**Under arbeid:** Denne artikkelen er under arbeid, og er ikkje fullstendig ennå. Det kan ventast at artikkelen blir utvida og/eller omarbeidd.  localtimestamp=20240329164706 (1711730826 unixtime), revisiontimestamp=20240329164705 (1711730825 unixtime), localtimestamp-revisiontimstamp=1 sekund

**Marie Gisèle Aimée Rabesahala** (1929–2011) var ein gassisk politikar og aktivist. Ho var den første kvinna som hadde ei ministerstilling i Madagaskars regjering. Ho gjekk inn i politikken allereie som 17-åring, aksjonerte på vegner av politiske fangar, og vart Madagaskars første kvinnelege kommunestyremedlem. Seinare vart ho den første gassiske kvinna som etablerte og leidde eit politisk parti.  Ho var ein engasjert marxist og var med på å grunnleggja det kommunistiske kongresspartiet for Madagaskars sjølvstende, som tok makta i 1975. I 1977 vart ho Madagaskars første kvinnelege minister, ansvarleg for å fremja revolusjonær kunst og kultur. I 1991 mista ho jobben då departementet hennar vart avskaffa i løpet av Madagaskars tilbakevending til fleirpartidemokrati. Ho heldt fram med å vere ein aktiv politisk aktivist og journalist til sin død i 2011.

Bakgrunn og tidleg politisk karriere
------------------------------------

Ho vart fødd inn i ein politisk aktiv familie i den sentrale høglandsbyen Antananarivo. Far hennar var underoffiser i han franske hæren, så i Gisèles barndom flytta familien fleire gonger, dit han vart beordra –  i Frankrike, Tunisia og Mali. Då faren døydde i 1942, flytta familien tilbake til Madagaskar.

I barndommen hadde ho håpa å bli nonne, men ho nytta seg av høvet til å få ei full utdanning, noko få gassiske kvinner hadde på den tida. Ho blir sett på som ein pionér innan gassisk politikk og skaffa seg arbeid som stenografiskrivar. I 1950-åra vart ho involvert i nasjonalistiske miljø, i ein alder av 17 år.

Rabesahala vart generalsekretær for *Comité de Solidarité Malgache* (norsk: Den gassiske solidaritetskomiteen), ein organisasjon som vart oppretta dagen etter ei blodig hending på Madagaskar, som då framleis var under fransk kolonistyre. Frå starten var formålet med foreininga å skapa ei brei solidaritetsrørsle som arbeidde for å forsvara offera for undertrykkinga til den franske kolonimakta etter det gassiske opprøret i 1947. Suksessen og skipinga av solidaritékomiteen var kulminasjonen av ni år med samanhengande kamp for rettferd, fridom og nasjonal verdigheit, ein kamp som fekk støtte frå aktivistar i Frankrike og resten av verda. I 1960, då landet igjen vart uavhengig, endra organisasjonen fokus til utviklingsaktivitetar, og prioriterte fagområda utdanning og helse, i tillegg til å hjelpa dei mest nødlidande og offera for naturkatastrofar. Rabesahala jobba for å sikra fridommen til tusenvis av fangar, skreiv artiklar for pressa og vekte internasjonal merksemd om deira situasjon. Ho tok kontakt med venstreorienterte medlemmer av den franske nasjonalforsamlinga for å organisera krav til den franske presidenten, Vincent Auriol, medan solidaritetskomiteen hennar jobba for å gi støtta familiane til fangane, for å hjelpa dei å takla vanskane dei opplevde.

Rabesahala vart den første gassiske kvinna som vart vald som kommunestyremedlem i 1956. Ho var også den første kvinna som vart leiar av eit gassisk politisk parti, *Union of the Malagasy People*, som ho grunnla i 1956. Ho fungerte som leiar av den gassiske fagforeininga FISEMA, som var knytt til den franske kommunistiske *General Confederation of Labour*, og ho sat i redaksjonen til *Imongo Vaovao*, ei nasjonalistisk avis som inntok ei klar stilling mot fransk kolonistyre på Madagaskar. Ho beheldt denne stillinga til 2011.

Synspunkta hennar var utvitydig marxistiske så vel som nasjonalistiske. I 1958 var ho medgründer av *Congress Party for the Independence of Madagascar (AKFM)*, som sameinte fem nasjonalistiske organisasjonar.

Karriere i politikken
---------------------

I 1975, femten år etter Madagaskars lausriving frå Frankrike, tok AKFM makta og etablerte den sosialistisk-marxistiske demokratiske republikken Madagaskar (DRM). Rabesahala representerte AKFM i *National Front for Defense of the Revolution*, ein koalisjon av seks marxistisk-orienterte politiske parti. Ho representerte også heimbyen Antananarivo som vararepresentant i nasjonalforsamlinga. I 1977 vart ho Madagaskars første kvinnelege minister. Ho var minister for revolusjonær kunst og kultur fram til 1989, og kulturminister frå 1989 til 1991.

Ho forlét vervet i august 1991 då den påtroppande regjeringa til Guy Razanamasy avskaffa departementet hennar, som ein del av ein overgang til fleirpartidemokrati. På den tida hadde AKFM delt seg mellom kommunistiske hardlinere og reformistar, der dei sistnemnde støtta demokratiske reformer. Rabesahala vart igjen med den delen av AKFM som hadde slått seg saman med DRMs tidlegare president Didier Ratsiraka under paraplyen til *Militant Movement for Malagasy Socialism* i 1990. Ratsirakas forsøk på å bli president i valet i 1993 mislykkast, og AKFM vann ikkje eit einaste lovgivande sete.

Rabesahala viste tydeleg motstand mot den nye regjeringa til Albert Zafy gjennom journalistikk og skriving av pamflettar, og då Ratsiraka kom tilbake til makta i valet i 1997, fekk ho igjen ein politisk framståande plass. Ho var rådgivar for statsminister Pascal Rakotomavo, men trekte seg i 1998 etter at AKFM heller ikkje denne gongen klarte å vinna nokon sete, og administrasjonen hadde vedteke ein strategi med liberale marknadsreformer. Ho jobba bak kulissane for å byggja ein fleirpartikoalisjon for å støtta president Ratsiraka, og han utnemnde henne til senator og ein av seks visepresidentar. Då Marc Ravalomanana tok makta i 2002, vart Rabesahala ei klar og konsekvent stemme for motstand mot det ho såg på som utanlandsk intervensjon og nyliberalisme i politikken hans.

Ho fekk ingen barn og gifta seg aldri. Sjølv sa ho at ho føretrekte å tena landet sitt, heller enn å tena éin person.

Ettermæle
---------

I ein tale til Madagaskars parlamentarikarar rosa FNs generalsekretær Ban Ki-moon henne:

|  |  |
| --- | --- |
| Avdøde Gisèle Rabasahala var en stor datter av Madagaskar og et eksempel for verden. Hun gikk inn i politikken da hun bare var 17. Hun kjempet mot kolonialisme og talte for de fattige. Hun ble den første kvinnelige minister i Madagaskar. Hun sa selv en gang: "Hvis vi ikke vet hvor vi kommer fra, vet vi heller ikke hvor vi skal." Jeg oppfordrer dere til å følge disse ordene, lære fra deres historie og bygge en bedre fremtid for alle.

 |  |

UNESCO inkluderte henne i 2013 i sin oversikt over kvinner som har hatt noko å seia for Afrikas historie.

Noter
-----

Mal:Fotnoter

Referanser
----------

1. ↑  «Gisèle Rabesahala». UNESCO. Henta 1. november 2016.
2. ↑  «Gisele Rabesahala: Walk To The Royal Hill of Ambohimanga» (PDF). UNESCO. Henta 8. november 2016.
3. 1 2 3 4 5  Allen, Philip M.; Covell, Maureen. *Historical Dictionary of Madagascar*. Scarecrow Press. ISBN 978-0-8108-4636-4.
4. ↑  «Le Comité de solidarité».
5. ↑  Sylvia, Serbin; Ravaomalala, Rasoanaivo-Randriamamonjy. *African women, Pan-Africanism and African renaissance*. s. 56. ISBN 978-92-3-100130-7.  Den ukjende parameteren `|utgivar=` vart ignorert (hjelp)
6. 1 2 3  «Portrait – Gisèle Rabesahala : La liberté et les droits humains, son combat de toute une vie». *Midi-Madagasikara* (Midi-Madagasikara). 9. mai 2014. Henta 27. oktober 2016.
7. ↑  «Secretary-General's address to the Joint Congress of Senate and Assembly, including launch of the report on the cost of hunger in Madagascar [scroll down for French]». *United Nations Secretary-General* (på engelsk). 11. mai 2016. Henta 9. januar 2021.
8. ↑  «UNESCO Women in Africa History | Women». *en.unesco.org*. Henta 12. mars 2024.



1. ↑  Originalteksten, slik den er gjengitt i kilden: The late Gisèle Rabesahala was a great daughter of Madagascar and an example to the world. She went into politics when she was just 17. She struggled against colonialism and advocated for the poor. She became the first woman Minister in Madagascar. She once said, "If we don’t know where we come from, we don’t know where we are going." I encourage you to heed these words, learn from your history and build a better future for all.