass, bensinstasjon og to vertshus.

På svensk side ligger tettstedet Eda glasbruk, og på norsk side Magnor, som er siste stasjon på Kongsvingerbanen. Begge har tradisjoner innen glassproduksjon.

Eksterne lenker
---------------

* Jan S. Kroghs GeoSite om Morokulien
* Side om Morokulien og amatørradio på Morokulien (tysk, engelsk)

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Sentralt stedsnavnregister
 |
Veien opp mot Luz Ardiden
**Luz Ardiden** er et skisenter i Pyreneene på fransk side av grensen i provinsen Hautes-Pyrénées. Stedet har en rekke skiheiser og en fem kilometer lang løype for langrenn. For slalåm er det et fall på 820 meter og 60 km med merkede løyper.

Tour de France
--------------

Luz Ardiden har vært målgang for etapper i Tour de France åtte ganger. 14. juli 1987 syklet nordmannen Dag Otto Lauritzen inn til seier her som den første nordmann som tok en etappeseier i rittet. Siste gang det var målgang her, var i 2011. Luz Ardiden ligger 1720 m over havet. Stigningen starter i Luz Saint Sauveur 710 m over havet og er 14,7 km lang med en gjennomsnittlig stigningsprosent på 6,9 %.

### Etappevinnere

* 1985 Spanias flagg Pedro Delgado
* 1987 Norges flagg Dag Otto Lauritzen
* 1988 Spanias flagg Laudelino Cubino
* 1990 Spanias flagg Miguel Indurain
* 1994 Frankrikes flagg Richard Virenque
* 2001 Spanias flagg Roberto Laiseka
* 2003 USAs flagg Lance Armstrong
* 2011 Spanias flagg Samuel Sánchez
* 2021 Slovenias flagg Tadej Pogačar

Referanser
----------

1. ↑  Luz Ardiden - Luz-Saint-Sauveur på Climbbybike

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata

* (en) Luz Ardiden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Rediger på Wikidata
Kljåstein - arkeologisk funn fra Fløystad i Arendal. Tilhører Kuben i Arendal.  Foto: Karl Ragnar Gjertsen. 
Angelsaksisk Vevlodd i keramikk i utstilling på Bedford museum.  Foto: Simon Speed. 
Rekonstruert oppstadvev med kljåstein på Museum Quintana i Tyskland.  Foto: Wolfgang Sauber .
**Kljåstein**, *vevlodd* eller *vevtyngder* er lodd som brukes til å stramme renningen i en oppstadgogn. En bunt med renningstråder knyttes omking hver kljåstein, og det er viktig at disse steinene i en vev alle har samme tyngde.

Som kljåstein kan brukes stein fra naturen uten tilvirkning. De kan hugges til for eksempel i kleberstein. En fint utformet kljåstein av kleber har gjerne hull for feste av snor. Kljåstein kan også lages som keramikk.

På arkeologiske funnsteder er en rad med kljåstein ofte de eneste bevarte delene av en oppstadvev, rester etter en oppstadgogn. Steinene ligger ofte langs en vegg, og viser at veven sto der opp mot veggen. Kjente funnsted for kljåstein er høvdringhuset på Lofotr og Oseberg. Kljåsteinene kan alternativt bli funnet i en hustuft i en haug, på et lagringssted.

Referanser
----------

1. ↑  Hoffman, Marta (1974) [1964]. *The Warp-Weighted Loom*. ISBN 82-00-08094-3.
2. ↑  Anna Grostøls film om greneveving, del I (stumfilm)
3. ↑  Boligdelen i høvdinghuset Arkivert 18. oktober 2016 hos Wayback Machine.; Lofotr vikingmuseum

Eksterne lenker
---------------

* (en) Loom weights – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | KulturNav
 |
**Alf Olov Johansson** (født 1940 i Harmånger i Hälsingland, død 2013 i Karlstad) var en svensk professor i økonomisk historie ved Uppsala universitet og senere ved Universitetet i Oslo.

Johansson var en av grunnleggerne av Svenska kommittén för arbetslivshistorisk forskning og en av redaktørene for utgivelsen *Dagsverken – 13 essäer i arbetets historia* (1994). Johanssons bidrag, kapitlet «En energi hade vi innerst inne», handler om verkstedsarbeidernes makt i produksjonen. I doktoravhandlingen *Den effektiva arbetstiden* (1977) tok Johansson for seg arbeidsintensitetens problem i den svenske verkstedsindustrien.

Johansson ledet det store forskningsprosjektet «Det svenska arbetets historia» ved Uppsala universitet. Det munnet ut i en rekke bøker om industriarbeidets historie i Sverige. Han bidro sjøl med studier av Stocka sågverk i Hälsingland og Svenska stålpressnings AB i Olofström. Han hadde sjøl vokst opp i et sagbruksarbeiderhjem i Hälsingland.

På 1980-tallet var han en drivkraft i et nasjonalt og internasjonalt forskernettverk om arbeidslivshistorie.

Bibliografi (utvalg)
--------------------

* *Den effektiva arbetstiden: verkstäderna och arbetsintensitetens problem 1900-1920* **(swe)**. Uppsala: Univ. 1977. ISBN 91-554-0699-8.
* *Arbetets delning: Stocka sågverk under omvandling 1856-1900* (PDF) **(swe)**. Lund: Arkiv i samarbete med Arbetsmiljöfonden och Ekonomisk-historiska institutionen vid Uppsala univ. 1988. ISBN 91-7924-027-5.
* *Arbetarrörelsen och taylorismen: Olofström 1895-1925: en studie av verkstadsindustrin och arbetets organisering* (PDF) **(swe)**. Lund: Arkiv i samarbete med Arbetsmiljöfonden och Ekonomisk-historiska institutionen vid Uppsala univ. 1990. ISBN 91-7924-051-8.

Referanser
----------

1. 1 2   LIBRIS, oppført som Alf Johansson, SELIBR 192200, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]

Eksterne lenker
---------------

* Publikasjoner i Libris

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** VIAF **·** LCCN **·** LIBRIS
 |
**Klippen Jørpeland** eller **Strand pinsemenighet Klippen** er en kristen frikirkelig menighet på Jørpeland, i Strand kommune, i Rogaland. Menigheten er tilsluttet den norske pinsebevegelsen. Klippen Jørpeland ble stiftet i 1957, og hadde fra starten 30 medlemmer. Menigheten hadde 394 tilskuddstellende medlemmer i 2022.

«Youth Alive» er menighetens ungdomsarbeid. For ungdom i konfirmasjonsalder tilbyr menigheten den frikirkelige konfirmantundervisningen Tentro.

Misjon
------

Klippen Jørpeland er engasjert i misjonsarbeid og støtter norsk pinsemisjons arbeid i Bolivia og Tyskland, og er utsendermenighet for misjonærene Liv Tjøstheim og Ingrid Vatne. I 2007 var menighetens misjonsregnskap på1 000  000,- kr..

Referanser
----------

1. ↑  Regjeringen (13. mai 2022). «Antall tilskuddstellende medlemmer i tros- og livssynssamfunn i 2022» (PDF). regjeringen.no. Besøkt 26. mars 2023.
2. ↑  Brox, T.F. 2007. *Årbok 2007. For Pinsebevegelsen i Norge.*

Kilder
------

* Brox, Torill F. (redaktør). 2007. *Årbok 2007. For Pinsebevegelsen i Norge.* Korsets Seier Publikasjoner AS

Eksterne lenker
---------------

* Klippen Jørpeland – hjemmeside
* Explosion – Klippen Jørpeland – ungdomsarbeid[*død lenke*]
**Martin T. Dooling** (født 18. desember 1886 i Illinois, død 21. august 1966) var en fotballspiller fra USA. Han deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.

Dooling vant en olympisk bronsemedalje i fotball under OL 1904 i St. Louis. Han var med på det amerikanske laget St. Rose Parish, som kom på tredjeplass i fotballturneringen bak det canadiske laget Galt Football Club og Christian Brothers College fra USA. St. Rose Parish tapte første kampen med 0–4 til det canadiske laget som også vant over det andre amerikanske laget, Christian Brothers, med 7–0 og ble olympiske mestere i fotball.

Begge de amerikanske lagene St. Rose Parish og Christian Brothers College spilte siden tre kamper innen de kunne kåre en sølvvinner. De to første kampene endte 0–0 og den tredje kampen vant Christian Brothers College 2–0. Det var kun tre lag som deltok i fotballturneringen som ble gjennomført 16. til 23. november 1904. Dooling var midtbanespiller og spilte alle fire kampene.

OL-medaljer
-----------

* 1904 USAs flagg St. Louis – Bronse Bronse i fotball, USAs flagg USA

Eksterne lenker
---------------

* (en) Martin Dooling – Olympedia Rediger på Wikidata

* (en) Martin Dooling – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) Rediger på Wikidata

* (en) Martin Dooling – databaseOlympics.com (arkivert) Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**Myrkråkefot** (latin: *Lycopodiella inundata*), er en art av karsporeplanter i myrkråkefotslekten («dvergkråkefotslekten», *Lycopodiella*) innenfor kråkefotfamilien. Planten er krypende med 5 – 12 cm langebakkeskudd, og opprette 2-5 cm høye fertile (sporedannende) skudd.

Myrkråkefot har fertile skudd i juli-oktober, og har myke, dusk-aktige og lysegrønne skudd, men beholder rødbrune eller grønnbrune eldre, liggende årsskudd. Den likner noe på mose og bakkeskuddene er godt festet i bakken. Bladene er oppbøyde og sitter ganske tett. De fertile skudd har tettsittende sporehus, knapt millimeter store, i bladhjørnene.

Det unge, opprette skuddet visner når vinteren kommer, men det vokser ut igjen fra yngleknopper i enden av det forrige årets, liggende brunaktige skudd.

Planten går opp til 600 moh. og trives på mager, våt eller i alle fall fuktig sand eller torv, ofte på strender av innsjøer, myr, dammer, sandtak, i veikanter og kjerretråkk. I Nord-Amerika går den opp til 2 000 moh.

Myrkråkefot formerer seg gjennom generasjonsveksling, og ved sporer i stedet for frø. Den ukjønnede generasjonen er den dominerende. Når sporen vokser dannes det et protallium, som er en liten kjønnet mellomgenerasjon som ikke lever lenge. Fra denne vokser det opp en langt større, kjønnsløs (ukjønnet) men langtlevende generasjon av planter, som produserer nye sporer. Planten har bare én sporetype som er ukjønnet (*homospori*), og sporofyllene er formet som bladene og ofte tannete.

Eksterne lenker
---------------

* (en) *Myrkråkefot* i Encyclopedia of Life Rediger på Wikidata

* (en) *Myrkråkefot* i Global Biodiversity Information Facility Rediger på Wikidata

* (no) *Myrkråkefot* hos Artsdatabanken Rediger på Wikidata

* (sv) *Myrkråkefot* hos Dyntaxa Rediger på Wikidata

* (en) *Myrkråkefot* hos ITIS Rediger på Wikidata

* (en) *Myrkråkefot* hos NCBI Rediger på Wikidata

* (en) *Myrkråkefot* hos The International Plant Names Index Rediger på Wikidata

* (en) *Myrkråkefot* hos Tropicos Rediger på Wikidata

* (en) *Kategori:Lycopodiella inundata* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* (en) *Lycopodiella inundata* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons Rediger på Wikidata

* *Lycopodiella inundata* – detaljert informasjon på Wikispecies Rediger på Wikidata
* Artsbeskrivelse for Lycopodiella inundata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** GND **·** LCCN
 |
**Myrkdalen Fjellandsby** er et vintersportssenter i Myrkdalen nord i Voss kommune i Hordaland. Myrkdalen Fjellandsby er to kjøretimer unna Bergen, Sogndal og Geilo. Myrkdalen har 22 løyper i alle vanskelighetsgrader og er i tillegg kjent for gode muligheter for off-piste og fjell- og toppturer. Toppen av anlegget ligger 1060 meter over havet.

Skianlegget
-----------

Myrkdalen har 22 løyper og 9 heiser, fordelt på to 6-seters ekspressheiser, tre t-krokheiser, tre tallerkentrekk og et saktegående rullebånd for de minste. Av de 22 løypene er det fire grønne løyper, sju blå løyper, åtte røde løyper og tre svarte løyper. Til sammen har Myrkdalen 28,5 km preparerte løyper. 

Myrkdalen har to parker, familievennlig skicross-løype, og preparerte langrennsløyper i tilknyting til skisenteret. Myrkdalen har i tillegg hotell, hytter, leiligheter, sportsbutikk, skiutleie, skiskole, barnepass, restauranter, kafeer og matbutikk.

Flere av øvelsene under VM i freestyle 2013 ble arrangert i anlegget.

Myrkdalen er per desember 2017 eid av Schage Eiendom AS og Aurland Ressursutvikling AS.

Historie
--------

Den opprinnelige planen for Myrkdalen var å bygge et skitrekk og en campingplass, men campingplassen ble det aldri noe av. I 1999 startet arbeidet med å planlegge hytter og fritidseiendommer, og to år senere, i 2001, ble en reguleringsplan med 355 hytter og et lite senterområde med hotell og varmestue vedtatt. I 2002 ble Voss Fjellandsby grunnlagt, og i januar 2003 åpnet fjellandsbyen sitt første skitrekk.

De store milepælane for utviklingen av Myrkdalen har vært Myrkdalstovo (2006), Kari Traa-trekket (2007), Myrkdalsekspressen (2008), Myrkdalen Hotel (2012), Storhaugekspressen (2014), barnetrekket Mikkel og Mikkeline (2016) og Torggarden (2016), som er et nytt leilighetsbygg vis-à-vis Myrkdalen Hotel med Myrkdalen Sport og Skiutleige i første etasje.

I 2013 skiftet Voss Fjellandsby profil, og fikk navnet Myrkdalen Fjellandsby. For den nye profilen fikk de tildelt merket for god design og ble også kåret til «Best of» i 2016 REBRAND 100® Global Awards, i konkurranse med jobber fra 42 land. Som en del av den nye profilen, ble det vedtatt at Myrkdalen skulle bruke nynorsk skriftspråk gjennomgående i hele bedrifta. Dette førte til at Myrkdalen i mars 2017 fikk tildelt målprisen fra Hordaland Mållag.

Referanser
----------

1. ↑  «Løypekart | Myrkdalen». *www.myrkdalen.no*. Besøkt 22. desember 2017.
2. ↑  «Skisenter på Voss | Myrkdalen». *www.myrkdalen.no*. Besøkt 22. desember 2017.
3. 1 2 3  «Historia vår | Myrkdalen». *www.myrkdalen.no*. Arkivert fra originalen 22. desember 2017. Besøkt 22. desember 2017.
4. ↑  «Vant merkevarepris for Myrkdalen». *Kreativt Forum*. Besøkt 22. desember 2017.
5. ↑  «Målprisen til Myrkdalen Fjellandsby - Hordaland». *sites.google.com*. Besøkt 22. desember 2017. [*død lenke*]

Eksterne lenker
---------------

* Offisielt nettsted Rediger på Wikidata
**Samuel W. Hollis** (født ca. 1866, død 17. april 1942) var en engelsk fotballmanager, mest kjent for å være den aller første manageren til Arsenal.

Han var født i Nottingham og hadde relativ liten erfaring fra fotball. Han hadde tidligere jobbet på et skiftekontor og i posten. Han ble utnevnt til manager (eller «secretary-manager» som tittelen var da) for Woolwich Arsenal (klubbens navn på den tiden) i 1894, før den tid var klubben styrt en komité av spillere og medlemmer. En av klubbens ledere, Bill Parr, tok ofte på seg en ledende rolle og styrte laget, men han hadde ikke en klar managerrolle slik som Hollis fikk. I de tre årene han var i klubben, var laget solide, men ikke spektakulære, med plasseringer midt på tabellen i den engelske andre divisjon. Den beste plasseringen var sjuendeplass i 1895-96.

I april 1897 ble Hollis fristet til ta over det nystiftede laget Bristol City, og han var manager i laget i tre forskjellige perioder. Den første perioden endte i mai 1899, da han forlot klubben for å bli «secretary-manager» i Bedminster FC. Bedminster slo seg sammen med Britol City i 1900 og Hollis mistet jobben, men i 1901 kom han tilbake til Bristol City for å lede laget. I denne andre og mest suksessfulle perioden, ble Bristol nr to i «Southern League», og rykket opp til «the Football League».

Han forlot klubben på nytt i 1905 for å ta over ledelsen av et hotell mellom 1905-1911, med erfaring fra å lede en pub mellom 1899-1909. Han tok over Bristol City for tredje gang i januar 1911, og var med på klubbens nedrykk fra ligaens første divisjon til andre divisjon. Han forlot klubben i april 1913 og i juli tok han over «Southern League»-laget Newport County, hvor han ble værende til 1917, da han gav seg med å være manager i fotballen. Men, i flere år fremover var han formann for aksjeeierne i Bristol City.

Sam Hollis døde i Bristol i april 1942.

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
Nepals riksvåpen
**Nepals riksvåpen** ble antatt av regjeringen i sin nåværende form 30. desember 2006 som en markering av at borgerkrigen var over. Våpenet er et sirkelformet emblem med Mount Everest over et grønt åslandskap og et sølv kartomriss av landet som sentralmotiv. Nedenfor et håndtrykk mellom en mann og en kvinne for å symbolisere likestilling mellom kjønnene. Nederst et gull felt med en gyllen laurbærkrans som symboliserer det fruktbare Tarai-området. 

Omkring emblemet ligger en krans av rhododendron, Nepals nasjonalblomst. Øverst er Nepals flagg. 

Et banner under emblemet med et motto på sanskrit skrevet med devanagari-bokstaver: 

जननी जन्मभूमिश्च स्वर्गादपी गरीयसी
(*Jananī janmabhūmiśca svargādapi garīyasī.*)
(*Mor og mors land er større enn himmelen.*)

Historisk utvikling
-------------------

Nepals flagg
Før 1962 hadde Nepal som riksvåpen et våpenskjold med guden Shiva sittende på en sjø under Himalaya-fjellene.

Riksvåpenet som ble vedtatt sammen med ny grunnlov 16. desember 1962 viser et landskap ved foten av Himalaya med ei ku (nasjonaldyret), en glansfasan (nasjonalfuglen *Lophophorus impejanus*) og rhododendronblomster (nasjonalblomsten). I landskapet er det ei elv og Pashupatinath-tempelet. To ghurkaer er skjoldholdere.

Over landskapet ligger to kryssede khukuri-kniver, to skråttstilte nasjonalflagg på stang, Vishnus fotspor og den nepalske kongekronen.

Et bånd nederst hadde mottoet: *Hjemlandet er mere verdt enn himmelriket.*

Referanser
----------

1. ↑  Flagglexicon.de om Nepal

| * v
* d
* r
Asiatiske riksvåpen |
| --- |
| Afghanistan  **·** Armenia  **·** Aserbajdsjan  **·** Bahrain  **·** Bangladesh  **·** Bhutan  **·** Brunei  **·** De forente arabiske emirater  **·** Filippinene  **·** Georgia  **·** India  **·** Indonesia  **·** Irak  **·** Iran  **·** Israel (Palestina)  **·** Japan  **·** Jemen  **·** Jordan  **·** Kambodsja  **·** Kasakhstan  **·** Folkerepublikken Kina (Hongkong  **·** Macao)  **·** Republikken Kina  **·** Kirgisistan  **·** Kuwait  **·** Kypros  **·** Laos  **·** Libanon  **·** Malaysia  **·** Maldivene  **·** Mongolia  **·** Myanmar  **·** Nepal  **·** Nord-Korea  **·** Oman  **·** Pakistan  **·** Qatar  **·** Russland  **·** Saudi-Arabia  **·** Singapore  **·** Sri Lanka  **·** Syria  **·** Sør-Korea  **·** Tadsjikistan  **·** Thailand  **·** Turkmenistan  **·** Tyrkia  **·** Usbekistan  **·** Vietnam  **·** Øst-Timor |

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon
 |
**Carolyn Christov-Bakargiev** (født 2. desember 1957 i Ridgewood, New Jersey, USA) er en amerikansk forfatter, kunsthistoriker og kurator. Hun var seniorkurator ved MoMA-filialen P.S.1 1999-2001, seniorkurator ved Torinos kunstmuseum *Museo di Arte Contemporanea di Torino* i Castello di Rivoli og leder for den 16. biennalen i Sydney i 2008. Christov-Bakargiev ble 3. desember 2008 tilsatt som kunstnerisk leder av documenta 13 som ble arrangert fra 9. juni til 16. september 2012 i Kassel. Christov-Bakargiev er gift og har to barn.

Christov-Bakargiev er utdannet innen litteratur og kunsthistorie ved universitetet i Pisa, Italia. Hun har utgitt boken *Arte Povera* (London, 1999) og skrevet monografier om kunstnere som William Kentridge og Janet Cardiff.

Referanser
----------

1. ↑   Gemeinsame Normdatei, besøkt 29. april 2014[Hentet fra Wikidata]
2. ↑   Munzinger Personen, Munzinger IBA 00000026928, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
3. ↑   Archive of Fine Arts, cs.isabart.org, abART person-ID 85889, besøkt 1. april 2021[Hentet fra Wikidata]
4. ↑   ccs.bard.edu[Hentet fra Wikidata]
5. ↑  Aftenposten, 19. februar 2011 (Lotte Sandberg)

Portal: Kunst

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Deutsche Biographie **·** BIBSYS **·** VIAF **·** GND **·** LCCN **·** ISNI **·** BNF **·** BNF (data) **·** SUDOC **·** NKC **·** Munzinger (iba)
 |
**Olga Barcowa** er en av detektiven Knut Gribbs hovedmotstandere, en internasjonal eventyrerske og mesterforbryter, skapt av Øyulv Gran i 1929. Hun kalles "Den grønne redsel" på grunn av "sine mørke øynes hypnotiske kraft". I tillegg til Gran har en rekke forfattere skildret hennes meritter i Detektivmagasinet, Knut Gribb-bøkene og NRK radioteatrets hørespillserie om mesterdetektiven.

Iflg. en kortfattet biografi som ble utviklet i forbindelse med hørespillserien er Olga Barcowa russisk og av adelig familie, gjør krav på å være grevinne (navnet muligens påtatt). Hun er født ca. 1895 i St. Petersburg. 

Antatt medlem av kretsen rundt Grigorij Rasputin 1914-16. I eksil etter revolusjonen i 1917, slo seg ned i Frankrike, opptrådte som hypnotisør og eksotisk danserinne på varieteer, og ledet diverse spiritistiske og parapsykologiske «selskap»; avslørt som svindler i 1922, etterlyst av politiet og gikk under jorden. 

Har siden ledet organisert forbrytervirksomhet – svindel, tyveri, ran, mord, narkotikaomsetning. I Norge en rekke ganger fra 1929. Utmerket forkledningskunstner. Har et konfliktfylt forhold til Ryer, noen ganger spiller de sammen, noen ganger mot hverandre.

Spesialitet: Hypnose og suggesjon.

Signalement: 170 cm høy, mørkt hår, mørke øyne med grønnlig skjær, høye kinnben – «slaviske» trekk, slank og meget elegant.

Portal: Litteratur
**Jan Erlend Kruse** (født 31. august 1968 i Kristiansund) er en tidligere norsk fotballspiller som har vært innom flere norske toppklubber og har hatt to år som profesjonell spiller for greske Panionios.

Kruse startet sin fotballkarriere i IL Nordlandet, før Clausenengen hentet han. Han var deretter i Brann, Molde, Hamarkameratene og en periode som spillende trener for Averøykameratene. Han flyttet deretter til Oslo og satset i Vålerenga og Skeid før han igjen hadde et kort opphold i Clausenengen, og fikk deretter to år i Panionios i Hellas. Kruse slet med en vond achilles og hadde lyskeproblemer, og dette bidro til at han valgte å legge opp kort tid etter hjemkomst og nye oppdrag for Clausenengen.

Kruse gjorde comeback, men denne gang var det innendørs fotball, futsal som trakk hans interesse. Kruse har nå lagt opp. Han var trener for Lyns juniorlag, før han tok over som trener for Bekkelaget fotball menn i 4. divisjon.

Referanser
----------

1. ↑  Dag Trygsland Hoelseth. «Norske fotballspillere i utlandet». geocities.com. Arkivert fra originalen 5. november 2006. Besøkt 26. juni 2007.
2. ↑  Rune Edøy (2. januar 2004). «Comeback på toppnivå». TidensKrav.no. Besøkt 25. juni 2007.

Eksterne lenker
---------------

* HamKam.no – Kruses spillerprofil hos Hamarkameratene
**Sam Hardy** (født 26. august 1883, død 24. oktober 1966) var en engelsk fotballspiller som spilte målvakt.

Liv og spillerkarriere
----------------------

Han ble født i Newbold i Chesterfield i Derbyshire i England, og startet sin karriere i Chesterfield FC da de spilte en kamp mot Liverpool FC som endte i et 6–1-tap. Til tross for resultatet så Liverpool-manager Tom Watson at Hardy hindret Liverpool fra en rekordseier. I mai 1905 gikk han til Liverpool for £500. Dette var ny overgangsrekord for klubben på dette tidspunktet.

I slutten av sin første sesong i klubben hadde laget vunnet 1. divisjon, og sesongen etter ble de slått med bare fire poeng av Preston North End. I denne sesongen spilte Hardy 30 ligakamper og 5 cupkamper.

Den 14. oktober 1907 fikk han sin debut for Englands landslag, da de slo Irland 1–0 på Goodison Park.

Han etablerte seg, og ble en av datidens beste målvakter. I 1912 ble han solgt for £1500 til Aston Villa, etter å ha spilt 239 kamper mellom stengene for de røde.

Han var med på Aston Villas to seire i FA-cupen i 1913 og 1920. 

Som med mange andre spillere ble karrieren hans påvirket av første verdenskrig. I 1921, etter 183 kamper for Aston Villa, gikk han til Nottingham Forest for £1000. Han var med å hjelpe klubben vinne 2. divisjon i løpet av sin første sesong i 1922. Han spilte 102 kamper for Forest før han la opp som spiller på sin 40-årsdag.

I slutten av karrieren hadde han vært målvakt for England i over 14 år, og fikk imponerende 21 landskamper. Om han hadde spilt tilsvarende lenge i dagens fotball hadde han fått over 100 kamper for landslaget. 

Han drev etter fotballkarrieren puber og bilijardhaller i Chesterfield-området frem til sin død som 83-åring, 24. oktober 1966.

Han er av mange blitt sett på som tidenes målvakt og han var bl.a. på BBCs liste over fotballegender, og ble rangert som nr. 94 på Liverpools 100 Players Who Shook The Kop.

Karrieredetaljer
----------------

|
|  |
| Klubb | Kamper\* | Mål\* | Periode |
| Englands flagg Chesterfield FC | 77 | 0 | 1902-1905 |
| Englands flagg Liverpool FC | 219 | 0 | 1905-1912 |
| Englands flagg Aston Villa | 183 | 0 | 1912-1921 |
| Englands flagg Nottingham Forest | 102 | 0 | 1921-1925 |
|

\* Kun ligakamper.

Se også
-------

* Statistikk om Liverpool FC hvor Hardy er representert.

Eksterne lenker
---------------

* Profil på chesterfield-fc.premiumtv.co.uk
* Profil på Liverpoolfc.tv
* Profil på Lfchistory.net

  


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |
Flaggets størrelsesforhold: 4:3
**Nepals flagg** er verdens eneste ikke-firkantede nasjonalflagg. Det består av en kombinasjon av det som opprinnelig kan ha vært to trekantede flagg med henholdsvis sol- og månesymbolet. De to symbolene forklares noen ganger som at de representerer to grener av den kongelige familie, Rana-familien. Opprinnelig hadde månen og solen menneskelige trekk. Flaggets historie går trolig tilbake til begynnelsen av 1800-tallet. Det ble endret 16. desember 1962 da ansiktstrekkene i månen og solen ble tatt bort. 

Den blå kanten skal symbolisere fred, mens rødfargen er Nepals nasjonalfarge. De to symbolene står nå for et håp om at Nepal vil eksistere like lenge som månen og sola. 

Flagget er nedfelt i Artikkel 5 i Nepals grunnlov fra 1990 og i Artikkel 6 i den midlertidige grunnloven av 2007. I et tillegg til begge disse dokumentene er det gitt nøyaktige instruksjoner for hvordan flagget og figurene skal tegnes.

Eksterne lenker
---------------

* Schedule 1 ( Relating to Article 5 ) National Flag

| * v
* d
* r
Asiatiske flagg |
| --- |
| Afghanistan **·** Armenia **·** Aserbajdsjan **·** Bahrain **·** Bangladesh **·** Bhutan **·** Brunei **·** De forente arabiske emirater **·** Filippinene **·** Georgia **·** India **·** Indonesia **·** Irak **·** Iran **·** Israel (Palestina) **·** Japan **·** Jemen **·** Jordan **·** Kambodsja **·** Kasakhstan **·** Folkerepublikken Kina (Hongkong **·** Macao) **·** Republikken Kina **·** Kirgisistan **·** Kuwait **·** Kypros **·** Laos **·** Libanon **·** Malaysia **·** Maldivene **·** Mongolia **·** Myanmar **·** Nepal **·** Nord-Korea **·** Oman **·** Pakistan **·** Qatar **·** Russland **·** Saudi-Arabia **·** Singapore **·** Sri Lanka **·** Syria **·** Sør-Korea **·** Tadsjikistan **·** Thailand **·** Turkmenistan **·** Tyrkia **·** Usbekistan **·** Vietnam **·** Øst-Timor |


|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Store norske leksikon **·** Store Danske Encyklopædi **·** Encyclopædia Britannica
 |
**Kari Sørbø** (født 26. juli 1955 i Bergen) er en norsk journalist. Hun har arbeidet i NRK radio siden 1979. 
Hun var tilknyttet NRK Finnmark i Vadsø fra 1979 til 1986, NRK P2 i Trondheim fra 1986 til 1993, og har deretter vært ansatt i NRKs nyhetsavdeling.

Hun har vært programleder og reporter i aktualitetsprogrammet Her og Nå fra 1987 til 2009. Jobber nå som radio - og TV- reporter i NRK-Trøndelag. Fra 2013 til høsten 2016 var hun også programleder i Frokostradio på NRK sin nye digitale radiokanal P1+. 

Kari Sørbø er blitt tildelt Kringkastingsprisen og Alv Helleviks målpris. Hun ble kåret til årets programleder 2004 i Prix Radio, der hun også fikk prisen for Årets intervju i 2007 (Berit Reiss Andersen) og 2015 (Petter Northug).

Hun har hatt diverse styreverv i Norsk Journalistlag og ved Nordisk Journalistcenter i Århus.

Sørbø er utdannet ved Høgskulen i Volda (norsk og mediefag), Nordisk Journalistcenter i Århus og Universitetet i Bergen.

Referanser
----------

1. ↑   samlaget.no[Hentet fra Wikidata]
**Sam Hewson** (født 28. november 1988) er en engelsk fotballspiller som spiller for Hereford United FC på utlån fra Manchester United FC. Han spiller sentral midtbane. 

Hewson startet karrieren i den lokale klubben AFC Bolton da han var åtte år gammel og spilte to kamper før han ble oppdaget av ungdomsspeidere fra Manchester United. Han ble tilbudt en plass på United sitt akademi og trente med klubben før han var fylt ti år. Han steg i gradene på de aldersbestemte lagene frem til han den 26. september debuterte for reservelaget.

Det nærmeste Hewson har vært spill for førstelaget var da han var med i troppen mot Roma AC i United sin siste kamp i gruppespillet til Mesterligaen 2007/2008. Han har imidlertid aldri spilt en førstelagskamp. I januar 2009 ble han utlånt til Hereford United for tre måneder og debuterte i en kamp mot Oldham Athletic AFC.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sam Hewson – Transfermarkt Rediger på Wikidata

* (en) Sam Hewson – Soccerbase.com Rediger på Wikidata

* (en) Sam Hewson – Soccerway Rediger på Wikidata

* (en) Sam Hewson – FBref Rediger på Wikidata

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Prabook
 |
**KNM «Oslo»** (F 300) var en norsk fregatt av Oslo-klassen. Den ble bygget i 1964, og var oppkalt etter Oslo by, og ble døpt av prinsesse Astrid, fru Ferner.

Skjebne
-------

KNM «Oslo» hadde sin siste seilas den 24. januar 1994. Hun forlot Haakonsvern kl 16.00 og meldte motorhavari kun to timer senere. På dette tidspunktet drev hun sørover, og rundt en halv time etterpå grunnstøtte hun ved Marstein fyr sør for Bergen. Kapteinløytnant Torbjørn Tellefsen omkom. På formiddagen dagen etter ble hun dratt av grunn av taubåten «Lars», men KNM «Oslo» tok inn vann for fort, og det ble ikke tid til å slepe henne til en grunn vik. Klokken 11.27 gikk hun under i Korsfjorden, utenfor Steinneset i Austevoll kommune.
Den 24. april ble hun hevet på en lekter, og kom hjem til Haakonsvern. Man bestemte at skadene var for betydelige, og KNM «Oslo» ble kondemnert og hugget opp i løpet av året.

Moderniseringer
---------------

KNM «Oslo» og hennes søsterskip undergikk moderniseringer mellom 1987 og 1990. Som følge av dette ble alle skipene utstyrt med to chaffkastere, en ny Spherion TSM-2633 baugmontert sonar, MSI 3100 data- og trusselinformasjonsbehandler og en ny 40 mm/70 Boforskanon, som kom på bekostning av aktermontert 76 mm-kanon.

Eksterne lenker
---------------

* «Heltedåd berget 113 mennesker», fra *Vi Menn*
* – Det føltes som om armene ble revet av, fra *nrk.no*

| * v
* d
* r
Oslo-klassen |
| --- |
| KNM «Oslo» **·** KNM «Bergen» **·** KNM «Trondheim» **·** KNM «Stavanger» **·** KNM «Narvik» |
**Samuel «Sam.» Knutzen** (født 15. januar 1892 i Kristiania, død 30. april 1975 i Oslo) var en norsk idrettsutøver, idrettsleder og forretningsmann. Under andre verdenskrig ledet han den økonomiske kirkefront.

Idrettskarriere
---------------

Sam Knutzen representerte Ready i bandy og fotball. I 1912 spilte han én kamp for det norske fotballandslaget da forbundet valgte å stille et lag bestående av Frigg- og Ready-spillere.

Knutzen var i perioden 1912–1925 med på å ta hele 12 norgesmesterskap i bandy for Ready (sjumannslag). Kun lagkamerat Halfdan Ditlev-Simonsen har flere mesterskap (13). Knutzen var fra 1913 til 1914 formann i Norges Fotballforbunds hockeykomité, forløperen til Norges Bandyforbund.

I årene 1924–1926 var Knutzen president i Norges Fotballforbund. Han tilhørte den konservative fløyen av idretts-Norge og var inspirert av engelske gentlemansidealer. Han motsatte seg for eksempel profesjonalisering og landsomfattende seriespill.

Krigsårene
----------

Sam Knutzen ble i 1940 forretningsfører i Nasjonalhjelpen. Dette var et samordningsorgan for Norges humanitære organisasjoner og drev hjelpearbeid under krigen. I likhet med resten av ledelsen i organisasjonen ble Knutzen avsatt 11. september 1941.

Etter at de aller fleste norske prester nedla sine embeter påsken 1942 ble Knutzen leder av den økonomiske kirkefront, som sørget for at prestene fortsatt fikk lønn. Han organiserte et hemmelig nettverk med forgreininger til alle landets kommuner. Nettverket samlet inn penger og videreformidlet disse til prestene som inngikk i kirkefronten.

Referanser
----------

1. ↑  «Sverige - Norge 4 - 2». fotball.no. Besøkt 21. februar 2013.
2. ↑  Matti Goksøyr, Finn Olstad (2002). *Norges Fotballforbund 100 år*. Oslo. ISBN 8270550078.
3. 1 2  Bjørn Sandvik (2011). «Den økonomiske kirkefront - hvordan fikk prestene lønn under krigen». *Tidsskrift for teologi og kirke* (04).
4. ↑  Kari Oliv Vedvik (5. april 2012). «Slik fikk prester lønn under krigen». forskning.no. Arkivert fra originalen 23. april 2013. Besøkt 29. august 2012.

Eksterne lenker
---------------

* (en) Sam Knutzen – WorldFootball.net Rediger på Wikidata

* (en) Sam Knutzen – EU-Football.info Rediger på Wikidata

* (no) Sam Knutzen – Norges Fotballforbund Rediger på Wikidata
* informasjon om Knutzens arkiv på riksarkivet

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | Geni
 |

Portal: Andre verdenskrig
**Meløyfjorden** er en fjord i Meløy kommune i Nordland. Fjorden ligger på sørsiden av Meløya og nord for Åmnøya, Grønnøya og Bakkan på fastlandet. Fjorden har innløp mellom Kjølsholmen i nord og Åmnøyhamna i sør og strekker seg 10 kilometer østover fra Bolgfjorden i vest til Glomfjorden i øst. Like øst for Åmnøyhamna ligger Grønnøya på nordsiden av Åmnøya. Mellom disse to øyene går Åmnøysundet sørover til Skardfjorden på sørsiden av øyen.

Øst for Grønnøya ligger de to grendene Valla og Bakkan på fastlandet. I øst ender fjorden mellom Gjersholmen på Meløya i nord og Vassdalsvik i sør. Mellom disse to stedene går det ferge over fjorden, og vestover til Bolga, som ligger vest for det vestlige innløpet til Meløyfjorden. 

Fv466 går langs nordsiden av fjorden på Meløya, mens Fv464 og Fv452 går langs deler av sørsiden.

Referanser
----------

1. ↑  Meløyfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk

|  |  |
| --- | --- |
| Oppslagsverk/autoritetsdata | GeoNames **·** Sentralt stedsnavnregister
 |